EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 516/2014
af 16. april 2014
om oprettelse af asyl-, migrations- og integrationsfonden, om ændring af Rådets beslutning 2008/381/EF og om ophævelse af Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 573/2007/EF og nr. 575/2007/EF og Rådets beslutning 2007/435/EF
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 78, stk. 2, og artikel 79, stk. 2 og 4,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (2),
efter den almindelige lovgivningsprocedure (3), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Unionens mål om at oprette et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed bør bl.a. opnås gennem fælles foranstaltninger, der danner rammen om en asyl- og indvandringspolitik, som er baseret på solidaritet mellem medlemsstaterne og er retfærdig over for tredje lande og deres statsborgere. Det Europæiske Råd anerkendte den 2. december 2009, at de finansielle midler inden for EU bør gøres mere fleksible og sammenhængende, både i henseende til omfang og anvendelsesområde, for at støtte politikudviklingen inden for asyl og migration.
(2)
For at bidrage til udviklingen af en fælles EU-politik for asyl og indvandring og styrke området med frihed, sikkerhed og retfærdighed i lyset af principperne om solidaritet og ansvarsdeling mellem medlemsstaterne og samarbejde med tredjelande bør der ved denne forordning oprettes en asyl-, migrations- og integrationsfond (»fonden«).
(3)
Fonden bør afspejle behovet for øget fleksibilitet og forenkling og samtidig dels overholde kravene vedrørende forudsigelighed, dels sikre en retfærdig og transparent fordeling af ressourcerne i forbindelse med opfyldelsen af de generelle og specifikke mål i denne forordning.
(4)
Foranstaltningernes effektivitet og kvaliteten af udgifterne udgør de vejledende principper for gennemførelsen af fonden. Endvidere bør fonden gennemføres på den mest effektive og brugervenlige måde.
(5)
Den nye struktur med to søjler for finansieringen på området for indre anliggender bør bidrage til at gøre finansieringen på dette område mere enkel, rationel, konsolideret og gennemsigtig. Det bør tilstræbes at skabe synergier, sammenhæng og komplementaritet mellem forskellige fonde og programmer, herunder med henblik på tildeling af midler til fælles formål. Enhver overlapning mellem de forskellige finansieringsinstrumenter bør dog undgås.
(6)
Fonden skal udstikke en fleksibel ramme, så medlemsstaterne kan modtage finansielle midler i henhold til deres nationale programmer til at støtte de politikområder, der er omfattet af denne fond alt efter deres specifikke situation og behov og i lyset af fondens generelle og specifikke mål, som den finansielle støtte vil være mest effektiv og passende for.
(7)
Fonden bør udvise solidaritet gennem økonomisk bistand til medlemsstaterne. Den bør fremme den effektive forvaltning af migrationsstrømme til EU på områder, hvor EU giver så stor en merværdi som muligt, navnlig ved at dele ansvaret mellem medlemsstaterne og ved at dele ansvaret og styrke samarbejdet med tredjelande.
(8)
For at bidrage til opnåelsen af det generelle mål med fonden bør medlemsstaterne sikre, at deres nationale programmer omfatter aktioner, der er rettet mod de specifikke mål i denne forordning, og at fordelingen af ressourcer mellem målene sikrer, at målene kan nås. Skulle det ske, at en medlemsstat ønsker at fravige mindsteprocentsatserne i denne forordning, bør den pågældende medlemsstat fremlægge en detaljeret begrundelse i sit nationale program.
(9)
For at sikre en ensartet asylpolitik af høj kvalitet og anvende højere standarder for international beskyttelse bør fonden bidrage til et effektivt fungerende fælles europæisk asylsystem, der omfatter foranstaltninger vedrørende politik, lovgivning og kapacitetsopbygning, i samarbejde med medlemsstaterne, EU-agenturerne og tredjelande.
