RÅDETS FORORDNING (EU) 2015/159
af 27. januar 2015
om ændring af forordning (EF) nr. 2532/98 om Den Europæiske Centralbanks beføjelser til at pålægge sanktioner
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 132, stk.3,
under henvisning til statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank, særlig artikel 34.3,
under henvisning til henstilling fra Den Europæiske Centralbank (1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Kommissionen (3),
i henhold til proceduren i traktatens artikel 129, stk. 4, og artikel 41 i Statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Forordning (EF) nr. 2532/98 (4) bygger på artikel 132, stk. 3, i TEUF og artikel 34.3 i statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank (herefter »statutten«), der giver Rådet beføjelser til at fastsætte de tidsfrister og betingelser, under hvilke Den Europæiske Centralbank (i det følgende benævnt »ECB«) kan pålægge foretagender, der ikke overholder forpligtelserne i dens forordninger og afgørelser, bøder eller tvangsbøder. Indholdet af forordning (EF) nr. 2532/98 bør derfor begrænses til overtrædelser af forordninger og afgørelser, der er vedtaget af ECB. For manglende opfyldelse af umiddelbart gældende EU-ret, bortset fra forordninger og beslutninger, der er vedtaget af ECB, bør de relevante bestemmelser i forordning (EU) nr. 1024/2013 (5) finde anvendelse.
(2)
ECB har anvendt forordning (EF) nr. 2532/98 til at pålægge sanktioner inden for sine forskellige kompetenceområder, herunder navnlig i forbindelse med gennemførelsen af Unionens monetære politik, betalingssystemernes funktion og indsamlingen af statistisk information.
(3)
Forordning (EU) nr. 1024/2013 overdrager ECB visse tilsynsopgaver og giver sidstnævnte ret til at pålægge kreditinstitutter, det overvåger, a) administrative bøder, hvis disse institutter ikke overholder et krav i umiddelbart gældende EU- ret, i relation til hvilke de kompetente myndigheder i henhold til den relevante EU-ret får stillet administrative bøder til rådighed, og b) sanktioner i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 2532/98 i tilfælde af manglende overholdelse af ECB-forordninger eller -afgørelser (i det følgende samlet benævnt »administrative sanktioner«).
(4)
I medfør af artikel 18, stk. 7, i forordning (EU) nr. 1024/2013 kan ECB i forbindelse med udførelsen af de opgaver, som overdrages den i henhold til nævnte forordning, ved overtrædelse af ECB-forordninger eller -afgørelser pålægge sanktioner i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 2532/98.
(5)
I den forbindelse hænger visse bestemmelser i forordning (EF) nr. 2532/98 ikke sammen med en lang række bestemmelser i forordning (EU) nr. 1024/2013, der er direkte relevante for ECB's beføjelser til at pålægge sanktioner i tilfælde af en overtrædelse af ECB-forordninger eller -afgørelser. Det er derfor nødvendigt at identificere de regler i forordning (EF) nr. 2532/98, som bør ændres, for så vidt de omhandler ECB's pålæggelse af sanktioner i tilfælde af overtrædelse af ECB-forordninger eller -afgørelser i forbindelse med dens tilsynsopgaver.
(6)
ECB har på grundlag af sin beføjelse til at gennemføre de tilsynsopgaver, den har fået overdraget i traktaterne, jf. artikel 34 protokol (nr. 4) om statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank, vedtaget forordning (EU) nr. 468/2014 (6). Med henblik på at tilrettelægge ECB's opgave med at sikre overholdelsen af de regler, der er indeholdt i umiddelbart gældende EU-ret, præciserer forordning (EU) nr. 468/2014, i overensstemmelse med artikel 4, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1024/2013 og i overensstemmelse med de grundlæggende rettigheder og principper, der er fastlagt i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, rammen for administrative sanktioner, der er fastsat i artikel 18 forordning (EU) nr. 1024/2013. Den fastsætter også regler om pålæggelse af administrative sanktioner i tilfælde af overtrædelse af en ECB-forordning eller -afgørelse. Forordning (EU) nr. 468/2014 er et instrument til gennemførelse af afledt ret. I tilfælde af konflikt mellem bestemmelserne i denne forordning og bestemmelserne i forordning (EF) nr. 2532/98 har forordning (EF) nr. 2532/98 forrang.
(7)
ECB bør offentliggøre afgørelser om pålæggelse af sanktioner i tilfælde af manglende overholdelse af en ECB-forordning eller -afgørelse på det tilsynsmæssige område, medmindre offentliggørelsen ville skade stabiliteten på de finansielle markeder, eller den, i det omfang, hvor dette kan fastslås, ville påføre de involverede virksomheder uforholdsmæssig stor skade.
(8)
Den øvre grænse for en bøde, som ECB kan pålægge et foretagende for ikke at overholde en ECB-forordning eller -afgørelse inden for tilsynsområdet, bør ikke være forskellig fra den øvre grænse for en bøde, som ECB kan pålægge et foretagende for overtrædelse af en umiddelbart gældende EU-retsakt, for at sikre konsistens i behandlingen af overtrædelser, der har samme grad af alvorlighed. Alle bøder, som ECB pålægger i forbindelse med udførelsen af sine tilsynsopgaver, bør derfor være underlagt samme øvre grænser.
