KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 628/2013
af 28. juni 2013
om Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagenturs arbejdsmetoder ved standardinspektioner og overvågning af anvendelsen af bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 216/2008, og om ophævelse af Kommissionens forordning (EF) nr. 736/2006
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 216/2008 af 20. februar 2008 om fælles regler for civil luftfart og om oprettelse af et europæisk luftfartssikkerhedsagentur, og om ophævelse af Rådets direktiv 91/670/EØF, forordning (EF) nr. 1592/2002 og direktiv 2004/36/EF (1), særlig artikel 24, stk. 5, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Ved artikel 24, stk. 1, og artikel 54 i forordning (EF) nr. 216/2008 pålægges Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur (i det følgende benævnt »agenturet«) at bistå Kommissionen med at kontrollere medlemsstaternes kompetente myndigheders anvendelse af forordningens bestemmelser og gennemførelsesbestemmelserne hertil ved at udføre standardinspektioner.
(2)
Det fastsættes i artikel 54, stk. 4, i forordning (EF) nr. 216/2008, at bestemmelserne i artikel 55 i samme forordning finder anvendelse, hvis en inspektion hos en medlemsstats kompetente myndighed indebærer inspektion hos en virksomhed eller en sammenslutning af virksomheder.
(3)
I Kommissionens forordning (EF) nr. 736/2006 (2) fastsættes agenturets arbejdsmetoder ved standardinspektioner (i det følgende benævnt »de nuværende arbejdsmetoder«).
(4)
Seks år er gået efter vedtagelsen af de nuværende arbejdsmetoder. Der er vedtaget betydelige ændringer af de fælles regler; en række internationale aftaler er også vedtaget; agenturet og medlemsstaterne har også opbygget værdifulde erfaringer, som bør tages i betragtning.
(5)
Da forordning (EF) nr. 736/2006 blev vedtaget, var de fælles regler for civil luftfart begrænset til indledende og vedvarende luftdygtighed. Kommissionens forordning (EF) nr. 1702/2003 (3) fastsatte gennemførelsesbestemmelser for luftdygtigheds- og miljøcertificering af luftfartøjer og hermed forbundet materiel, dele og apparatur og for certificering af konstruktions- og produktionsorganisationer. Kommissionens forordning (EF) nr. 2042/2003 (4) fastsatte vedvarende luftdygtighed af luftfartøjer og luftfartøjsmateriel, dele og apparatur og om godkendelse af organisationer og personale, der deltager i disse opgaver.
(6)
Efterfølgende er forordning (EF) nr. 216/2008 trådt i stedet for Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1592/2002 af 15. juli 2002 om fælles regler for civil luftfart og om oprettelse af et europæisk luftfartssikkerhedsagentur (5), og de fælles regler er blevet forlænget to gange: i første omgang til at omfatte flybesætninger, flyveoperationer og rampeinspektioner, og i anden omgang til at omfatte lufttrafikstyring og luftfartstjeneste (ATM/ANS) samt sikkerhed i lufthavne, og Kommissionen har som følge heraf vedtaget adskillige gennemførelsesbestemmelser for disse nye kompetenceområder. Det drejer sig f.eks. Kommissionens forordning (EU) nr. 805/2011 af 10. august 2011 om fastlæggelse af nærmere regler for flyveledercertifikater og visse certifikater (6), Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 1034/2011 (7) om tilsyn med sikkerheden i forbindelse med lufttrafikstyring og luftfartstjenester, Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 1035/2011 af 17. oktober 2011 om fastsættelse af fælles krav til udøvelse af luftfartstjenester (8), Kommissionens forordning (EU) nr. 691/2010 af 29. juli 2010 om oprettelse af en præstationsordning for luftfartstjenester og netfunktioner og om ændring af forordning (EF) nr. 2096/2005 om fælles krav til udøvelse af luftfartstjenester (9), Rådets forordning (EØF) nr. 3922/91 af 16. december 1991 om harmonisering af tekniske krav og administrative procedurer inden for civil luftfart (10), ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 859/2008 (11), Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/36/EF af 21. april 2004 om sikkerhed forbundet med tredjelandes luftfartøjer, der benytter Fællesskabets lufthavne (12), ændret ved Kommissionens direktiv 2008/49/EF af 16. april 2008 om ændring af bilag II til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/36/EF vedrørende kriterierne for udførelse af rampeinspektioner på luftfartøjer, der benytter Fællesskabets lufthavne (13), Kommissionens forordning (EU) nr. 965/2012 af 5. oktober 2012 om fastsættelse af tekniske krav og administrative procedurer for flyveoperationer (14) og Kommissionens forordning (EU) nr. 1178/2011 af 3. november 2011 om fastsættelse af tekniske krav og administrative procedurer for flyvebesætninger i civil luftfart (15).
(7)
Ved forordning (EF) nr. 216/2008 er der også indført en række nye bestemmelser, der må afspejles i de arbejdsmetoder, som agenturet benytter til at udføre standardinspektioner. I artikel 11 fastlægges betingelserne for gensidig anerkendelse af certifikater, der er udstedt af medlemsstaternes kompetente myndigheder, samt betingelserne for at suspendere denne anerkendelse, idet standardinspektioner udgør et vigtigt instrument for denne beslutningstagning. I artikel 15 oprettes et informationsnet, som leverer nyttige oplysninger, der skal tages i betragtning ved standardinspektioner, samtidig med at der kan være behov for straks at stille visse resultater af sådanne standardinspektioner til rådighed for dette informationsnet. I artikel 27, stk. 3, fastsættes det, at agenturet skal bistå medlemsstaterne i opfyldelsen af deres forpligtelser over for ICAO.
(8)
Uanset yderligere ændringer af de fælles regler, der er fastlagt ved forordning (EF) nr. 216/2008 og gennemførelsesbestemmelser hertil, bør agenturet bistå Kommissionen med at overvåge gennemførelsen af andre luftfartssikkerhedskrav, f.eks. fra lovgivningen om det fælles europæiske luftrum, eller lovgivningen om undersøgelse af flyvehavarier og indberetning af hændelser.
(9)
Siden 2006 er der også sket en betydelig udvikling af den europæiske luftfartspolitik over for tredjelande, både hvad angår Organisationen for International Civil Luftfart (ICAO), lande i Den Europæiske Unions nabolag og visse vigtige partnere på globalt plan.
(10)
Et samarbejdsmemorandum med Organisationen for International Civil Luftfart (ICAO) blev undertegnet i 2010 (16), hvilket skaber rammen for et struktureret samarbejde mellem parterne, særlig hvad angår udveksling af oplysninger vedrørende sikkerhed, med henblik på om muligt at undgå dobbeltarbejde, og som følge heraf bør agenturets standardinspektionsprogram og ICAO’s verdensomspændende program for kontrol med sikkerheden (USOAP) knyttes nærmere sammen indbyrdes. Arbejdsmetoderne i forbindelse med inspektion bør også tage hensyn til ICAO Doc 9735 - USOAP continuous Monitoring Manual.
(11)
Med hensyn til de lande, der er omfattet af EU’s naboskabs- og udvidelsespolitik, herunder især de stater, der er part i aftalen om det fælles europæiske luftfartsområde, bør standardinspektioner tilrettelægges efter samme arbejdsmetoder og standarder som i medlemsstaterne, medmindre andet fremgår af passende aftaler eller samarbejdsordninger.
(12)
For så vidt angår de stater, der har underskrevet bilaterale luftfartssikkerhedsaftaler, hvorved der sikres gensidig anerkendelse af visse certificeringsrelaterede afvigelser og godkendelser, bør standardinspektioner støtte overvågningen af aftalens gennemførelse, og resultaterne heraf bør indberettes til det relevante bilaterale tilsynsudvalg med henblik på eventuelle justeringer. Inspektioner hos de medlemsstater, hvis certificeringsrelaterede afvigelser og godkendelser anerkendes inden for rammerne af de bilaterale aftaler, bør omfatte yderligere kontrol for at sikre, at de kompetente myndigheder på korrekt vis varetager deres ansvar i medfør af de bilaterale aftaler.
(13)
For på effektiv vis at overvåge anvendelsen af forordning (EF) nr. 216/2008 og gennemførelsesbestemmelser hertil samt andre luftfartssikkerhedsregler hidrørende fra eksisterende forordninger og aftaler er der behov for at revidere de nuværende arbejdsmetoder, navnlig for at sikre, at de i højere grad bliver systemorienterede, at de benytter en mere kontinuerlig overvågningsmetode, som i højere grad er målrettet sikkerhedsniveauet, at ressourceanvendelsen effektiviseres for ikke at påføre de kompetente myndigheder unødige byrder, og at der indføres en feedback-mekanisme til gavn for agenturets reguleringsaktiviteter. Inspektionsgrupper bør besættes med tilstrækkeligt uddannet og kvalificeret personale, og agenturet skal bestræbe sig på, at bemyndiget personale fra forskellige medlemsstater deltager i nogenlunde lige omfang.
(14)
Arbejdsmetoderne bør afspejle definitioner og principper for audit, jf. ISO 19011.
(15)
Foruden inspektionsniveauet bør arbejdsmetoderne indeholde nærmere oplysninger om overvågningen på systemniveau og med hensyn til afvigelser.
(16)
Arbejdsmetoderne bør øge agenturets fleksibilitet til at gribe ind i tilfælde, hvor dets tekniske kompetence gør dette berettiget, samtidig med at retssikkerheden med hensyn til arbejdsmetoder opretholdes.
(17)
Forordning (EF) nr. 736/2006 bør ændres i overensstemmelse hermed.
(18)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra det udvalg, der er nedsat i henhold til artikel 65 i forordning (EF) nr. 216/2008 -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Genstand og anvendelsesområde
1. Ved denne forordning fastsættes arbejdsmetoder med hensyn til at:
a)
overvåge medlemsstaternes kompetente myndigheders anvendelse af forordning (EF) nr. 216/2008 og gennemførelsesbestemmelser hertil på de områder, der er omfattet af samme forordnings artikel 1, stk. 1
b)
udføre standardinspektioner hos medlemsstaternes kompetente myndigheder
c)
kontrollere, at medlemsstaternes kompetente myndigheder udsteder og fører tilsyn med certifikater i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 216/2008 og gennemførelsesbestemmelser hertil
d)
bidrage til at vurdere konsekvenserne af medlemsstaternes kompetente myndigheders gennemførelse af forordning (EF) nr. 216/2008 og gennemførelsesbestemmelser hertil.