(10)
Det er hensigtsmæssigt at støtte og forbedre den indsats, som medlemsstaterne gør for fuldt ud og på korrekt vis at gennemføre den gældende EU-ret vedrørende asyl, navnlig at tilbyde passende modtagelsesforhold for fordrevne personer og ansøgere af og personer med international beskyttelse, sikre den korrekte fastsættelse af deres status i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/95/EU (4), at anvende retfærdige og effektive asylprocedurer og fremme god praksis på asylområdet for at håndhæve rettighederne for personer, der har behov for international beskyttelse, og give medlemsstaternes asylsystemer mulighed for at fungere effektivt.
(11)
Fonden bør yde passende støtte til medlemsstaternes fælles bestræbelser på at fastlægge, udveksle og fremme bedste praksis og oprette effektive samarbejdsstrukturer for at forbedre kvaliteten af beslutningstagningen inden for rammerne af det fælles europæiske asylsystem.
(12)
Fonden bør supplere og styrke de aktiviteter, der iværksættes af Det Europæiske Asylstøttekontor (»EASO«), som er oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 439/2010 (5) for at koordinere det praktiske samarbejde mellem medlemsstaterne på asylområdet, støtte de medlemsstater, der er udsat for et særligt pres på deres asylsystemer, og bidrage til gennemførelsen af det fælles europæiske asylsystem. Kommissionen kan gøre brug af den mulighed, som Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 (6) giver, til at lade EASO udføre specifikke opgaver og ad hoc-opgaver, såsom at koordinere medlemsstaternes aktioner i forbindelse med genbosættelse i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 439/2010.
(13)
Fonden bør støtte Unionens og medlemsstaternes bestræbelser på at fremme medlemsstaternes kapacitet til at udvikle, overvåge og evaluere deres asylpolitik i lyset af deres forpligtelser i henhold til eksisterende EU-ret.
(14)
Fonden bør støtte medlemsstaternes bestræbelser på at tilbyde flygtninge og fordrevne, der af FN's Højkommissariat for Flygtninge (»UNHCR«) er udpeget som berettigede til genbosættelse, international beskyttelse og en varig løsning på deres område, herunder vurdering af behovet for genbosættelse og overførelse af de pågældende personer til deres område for at give dem en sikker retsstilling og fremme en effektiv integration.
(15)
Fonden bør yde støtte til nye tilgange vedrørende sikrere adgang til asylprocedurer, navnlig rettet mod de vigtigste transitlande, som f.eks. beskyttelsesprogrammer for særlige grupper eller visse procedurer for behandling af asylansøgninger
(16)
Det ligger i fondens natur, at den bør kunne yde støtte til frivillig byrdefordeling, som er aftalt mellem medlemsstaterne, og som består i overførelse af personer, der nyder international beskyttelse, og af ansøgere om international beskyttelse fra én medlemsstat til en anden.
(17)
Partnerskaber og samarbejde med tredjelande for at sikre en hensigtsmæssig forvaltning af tilstrømning af personer, der ansøger om asyl eller andre former for international beskyttelse, er en vigtig del af EU's asylpolitik. Med henblik på at give adgang til international beskyttelse og varige løsninger på et så tidligt stadium som muligt, herunder inden for rammerne af regionale beskyttelsesprogrammer, bør fonden omfatte en markant EU-genbosættelsesdel.
(18)
For at forbedre og styrke integrationsprocessen i de europæiske samfund bør fonden lette lovlig migration til EU i overensstemmelse med medlemsstaternes økonomiske og sociale behov og foregribe forberedelsen af integrationsprocessen allerede i det land, som de tredjelandsstatsborgere, der rejser til EU, kommer fra.
(19)
For at være effektiv og sikre størst merværdi bør fonden tilstræbe en mere målrettet tilgang, der støtter sammenhængende strategier, som specifikt tager sigte på at fremme integration af tredjelandsstatsborgere på nationalt, lokalt og/eller regionalt niveau, hvor dette er relevant. Sådanne strategier bør hovedsagelig gennemføres af lokale eller regionale myndigheder og ikkestatslige aktører, uden at det udelukker nationale myndigheder, navnlig hvis den specifikke administrative struktur i den pågældende medlemsstat kræver det, eller hvis integrationsaktioner i en medlemsstat falder inden for en kompetence, der deles mellem staten og den decentrale forvaltning. De gennemførende organisationer bør blandt en række mulige foranstaltninger vælge dem, der er mest egnede i netop deres situation.