(9)
ECB bør kunne pålægge foretagender tvangsbøder for at tvinge dem til at overholde ECB-forordninger eller -afgørelser inden for tilsynsområdet eller for at bringe en vedvarende overtrædelse til ophør. Den øvre grænse for tvangsbøder bør svare til den øvre grænse for bøder, der gælder inden for tilsynsområdet.
(10)
Artikel 25 i forordning (EU) nr. 1024/2013 fastlægger uafhængighedsprincippet, hvorefter ECB udfører de opgaver, som er blevet overdraget den ved forordning (EU) nr. 1024/2013, uden at det berører og uafhængigt af sine pengepolitiske opgaver og andre opgaver. ECB skal uindskrænket følge dette princip i forbindelse med alle de opgaver, den udfører. For at styrke dette uafhængighedsprincip er et tilsynsråd blevet oprettet i henhold til artikel 26 i forordning (EU) nr. 1024/2013, som bl.a. er ansvarligt for udarbejdelsen af færdige udkast til ECB's Styrelsesråds afgørelser inden for tilsynsområdet. De afgørelser, som træffes af Styrelsesrådet, er endvidere på de betingelser, der er fastlagt i artikel 24 i forordning (EU) nr. 1024/2013, underlagt Det Administrative Klagenævns revision. Under hensyntagen til uafhængighedsprincippet og oprettelsen af Tilsynsrådet og Det Administrative Klagenævn bør to specifikke procedurer finde anvendelse: a) hvis ECB overvejer at pålægge administrative sanktioner i forbindelse med udførelsen af sine tilsynsopgaver, træffes afgørelser i denne henseende af ECB's Styrelsesråd på baggrund af et færdigt udkast til afgørelse fra Tilsynsrådet og underlægges Det Administrative Klagenævns revision, og b) hvis ECB overvejer at pålægge sanktioner i forbindelse med udførelsen af sine ikke-tilsynsopgaver, træffes afgørelser i denne henseende af ECB's Direktion og underlægges ECB's Styrelsesråds revision.
(11)
Som følge af kompleksiteten af de undersøgelser, der skal foretages inden for tilsynsområdet, bør beføjelsen til at pålægge og tvangsfuldbyrde sanktioner i forbindelse med ECB's tilsynsopgaver være underkastet længere tidsfrister, end de frister, der gælder for sanktioner vedrørende ECB's ikke-tilsynsopgaver. Suspenderingen og afbrydelsen af disse tidsfrister bør tilsvarende reguleres og tage højde for, at overtrædelsesprocedurerne inden for tilsynsområdet kan overlappe strafferetlige efterforskninger og straffesager, der er baseret på de samme faktiske forhold.
(12)
Forordning (EU) nr. 2532/98 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Ændringer
Forordning (EF) nr. 2532/98 ændres som følger:
1)
Artikel 1 ændres således:
a)
nr. 6) affattes således:
»6) »Tvangsbøde«: et pengebeløb, som et foretagende i tilfælde af vedvarende overtrædelse skal betale enten som straf eller med henblik på at tvinge de berørte personer til at overholde ECB's tilsynsforordninger og -afgørelser. Tvangsbøder beregnes for hver hele overtrædelsesdag,
a)
efter at der i overensstemmelse med proceduren, som er fastsat i artikel 3, stk. 1, andet afsnit, er givet foretagendet meddelelse om en beslutning, som kræver, at overtrædelsen bringes til ophør, eller
b)
hvis den vedvarende overtrædelse er omfattet af artikel 18, stk. 7, i Rådets forordning (EU) nr. 1024/2013 (7), i overensstemmelse med proceduren i artikel 4b i denne forordning.
b)
nr. 7) affattes således:
»7) »sanktioner«: bøder og tvangsbøder.«
2)
Følgende artikel indsættes:
»Artikel 1a
Generelle principper og anvendelsesområde
1. Denne forordning finder anvendelse ved ECB's pålæggelse af sanktioner på foretagender, der ikke overholder forpligtelser, som følger af ECB-forordninger eller -afgørelser.
2. Reglerne, der finder anvendelse på ECB's pålæggelse af sanktioner for manglende overholdelse af en ECB-forordning eller -afgørelse i forbindelse med udførelsen af dens tilsynsopgaver, fraviger reglerne i artikel 2-4 i det omfang, dette er fastlagt i artikel 4a-4c.
3. ECB offentliggør enhver afgørelse om at pålægge et foretagende sanktioner for manglende overholdelse af en ECB-forordning eller -afgørelse inden for tilsynsområdet, uanset om afgørelsen er blevet påklaget eller ej.
ECB skal foretage denne offentliggørelse på sit websted uden ugrundet ophold, og efter at afgørelsen er blevet meddelt det berørte foretagende. Offentliggørelsen skal omfatte oplysninger om overtrædelsens art og identiteten på det berørte foretagende, medmindre offentliggørelse på denne måde vil:
a)
skade stabiliteten på de finansielle markeder eller en igangværende strafferetlig efterforskning, eller
b)
i det omfang, hvor dette kan fastslås, vil påføre det berørte foretagende uforholdsmæssig stor skade.
I disse tilfælde offentliggøres afgørelser om sanktioner i anonymiseret form. Alternativt, hvor de omhandlede omstændigheder forventes at ophøre inden for et rimeligt tidsrum, kan offentliggørelsen i henhold til dette stykke udsættes i et sådant rimeligt tidsrum.
Hvis der verserer en appel ved Domstolen vedrørende en afgørelse, der pålægger en sanktion, offentliggør ECB uden ugrundet ophold også oplysninger på sit officielle websted om status for den pågældende appel og udfaldet heraf.