2. Arbejdsmetoderne i denne forordning finder ligeledes anvendelse, hvis dette er praktisk muligt, når agenturet får til opgave at overvåge anvendelsen af luftfartssikkerhedskrav, som er indført ved anden EU-lovgivning, aftaler, der er indgået af Unionen, eller samarbejdsordninger, som agenturet har indgået.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
1) »inspektion«: den standardinspektion, som er omhandlet i artikel 24, stk. 1, og artikel 54 i forordning (EF) nr. 216/2008, og som agenturet udfører; også inspektion hos virksomheder eller sammenslutninger af virksomheder, der er omhandlet i samme forordnings artikel 54, stk. 4, og artikel 55
2) »kompetent myndighed«: den enhed, som medlemsstaten udpeger som ansvarlig for gennemførelsen af forordning (EF) nr. 216/2008 og gennemførelsesbestemmelser hertil
3) »bemyndiget personale«: personer som agenturet bemyndiger til at udføre inspektioner, herunder udstationeret personale
4) »udstationeret personale«: personale, som stilles til rådighed af medlemsstaternes kompetente myndigheder, Organisationen for International Civil Luftfart (ICAO), andre internationale luftfartsorganisationer eller de kompetente myndigheder i tredjelande, der har indgået aftaler med Unionen eller samarbejdsordninger med agenturet, og som er udnævnt af disse myndigheder til at bistå agenturet med at udføre inspektioner
5) »vidnesbyrd«: optegnelser, redegørelser for kendsgerninger eller andre oplysninger, som er relevante og kontrollerbare
6) »afvigelse«: resultatet af sammenligningen mellem det foreliggende vidnesbyrd og de gældende krav
7) »korrektion«: en handling, som afhjælper en afvigelse i form af manglende overensstemmelse med de gældende krav
8) »korrigerende handling«: en handling, som afhjælper årsagen til en afvigelse i form af manglende overensstemmelse med de gældende krav for at forebygge gentagelser
9) »umiddelbare sikkerhedsmæssige betænkeligheder«: en situation, hvor der findes vidnesbyrd for, at et produkt, en tjenesteydelse, et system, en komponent, udstyr eller et anlæg enten er i en sådan tilstand eller betjenes, leveres eller vedligeholdes på en sådan måde, at skader på personer må forventes at forekomme, medmindre situationen korrigeres øjeblikkeligt.
Artikel 3
Principper for overvågningen
1. Agenturet skal overvåge de kompetente myndigheders anvendelse af de krav, der er omhandlet i artikel 1, og en ensartet gennemførelse heraf efter den metode, der er fastsat i denne forordning, og det aflægger rapport herom.
2. Overvågningen foretages løbende på et risikobaseret grundlag ud fra agenturets disponible oplysninger. I overvågningen indgår en vurdering af de kompetente myndigheders evne til at varetage deres ansvar for tilsynet med sikkerheden; om nødvendigt udføres inspektioner, og der følges op på afvigelser i forbindelse med inspektioner for at sikre, at de nødvendige korrektioner og korrigerende handlinger gennemføres rettidigt.
3. Overvågningen skal foretages på systematisk vis. Den skal tage højde for alle områder og kritiske elementer i sikkerhedstilsynsordningen, jf. ICAO's definition. Der lægges særlig vægt på grænseflader mellem områder.
4. Overvågningen skal udføres på en gennemskuelig, virkningsfuld, effektiv, harmoniseret og konsekvent måde.
5. Agenturet skal analysere resultatet af sine overvågningsaktiviteter for at afdække behovet for lovgivningsmæssige ændringer.
Artikel 4
Principper for inspektioner og afvigelser
1. I forbindelse med inspektioner af kompetente myndigheder skal der tages hensyn til resultaterne af tidligere inspektioner, og der tages bl.a. højde for ændringer af de lovgivningsmæssige krav og den kompetente myndigheds evne til at varetage tilsynet med sikkerheden; inspektionerne skal stå i et rimeligt forhold til omfanget og kompleksiteten af den branche, myndighederne fører tilsyn med, idet der lægges vægt på at sikre et højt og ensartet sikkerhedsniveau for erhvervsmæssig lufttransport.
2. Inspektionerne kan omfatte inspektioner hos virksomheder eller sammenslutninger af virksomheder, den inspicerede kompetente myndighed fører tilsyn med.
3. Inspektioner kan, når parterne er enige herom, omfatte inspektion af militære faciliteter, der er åbne for offentlig brug, og af tjenester, som militært personale udøver for offentligheden, for at kontrollere, at kravene i artikel 1, stk. 3, i forordning (EF) nr. 216/2008 opfyldes.
4. Inspektioner udføres af en gruppe bestående af medarbejdere, som bemyndiges af agenturet, og som skal være kvalificerede og uddannede inden for deres respektive område(r). Bemyndiget personale skal følge principperne om uafhængighed, integritet, etisk adfærd, fornøden omhu, redelig fremlæggelse og fortrolighed.
5. Finder agenturet, at et eller flere certifikater ikke er i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 216/2008 og gennemførelsesbestemmelser hertil, skal denne afvigelse i form af manglende overensstemmelse indberettes til den kompetente myndighed. Hvis afvigelsen i form af manglende overensstemmelse ikke korrigeres rettidigt, skal agenturet udarbejde anbefalinger i medfør af artikel 11, stk. 2, i forordning (EF) nr. 216/2008, for at få en afgørelse om gensidig anerkendelse af det eller de pågældende certifikater.
6. Agenturet skal klassificere og følge op på de afvigelser i form af manglende overensstemmelse, der er afdækket ved inspektioner, jf. stk. 1, 2 og 3, alt efter deres konsekvenser for sikkerheden, og sikkerhedsrelaterede afvigelser skal gives forrang. Agenturet skal også straks underrette medlemsstaternes kompetente myndigheder, hvis korrektionen af umiddelbare sikkerhedsmæssige betænkeligheder ikke er udført på tilfredsstillende vis.
7. Denne forordning berører ikke anvendelsen af artikel 15 og artikel 58 i forordning (EF) nr. 216/2008, Kommissionens afgørelse 2001/844/EF, EKSF, Euratom (17), Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2111/2005 (18) og Kommissionens forordning (EF) nr. 473/2006 (19).
Artikel 5
Udveksling af oplysninger
1. Medlemsstaternes kompetente myndigheder skal give agenturet alle nødvendige oplysninger af relevans for deres tilsyn med sikkerheden og tage hensyn til alle kritiske elementer i deres sikkerhedstilsynsordning og herunder virksomheder eller sammenslutninger af virksomheder, som myndighederne fører tilsyn med. Oplysningerne skal indgives i en form og på en måde, der er angivet af agenturet, idet der tages hensyn til de oplysninger, som er stillet til rådighed for ICAO.
2. Agenturet kan også anmode medlemsstaternes kompetente myndigheder om oplysninger ad hoc. Når en sådan anmodning om oplysninger fremsendes, anfører agenturet retsgrundlaget for og formålet med anmodningen og præciserer, hvilke oplysninger der er behov for, og inden for hvilken frist oplysningerne skal udleveres.
3. Agenturet skal give medlemsstaternes kompetente myndigheder relevante oplysninger for at støtte en ensartet gennemførelse af de gældende krav.
Artikel 6
Koordinator for national standardisering
1. Medlemsstaterne skal udpege en koordinator for national standardisering, der optræder som deres primære kontaktpunkt for alle standardiseringsaktiviteter og navnlig koordinerer udvekslingen af oplysninger i henhold til artikel 5, stk. 1. Koordinatoren for national standardisering er ansvarlig for at:
a)
vedligeholde og ajourføre de oplysninger, der løbende udleveres til agenturet og herunder oplysninger, der er anmodet om efter artikel 3, 4 og 5, korrektioner, planer for korrigerende handlinger og vidnesbyrd for gennemførelse af de aftalte korrigerende handlinger
b)
bistå agenturet i alle faser af en inspektion og sikre, at inspektionsgruppen ledsages under hele inspektionen på stedet.
2. De kompetente myndigheder skal sikre, at kommunikationsvejene mellem den udpegede koordinator for national standardisering og deres interne organisation er entydige, således at den udpegede koordinator kan varetage sine opgaver på korrekt vis.
Artikel 7
Løbende overvågning
1. Den løbende overvågning, der er omhandlet i artikel 3, omfatter følgende:
a)
indsamling og analyse af data og oplysninger fra medlemsstaternes kompetente myndigheder, Organisationen for International Civil Luftfart (ICAO), Kommissionen eller andre relevante kilder
b)
vurdering af den kompetente myndigheds evne til at varetage ansvaret for sit tilsyn med sikkerheden
c)
prioritering, planlægning og fastlæggelse af omfanget af inspektionerne ud fra den vurdering, der henvises til i litra b)
d)
udførelse af sådanne inspektioner og den tilhørende rapportering
e)
opfølgning på og afslutning af afvigelser i form af manglende overensstemmelse, der er afdækket ved inspektionerne.
2. Med henblik på den vurdering, der er nævnt i stk. 1, litra b), skal agenturet oprette, udvikle og vedligeholde en fælles model, hvor der som minimum tages hensyn til følgende elementer:
a)
omfanget og kompleksiteten af luftfartsbranchen
b)
alvorlige hændelser, havarier, dødsulykker og dødsofre i tilknytning hertil
c)
resultaterne af rampeinspektioner
d)
resultaterne af tidligere inspektioner
e)
de kompetente myndigheders evne til effektivt at gennemføre korrektioner og korrigerende handlinger
f)
resultatet af audit, som er udført i henhold til internationale konventioner eller staters programmer for vurdering af sikkerhed
g)
hvorvidt der er truffet foranstaltninger i henhold til artikel 11, stk. 2, i forordning (EF) nr. 216/2008 eller traktatens artikel 258.
3. Resultatet af modellen, der er oprettet i henhold til stk. 2, og inddata og resultaterne af vurderingen stilles til rådighed for koordinatoren for national standardisering for den pågældende medlemsstat.
4. Agenturet skal tilpasse inspektionsprogrammet i lyset af sin løbende overvågning, idet såvel forbedringer som forværringer i sikkerhedsniveauet afspejles. Agenturet skal træffe egnede foranstaltninger, når der er vidnesbyrd om en forringet sikkerhed.
Artikel 8
Inspektionsprogram
1. Agenturet fastlægger i samråd med Kommissionen et flerårigt program med angivelse af de inspektioner, der er omhandlet i artikel 10, stk. 1, litra a), samt et årsprogram med angivelse af de inspektioner, der er omhandlet i artikel 10, stk. 1, litra a) og b).
2. I inspektionsprogrammerne præciseres den eller de berørte medlemsstat(er), inspektionens art, de områder, som skal inspiceres, og den forventede tidsramme for besøgsfasen, idet der tages hensyn til den model, der er nævnt i artikel 7.
3. Agenturet kan tilpasse inspektionsprogrammerne for at tage højde for nye risici, som er afdækket i forbindelse med den løbende overvågning, der er nævnt i artikel 7.
4. Årsprogrammet sendes til Kommissionen, de øvrige medlemmer af agenturets bestyrelse som en del af agenturets arbejdsprogram, jf. artikel 33, stk. 2, litra c), i forordning (EF) nr. 216/2008 og til koordinatoren for national standardisering for den pågældende medlemsstat.
Artikel 9
Inspektionsområder
1. Agenturet udfører inspektioner for hvert område, der er defineret i kapitel II i forordning (EF) nr. 216/2008. Disse områder skal omfatte:
a)
luftdygtighed, jf. artikel 5, og miljøbeskyttelse, jf. artikel 6 i den pågældende forordning
b)
flyvebesætninger, jf. artikel 7 og 8 i den pågældende forordning
c)
flyveoperationer, jf. artikel 8 og 9 i den pågældende forordning
d)
rampeinspektioner, jf. artikel 10 i den pågældende forordning
e)
flyvepladser, jf. artikel 8a i den pågældende forordning
f)
ATM/ANS og flyveledere, jf. artikel 8b og 8c i den pågældende forordning.
Andre områder kan fastlægges alt efter udviklingen af forordning (EF) nr. 216/2008 eller efter anmodning fra Kommissionen.
2. Agenturet sikrer, at dets ressourcer fordeles hensigtsmæssigt med henblik på at overvåge og inspicere de forskellige områder alt efter resultaterne af den løbende overvågning, der er omhandlet i artikel 7.