(20)
Gennemførelsen af fonden bør ske i overensstemmelse med Unionens fælles grundlæggende principper om integration som fastlagt i det fælles program for integration.
(21)
Integrationsforanstaltningerne bør også omfatte personer med international beskyttelse for at sikre en samlet tilgang til integration under hensyntagen til disse målgruppers særlige karakteristika. Når integrationsforanstaltninger kombineres med modtagelsesforanstaltninger, bør aktioner, hvis det er hensigtsmæssigt, også kunne omfatte ansøgere om international beskyttelse.
(22)
For at sikre, at Unionens indsats for at integrere tredjelandsstatsborgere er sammenhængende, bør de aktioner, der finansieres af fonden, være specifikke og supplere de aktioner, som finansieres i henhold til Den Europæiske Socialfond. Med henblik herpå bør det kræves, at de myndigheder i medlemsstaterne, som er ansvarlige for gennemførelsen af denne fond, etablerer mekanismer for samarbejde og koordinering med de myndigheder, som medlemsstaterne har udpeget til at forvalte interventioner inden for rammerne af Den Europæiske Socialfond.
(23)
Af praktiske grunde kan visse aktioner omfatte en gruppe mennesker, der bedre kan nås som helhed uden at skelne mellem gruppens enkelte medlemmer. Det vil derfor være hensigtsmæssigt at give de medlemsstater, der måtte ønske det, mulighed for i deres nationale programmer at fastlægge, at integrationsaktioner kan omfatte tredjelandsstatsborgeres nærmeste pårørende i det omfang, det er nødvendigt for at kunne gennemføre sådanne aktioner effektivt. Ved udtrykket »nærmeste pårørende« forstås ægtefæller, partnere og enhver anden, der har direkte familiemæssig tilknytning i nedstigende eller opstigende linje med den tredjelandsstatsborger, som integrationsforanstaltningen er rettet mod, og som ellers ikke ville være omfattet af fondens anvendelsesområde.
(24)
Fonden bør støtte medlemsstaterne i at udarbejde strategier for lovlig migration og fremme deres mulighed for at udvikle, gennemføre, overvåge og generelt evaluere alle indvandrings- og integrationsstrategier, -politikker og -foranstaltninger for tredjelandsstatsborgere, herunder Unionens retlige instrumenter. Fonden bør også støtte udveksling af oplysninger, bedste praksis og samarbejde mellem forskellige forvaltningsstrukturer og med andre medlemsstater.
(25)
Unionen bør fortsat udvide anvendelsen af mobilitetspartnerskaber som den vigtigste strategiske, samlede og langsigtede samarbejdsramme for migrationsforvaltning med tredjelande. Fonden bør støtte aktiviteter inden for rammerne af mobilitetspartnerskaber, som gennemføres enten i EU eller i tredjelande, og som tager sigte på Unionens behov og prioriteter, navnlig aktioner, der sikrer kontinuitet i tildelingen af støtte og omfatter både Unionen og tredjelande.
(26)
Det er hensigtsmæssigt fortsat at støtte og opmuntre den indsats, som medlemsstaterne gør for at forbedre alle aspekter af forvaltningen af tilbagesendelsen af tredjelandsstatsborgere med henblik på at støtte en løbende, retfærdig og effektiv gennemførelse af de fælles standarder for tilbagesendelse, som navnlig fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/115/EF (7). Fonden bør fremme udviklingen af tilbagesendelsesstrategier på nationalt niveau inden for rammerne af begrebet integreret forvaltning af tilbagesendelse og ligeledes foranstaltninger, der støtter en effektiv gennemførelse i tredjelande.
(27)
Hvad angår frivillig tilbagevenden af personer, herunder personer, som ønsker at vende tilbage, selv om de ikke er forpligtet til at forlade området, bør der påtænkes incitamenter for sådanne tilbagevendende personer, såsom fortrinsbehandling i form af øget bistand til tilbagevenden. Denne form for frivillig tilbagevenden er både i de tilbagevendende personers og myndighedernes interesse hvad angår dens omkostningseffektivitet. Medlemsstaterne bør tilskyndes til at prioritere frivillig tilbagevenden.