ECB sikrer, at oplysninger, der offentliggøres i henhold til dette stykke, er tilgængelige på dets officielle websted i mindst fem år.«
3)
Artikel 2, stk. 4, affattes således:
»4. Hvis overtrædelsen består i undladelse af at opfylde en forpligtelse, fritager pålæggelse af en sanktion ikke foretagendet for at opfylde denne forpligtelse, medmindre andet udtrykkeligt angives i den beslutning, der træffes i overensstemmelse med artikel 3, stk. 4, eller artikel 4b.«
4)
Artikel 3 ændres som følger:
a)
Stk. 1, første pkt., affattes således:
»1. Beslutningen om, hvorvidt der skal indledes en overtrædelsesprocedure, træffes af ECB på eget initiativ eller på grundlag af et forslag herom fra den nationale centralbank i den medlemsstat, i hvis retsområde den påståede overtrædelse har fundet sted.«
b)
Stk. 10 affattes således:
»10. Hvis overtrædelsen udelukkende vedrører en opgave, der påhviler ESCB eller ECB i medfør af traktaten og statutten, kan der kun indledes en overtrædelsesprocedure på grundlag af denne forordning, uanset om national lovgivning eller nationale bestemmelser kræver en særskilt procedure. Hvis overtrædelsen desuden vedrører et eller flere områder uden for ESCB's eller ECB's kompetence, er retten til at indlede en overtrædelsesprocedure på grundlag af denne forordning uafhængig af enhver kompetent national myndigheds ret til at indlede særskilte procedurer vedrørende sådanne områder uden for ESCB's eller ECB's kompetence. Denne bestemmelse berører ikke anvendelsen af strafferetten og den nationale ret vedrørende tilsynsbeføjelserne i de deltagende medlemsstater i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 1024/2013.«
5)
Følgende artikler indsættes:
»Artikel 4a
Specifikke regler vedrørende de øvre grænser for sanktioner, som ECB pålægger i forbindelse med udførelsen af sine tilsynsopgaver
1. Uanset artikel 2, stk. 1, gælder følgende frister for de bøder og tvangsbøder, som ECB kan pålægge for overtrædelser vedrørende forordninger og afgørelser, og som ECB har vedtaget i forbindelse med udførelsen af sine tilsynsopgaver:
a)
for bøder: Den øvre grænse er det dobbelte af den fortjeneste, der er opnået, eller af det tab, der er undgået, som følge af overtrædelsen, såfremt disse beløb kan beregnes, eller 10 % af foretagendets samlede årsomsætning.
b)
for tvangsbøder: Den øvre grænse er 5 % af den gennemsnitlige daglige omsætning per overtrædelsesdag. Tvangsbøder kan pålægges i maksimalt seks måneder fra den dato, som er fastsat i afgørelsen om pålæggelse af tvangsbøder.
2. I stk. 1 forstås ved:
a) »årsomsætning«: det berørte foretagendes årsomsætning i det foregående regnskabsår som defineret i relevant EU-ret, og hvis dette ikke er tilgængeligt, i henhold til det berørte foretagendes senest tilgængelige årsregnskaber. Hvis det berørte foretagende er et datterselskab af et moderforetagende, er den relevante samlede årsomsætning den samlede årsomsætning fra de senest tilgængelige konsoliderede årsregnskaber i det foregående regnskabsår, og hvis dette ikke er tilgængeligt, i henhold til det berørte foretagendes senest tilgængelige årsregnskaber
b) »gennemsnitlig dagsomsætning«: årsomsætningen, som defineret under litra a), divideret med 365.
Artikel 4b
Specifikke procedureregler for sanktioner, som ECB pålægger i forbindelse med udførelsen af sine tilsynsopgaver
1. Uanset denne forordnings artikel 3, stk. 1-8, finder reglerne i nærværende artikel anvendelse på overtrædelser vedrørende forordninger og afgørelser, som ECB har vedtaget i forbindelse med udførelsen af sine tilsynsopgaver.
2. Hvis ECB i forbindelse med udførelsen af sine opgaver i henhold til forordning (EU) nr.1024/2013, mener, at der er grund til at nære mistanke om, at en eller flere overtrædelser af en ECB-forordning eller -afgørelse, jf. artikel 18, stk. 7, i forordning nr. 1024/2013, begås eller er blevet begået af et foretagende, der har sit hovedkontor i en medlemsstat i euroområdet, udfører ECB de relevante undersøgelser i overensstemmelse med følgende bestemmelser.
3. Ved afslutningen af en undersøgelse, og før et færdigt udkast til afgørelse udarbejdes og fremsendes til Tilsynsrådet, underretter ECB i henhold til sin beføjelse til at undersøge overtrædelser inden for tilsynsområdet det berørte foretagende skriftligt om resultaterne af den foretagne efterforskning og om eventuelle indsigelser, som er gjort herimod.
I den i første afsnit omhandlede meddelelse oplyser ECB i henhold til sin beføjelse til at undersøge overtrædelser inden for tilsynsområdet det berørte foretagende om dets ret til at udtale sig skriftligt til ECB om de faktuelle resultater af efterforskningen og de indsigelser, som ifølge meddelelsen er gjort imod foretagendet, herunder de enkelte bestemmelser, som påstås ikke overholdt, og fastsætter en rimelig tidsfrist for fremsendelse af sådanne udtalelser. ECB har ikke pligt til at tage hensyn til skriftlige udtalelser, som er fremsendt efter udløbet af den tidsfrist, som ECB i henhold til sin beføjelse til at undersøge overtrædelser inden for tilsynsområdet har fastsat.