Artikel 10
Inspektionernes art
1. Agenturet skal udføre:
a)
omfattende inspektioner med henblik på at inspicere et eller flere områder; disse inspektioner udføres med intervaller, som fastlægges på grundlag af resultaterne af den løbende overvågning
b)
målrettede inspektioner med henblik på at inspicere specifikke delområder inden for et eller flere områder og/eller vurdere status for gennemførelsen af de aftalte korrigerende handlinger
c)
ad hoc-inspektioner med henblik på at undersøge specifikke problemer, som er afdækket i forbindelse med agenturets løbende overvågning eller efter Kommissionens anmodning.
2. Uanset de i stk. 1 nævnte inspektioner kan agenturet tage fat på afvigelser, som ikke er afdækket på lokaliteten, når det har indsamlet tilstrækkeligt vidnesbyrd om manglende overensstemmelse.
Artikel 11
Krav til inspektionsgruppers uddannelse, kvalifikationer og bemyndigelse
1. Agenturet skal fastsætte kvalifikationskrav for det personale, som deltager i inspektionsgrupperne.
2. Kvalifikationskravene skal omfatte:
a)
kendskab til den institutionelle og retlige ramme, særlig denne forordning, og de relevante internationale aftaler
b)
viden om og erfaring med auditmetoder
c)
teknisk kompetence og praktisk erfaring på det eller de relevante områder, der er nævnt i artikel 9.
3. Gruppelederfunktionen skal varetages af agenturets personale. Foruden de i stk. 2 nævnte kvalifikationskrav skal gruppeledere være kvalificeret til at lede en gruppe og kommunikere i et internationalt miljø og i følsomme situationer.
4. Agenturets personale eller udstationeret personale kan være gruppemedlemmer.
5. Både gruppeledere og -medlemmer skal være uddannet i de gældende krav og agenturets procedurer. Agenturet skal til stadighed sikre gruppelederes og -medlemmers kompetencer med henblik på at deltage i inspektioner som bemyndiget personale. Agenturet etablerer egnede efteruddannelsesprogrammer til det formål.
6. Medarbejdere, som opfylder kvalifikationskravene, og som har fået tilstrækkelig uddannelse, kan bemyndiges af agenturet til at deltage i inspektionsgrupperne.
Artikel 12
Sammensætning af inspektionsgrupper
1. Inspektioner udføres af grupper, som sammensættes af agenturet, og som består af bemyndiget personale i henhold til artikel 11.
2. Agenturet fastsætter gruppens sammensætning med henblik på at fastslå den mindste gruppestørrelse, der er nødvendig for at dække den påkrævede tekniske kompetence og arbejdsbyrde, idet der tages hensyn til inspektionens art, omfang, antallet af inspicerede områder og det forventede program. Hver gruppe skal mindst have en gruppeleder og et gruppemedlem. I alle tilfælde skal agenturet sikre, at gruppens størrelse svarer til inspektionens omfang.
3. Når agenturet sammensætter grupperne, sikrer det, at der ikke er nogen interessekonflikter hverken i forhold til den nationale kompetente myndighed eller de kontrollerede virksomheder eller sammenslutninger af virksomheder.
4. Agenturet skal i god tid inden en inspektion anmode om oplysninger fra myndigheder eller organisationer, hvorfra udstationeret personale udsendes, angående gruppens medlemmers disponibilitet til at deltage i besøgsfasen.
5. Udgifter ved, at koordinatorer for nationale standarder som omhandlet i artikel 14, stk. 2, og artikel 19, stk. 2, og udstationeret personale deltager i agenturets inspektioner, afholdes af agenturet i overensstemmelse med EU-reglerne, uden dog at Unionens årlige budgetprocedure berøres.
Artikel 13
Udførelse af inspektioner
1. Inspektioner, der er nævnt i artikel 10, stk. 1, litra a) og b), omfatter følgende faser:
a)
en forberedelsesfase på mindst 10 uger inden inspektionen
b)
en besøgsfase
c)
en rapporteringsfase på højst 10 uger efter udløbet af besøgsfasen.
2. Ad hoc-inspektioner, jf. artikel 10, stk. 1, litra c), skal adviseres over for den pågældende kompetente myndighed 2 uger i forvejen, men der er ikke krav om overholdelse af frister og procedurer i artikel 14, 15 og 16; dog skal der udarbejdes en endelig rapport.
3. Afvigelser i form af manglende overensstemmelse, der er afdækket ved inspektioner, jf. artikel 10, skal indberettes efter artikel 16, følges op og afsluttes efter artikel 17 og klassificeres efter artikel 18.
Artikel 14
Forberedelsesfasen
1. I forberedelsesfasen til en inspektion foretager agenturet sig følgende:
a)
den kompetente myndighed adviseres om inspektionen mindst 10 uger inden besøgsfasen, og der oplyses om arten af den påtænkte inspektion og om område(r) og delområder, der skal inspiceres
b)
de nødvendige oplysninger til forberedelse af inspektionen indsamles under behørig hensyntagen til de foreliggende oplysninger fra den løbende overvågning
c)
inspektionens anvendelsesområde, omfang og program fastlægges, herunder inspektion af virksomheder og sammenslutninger af virksomheder, idet der tages hensyn til oplysningerne fra den løbende overvågning
d)
inspektionsgruppens størrelse og sammensætning fastsættes.
2. Efter at inspektionen er adviseret, skal den kompetente myndighed samarbejde med agenturet om hurtigst muligt at forberede besøgsfasen. Hvis det skønnes nødvendigt, kan der tilrettelægges et indledende møde mellem inspektionsgruppen og koordinatoren for national standardisering.
3. Agenturet forelægger inspektionsprogrammet og sammensætningen af gruppen for den kompetente myndighed senest 2 uger før besøgsfasen.
Artikel 15
Besøgsfasen
1. I en inspektions besøgsfase foretager agenturet sig følgende:
a)
et indledende møde tilrettelægges med koordinatoren for national standardisering og den inspicerede kompetente myndighed
b)
der følges op på afvigelser i form af manglende overensstemmelse, som er påvist i forbindelse med tidligere inspektioner, og som endnu ikke er afsluttede, og de tilsvarende korrektioner og korrigerende handlinger granskes
c)
den kompetente myndighed underrettes om eventuelle umiddelbare sikkerhedsmæssige betænkeligheder, som påvises i forbindelse med inspektionen
d)
på et afsluttende møde forelægges den kompetente myndighed en liste over foreløbige afvigelser i form af manglende overensstemmelse, som er påvist, eller som der følges op på i forbindelse med inspektionen.
2. Herudover kan agenturet:
a)
inspicere hovedkontorerne og i det fornødne omfang enhver af de kompetente myndigheders og kvalificerede organers regionale afdelinger, som den kompetente myndighed har tildelt opgaver
b)
inspicere virksomheder eller sammenslutninger af virksomheder, der er under den kompetente myndigheds tilsyn, som led i inspektionen af denne kompetente myndighed; i så fald kan den kompetente myndighed ledsage inspektionsgruppen
c)
samtale med den inspicerede kompetente myndigheds og kvalificerede organers personale, i givet fald, og af personale på besøgte virksomheder eller sammenslutninger af virksomheder, i givet fald.
d)
undersøge lovgivning, procedurer, certifikater, optegnelser, data og alt andet relevant materiale.
Artikel 16
Rapporteringsfasen
1. I en inspektions rapporteringsfase skal agenturet senest 6 uger efter det afsluttende møde i besøgsfasen granske de foreløbige afvigelser, klassificere dem og på dette grundlag fastlægge et udkast til en rapport, der sendes til den inspicerede kompetente myndighed.
2. Udkastet til rapport skal mindst indeholde:
a)
et resumé, hvori konklusionerne præsenteres
b)
oplysninger om, hvordan inspektionen er udført, herunder inspektionens art, dækkede områder, omfang og gruppens sammensætning
c)
en analyse opdelt på kritiske elementer, hvori der fokuseres på de vigtigste afvigelser
d)
en liste over afvigelser i form af manglende overensstemmelse, som er påvist, eller som der er fulgt op på i forbindelse med inspektionen, tillige med en klassificering heraf
e)
anbefalinger, herunder om nødvendigt om gensidig anerkendelse af certifikater.
3. afvigelser i form af manglende overensstemmelse skal meddeles i kraft af det udkast til rapport, der er omhandlet i stk. 2, medmindre agenturet allerede har meddelt disse skriftligt på anden måde.
4. Den kompetente myndighed kan fremsætte skriftlige bemærkninger til agenturet inden 2 uger efter meddelelsen.
5. Agenturet skal senest 10 uger efter det afsluttende møde og på grundlag af det udkast til rapport, der er nævnt i stk. 2, afgive en endelig rapport, hvori der tages hensyn til den inspicerede kompetente myndigheds eventuelle bemærkninger. Agenturet kan om fornødent tilpasse sin beskrivelse af afvigelsen i form af manglende overensstemmelse, retsgrundlaget, klassifikationen eller dens status for at tage hensyn til bemærkninger, korrektioner eller korrigerende handlinger, som er forelagt i rapporteringsfasen.
6. Agenturet opretter og vedligeholder en status over den løbende overvågning for hver medlemsstat, og denne skal efter anmodning forelægges den pågældende medlemsstat og Kommissionen.
7. Den endelige rapport sendes til den inspicerede kompetente myndighed og Kommissionen, der efterfølgende kan sende rapporten til den berørte medlemsstat og andre kompetente myndigheder, når dette er relevant.
Artikel 17
Opfølgning på og afslutning af afvigelser
1. For alle afvigelser i form af manglende overensstemmelse, der er klassificeret i henhold til artikel 18, stk. 1, litra b) og litra c), skal den kompetente myndighed foreslå en korrektion og en korrigerende handling senest 4 uger efter, at agenturets meddelelse er modtaget.
2. For alle afvigelser i form af manglende overensstemmelse, der er klassificeret i henhold til artikel 18, stk. 1, litra a), skal den kompetente myndighed foreslå en korrigerende handling senest 10 uger efter, at agenturets meddelelse er modtaget.
3. Den kompetente myndighed underretter agenturet rettidigt om fuldførelsen af korrigerende handlinger og fremlægger vidnesbyrd herom.
4. Agenturet skal:
a)
evaluere korrektionerne og de korrigerende handlinger, som forelægges af den kompetente myndighed, eller anmode om yderligere afklaring inden for en rimelig frist
b)
tilslutte sig eller afvise de forelagte korrektioner og/eller korrigerende handlinger inden 16 uger efter meddelelsen
c)
overvåge, at de korrigerende handlinger gennemføres på tilfredsstillende vis
d)
klarlægge, om der er behov for supplerende handlinger i overensstemmelse med artikel 22
e)
regelmæssigt rapportere til den kompetente myndighed og Kommissionen om status for afvigelser i form af manglende overensstemmelse og de dermed forbundne korrektioner eller korrigerende handlinger ved hjælp af statusrapporter
f)
afslutte afvigelser i form af manglende overensstemmelse, når agenturet finder det godtgjort, at de korrigerende handlinger er fuldført, og vidnesbyrdet er forelagt, samt registrere afslutningen af afvigelser i form af manglende overensstemmelse og underrette den kompetente myndighed herom.