(28)
Politisk hænger frivillig tilbagevenden og tvangsmæssig tilbagesendelse imidlertid sammen og virker gensidigt forstærkende, og medlemsstaterne bør derfor tilskyndes til at styrke komplementariteten mellem de to former for foranstaltninger i deres forvaltning af tilbagesendelse. Der er behov for at gennemføre udsendelser for at beskytte integriteten af Unionens indvandrings- og asylpolitik og medlemsstaternes indvandrings- og asylsystemer. Muligheden for udsendelser er derfor en forudsætning for, at man kan sikre, at denne politik ikke undergraves, og for, at retsstatsprincippet respekteres, hvilket i sig selv er vigtigt for oprettelsen af et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed. Fonden bør derfor støtte medlemsstaternes aktioner for at lette udsendelser i overensstemmelse med de i EU-retten fastsatte standarder, hvor dette er relevant, og med fuld respekt for tilbagesendtes grundlæggende rettigheder og værdighed.
(29)
Det er afgørende, at fonden støtter specifikke foranstaltninger for de tilbagevendende i bestemmelseslandet for at sikre deres effektive tilbagevenden til deres hjemby eller hjemegn under gode forhold og lette en holdbar reintegration i det pågældende samfund.
(30)
EU-tilbagetagelsesaftaler er en integreret del af EU's tilbagesendelsespolitik og et centralt værktøj for en effektiv forvaltning af migrationsstrømme, da de sikrer en smidig tilbagesendelse af ulovlige migranter. Disse aftaler er et vigtigt led i dialogen og samarbejdet med tredjelande, som er hjem- og transitlande for ulovlige migranter, og gennemførelsen af disse aftaler i tredjelande bør støttes for at sikre effektive tilbagesendelsesstrategier på nationalt niveau og EU-niveau.
(31)
Fonden bør supplere og styrke de aktiviteter, der varetages af Det Europæiske Agentur for Forvaltning af det Operative Samarbejde ved EU-medlemsstaternes Ydre Grænser, der blev oprettet ved Rådets forordning (EF) nr. 2007/2004 (8), som bl.a. har til opgave at yde den nødvendige støtte i forbindelse med medlemsstaternes tilrettelæggelse af fælles tilbagesendelsesoperationer og at udvikle bedste praksis for erhvervelse af rejselegitimation og udsendelse af tredjelandsstatsborgere, der opholder sig ulovligt på medlemsstaternes område, samt bistå medlemsstaterne under omstændigheder, hvor der er brug for øget teknisk og operationel assistance ved de ydre grænser, under hensyn til, at det i nogle situationer kan dreje sig om humanitære nødsituationer og redningsaktioner til søs.
(32)
Fonden bør udover at støtte tilbagesendelse af personer i henhold til denne forordning også støtte andre foranstaltninger til bekæmpelse af ulovlig indvandring eller omgåelse af eksisterende regler for lovlig migration, således at integriteten i medlemsstaternes indvandringssystemer beskyttes.
(33)
Fonden bør gennemføres med fuld respekt for de rettigheder og principper, der følger af Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, og for de grundlæggende rettigheder, der følger af de relevante internationale instrumenter, herunder relevant retspraksis fra Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol. Støtteberettigede aktioner bør tage højde for den menneskerettighedsbaserede tilgang til beskyttelse af migranter, flygtninge og asylansøgere og bør især sikre, at der rettes særlig opmærksomhed mod og specifikt ageres i forhold til den særlige situation, som sårbare personer, navnlig kvinder, uledsagede mindreårige og andre udsatte mindreårige, befinder sig i.
(34)
Udtrykkene »sårbare personer« og »familiemedlemmer« er defineret forskelligt i forskellige retsakter med relevans for denne forordning. De bør derfor forstås i betydningen af den relevante retsakt under hensyn til den kontekst, de indgår i. Med hensyn til genbosættelse bør medlemsstater, der genbosætter, rådføre sig nøje med UNHCR for så vidt angår udtrykket »familiemedlemmer« i forbindelse med deres genbosættelsespraksis og egentlige genbosættelsesforløb.