ECB kan også i henhold til sin beføjelse til at undersøge overtrædelser inden for tilsynsområdet, efter at have givet meddelelse i overensstemmelse med første afsnit, opfordre det berørte foretagende til at deltage i en mundtlig høring. Parterne, som er omfattet af en efterforskning, kan lade sig repræsentere ved og/eller bistå af advokater eller andre kvalificerede personer under høringen. Mundtlige høringer er ikke offentlige.
Et foretagende, som er genstand for efterforskning, har ret til aktindsigt, og denne ret skal garanteres. Den omfatter ikke fortrolige oplysninger.
4. Tilsynsrådet forelægger Styrelsesrådet et færdigt udkast til afgørelse, der fastslår, om det berørte foretagende har begået en overtrædelse eller ej, og som præciserer hvilke sanktioner der eventuelt skal pålægges, jf. proceduren i artikel 26, stk. 8, i forordning (EU) nr. 1024/2013.
5. Det berørte foretagende har ret til at anmode om, at Det Administrative Klagenævn foretager en revision af Styrelsesrådets afgørelse i henhold til stk. 4, jf. proceduren i artikel 24 i forordning (EU) nr. 1024/2013.
Artikel 4c
Specifikke tidsfrister for sanktioner, som ECB pålægger i forbindelse med udførelsen af sine tilsynsopgaver
1. Uanset artikel 4 udløber retten til at træffe afgørelse om at pålægge en sanktion for manglende overholdelse af en ECB-forordning eller -afgørelse i forbindelse med tilsynsopgaver, fem år efter at overtrædelsen har fundet sted, eller i tilfælde af en vedvarende overtrædelse, fem år efter at overtrædelsen er ophørt.
2. Enhver foranstaltning truffet af ECB med henblik på undersøgelser eller procedurer i forbindelse med en overtrædelse medfører, at tidsfristen i stk. 1 afbrydes. Tidsfristen afbrydes med virkning fra datoen, hvorpå den berørte enhed under tilsyn underrettes om foranstaltningen. Enhver afbrydelse medfører, at løbetiden for tidsfristen begynder at løbe på ny. Tidsfristen må dog ikke overskride en periode på ti år, efter at overtrædelsen er indtrådt, eller, i tilfælde af en vedvarende overtrædelse, ti år efter at overtrædelsen er ophørt.
3. Tidsfristerne i de foregående stykker kan forlænges, hvis:
a)
Styrelsesrådets afgørelse er underlagt Det Administrative Klagenævns revision eller er påklaget til Den Europæiske Unions Domstol, eller
b)
der er indledt en straffesag mod det berørte foretagende vedrørende samme faktiske forhold. I et sådant tilfælde forlænges tidsfristerne i de foregående stykker, indtil Det Administrative Klagenævn eller Domstolen har revideret afgørelsen, eller indtil straffesagen mod det berørte foretagende er afsluttet.
4. ECB's ret til at tvangsfuldbyrde en afgørelse om at pålægge en sanktion udløber fem år efter, at en sådan afgørelse er blevet truffet. Enhver foranstaltning truffet af ECB med henblik på at tvangsfuldbyrde betalinger eller betalingsvilkår i forbindelse med den pålagte sanktion medfører, at tidsfristen for tvangsfuldbyrdelse afbrydes.
5. Tidsfristen for tvangsfuldbyrdelse af sanktioner suspenderes:
a)
indtil betalingsfristen for den pålagte sanktion er udløbet
b)
hvis tvangsfuldbyrdelse af betalingen af den pålagte sanktion er suspenderet i overensstemmelse med en afgørelse fra Styrelsesrådet eller Domstolen.«
Artikel 2
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i medlemsstaterne i overensstemmelse med traktaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 27. januar 2015.
A TANÁCS (EU) 2015/159 RENDELETE
(2015. január 27.)
az Európai Központi Bank szankciók kirovására vonatkozó hatásköréről szóló 2532/98/EK rendelet módosításáról
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 132. cikke (3) bekezdésére,
tekintettel a Központi Bankok Európai Rendszere és az Európai Központi Bank alapokmányára és különösen annak 34.3. cikkére,
tekintettel az Európai Központi Bank ajánlására (1),
tekintettel az Európai Parlament véleményére (2),
tekintettel az Európai Bizottság véleményére (3),
a Szerződés 129. cikkének (4) bekezdésében és a Központi Bankok Európai Rendszere és az Európai Központi Bank alapokmánya 41. cikkében meghatározott eljárással összhangban eljárva,
mivel:
(1)
A 2532/98/EK rendelet (4) az EUMSZ 132. cikkének (3) bekezdésére és a Központi Bankok Európai Rendszere és az Európai Központi Bank alapokmányának (a továbbiakban: az Alapokmány) 34.3. cikkére épül, amely felhatalmazza a Tanácsot arra, hogy meghatározza azokat a kereteket és feltételeket, amelyek alapján az Európai Központi Bank (a továbbiakban: EKB) pénzbírságot vagy kényszerítő bírságot szabhat ki azokra a vállalkozásokra, amelyek nem tesznek eleget a rendeleteiből és határozataiból eredő kötelezettségeknek. A 2532/98/EK rendelet tartalmát ennek megfelelően az EKB által elfogadott rendeletek és határozatok megsértésének eseteire kell korlátozni. A közvetlenül alkalmazandó - és az EKB által elfogadott rendeletektől és határozatoktól eltérő - uniós jog megsértésének eseteire az 1024/2013/EU rendelet (5) vonatkozó rendelkezéseit kell alkalmazni.