5. For så vidt angår litra c) kan agenturet anmode den kompetente myndighed om vidnesbyrd og præciseringer. Agenturet kan også beslutte at kontrollere gennemførelsen ved hjælp af en inspektion på stedet.
6. Hvis afvigelser i form af manglende overensstemmelse er genstand for en overtrædelsesprocedure i henhold til artikel 11, stk. 2, i forordning (EF) nr. 216/2008 eller traktaterne, skal agenturet sikre en passende opfølgning i samråd med Kommissionen og må ikke afslutte sådanne afvigelser uden forudgående samordning med Kommissionen.
Artikel 18
Klassifikation af afvigelser
1. Alle afvigelser i form af manglende overensstemmelse, som agenturet påviser i forbindelse med inspektionerne, jf. artikel 10, skal klassificeres og indberettes af agenturet, uanset om de vedrører administrative krav eller tekniske krav, i en af følgende klasser:
a)
Klasse C: manglende overensstemmelse med de gældende krav, hvilket først og fremmest giver anledning til standardiseringsproblemer
b)
Klasse D: manglende overensstemmelse med de gældende krav, hvilket giver anledning til standardiseringsproblemer og sikkerhedsproblemer, medmindre en rettidig korrektion foretages
c)
Klasse G: umiddelbare sikkerhedsmæssige betænkeligheder.
2. Rapportering, opfølgning og afslutning skal prioriteres afhængig af deres klassifikation.
Artikel 19
Umiddelbare sikkerhedsmæssige betænkeligheder
1. Når agenturet har meddelt umiddelbare sikkerhedsmæssige betænkeligheder:
a)
skal agenturet anmode den kompetente myndighed om at foretage egnede korrigerende handlinger, herunder umiddelbare korrektioner;
b)
den kompetente myndighed skal anvende effektive korrektioner for at afhjælpe den pågældende afvigelse og forelægge vidnesbyrd for agenturet.
2. Agenturet kan anmode den kompetente myndighed om at deltage i et møde, inden 2 uger efter at umiddelbare sikkerhedsmæssige betænkeligheder er meddelt, for at vurdere gennemførelsen af de umiddelbare korrektioner.
3. Finder agenturet ikke korrektionerne tilfredsstillende, fremsætter agenturet anbefalinger til Kommissionen og herunder om fornødent en anmodning vedrørende den gensidige anerkendelse af det eller de certifikat(er), som den kompetente myndighed har udstedt. Agenturet underretter også omgående medlemsstaternes kompetente myndigheder.
Artikel 20
Optegnelser
1. Agenturet skal oprette et registreringssystem, hvormed der tilvejebringes tilstrækkelig lagring, adgang til og pålidelig sporbarhed med hensyn til ændringer for:
a)
uddannelse, kvalifikation og bemyndigelse af gruppeledere og -medlemmer
b)
inspektionsprogrammer
c)
rapporter
d)
afvigelser og relateret vidnesbyrd
e)
aftalte korrektioner og korrigerende handlinger
f)
afslutning af afvigelser i form af manglende overensstemmelse og vidnesbyrd i den forbindelse
g)
anbefalinger vedrørende gensidig anerkendelse af certifikater
h)
vurderinger, jf. artikel 7, stk. 1, litra b).
2. Alle optegnelser skal opbevares i en periode på mindst 15 år, jf. dog den gældende lov om databeskyttelse.
Artikel 21
Adgang til oplysninger i inspektionsrapporter
1. Vedrører oplysninger i en inspektionsrapport en virksomhed eller en sammenslutning af virksomheder, hvis sikkerhedstilsyn henhører under en kompetent myndighed i et tredjeland, og som er omfattet af en aftale, der er indgået med Unionen i henhold til artikel 12 i forordning (EF) nr. 216/2008, skal tredjelandet som part i den nævnte aftale have adgang til oplysningerne i overensstemmelse med aftalens relevante bestemmelser.
2. Er oplysningerne i en inspektionsrapport omfattet af anvendelsesområdet for samarbejdsmemorandummet mellem EU og ICAO, stilles disse oplysninger til rådighed for ICAO i overensstemmelse med bestemmelserne i dette aftalememorandum og det tilhørende bilag om sikkerhed.
3. Vedrører oplysningerne i en inspektionsrapport igangværende sikkerhedsundersøgelser, der udføres i medfør af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 996/2010 (20), stilles disse oplysninger straks til rådighed for den myndighed, der er ansvarlig for sikkerhedsundersøgelsen.
4. I forbindelse med anvendelsen af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 (21) anses beslutningsprocessen vedrørende en inspektionsrapport ikke for at være afsluttet, før de tilknyttede afvigelser i form af manglende overensstemmelse er afsluttet.
Artikel 22
Supplerende handlinger
1. Agenturet påpeger enhver undladelse af at følge op på en afvigelse i form af manglende overensstemmelse, eksempelvis:
a)
korrigerende handlinger fremlægges ikke inden for fristen, jf. artikel 17, stk. 1
b)
agenturet giver ikke sit samtykke til de korrigerende handlinger inden for fristen, jf. artikel 17, stk. 4, litra b)
c)
de korrigerende handlinger gennemføres ikke på behørig vis.
2. I de tilfælde, der er nævnt i stk. 1, skal agenturet anmode den kompetente myndighed om at redegøre for dette svigt og forelægge supplerende handlinger; agenturet fastsætter en svarfrist.
3. Agenturet skal vurdere konsekvenserne af svigtet og det svar, som den kompetente myndighed forelægger inden for den fastsatte frist. Ud fra resultatet af vurderingen kan agenturet:
a)
tilslutte sig de forelagte supplerende handlinger eller
b)
afgive en supplerende rapport til den berørte kompetente myndighed og til Kommissionen. Rapporten skal indeholde agenturets vurdering og anbefalinger til Kommissionen og herunder om fornødent anbefalinger vedrørende den gensidige anerkendelse af det eller de certifikat(er), som den kompetente myndighed har udstedt.
4. Uanset forordning (EF) nr. 2111/2005 kan Kommissionen efter at have modtaget den supplerende rapport, der er omhandlet i stk. 3, litra b), træffe følgende foranstaltninger:
a)
sende bemærkninger til den pågældende medlemsstat eller anmode om uddybende forklaringer på nogle eller alle afvigelser i form af manglende overensstemmelse
b)
anmode agenturet om at udføre en ad hoc-inspektion for at kontrollere gennemførelsen af korrektioner og korrigerende handlinger
c)
indlede proceduren, jf. artikel 11, stk. 2, i forordning (EF) nr. 216/2008 for at afgøre, om certifikater, der er udstedt af den kompetente myndighed, opfylder de gældende krav.
d)
indlede en procedure i henhold til artikel 258 i TEUF.
Artikel 23
Årsberetning
Senest den 31. marts hvert år forelægger agenturet Kommissionen en årsberetning om den løbende overvågning og inspektion, der er udført i det foregående år. Rapporten skal indeholde en analyse af resultaterne af aktiviteter og inspektioner; den skal give et billede af de kompetente myndigheders evne til at varetage ansvaret for tilsynet med sikkerheden og indeholde anbefalinger til eventuelle forbedringer. I anbefalingerne skal det bl.a. angives, hvilke tekniske bestemmelser der skal indføres eller ændres i henhold til artikel 17, stk. 2, litra b), i forordning (EF) nr. 216/2008, og agenturets foranstaltninger, der skal indføres eller ændres i henhold til artikel 18, litra c), i forordning (EF) nr. 216/2008.
Artikel 24
Arbejdsprocedurer
Agenturet skal revidere sine arbejdsprocedurer for at gennemføre de opgaver, det får pålagt i henhold til artikel 3 til 23, senest 6 måneder efter denne forordnings ikrafttræden.
Artikel 25
Overgangsordninger
1. Afvigelser i form af manglende overensstemmelse, som agenturet har påvist i henhold til forordning (EF) nr. 736/2006, og for hvilke agenturet ikke har fået forelagt vidnesbyrd for afslutningen på tidspunktet for denne forordnings ikrafttræden, skal anses for at være påvist i overensstemmelse med denne forordning og behandles i overensstemmelse hermed.
2. Planer for korrigerende handlinger, som er godkendt af agenturet i henhold til forordning (EF) nr. 736/2006, anses for at være blevet godkendt i overensstemmelse med denne forordning.
3. Gruppemedlemmer og gruppeledere, der er bemyndiget af agenturet i henhold til forordning (EF) nr. 736/2006, anses for bemyndiget personale i henhold til denne forordning.
Artikel 26
Ophævelse
Forordning (EF) nr. 736/2006 ophæves.
Artikel 27
Ikrafttræden og anvendelse
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter dens offentliggørelse i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 2014.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 28. juni 2013.
A BIZOTTSÁG 628/2013/EU VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
(2013. június 28.)
az Európai Repülésbiztonsági Ügynökség szabványosítási vizsgálatok végzésével és a 216/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet szabályai alkalmazásának nyomon követésével kapcsolatos munkamódszereiről, valamint a 736/2006/EK bizottsági rendelet hatályon kívül helyezéséről
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel a polgári repülés területén közös szabályokról és az Európai Repülésbiztonsági Ügynökség létrehozásáról, valamint a 91/670/EGK tanácsi irányelv, az 1592/2002/EK rendelet és a 2004/36/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2008. február 20-i 216/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 24. cikke (5) bekezdésére,
mivel:
(1)
A 216/2008/EK rendelet 24. cikkének (1) bekezdése és 54. cikke értelmében az Európai Repülésbiztonsági Ügynökség (a továbbiakban: Ügynökség) feladata, hogy szabványosítási vizsgálatok végzése révén támogassa a Bizottságot a szóban forgó rendeletnek és végrehajtási szabályainak az illetékes tagállami hatóságok általi végrehajtásának nyomon követésében.
(2)
A 216/2008/EK rendelet 54. cikkének (4) bekezdése előírja, hogy amennyiben egy illetékes tagállami hatóságnál végzett vizsgálat egy vállalkozás vagy vállalkozások társulásának vizsgálatát foglalja magában, az Ügynökségnek az 55. cikk rendelkezéseit kell követnie.
(3)
A 736/2006/EK bizottsági rendelet (2) meghatározza az Ügynökség szabványosítási vizsgálatok végzésével kapcsolatos munkamódszereit (a továbbiakban: jelenlegi munkamódszerek).
(4)
A jelenlegi munkamódszerek elfogadása óta hat év telt el. A közös szabályok jelentős mértékben módosultak; több nemzetközi megállapodás is elfogadásra került; és mind az Ügynökség, mind a tagállamok értékes tapasztalatokat gyűjtöttek, amelyeket érdemes szem előtt tartani.
(5)
A 736/2006/EK rendelet elfogadásakor a polgári repülés területére vonatkozó közös szabályok a kezdeti és folyamatos légialkalmasságra korlátozódtak. Az 1702/2003/EK bizottsági rendelet (3) végrehajtási szabályokat határozott meg a légi járművek és kapcsolódó termékek, alkatrészek és berendezések légialkalmassági és környezetvédelmi tanúsítása, valamint a tervező és gyártó szervezetek tanúsítása tekintetében; a 2042/2003/EK bizottsági rendelet (4) pedig végrehajtási szabályokat határozott meg a légi járművek és repüléstechnikai termékek, alkatrészek és berendezések folyamatos légi alkalmasságának biztosításáról és az ezzel összefüggő feladatokban részt vevő szervezetek és személyek jóváhagyásáról.