(35)
Foranstaltninger vedrørende og i relation til tredjelande, som støttes via fonden, bør vedtages i synergi og i overensstemmelse med andre aktioner uden for Unionen, der støttes gennem EU-instrumenter for ekstern bistand, både geografisk og tematisk. Når der gennemføres sådanne aktioner, vil der navnlig blive tilstræbt fuld overensstemmelse med principperne og de generelle mål for Unionens optræden udadtil og udenrigspolitik i forhold til det pågældende land eller den pågældende region. Foranstaltningerne bør ikke tage sigte på at støtte aktioner, der er direkte orienteret mod udvikling, og de bør eventuelt supplere økonomisk bistand ydet gennem instrumenter for ekstern bistand. Princippet om sammenhæng i udviklingspolitikken som fastlagt i punkt 35 i den europæiske konsensus om udvikling bør overholdes. Det er ligeledes vigtigt at sikre, at implementeringen af krisebistand hænger sammen med og, hvis det er relevant, supplerer EU's humanitære politik og overholder de humanitære principper, der er fastsat i den europæiske konsensus om humanitær bistand.
(36)
En stor del af fondens midler bør tildeles i forhold til det ansvar, som den enkelte medlemsstat har i forbindelse med bestræbelserne på at forvalte migrationsstrømme på basis af objektive kriterier. I den henseende anvendes de senest tilgængelige statistiske data indsamlet af Eurostat i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 862/2007 (9) for migrationsstrømme, f.eks. antal første asylansøgninger, positive afgørelser om flygtningestatus eller subsidiær beskyttelse, antal genbosatte flygtninge, antal tredjelandsstatsborgere med lovligt ophold, antal tredjelandsstatsborgere, der har fået opholdstilladelse i en medlemsstat, antal afgørelser om tilbagesendelse truffet af de nationale myndigheder og antal gennemførte tilbagesendelser.
(37)
Tildelingen af grundbeløb til medlemsstaterne er fastsat i denne forordning. Grundbeløbet består af et minimumsbeløb og et beløb beregnet på grundlag af gennemsnittet af tildelinger i 2011, 2012 og 2013 for hver medlemsstat under Den Europæiske Flygtningefond oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 573/2007/EF (10), Den Europæiske Fond for Integration af Tredjelandsstatsborgere oprettet ved Rådets afgørelse 2007/435/EF (11) og Den Europæiske Tilbagesendelsesfond oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 575/2007/EF (12). Beregningen af tildelingerne blev foretaget i overensstemmelse med de fordelingskriterier, som er fastlagt i afgørelse nr. 573/2007/EF, afgørelse 2007/435/EF og afgørelse nr. 575/2007/EF. I lyset af Det Europæiske Råds konklusioner af 7.-8. februar 2013, hvori det blev understreget, at der vil blive lagt særlig vægt på øsamfund, der står over for uforholdsmæssigt store migrationsudfordringer, er det hensigtsmæssigt at forhøje minimumsbeløbene for Cypern og Malta.
(38)
Det er hensigtsmæssigt at tildele hver medlemsstat et beløb med udgangspunkt i de senest tilgængelige statistiske data, men en del af fondens tilgængelige midler bør også fordeles med henblik på gennemførelse af specifikke aktioner, som kræver en fælles indsats fra medlemsstaternes side og skaber en betydelig EU-merværdi, og med henblik på gennemførelse af EU-genbosættelsesprogram og overførelsen af personer med international beskyttelse fra én medlemsstat til en anden.
(39)
I den henseende bør forordningen opstille en liste med specifikke aktioner, der kan modtage støtte fra fonden. Der bør tildeles yderligere beløb til de medlemsstater, som forpligter sig til at gennemføre sådanne aktioner.