(2)
Az EKB a 2532/98/EK rendeletet a hatáskörébe tartozó számos területen alkalmazta szankciók kirovására, ideértve különösen az Unió monetáris politikájának végrehajtását, a fizetési rendszerek működését és a statisztikai adatgyűjtést.
(3)
Az 1024/2013/EU rendelet bizonyos felügyeleti feladatokkal ruházta fel az EKB-t, valamint lehetővé tette, hogy ez utóbbi a felügyelete alá tartozó hitelintézetekre szankciókat rójon ki az alábbiak szerint: a) adminisztratív pénzbírság abban az esetben, ha a szóban forgó intézetek megsértik a vonatkozó, közvetlenül alkalmazandó uniós jog valamely olyan követelményét, amellyel kapcsolatban a vonatkozó uniós jog értelmében adminisztratív pénzbírság kiszabását kell lehetővé tenni az illetékes hatóságok számára; és b) a 2532/98/EK rendelet szerinti szankciók az EKB rendeleteinek vagy határozatainak megsértése esetén (a továbbiakban együttesen: közigazgatási szankciók).
(4)
Az 1024/2013/EU rendelet 18. cikkének (7) bekezdése előírja, hogy az említett rendelet által rá ruházott feladatok ellátása céljából az EKB a 2532/98/EK rendeletnek megfelelően szankciókat róhat ki az EKB rendeleteinek vagy határozatainak megsértése esetén.
(5)
Ebben a vonatkozásban a 2532/98/EK rendelet bizonyos rendelkezései nem koherensek az 1024/2013/EU rendelet több olyan rendelkezésével, amely közvetlenül releváns az EKB arra vonatkozó hatásköre szempontjából, hogy szankciókat róhat ki az EKB rendeleteinek vagy határozatainak megsértése esetén. Ennek megfelelően ki kell jelölni a 2532/98/EK rendeletben meghatározott azon szabályokat, amelyeket módosítani kell abban az esetben, amikor arra történik utalás, hogy az EKB szankciókat ró ki a felügyeleti feladataival kapcsolatos rendeletek vagy határozatok megsértése esetén.
(6)
A Szerződések által ráruházott felügyeleti feladatok végrehajtására vonatkozó, a Központi Bankok Európai Rendszere és az Európai Központi Bank alapokmányáról szóló (4.) jegyzőkönyv 34. cikkében meghatározott hatásköre alapján az EKB elfogadta a 468/2014/EU rendeletet (6). Az EKB által a közvetlenül alkalmazandó uniós jogban meghatározott szabályok betartásának biztosításában betöltött szerep rendszerezése érdekében a 468/2014/EU rendelet - az 1024/2013/EU rendelet 4. cikkének (3) bekezdésével és az Európai Unió Alapjogi Chartájában meghatározott alapvető jogokkal és elvekkel összhangban - még részletesebben meghatározza az 1024/2013/EU rendelet 18. cikkében meghatározott közigazgatási szankciók keretét. A 468/2014/EU rendelet ezenkívül meghatározza az EKB által elfogadott rendeletek vagy határozatok megsértése esetén alkalmazandó közigazgatási szankciók kirovására vonatkozó szabályokat is. A 468/2014/EU rendelet a másodlagos jogot végrehajtó eszköz. Ennek megfelelően az említett rendelet rendelkezései és a 2532/98/EK rendelet rendelkezései közötti összeütközés esetén a 2532/98/EK rendelet rendelkezései lesznek az irányadók.
(7)
Az EKB-nak nyilvánosságra kell hoznia a szankciók kirovásáról szóló azon határozatokat, amelyeket a felügyeleti területhez tartozó EKB rendeletek vagy határozatok megsértése esetén hoz meg, kivéve, ha a nyilvánosságra hozatal veszélyeztetné a pénzügyi piacok stabilitását, vagy amennyiben az meghatározható, aránytalan kárt okozna az érintett vállalkozásnak.
(8)
Az egyformán súlyos jogsértések egységes kezelésének biztosítása érdekében nem lehet eltérés a pénzbírságok felső korlátja tekintetében abban az esetben, ha az EKB a felügyeleti feladatai ellátása során az EKB rendeleteinek vagy határozatainak való megfelelés hiánya miatt ró ki pénzbírságot egy adott vállalkozással szemben, és abban az esetben, ha az EKB a közvetlenül alkalmazandó uniós jog megsértése miatt ró ki pénzbírságot egy adott vállalkozással szemben. Ennél fogva az EKB által a felügyeleti feladatai ellátása során kirótt valamennyi pénzbírságra azonos felső korlátnak kell vonatkoznia.
(9)
Az EKB számára biztosítani kell annak lehetőségét, hogy kényszerítő bírságokat rójon ki a vállalkozásokkal szemben azért, hogy azokat az EKB felügyeleti területre vonatkozó rendeleteinek vagy határozatainak való megfelelésre kényszerítse, illetve megszüntesse a folyamatos jogsértéseket. A kényszerítő bírságok felső korlátjának és a felügyeleti területen kiróható pénzbírságok felső korlátjának egymáshoz képest arányosnak kell lenniük.