(6)
A polgári repülés területén a közös szabályokról és az Európai Repülésbiztonsági Ügynökség létrehozásáról szóló, 2002. július 15-i 1592/2002 európai parlamenti és tanácsi rendeletet (5) időközben felváltotta a 216/2008/EK rendelet, és a közös szabályokat két alkalommal is kiterjesztették: első alkalommal a repülő személyzetre, a légi jármű üzemben tartására és a földi ellenőrzésekre, második alkalommal pedig a légiforgalmi szolgáltatásra és a léginavigációs szolgálatokra (ATM/ANS), valamint a repülőterek biztonságára: ennek nyomán a Bizottság számos végrehajtási szabályt fogadott el az említett új alkalmazási területekre vonatkozóan, így például elfogadásra került a légiforgalmi irányítói szakszolgálati engedélyekre és egyes tanúsításokra vonatkozó részletes szabályoknak a 216/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet értelmében történő meghatározásáról szóló, 2011. augusztus 20-i 805/2011/EU bizottsági rendelet (6), a légiforgalmi szolgáltatások és a léginavigációs szolgálatok repülésbiztonsági felügyeletéről szóló, 2011. október 17-i 1034/2011/EU bizottsági végrehajtási rendelet (7), a léginavigációs szolgálatok ellátására vonatkozó közös követelmények megállapításáról szóló, 2011. október 17-i 1035/2011/EU bizottsági végrehajtási rendelet (8), a léginavigációs szolgálatok és a hálózati funkciók teljesítményrendszerének megállapításáról, valamint a léginavigációs szolgálatok ellátására vonatkozó közös követelmények megállapításáról szóló 2096/2005/EK rendelet módosításáról szóló, 2010. július 29-i 691/2010/EU bizottsági rendelet (9), a polgári légi közlekedés területén a műszaki előírások és a közigazgatási eljárások összehangolásáról szóló, 1991. december 16-i 3922/91/EGK tanácsi rendelet (10) (módosította a 859/2008/EK bizottsági rendelet (11)), a harmadik országok közösségi repülőtereket használó légi járműveinek biztonságáról szóló, 2004. április 21-i 2004/36/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (12) (módosította a 2004/36/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv II. mellékletének a közösségi repülőtereket használó légi járművek földi ellenőrzésének végrehajtási feltételei tekintetében történő módosításáról szóló, 2008. április 16-i 2008/49/EK bizottsági irányelv (13)), a légi járművek üzemben tartásához kapcsolódó műszaki követelmények és igazgatási eljárások rögzítéséről szóló, 2012. október 5-i 965/2012/EU bizottsági rendelet (14), és a polgári légi közlekedéshez kapcsolódó műszaki követelmények és igazgatási eljárások rögzítéséről szóló, 2011. november 3-i 1178/2011/EU bizottsági rendelet (15).
(7)
A 216/2008/EK rendelet számos olyan új rendelkezést is bevezetett, amelyeknek tükröződniük kell az Ügynökség szabványosítási vizsgálatok elvégzésével kapcsolatos munkamódszereiben. Ezen belül is a 11. cikk meghatározza a tagállamok illetékes hatóságai által kiállított tanúsítvány(ok) kölcsönös elismerésére, valamint az elismerés felfüggesztésére vonatkozó feltételeket, és e tekintetben a szabványosítási vizsgálatok a döntéshozatal fontos eszközeinek számítanak. A 15. cikk olyan információs hálózat létrehozásáról rendelkezik, amely hasznos információkkal szolgál a szabványosítási vizsgálatok elvégzéséhez, ezen szabványosítási vizsgálatok egyes eredményeit pedig haladéktalanul el kell juttatni az információs hálózatnak. A 27. cikk (3) bekezdése előírja, hogy az Ügynökség támogatja a tagállamokat az ICAO-val szemben fennálló kötelezettségeik teljesítésében.
(8)
A 216/2008/EK rendeletben és végrehajtási szabályaiban meghatározott közös szabályok esetleges további módosulása ellenére az Ügynökségnek támogatnia kell a Bizottságot más, többek között az egységes európai égboltra vonatkozó jogszabályokból vagy a légi közlekedésben bekövetkező balesetek kivizsgálására és az események jelentésére vonatkozó jogszabályokból eredő repülésbiztonsági követelmények alkalmazásának nyomon követésében.
(9)
2006 óta Európa légi közlekedéssel kapcsolatos külpolitikája is komoly fejlődésen ment keresztül, mind a Nemzetközi Polgári Repülési Szervezet (ICAO), mind az EU egyes szomszédai, mind pedig néhány kiemelt nemzetközi partner vonatkozásában.
(10)
2010-ben az EU és a Nemzetközi Polgári Repülési Szervezet (ICAO) együttműködési megállapodást (16) írt alá, amely keretet teremt a felek közötti strukturált együttműködésre, elsősorban a biztonságra vonatkozó információk megosztása tekintetében, azzal a céllal, hogy ahol csak lehetséges, el lehessen kerülni a párhuzamos erőfeszítéseket: az együttműködés következtében az Ügynökség szabványosítási vizsgálati programja és az ICAO egyetemes biztonságfelügyeleti ellenőrzése (USOAP) nagyobb összhangba került. A vizsgálati munkamódszereknek figyelembe kell venniük a 9735. számú ICAO dokumentumban foglaltakat (USOAP continuous Monitoring Manual - folyamatos nyomonkövetési kézikönyv).
(11)
Az EU szomszédsági és bővítési politikájában részt vevő államok, köztük különösen az európai közös légtér létrehozásáról szóló megállapodás részes felei esetében a szabványosítási vizsgálatokat - a vonatkozó megállapodások vagy munkamegállapodások függvényében - ugyanazon munkamódszerek és standardok szerint kell végrehajtani, mint a tagállamok esetében.
(12)
Azon államok esetében, amelyekkel az EU olyan kétoldalú légiközlekedés-biztonsági megállapodást írt alá, amely egyes tanúsítási megállapítások és jóváhagyások kölcsönös elismeréséről rendelkezik, a szabványosítási vizsgálatoknak az adott megállapodás végrehajtásának nyomon követését kell elősegíteniük, és az eredményekről - esetleges kiigazítások végrehajtása céljából - tájékoztatni kell a kétoldalú megállapodás felügyelőtestületét. Az olyan tagállamok által végzett szabványosítási vizsgálatoknak, amelyek tanúsítási megállapításait és jóváhagyásait az EU kétoldalú megállapodás keretében elfogadja, olyan további ellenőrzéseket kell tartalmazniuk, amelyek révén meg lehet bizonyosodni arról, hogy az illetékes hatóságok megfelelően gyakorolják a kétoldalú megállapodásból eredő hatásköreiket.
(13)
A 216/2008/EK rendeletnek és végrehajtási szabályainak, valamint a hatályban lévő jogszabályokból és megállapodásokból eredő más repülési szabályok alkalmazásának hatékony nyomon követése érdekében a jelenlegi munkamódszereket felül kell vizsgálni, hogy azok rendszerközpontúbbá váljanak, a biztonsági teljesítményre jobban összpontosító, folyamatosabb nyomon követést tegyenek lehetővé, biztosítani lehessen az erőforrások hatékonyabb felhasználását és elkerülni az illetékes hatóságokra nehezedő terhek indokolatlan növekedését, valamint visszajelzést biztosítani az Ügynökség számára. A vizsgálócsoportokat megfelelő képesítéssel és képzettséggel rendelkező személyekből kell összeállítani, és az Ügynökségnek törekednie kell a különböző tagállamokból származó felhatalmazott személyek részvételének egyensúlyára.
(14)
A munkamódszereknek tükrözniük kell az ISO 19011 szabványban meghatározott fogalommeghatározásokat és ellenőrzési elveket.
(15)
A munkamódszereknek a vizsgálati szinten túl a rendszerszintű és a megállapítás-szintű nyomon követést is biztosítaniuk kell.
(16)
A munkamódszereknek több rugalmasságot kell biztosítaniuk az Ügynökség számára az Ügynökség szakmai kompetenciáinak megfelelő intézkedések meghozatalában, ugyanakkor a jogbiztonságról is gondoskodniuk kell.
(17)
A 736/2006/EK rendeletet ezért ennek megfelelően hatályon kívül kell helyezni.
(18)
Az e rendeletben előírt intézkedések összhangban vannak a 216/2008/EK rendelet 65. cikkével létrehozott bizottság véleményével,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Tárgy és hatály
(1) Ez a rendelet meghatározza az alábbi tevékenységek végzésére vonatkozó munkamódszereket:
a)
a 216/2008/EK rendeletnek és végrehajtási szabályainak az illetékes tagállami hatóságok általi, a rendelet 1. cikkének (1) bekezdésében említett területek tekintetében történő alkalmazásának nyomon követése;
b)
szabványosítási vizsgálatok végzése az illetékes tagállami hatóságoknál;
c)
annak ellenőrzése, hogy a tanúsítások kiadását és felügyeletét az illetékes tagállami hatóságok a 216/2008/EK rendelettel és végrehajtási szabályaival összhangban végzik-e;
d)
részvétel a 216/2008/EK rendeletnek és végrehajtási szabályainak az illetékes tagállami hatóságok általi végrehajtásából származó hatások értékelésében.
(2) Az e rendeletben meghatározott munkamódszereket - lehetőség szerint - azokban az esetekben is alkalmazni kell, amikor az Ügynökségnek egyéb uniós jogszabályban, az Unió által kötött megállapodásokban vagy az Ügynökség által kötött munkamegállapodásokban foglalt repülésbiztonsági követelmények alkalmazását kell nyomon követnie.
2. cikk
Fogalommeghatározások
E rendelet alkalmazásába:
1. „vizsgálat”: a 216/2008/EK rendelet 24. cikkének (1) bekezdésében és 54. cikkében említett szabványosítási vizsgálat, beleértve a rendelet 54. cikkének (4) bekezdésében és 55. cikkében említett vállalkozások vagy vállalkozások társulásainak vizsgálatát;
2. „illetékes hatóság”: a tagállam által a 216/2008/EK rendeletnek és végrehajtási szabályainak végrehajtására kijelölt szerv;
3. „felhatalmazott személyzet”: az Ügynökség által vizsgálatok végzésére felhatalmazott személyek, beleértve a kirendelt személyzetet;
4. „kirendelt személyzet”: az illetékes tagállami hatóságok, a Nemzetközi Polgári Repülési Szervezet (ICAO), más nemzetközi repülési szervezet vagy az Unióval megállapodást kötött vagy az Ügynökséggel munkamegállapodást kötött harmadik országok illetékes hatóságai által rendelkezésre bocsátott tisztviselők, akik az említett hatóságoktól arra kaptak megbízást, hogy vizsgálatok végzésében segítsék az Ügynökséget;
5. „bizonyítékok”: feljegyzések, ténymegállapítások vagy egyéb lényeges és ellenőrizhető információk;
6. „megállapítás”: a rendelkezésre álló bizonyítékok és az alkalmazandó követelmények összevetésének eredménye;
7. „korrekció”: az alkalmazandó követelményeknek való nem megfelelés megszüntetésére irányuló intézkedés;
8. „korrekciós intézkedés”: az alkalmazandó követelményeknek való nem megfelelés okának megszüntetése, és újbóli előfordulásának megelőzése érdekében tett intézkedés;
9. „közvetlen biztonsági aggály”: olyan helyzet, amelyben bizonyítékok állnak rendelkezésre arról, hogy egy adott termék, szolgáltatás, rendszer, alkotórész, berendezés vagy létesítmény olyan állapotban van vagy olyan módon van kezelve, illetve működtetve, hogy - a helyzet azonnali korrekciója hiányában - fennáll a személyi sérülés kockázata.