(10)
Az 1024/2013/EU rendelet 25. cikke határozza meg az elkülönítés elvét, amely alapján az 1024/2013/EU rendelettel az EKB-ra ruházott feladatokat az EKB a monetáris politikai feladatai, illetve az egyéb feladatai sérelme nélkül és azoktól elkülönítetten látja el. Ezt az elvet korlátozás nélkül alkalmazni kell az EKB által ellátott valamennyi feladat tekintetében. Az említett elkülönítési elvnek a megerősítése érdekében az 1024/2013/EU rendelet 26. cikke alapján felügyeleti testületet hoztak létre, amely többek között felel az EKB Kormányzótanácsa felügyeleti területen történő döntései tervezetének teljes előkészítéséért. Ezen túlmenően az EKB Kormányzótanácsának határozatai a felülvizsgálati testület általi, az 1024/2013/EU rendelet 24. cikkében meghatározott feltételek szerinti felülvizsgálat alá tartoznak. Figyelembe véve az elkülönítés elvét, valamint a felügyeleti testület és a felülvizsgálati testület megalakítását, két elkülönített eljárást kell alkalmazni: a) ha az EKB felügyeleti feladatainak gyakorlása során közigazgatási szankciók kirovását tervezi, az erről szóló határozatokat a felügyeleti testület által készített teljes határozattervezet alapján az EKB Kormányzótanácsa hozza meg, a szóban forgó határozat felülvizsgálata pedig a felülvizsgálati testület hatáskörébe tartozik; és b) ha az EKB a nem felügyeleti feladatainak gyakorlása során szankciók kirovását tervezi, az erről szóló határozatokat az EKB Igazgatósága hozza meg, a szóban forgó határozat felülvizsgálata pedig az EKB Kormányzótanácsának hatáskörébe tartozik.
(11)
A felügyeleti területen elkövetett jogsértések kivizsgálásának összetettségére tekintettel az EKB felügyeleti feladataihoz kapcsolódó szankciók kirovására és végrehajtására vonatkozó hatáskörhöz az EKB nem felügyeleti feladatainak ellátásához kapcsolódó szankciók tekintetében megállapított határidőknél hosszabb határidőt célszerű meghatározni. A szóban forgó határidők felfüggesztését és megszakadását ennek megfelelően kell szabályozni, tekintetbe véve azt is, hogy a felügyeleti területen a jogsértési eljárások átfedésben lehetnek az ugyanazon tényálláson alapuló bűnügyi nyomozásokkal és büntetőeljárásokkal is.
(12)
A 2532/98/EK rendeletet ezért ennek megfelelően módosítani kell,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Módosítások
A 2532/98/EK rendelet a következőképpen módosul:
1.
Az 1. cikk a következőképpen módosul:
a)
a 6. pont helyébe a következő szöveg lép:
„6. »kényszerítő bírságok«: azok a pénzösszegek, amelyeket valamely vállalkozás folyamatos jogsértés esetén vagy büntetésként, vagy pedig azért köteles megfizetni, hogy ezáltal ki lehessen kényszeríteni az érintett személyeknek az EKB felügyeleti rendeleteinek és határozatainak való megfelelését. A kényszerítő bírságokat a folyamatos jogsértés minden teljes napjára fel kell számítani;
a)
azt követően, hogy a vállalkozást a 3. cikk (1) bekezdése második albekezdésében meghatározott eljárással összhangban értesítették a jogsértés megszüntetését előíró határozatról; vagy
b)
amennyiben a folyamatos jogsértés az 1024/2013/EU tanácsi rendelet (7) 18. cikke (7) bekezdésének hatálya alá tartozik, az e rendelet 4b. cikkében meghatározott eljárással összhangban;
.
b)
A 7. pont helyébe a következő szöveg lép:
„7. »szankciók«: a pénzbírságok és a kényszerítő bírságok.”
2.
A szöveg a következő cikkel egészül ki:
„1a. cikk
Általános alapelvek és hatály
(1) Ez a rendelet abban az esetben alkalmazandó, amikor az EKB szankciókat ró ki a vállalkozásokra az EKB rendeleteiből vagy határozataiból eredő kötelezettségeknek való megfelelés hiánya miatt.
(2) Azoknak a szabályoknak, amelyeket az EKB által a felügyeleti feladatainak ellátása során az EKB valamely rendeletének vagy határozatának megsértése miatt alkalmazandó szankciók kirovására kell alkalmazni, a 4a-4c. cikkben meghatározott mértékben el kell térniük a 2-4. cikkben foglalt szabályoktól.
(3) Az EKB minden olyan határozatát nyilvánosságra hozza, amely egy adott vállalkozással szemben a felügyeleti területen az EKB rendeletének vagy határozatának megsértése miatt szankciót ró ki, függetlenül attól, hogy az ellen fellebbezést nyújtottak-e be vagy sem.
Az EKB a nyilvánosságra hozatalt indokolatlan késedelem nélkül - az érintett vállalkozásnak a határozatról való értesítését követően - teljesíti a honlapján. A nyilvánosságra hozott információknak a jogsértés típusára és jellegére, valamint az érintett vállalkozás kilétére kell vonatkozniuk, kivéve, ha az ilyen információk nyilvánosságra hozatala:
a)
veszélyeztetné a pénzügyi piacok stabilitását vagy valamely folyamatban lévő bűnügyi nyomozást; vagy
b)
amennyiben ez meghatározható, aránytalan kárt okozna az érintett vállalkozásnak.
Ilyen körülmények között a szankciókra vonatkozó határozatokat anonimizált módon kell nyilvánosságra hozni. Alternatív megoldásként, amennyiben az említett körülmények előreláthatólag ésszerű időn belül meg fognak szűnni, az e bekezdés szerinti nyilvánosságra hozatal erre az időtartamra elhalasztható.
Ha a Bíróság előtt fellebbezés van folyamatban valamely szankciót kirovó határozat ellen, az EKB indokolatlan késedelem nélkül információkat hoz nyilvánosságra honlapján a szóban forgó fellebbezés állására, valamint annak eredményére vonatkozóan.
Az EKB biztosítja, hogy az e bekezdés szerint nyilvánosságra hozott információk legalább öt évig elérhetők legyenek a hivatalos honlapján.”
3.
A 2. cikk (4) bekezdése helyébe a következő szöveg lép:
„(4) Amennyiben a jogsértés valamely kötelezettség teljesítésének elmulasztásából ered, a szankció alkalmazása nem mentesíti a vállalkozást a kötelezettség teljesítése alól, kivéve, ha a 3. cikk (4) bekezdésének vagy a 4b. cikknek megfelelően elfogadott határozat a kötelezettség teljesítése alóli mentesülésről kifejezetten rendelkezik.”
4.
A 3. cikk a következőképpen módosul:
a)
az (1) bekezdés első mondata helyébe a következő szöveg lép:
„(1) A jogsértési eljárás kezdeményezésére vonatkozó döntést az EKB hozza meg saját kezdeményezés alapján vagy azon tagállam nemzeti központi bankja által hozzá intézett ilyen értelmű indítvány alapján, amelynek a joghatósága alatt a feltételezett jogsértés bekövetkezett.”
;
b)
a (10) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(10) Amennyiben valamely jogsértés kizárólag valamely, a Szerződés és az Alapokmány értelmében a KBER-re vagy az EKB-ra bízott feladathoz kapcsolódik, jogsértési eljárást csak e rendelet alapján lehet kezdeményezni, tekintet nélkül arra, hogy létezik-e olyan nemzeti jogszabály vagy szabályozás, amely külön eljárásról rendelkezik. Amennyiben valamely jogsértés a KBER vagy az EKB illetékességén kívül eső egy vagy több területhez is kapcsolódik, a jogsértési eljárás e rendelet alapján történő kezdeményezésének joga független az illetékes nemzeti hatóság ilyen, a KBER vagy az EKB hatáskörén kívül eső területekkel kapcsolatos külön eljárás kezdeményezésére vonatkozó jogától. E rendelkezés nem érinti a részt vevő tagállamok büntetőjogának és prudenciális felügyeleti illetékességéhez fűződő nemzeti jogának az alkalmazását, összhangban az 1024/2013/EU rendelettel.”
5.
A szöveg az alábbi cikkekkel egészül ki:
„4a. cikk
Az EKB által a felügyeleti feladatai ellátása során kirótt szankciók felső korlátjára vonatkozó különös rendelkezések
(1) A 2. cikk (1) bekezdésétől eltérve, az EKB felügyeleti feladatai ellátása körében elfogadott rendeletei és határozatai megsértése esetén az EKB az alábbi korlátokon belüli pénzbírságokat és kényszerítő bírságokat róhatja ki:
a)
pénzbírságok esetén a felső korlát a vállalkozás által a jogsértés révén elért nyereség vagy elkerült veszteség kétszerese minden olyan esetben, amikor ez az összeg meghatározható, egyéb esetben pedig a vállalkozás teljes éves árbevételének 10 %-a.
b)
kényszerítő bírságok esetén a felső korlát az átlagos napi árbevétel 5 %-a a jogsértés minden egyes napjára. A kényszerítő bírságok legfeljebb a kényszerítő bírságot kirovó határozatban meghatározott napot követő hat hónapos időszakra szabhatók ki.
(2) Az (1) bekezdés alkalmazásában:
a) »éves árbevétel«: az érintett vállalkozás vonatkozó uniós jog szerinti teljes éves árbevétele a megelőző üzleti évben, ha pedig ezen adat nem áll rendelkezésre, az érintett rendelkezésre álló legfrissebb éves pénzügyi beszámolója alapján. Amennyiben az érintett vállalkozás egy anyavállalat leányvállalata, úgy a vonatkozó teljes éves árbevétel az előző üzleti évről rendelkezésre álló legfrissebb konszolidált éves pénzügyi beszámoló szerinti teljes éves árbevétel, ha pedig ez nem áll rendelkezésre, akkor a vonatkozó teljes éves árbevétel az érintett rendelkezésre álló legfrissebb éves pénzügyi beszámolója szerinti teljes éves árbevétel;
b) »átlagos napi árbevétel«: az a) pont szerinti éves árbevétel elosztva 365-tel.
4b. cikk
Az EKB által a felügyeleti feladatai ellátása során kirótt szankciókra vonatkozó különös eljárási szabályok
(1) Az e rendelet 3. cikkének (1)-(8) bekezdésétől eltérve, az EKB által a felügyeleti feladatai gyakorlása körében elfogadott rendeletek és határozatok megsértése eseteire az ebben a cikkben meghatározott szabályok alkalmazandók.
(2) Amennyiben az EKB az 1024/2013/EU rendelet szerinti feladatainak ellátása során úgy ítéli meg, hogy indokoltan feltételezhető, hogy valamely, euroövezeti tagállamban székhellyel rendelkező vállalkozás egy vagy több alkalommal az 1024/2013/EU rendelet 18. cikkének (7) bekezdése szerinti jogsértést követ vagy követett el az EKB valamely rendeletével vagy határozatával szemben, az EKB a vonatkozó vizsgálatokat az alábbi rendelkezésekkel összhangban végzi.