3. cikk
A nyomon követés során alkalmazandó elvek
(1) Az Ügynökség nyomon követi az 1. cikkben említett követelményeknek az illetékes hatóságok általi alkalmazását, valamint az e rendeletben meghatározott módszer szerinti egységes érvényesítését, és mindezekről jelentést tesz.
(2) A nyomon követés folyamatos, kockázatalapú és az Ügynökség rendelkezésére álló információk alapján történik. A nyomon követés kiterjed annak értékelésére, hogy az illetékes hatóságok milyen mértékben tudják gyakorolni a repülésbiztonsági felügyelethez kapcsolódó hatásköreiket, továbbá szükség esetén vizsgálatok végzésére, valamint a vizsgálatok során tett megállapítások nyomon követésére a hozzájuk kapcsolódó korrekciók és korrekciós intézkedések minél előbbi végrehajtása érdekében.
(3) A nyomon követés során rendszerszemléletű megközelítést kell alkalmazni. A nyomon követésnek ki kell terjednie a biztonsági felügyeleti rendszer valamennyi, az ICAO meghatározása szerinti területére és kritikus elemére. Különös figyelmet kell szentelni az egyes területek közötti átfedéseknek.
(4) A nyomon követést átlátható, hatékony, eredményes, összehangolt és konzisztens módon kell végezni.
(5) Az Ügynökség annak érdekében, hogy megállapítsa, szükség van-e a szabályozási keretek módosítására, elemzi nyomonkövetési tevékenységeinek eredményét.
4. cikk
A vizsgálatokra és a megállapításokra alkalmazandó elvek
(1) Az illetékes hatóságoknál végzett vizsgálatok során figyelembe kell venni a korábbi vizsgálatok eredményeit, és a vizsgálatnak egyebek mellett ki kell térnie a szabályozási követelményekben bekövetkezett változásokra, az illetékes hatóság repülésbiztonsági felügyeleti képességére, arányosnak kell lennie az adott hatóság felügyelete alatt álló ágazat szintjével és összetettségével, és eközben mindenekelőtt biztosítania kell a kereskedelmi célú légi közlekedés tekintetében a repülésbiztonság egységesen magas szintjét.
(2) A vizsgálatok a vizsgálat tárgyát képező illetékes hatóság felügyelete alá tartozó vállalkozásokra vagy vállalkozások társulásaira is kiterjedhetnek.
(3) A 216/2008/EK rendelet 1. cikkének (3) bekezdésében említett követelmények teljesülésének ellenőrzése céljából a vizsgálatok - az érintett felek megállapodásának függvényében - a nyilvánosság számára nyitott katonai létesítmények vagy a katonai állomány által nyújtott szolgáltatások vizsgálatára is kiterjedhetnek.
(4) A vizsgálatokat az Ügynökség által felhatalmazott, és saját szakterületükön megfelelő képesítéssel és képzettséggel rendelkező személyekből álló csoportoknak kell végezniük. A felhatalmazott személyeknek a függetlenség, az integritás, az etikus gyakorlat, a kellő gondosság, a tárgyilagos ismertetés és a szakmai titoktartás elvét kell alkalmazniuk.
(5) Amennyiben az Ügynökség úgy találja, hogy egy vagy több tanúsítvány nem felel meg a 216/2008/EK rendeletnek és végrehajtási szabályainak, az e nem megfelelésről szóló megállapítást jelenteni kell az érintett illetékes hatóságnak. Amennyiben a nem megfelelés nem kerül rövid időn belül korrekcióra, az Ügynökség a szóban forgó tanúsítvány(ok) kölcsönös elismerésére vonatkozó határozat meghozatala érdekében a 216/2008/EK rendelet 11. cikke (2) bekezdésével összhangban ajánlásokat fogalmaz meg.
(6) Az Ügynökég az (1), (2) és (3) bekezdésben említett vizsgálatok során feltárt nem megfeleléseket azok biztonságra gyakorolt hatása alapján besorolja és nyomon követi, és kiemelt helyen kezeli a biztonságra vonatkozó megállapításokat. Az Ügynökség abban az esetben is haladéktalanul tájékoztatja az illetékes tagállami hatóságokat, amikor egy közvetlen biztonsági aggály korrekciójával nem sikerült kielégítő módon foglalkozni.
(7) Ez a rendelet nem érinti a 216/2008/EK rendelet 15. és 58. cikkét, a 2001/844/EK, ESZAK, Euratom bizottsági határozatot (17), a 2111/2005/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletet (18) és a 473/2006/EK bizottsági rendeletet (19).
5. cikk
Információcsere
(1) Az illetékes tagállami hatóságok az általuk folytatott repülésbiztonsági felügyelettel kapcsolatos összes szükséges információt eljuttatják az Ügynökséghez: ezen belül kitérnek a biztonsági felügyeleti rendszer valamennyi kritikus elemére, beleértve a felügyeletük alá tartozó vállalkozásokat vagy vállalkozások társulásait. Az információkat az Ügynökség által meghatározott formában és módon kell megadni, figyelembe véve az ICAO rendelkezésére bocsátott információkat.
(2) Az Ügynökség az illetékes tagállami hatóságoktól eseti alapon is kérhet információkat. Ilyen esetben az Ügynökségnek meg kell adnia az információkérés jogalapját és célját, meg kell határoznia, hogy pontosan milyen információkat kér és milyen határidőn belül kell azokat megadni.
(3) Az Ügynökség az illetékes tagállami hatóságokhoz eljuttatja az alkalmazandó követelmények egységes érvényesítéséhez szükséges releváns információkat.
6. cikk
Nemzeti szabványosítási koordinátor
(1) Minden tagállam nemzeti szabványosítási koordinátort nevez ki, aki a kapcsolattartó szerepét tölti be valamennyi szabványosítási tevékenység tekintetében, és elsősorban az 5. cikk (1) bekezdése szerinti információcserét koordinálja. A nemzeti szabványosítási koordinátor felel az alábbiakért:
a)
az Ügynökség részére rendszeresen eljuttatott információk, és ezen belül a 3., 4. és 5. cikkel összhangban kért információk, a korrekciók és korrekciós intézkedési tervek, valamint a közösen meghatározott korrekciós intézkedések végrehajtásáról szóló bizonyítékok kezelése és aktualizálása;
b)
az Ügynökség támogatása a vizsgálat valamennyi szakaszában, és a vizsgálatot végző csoport számára kísérők biztosítása a helyszíni vizsgálatok során.
(2) Az illetékes hatóságok gondoskodnak arról, hogy a kijelölt nemzeti szabványosítási koordinátor és a hatóságok munkatársai között megfelelő kommunikációs csatornák működjenek, mivel így biztosítható, hogy a koordinátor megfelelően végezhesse feladatát.
7. cikk
Folyamatos nyomon követés
(1) A 3. cikkben említett folyamatos nyomon követés az alábbiakat foglalja magában:
a)
az illetékes tagállami hatóságok, a Nemzetközi Polgári Repülési Szervezet (ICAO), a Bizottság által szolgáltatott, vagy más releváns forrásból származó adatok és információk összegyűjtése és elemzése;
b)
annak értékelése, hogy az illetékes hatóságnak mennyiben van lehetősége a repülésbiztonsági felügyelethez kapcsolódó hatáskörei gyakorlására;
c)
a b) pontban említett értékelés függvényében a vizsgálatok rangsorolása, megtervezése és hatókörének kijelölése;
d)
a szóban forgó vizsgálatok elvégzése, és ezek részeként jelentéstétel;
e)
a vizsgálatok során feltárt nem megfelelésekre vonatkozó megállapítások nyomon követése és lezárása.
(2) Az (1) bekezdés b) pontjában említett értékeléshez az Ügynökség egységes modellt hoz létre, dolgoz ki és tart fenn az alábbi szempontok figyelembevételével:
a)
az adott repülési ágazat mérete és komplexitása;
b)
komoly repülőesemények, balesetek, halálos balesetek és a hozzájuk kapcsolódó halálesetek;
c)
a földi ellenőrzések eredményei;
d)
a korábbi vizsgálatok eredményei;
e)
az illetékes hatóságok korrekciók és korrekciós intézkedések eredményes végrehajtására való képessége;
f)
a nemzetközi megállapodások vagy nemzeti szintű biztonságértékelési programok keretében végzett ellenőrzések eredményei;
g)
a 216/2008/EK rendelet 11. cikkének (2) bekezdése vagy a Szerződés 258. cikke szerinti intézkedések megléte.
(3) A (2) bekezdéssel összhangban létrehozott modellt, a hozzá kapcsolódóan benyújtott adatokat és az értékelés eredményeit az érintett tagállam nemzeti szabványosítási koordinátorának rendelkezésére kell bocsátani.
(4) Az Ügynökség a folyamatos nyomon követés eredményei - azaz a biztonsági teljesítményben bekövetkezett javulás, illetve romlás - fényében módosítja a vizsgálati programot. Az Ügynökség megfelelő intézkedéseket hoz, ha bizonyítékok állnak rendelkezésre a biztonsági teljesítmény romlásáról.
8. cikk
A vizsgálati program
(1) Az Ügynökség - a Bizottsággal egyeztetve - a 10. cikk (1) bekezdésének a) pontjában említett vizsgálatokat tartalmazó többéves programot, valamint a 10. cikk (1) bekezdésének a) és b) pontjában említett vizsgálatokat tartalmazó éves programot dolgoz ki.
(2) A vizsgálati programokban - a 7. cikkben említett modell figyelembevételével - fel kell tüntetni az érintett tagállamot (tagállamokat), a vizsgálat típusát, a vizsgálandó területeket és a helyszíni szakaszra előirányzott időt.
(3) A vizsgálati programot az Ügynökség a 7. cikkben említett folyamatos nyomon követés során felmerülő kockázatok figyelembevételével módosíthatja.
(4) Az éves programot el kell juttatni a Bizottsághoz, a 216/2008/EK rendelet 33. cikke (2) bekezdésének c) pontja szerinti munkaprogram részeként az Ügynökség igazgatótanácsának tagjaihoz, valamint az érintett tagállam nemzeti szabványosítási koordinátorához.
9. cikk
Vizsgált területek
(1) Az Ügynökség a 216/2008/EK rendelet II. fejezetében meghatározott valamennyi területre vonatkozóan végez vizsgálatokat. E területek közé tartoznak a következők:
a)
légi alkalmasság, a szóban forgó rendelet 5. cikkének meghatározása szerint és környezetvédelem, a szóban forgó rendelet 6. cikkének meghatározása szerint;
b)
repülő személyzet, a szóban forgó rendelet 7. és 8. cikkének meghatározása szerint;
c)
légi jármű üzemben tartása, a szóban forgó rendelet 8. és 9. cikkének meghatározása szerint;
d)
földi ellenőrzések, a szóban forgó rendelet 10. cikkének meghatározása szerint;
e)
repülőterek, a szóban forgó rendelet 8a. cikkének meghatározása szerint;
f)
ATM/ANS és légiforgalmi irányítók, a szóban forgó rendelet 8b. és 8c. cikkének meghatározása szerint.
A 216/2008/EK rendelet módosulásának fényében és a Bizottság kérésére további területeket lehet meghatározni.
(2) Az Ügynökség biztosítja, hogy erőforrásait, a 7. cikkben említett folyamatos nyomon követés eredményeitől függően, megfelelően ossza el az egyes területeket érintő vizsgálatok között.
10. cikk
A vizsgálatok típusai
(1) Az Ügynökség az alábbi vizsgálatokat végzi:
a)
egy vagy több terület vizsgálatát célzó átfogó vizsgálatok; ezeket a folyamatos nyomon követés eredményei alapján meghatározott időközönként kell végezni;
b)
egy vagy több területen belül konkrét alterületekre, és/vagy a közösen meghatározott korrekciók és korrekciós intézkedések végrehajtása terén elért haladás értékelésére irányuló célzott vizsgálatok;
c)
az Ügynökség által végzett folyamatos nyomon követés során felmerülő aggályok vizsgálata céljából vagy a Bizottság kérésére végzett eseti vizsgálatok.
(2) Az (1) bekezdésben említett vizsgálatok ellenére az Ügynökség, amennyiben elegendő bizonyítékot gyűjtött össze, helyszíni vizsgálattól függetlenül is megállapíthatja a nem meg felelést.
11. cikk
A vizsgálócsoportokra vonatkozó képzési, képesítési és felhatalmazási kritériumok
(1) Az Ügynökség meghatározza a vizsgálócsoportok tagjaira vonatkozó képesítési követelményeket.
(2) A képesítési követelmények közé tartoznak az alábbiak:
a)
az intézményi és jogszabályi keretekre, ezen belül különösen e rendeletre, továbbá a kapcsolódó nemzetközi megállapodásokra vonatkozó ismeretek;
b)
az ellenőrzési technikák ismerete és az e téren szerzett tapasztalat;
c)
a 9. cikkben említett területre (területekre) vonatkozó szakértelem és gyakorlati tapasztalat.
(3) A csoportvezető az Ügynökség felhatalmazott személyzetéhez tartozó személy lehet. A csoportvezetők képesítési követelményei között szerepelnek - a (2) bekezdésben említetteken túl - a nemzetközi környezetben és érzékeny helyzetekben való csoportirányítási és kommunikációs képességek.
(4) Csoporttag az Ügynökség felhatalmazott személyzetéhez tartozó személy vagy kirendelt személy lehet.
(5) A csoportvezetőknek és a csoporttagoknak egyaránt képzettnek kell lenniük az alkalmazandó követelmények és az Ügynökség eljárásai terén. Az Ügynökség gondoskodik arról, hogy a csoportvezetők és a csoporttagok folyamatosan alkalmasak legyenek arra, hogy felhatalmazott személyzetként vizsgálatokban vegyenek részt. Az Ügynökség e célból megfelelő folyamatos képzési programokat hoz létre.
(6) A képesítési követelményeket teljesítő, és a megfelelő képzéseket elvégző személyeket az Ügynökség felhatalmazhatja vizsgálócsoportokban való részvételre.
12. cikk
Vizsgálócsoportok felállítása
(1) A vizsgálatokat a 11. cikkel összhangban felhatalmazott személyekből álló, az Ügynökség által kijelölt csoportoknak kell végezniük.
(2) Az Ügynökség - a vizsgálat típusa és hatóköre, valamint a vizsgált területek és a várható program alapján - úgy határozza meg a csoport összetételét, hogy a csoport rendelkezzen a szükséges szakmai ismeretekkel és képes legyen ellátni feladatait. Minden csoport egy csoportvezetőből és legalább egy csoporttagból áll. Az Ügynökség minden esetben biztosítja, hogy a csoport mérete arányos legyen az elvégzendő feladattal.
(3) Az Ügynökség a csoportok összeállítása során biztosítja, hogy ne álljon fenn összeférhetetlenség sem a vizsgált nemzeti hatóságokkal, sem a vizsgált vállalkozásokkal vagy vállalkozások társulásaival.
(4) Az Ügynökség a vizsgálat megkezdése előtt kellő időben információt kér az érintett hatóságoktól vagy szervezetekről arra vonatkozóan, hogy a vizsgálat helyszíni szakaszához tudnak-e a tagállamok felhatalmazott személyzetet rendelkezésre bocsátani.
(5) Az Ügynökség által végrehajtott ellenőrzésekben és vizsgálatokban a nemzeti koordinátoroknak a 14. cikk (2) bekezdése és a 19. cikk (2) bekezdése szerinti részvételéből, valamint a tagállamok felhatalmazott személyzetének részvételéből eredő költségeket az uniós szabályokkal összhangban és az éves uniós költségvetési eljárás sérelme nélkül az Ügynökség viseli.
13. cikk
A vizsgálatok lefolytatása
(1) A 10. cikk (1) bekezdésének a) és b) pontjában említett vizsgálatok a következő szakaszokból állnak:
a)
a vizsgálatot megelőző, legalább 10 hétig tartó előkészítő szakasz;
b)
helyszíni szakasz;
c)
a helyszíni vizsgálatot követő, legfeljebb 10 hétig tartó jelentéstételi szakasz.
(2) A 10. cikk (1) bekezdésének c) pontjában említett eseti vizsgálatokat legalább két héttel a vizsgálat előtt kell bejelenteni az érintett hatóságnak, azonban az ilyen vizsgálatok esetében is be kell tartani a 14., 15. és 16. cikkben említett határidőket és eljárásokat, a zárójelentés benyújtása kivételével.
(3) A 10. cikkben említett vizsgálatok során feltárt nem megfeleléseket a 16. cikkel összhangban kell jelenteni, a 17. cikkel összhangban kell nyomon követni és lezárni, illetve a 18. cikkel összhangban kell osztályozni.
14. cikk
Előkészítő szakasz
(1) Az előkészítő szakasz során az Ügynökség:
a)
a helyszíni szakasz előtt legalább 10 héttel értesíti az illetékes hatóságot a vizsgálatról, és megadja a vizsgálat tervezett típusát, a vizsgálandó területet (területeket) és alterületeket;
b)
összegyűjti a vizsgálat előkészítéséhez szükséges információkat, kellően figyelembe véve a folyamatos nyomon követés során szerzett információkat;
c)
meghatározza a vizsgálat hatókörét, kiterjedését és programját, ezen belül a vállalkozások vagy vállalkozások társulásának vizsgálatát, figyelembe véve a folyamatos nyomon követés során szerzett információkat;
d)
meghatározza a vizsgálati csoport nagyságát és összetételét.
(2) A vizsgálatról szóló értesítés kézhezvételétől kezdve az illetékes hatóság a helyszíni szakasz zökkenőmentes lebonyolítása érdekében együttműködik az Ügynökséggel. Szükség esetén előkészítő találkozóra kerülhet sor a vizsgálócsoport és a nemzeti szabványosítási koordinátor között.
(3) Az Ügynökség a helyszíni szakasz előtt legalább 2 héttel eljuttatja az illetékes hatóságnak a vizsgálati programot és a vizsgálócsoport összetételét.
15. cikk
Helyszíni szakasz
(1) A helyszíni szakasz során az Ügynökség:
a)
nyitó értekezletet szervez a nemzeti szabványosítási koordinátor és a vizsgált illetékes hatóság részvételével;
b)
nyomon követi a korábbi vizsgálatok során feltárt, és még le nem zárt nem megfeleléseket, és felülvizsgálja a hozzájuk kapcsolódó korrekciókat és korrekciós intézkedéseket;
c)
amennyiben a vizsgálat során közvetlen biztonsági aggály merül fel, arról értesíti az illetékes hatóságot;
d)
záróértekezlet során bemutatja a vizsgált illetékes hatóságnak a vizsgálat során feltárt vagy nyomon követett nem megfelelések előzetes listáját;
(2) Ezeken túl az Ügynökség az alábbiakat is végezheti:
a)
helyszíni látogatások lebonyolítása az illetékes hatóság fő hivatalaiban, és szükség szerint regionális hivatalaiban, valamint azoknál a képesített szerveknél, amelyeket az illetékes hatóság egyes feladatok végzésével megbízott;
b)
az illetékes hatóság vizsgálata keretében, az illetékes hatóság felügyelete alá tartozó vállalkozásoknak vagy vállalkozások társulásainak vizsgálata; ilyen esetekben az illetékes hatóság munkatársai elkísérhetik a vizsgálócsoportot;
c)
interjúk lefolytatása a vizsgált illetékes hatóság, - adott esetben - a képesített szervek, valamint a megvizsgált vállalkozások vagy vállalkozások társulásainak személyzetével;
d)
jogszabályok, eljárások, tanúsítványok, feljegyzések, adatok és bármilyen egyéb lényeges anyag vizsgálata.
16. cikk
Jelentéstételi szakasz
(1) A jelentéstételi szakasz során az Ügynökség - a helyszíni szakasz záróértekezletétől számított 6 héten belül - felülvizsgálja az előzetes megállapításokat, osztályba sorolja őket és ennek alapján jelentéstervezetet készít az illetékes hatóság részére.
(2) A jelentéstervezet legalább az alábbiakat tartalmazza:
a)
a következtetéseket bemutató összefoglaló;
b)
a vizsgálat lefolytatásának részletei, ezen belül a vizsgálat típusa, a vizsgált területek, a hatókör és a csoport összetétele;
c)
kritikus elemek szerinti elemzés, a fő megállapításokra összpontosítva;
d)
a vizsgálat során feltárt vagy nyomon követett nem megfelelések listája és besorolása;
e)
a szükségesnek ítélt esetben a tanúsítvány(ok) kölcsönös elismerésére vonatkozó ajánlások.
(3) A nem megfelelésekre vonatkozó megállapításokat a (2) bekezdésben említett jelentéstervezetben kell feltüntetni, kivéve, ha azokat az Ügynökség más írott formában már jelentette.
(4) Az illetékes hatóság a jelentés kézhezvételétől számított két héten belül írásos észrevételeket nyújthat be az Ügynökséghez.
(5) Az Ügynökség a záróértekezlettől számított 10 héten belül a (2) bekezdésben említett jelentéstervezet alapján zárójelentést készít, amelyben feltünteti a vizsgált illetékes hatóság észrevételeit, amennyiben vannak ilyenek. Az Ügynökség - a jelentéstételi szakasz során benyújtott észrevételek, valamint korrekciók és korrekciós intézkedések figyelembevétele érdekében - kiigazíthatja a nem megfelelésekre vonatkozó megállapítások leírását, azok jogalapját, besorolását vagy státusát.
(6) Az Ügynökség folyamatos nyomonkövetési státust alakít ki és tart fenn valamennyi tagállam esetében, és a státusról - kérésre - tájékoztatást ad az érintett tagállam és a Bizottság részére.
(7) A zárójelentést a vizsgált illetékes hatóságnak és a Bizottságnak kell címezni, ez utóbbi a jelentést eljuttathatja az érintett tagállamoknak és más illetékes hatóságoknak.
17. cikk
A megállapítások nyomon követése és lezárása
(1) A 18. cikk (1) bekezdésének b) és c) pontja szerint besorolt valamennyi nem megfelelésre vonatkozó megállapítás tekintetében az illetékes hatóság az Ügynökség értesítésének kézhezvételétől számított négy héten belül korrekciót és korrekciós intézkedést javasol.