(3) A vizsgálat befejezésekor - a teljes határozattervezetre vonatkozó javaslat elkészítése és felügyeleti testület elé terjesztése előtt - az EKB a felügyelet területén elkövetett jogsértések kivizsgálására jogosult szervként írásban értesíti az érintett vállalkozást az elvégzett vizsgálat eredményeiről és az azokkal kapcsolatban emelt kifogásokról.
Az első albekezdésben említett értesítésben az EKB a felügyelet területén elkövetett jogsértések kivizsgálására jogosult szervként tájékoztatja az érintett vállalkozást arról, hogy jogában áll írásbeli beadvánnyal fordulni az EKB-hoz az értesítésben foglalt ténybeli megállapításokkal, valamint abban az érintettel szemben emelt kifogásokkal kapcsolatban - ideértve azokat a konkrét rendelkezéseket is, amelyek feltételezetten sérültek - és e beadványok benyújtására vonatkozóan ésszerű határidőt állapít meg. Az EKB nem köteles figyelembe venni a felügyelet területén elkövetett jogsértések kivizsgálására jogosult szervként általa megállapított határidő lejárta után benyújtott írásbeli beadványokat.
Az EKB a felügyelet terén elkövetett jogsértések kivizsgálására jogosult szerként az első albekezdés szerinti értesítést követően szóbeli meghallgatáson való részvételre is felkérheti az érintett vállalkozást. A vizsgálat alá vont feleket a meghallgatáson ügyvédek vagy más képesített személyek képviselhetik/segíthetik. A szóbeli meghallgatások nem nyilvánosak.
A vizsgálat alá vont érintett vállalkozás számára garantálni kell az ügyirathoz való hozzáférés jogát. E hozzáférési jog nem terjed ki a bizalmas információkra.
(4) A felügyeleti testület az 1024/2013/EU rendelet 26. cikkének (8) bekezdése szerinti eljárással összhangban javaslatot tesz a Kormányzótanács számára annak a határozattervezetnek a teljes szövegére vonatkozóan, amely megállapítja, hogy az érintett vállalkozás elkövette-e a jogsértést vagy sem és meghatározza a kirovandó szankciókat.
(5) Az érintett vállalkozásnak joga van arra, hogy a Kormányzótanács által a 4. cikkel összhangban meghozott határozatnak a felülvizsgálati testület általi felülvizsgálatát kérelmezze az 1024/2013/EU rendelet 24. cikkében meghatározott eljárással összhangban.
4c. cikk
Az EKB által a felügyeleti feladatai ellátása során kirótt szankciókra vonatkozó különös határidők
(1) A 4. cikktől eltérve, az EKB azon joga, hogy a felügyeleti feladataival kapcsolatos valamely határozatának vagy rendeletének megsértése miatt szankciót kirovó határozatot hozzon, a jogsértés bekövetkezésétől számított öt év elteltével - illetve folyamatos jogsértés esetében a jogsértés megszűnésétől számított öt év elteltével - elévül.
(2) Az EKB-nak a jogsértés kivizsgálása vagy azzal kapcsolatos eljárás vonatkozásában tett bármely intézkedése megszakítja az (1) bekezdésben említett határidőt. Az elévülési határidő azon a napon szakad meg, amikor az intézkedésről az érintett felügyelt szervezetet értesítik. Az elévülési határidő minden egyes megszakadásával a határidő újrakezdődik. A határidő ugyanakkor nem haladhatja meg a jogsértés bekövetkezését követő tíz évet, illetve folyamatos jogsértés estén a jogsértés megszűnését követő tíz évet.
(3) Az előző bekezdésekben említett határidők meghosszabbíthatók, amennyiben:
a)
a Kormányzótanács határozatának felülvizsgálata folyamatban van a felülvizsgálati testület előtt, vagy a Bíróság előtt fellebbezési eljárás van folyamatban; vagy
b)
az érintett vállalkozással szemben ugyanazon tényállás alapján büntetőeljárás van folyamatban. Ilyen esetben az előző bekezdésekben foglalt határidők meghosszabbodnak azzal az időtartammal, amíg a felülvizsgálati testület, illetve a Bíróság felülvizsgálja a határozatot, vagy amíg az érintett vállalkozással szembeni büntetőeljárás befejeződik.
(4) Az EKB-nak a szankciót kirovó határozata végrehajtására vonatkozó joga a határozat meghozatalát követő öt év elteltével elévül. Az EKB-nak a szankciókban foglalt fizetési kötelezettség, illetve fizetési feltételek teljesítésének kikényszerítését szolgáló bármely intézkedése megszakítja a szankciók végrehajtására vonatkozó elévülési határidőt.
(5) A szankciók végrehajtására vonatkozó elévülési határidő felfüggesztésre kerül:
a)
mindaddig, amíg a kirótt szankció megfizetésére nyitva álló határidő el nem telik;
b)
ha a kirótt szankció megfizetésére irányuló végrehajtás az EKB Kormányzótanácsa vagy a Bíróság határozata alapján felfüggesztésre került.”
2. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és a Szerződésekben foglaltaknak megfelelően közvetlenül alkalmazandó a tagállamokban.
Kelt Brüsszelben, 2015. január 27-én.