(2) A 18. cikk (1) bekezdésének a) pontja szerint besorolt valamennyi nem megfelelésre vonatkozó megállapítás tekintetében az illetékes hatóság az Ügynökség értesítésének kézhezvételétől számított 10 héten belül korrekciós intézkedést javasol.
(3) Az illetékes hatóság az előírt határidőn belül értesíti az Ügynökséget a korrekciós intézkedések végrehajtásáról, és erről bizonyítékot mutat be.
(4) Az Ügynökség:
a)
értékeli az illetékes hatóság által benyújtott korrekciókat és korrekciós intézkedéseket, vagy rövid időn belül további felvilágosítást kér;
b)
jóváhagyja vagy visszautasítja a korrekciókat és/vagy korrekciós intézkedéseket a benyújtásuktól számított 16 héten belül;
c)
nyomon követi a korrekciós intézkedések kielégítő végrehajtását;
d)
a 22. cikkel összhangban meghatározza, hogy szükség van-e kiegészítő intézkedésekre;
e)
státusjelentések formájában rendszeres időközönként jelentést tesz az illetékes hatóságnak és a Bizottságnak a nem megfelelésekre vonatkozó megállapításokról és a kapcsolódó korrekciókról/korrekciós intézkedésekről;
f)
Amennyiben megfelelőnek ítéli a korrekciós intézkedések végrehajtását és a benyújtott bizonyítékot, lezárja a nem megfelelésre vonatkozó megállapítást, a nem megfelelésekre vonatkozó megállapítás lezárást rögzíti, és erről tájékoztatja az illetékes hatóságot.
(5) A c) pont alkalmazásában az Ügynökség bizonyítékot vagy magyarázatot kérhet az illetékes hatóságtól. Az Ügynökség úgy is dönthet, hogy a végrehajtást a helyszínen ellenőrzi.
(6) Amennyiben egyes, nem megfelelésekre vonatkozó megállapítások a 216/2008/EK rendelet 11. cikkének (2) bekezdése vagy a Szerződések alapján kötelezettségszegési intézkedés tárgyát képezik, az Ügynökség - a Bizottsággal konzultálva - megfelelő nyomon követésről gondoskodik, és a megállapítást kizárólag a Bizottsággal való előzetes egyeztetés után zárja le.
18. cikk
A megállapítások osztályba sorolása
(1) A 10. cikkben említett vizsgálatok során az Ügynökség által feltárt nem megfelelésekre vonatkozó összes megállapítást az Ügynökség az alapján, hogy igazgatási követelményre vagy műszaki követelményre vonatkoznak-e, az alábbi osztályok valamelyikébe sorolja és jelenti:
a)
C. osztály: a vonatkozó követelményeknek való, elsősorban szabványosítási aggályokat felvető nem megfelelés;
b)
D. osztály: a vonatkozó követelményeknek való, szabványosítási aggályokat és - időben végrehajtott korrekciós intézkedések hiányában - biztonsági aggályokat felvető nem megfelelés;
c)
G. osztály: közvetlen biztonsági aggály.
(2) A megállapításokkal kapcsolatos jelentéstételt, nyomon követést és lezárást a fenti besorolás alapján kell végezni.
19. cikk
Közvetlen biztonsági aggály
(1) Amennyiben az Ügynökség közvetlen biztonsági aggályt jelez:
a)
az Ügynökség az illetékes hatóságot megfelelő korrekciós intézkedések, és ezen belül azonnali korrekciók végrehajtására kéri fel;
b)
az illetékes hatóság a megállapítás megszüntetése érdekében megfelelő korrekciókat hajt végre, és ezekről bizonyítékokat nyújt be az Ügynökséghez.
(2) Az Ügynökség a közvetlen biztonsági aggály jelzésétől számított két héten belül az illetékes hatóságot egyeztetésre hívhatja az azonnali korrekciók végrehajtásának értékelése céljából.
(3) Amennyiben az Ügynökség nem elégedett a korrekciókkal, ajánlásokat fogalmaz meg a Bizottság részére, többek között - szükségesnek ítélt esetben - az illetékes hatóság által kiállított tanúsítvány(ok) kölcsönös elismerésére vonatkozóan. Az Ügynökség az illetékes tagállami hatóságokat is haladéktalanul értesíti.
20. cikk
Nyilvántartások
(1) Az Ügynökségnek olyan nyilvántartási rendszert kell kialakítania, amely biztosítja az alábbiak megfelelő tárolását, hozzáférhetőségét és változásainak megbízható nyomon követhetőségét:
a)
a csoportvezetők és a csoporttagok képzési, minősítési és jogosítási adatai;
b)
ellenőrzési programok;
c)
jelentések;
d)
megállapítások és kapcsolódó bizonyítékok;
e)
közösen meghatározott korrekciók és korrekciós intézkedések;
f)
a nem megfelelésekre vonatkozó megállapítások lezárása, és a kapcsolódó bizonyítékok.
g)
a tanúsítvány(ok) kölcsönös elismerésére vonatkozó ajánlások;
h)
a 7. cikk (1) bekezdésének b) pontjában említett értékelések.
(2) Valamennyi nyilvántartást - az alkalmazandó adatvédelmi jogra is figyelemmel -legalább 15 évig meg kell őrizni.
21. cikk
A vizsgálati jelentések szereplő található információhoz való hozzáférés
(1) Amennyiben egy vizsgálati jelentésben található információ harmadik ország szabályozó hatóságának repülésbiztonsági felügyelete alá tartozó vállalkozást vagy vállalkozások társulását érint és egy, a 216/2008/EK rendelet 12. cikkének megfelelően megkötött uniós megállapodás alkalmazási körébe esik, ezt az információt a megállapodásban foglalt rendelkezéseknek megfelelően a harmadik ország mint szerződő fél rendelkezésére kell bocsátani.
(2) Amennyiben egy vizsgálati jelentésben található információ az Unió és az ICAO közötti együttműködési megállapodás alkalmazási körébe esik, ezt az információt az együttműködési megállapodásban és annak repülésbiztonsági mellékletében foglalt rendelkezéseknek megfelelően az ICAO rendelkezésére kell bocsátani.
(3) Amennyiben egy vizsgálati jelentésben található információ a 996/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendelettel (20) összhangban végzett, folyamatban lévő biztonsági vizsgálatokra vonatkozik, a szóban forgó információt haladéktalanul a biztonsági vizsgálatért felelős hatóság rendelkezésére kell bocsátani.
(4) Az 1049/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (21) alkalmazásában a vizsgálati jelentésekhez kapcsolódó döntéshozatali eljárást akkor lehet befejezettnek tekinteni, ha a nem megfelelésekre vonatkozó megállapításokat lezárták.
22. cikk
Kiegészítő intézkedések
(1) Az Ügynökség feladata azonosítani, ha egy nem megfelelés megszüntetését célzó intézkedés nem kielégítő, így például:
a)
a 17. cikk (1) bekezdésében említett időszakon belül nem kap értesítést korrekciós intézkedésről;
b)
a 17. cikk (4) bekezdésének b) pontjában említett időszakon belül nem adja egyetértését egy korrekciós intézkedéshez;
c)
egy korrekciós intézkedést nem megfelelően hajtanak végre.
(2) Az (1) bekezdésben említett esetekben az Ügynökség felkéri az illetékes hatóságot, hogy adjon felvilágosítást az adott hiányosságról, és nyújtson be kiegészítő intézkedéseket, amelyekre vonatkozóan az Ügynökség határidőt is szab.
(3) Az Ügynökség felméri a hiányosság következményeit, és értékeli az illetékes hatóság által a megszabott határidőn belül adott választ. Ezen értékelés alapján az Ügynökségnek az alábbiakra van lehetősége:
a)
egyet ért a benyújtott kiegészítő intézkedésekkel; vagy
b)
kiegészítő jelentést készít az érintett illetékes hatóság és a Bizottság számára. A jelentésben szerepel az Ügynökség értékelése és a Bizottság részére megfogalmazott ajánlásai, és ezen belül - szükségesnek ítélt esetben - az illetékes hatóság által kiállított tanúsítvány(ok) kölcsönös elismerésére vonatkozó ajánlások.
(4) A 2111/2005/EK rendelet sérelme nélkül a (3) bekezdés b) pontjában említett kiegészítő jelentés kézhezvételét követően a Bizottság az alábbi intézkedéseket hozhatja:
a)
észrevételeket küld az érintett tagállamnak, vagy további magyarázatot kér a nem megfelelésekre vonatkozó megállapítások egészének vagy egy részének tisztázása érdekében;
b)
a korrekciók vagy korrekciós intézkedések kielégítő végrehajtásának ellenőrzése érdekében eseti vizsgálat végzésére kéri fel az Ügynökséget;
c)
megindítja a 216/2008/EK rendelet 11. cikkének (2) bekezdésében említett eljárást annak eldöntése érdekében, hogy az illetékes hatóság által kiállított tanúsítványok megfelelnek-e a vonatkozó követelményeknek;
d)
a Szerződés 258. cikkében előírt eljárást indít.
23. cikk
Éves jelentés
Az Ügynökség minden évben legkésőbb március 31-ig éves jelentést nyújt be a Bizottságnak az előző évben végzett folyamatos ellenőrzési tevékenységéről és a végrehajtott vizsgálatokról. A jelentésben fel kell tüntetni a tevékenységek és vizsgálatok eredményeinek elemzését, ezen belül ki kell térni arra, hogy az illetékes hatóságoknak mennyiben volt lehetőségük a repülésbiztonsági felügyelethez kapcsolódó hatásköreik gyakorlására, valamint ajánlásokat kell megfogalmazni a javítási lehetőségekre vonatkozóan. Az ajánlások között egyebek mellett meg kell határozni, hogy melyek azok a műszaki szabályok, amelyeket a 216/2008/EK rendelet 17. cikke (2) bekezdésének b) pontjával összhangban létre kell hozni vagy módosítani kell, illetve az Ügynökség esetében milyen intézkedéseket kell meghatározni vagy módosítani a 216/2008/EK rendelet 18. cikkének c) pontjával összhangban.
24. cikk
Munkaeljárások
Az e rendelet hatálybalépésétől számított hat hónapon belül az Ügynökség felülvizsgálja a 3-23. cikk szerinti feladatainak elvégzésére szolgáló munkaeljárásait.
25. cikk
Átmeneti intézkedések
(1) Az Ügynökség által a 736/2006/EK rendelettel összhangban feltárt azon nem megfelelésekre vonatkozó megállapítások, amelyek lezárásáról az Ügynökség e rendelet hatálybalépésének időpontjáig nem kapott bizonyítékot, az e rendelet szerint tett megállapításnak minősülnek, és ekként kell őket kezelni.
(2) Azok a korrekciós intézkedési tervek, amelyeket az Ügynökség a 736/2006/EK rendelettel összhangban jóváhagyott, az e rendelet szerint jóváhagyott tervnek minősülnek.
(3) A 736/2006/EK rendelettel összhangban felhatalmazott csoporttagok és csoportvezetők az e rendelet szerint felhatalmazott személyzetnek minősülnek.
26. cikk
Hatályon kívül helyezés
A 736/2006/EK rendelet hatályát veszti.
27. cikk
Hatálybalépés és alkalmazás
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
Ezt a rendeletet 2014. január 1-jétől kell alkalmazni.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2013. június 28-án.