(40)
I lyset af den gradvise gennemførelse af EU-genbosættelsesprogram bør fonden yde målrettet støtte i form af finansielle incitamenter (faste beløb) for hver genbosat person. Kommissionen bør i samarbejde med EASO og i overensstemmelse med deres respektive kompetencer føre tilsyn med den faktiske gennemførelse af genbosættelsesoperationer, der finansieres via fonden.
(41)
For at gøre EU-genbosættelsesindsatsen mere effektiv med hensyn til at yde beskyttelse til personer, der har behov for international beskyttelse, og øge den strategiske virkning af genbosættelse ved i højere grad at rette indsatsen mod de personer, der har mest behov for genbosættelse, bør der fastsættes fælles prioriteter for genbosættelse på EU-niveau. Disse fælles prioriteter bør kun ændres, hvis der er en klar begrundelse for at gøre det, eller på baggrund af eventuelle henstillinger fra UNHCR på grundlag af de generelle kategorier, der er specificeret i forordningen.
(42)
Da nogle kategorier af personer, der har behov for international beskyttelse, er særligt udsatte, bør de altid indgå i de fælles EU-prioriteter for genbosættelse.
(43)
I betragtning af de genbosættelsesbehov, der fastsættes i de fælles EU-prioriteter for genbosættelse, er det også nødvendigt at skabe yderligere finansielle incitamenter for genbosættelse af personer for så vidt angår specifikke geografiske regioner og nationaliteter og specifikke kategorier af personer, der skal genbosættes, når genbosættelse betragtes som den mest hensigtsmæssige løsning på deres særlige behov.
(44)
For at styrke solidariteten og sikre en bedre ansvarsdeling mellem medlemsstaterne, især i forhold til de medlemsstater, der er mest berørt af asylstrømme, bør der indføres en lignende mekanisme baseret på finansielle incitamenter med henblik på overførelsen af personer med international beskyttelse fra én medlemsstat til en anden. En sådan mekanisme bør mindske presset på medlemsstater, der modtager flest asylansøgere og personer med international beskyttelse enten i absolutte eller proportionale tal.
(45)
Fondens støtte vil være mere effektiv og give større merværdi, hvis der opstilles et begrænset antal obligatoriske mål i denne forordning, som skal opfyldes i de programmer, som hver medlemsstat udarbejder under hensyn til sin særlige situation og behov.
(46)
For at styrke solidariteten er det vigtigt, at fonden ved samordning og i synergi med den humanitære bistand, der forvaltes af Kommissionen, hvis det er relevant, tilvejebringer yderligere støtte til at tackle krisesituationer med et stort migrationspres i medlemsstaterne eller i tredjelande eller i tilfælde af massetilstrømning af fordrevne personer i overensstemmelse med Rådets direktiv 2001/55/EF (13) via krisebistand. Krisebistand bør også omfatte støtte til humanitære ad hoc-indrejseprogrammer med sigte på at tillade midlertidigt ophold på en medlemsstats område i tilfælde af akutte humanitære kriser i tredjelande. Sådanne andre humanitære indrejseprogrammer foregriber dog ikke og bør heller ikke undergrave Unionens genbosættelsesprogram, der udtrykkeligt tager sigte på fra begyndelsen at finde en holdbar løsning for personer med behov for international beskyttelse, som er overført til Unionen fra tredjelande. Medlemsstaterne bør i den forbindelse ikke have lov til at modtage yderligere faste beløb i forbindelse med personer, der får midlertidigt ophold på en medlemsstats område i forbindelse med sådanne andre humanitære indrejseprogrammer.
(47)
Forordningen bør sikre økonomisk bistand til aktiviteterne i Det Europæiske Migrationsnetværk, der blev oprettet ved Rådets beslutning 2008/381/EF (14) i overensstemmelse med forordningens mål og opgaver.
(48)
Beslutning 2008/381/EF bør derfor ændres for at tilpasse procedurerne og for at lette tilrådighedsstillelsen af tilstrækkelig og rettidig økonomisk støtte til de nationale kontaktpunkter, der henvises til i nævnte beslutning.
(49)
I lyset af formålet med de finansielle incitamenter, der ydes til medlemsstaterne i form af faste beløb med henblik på genbosættelse og/eller overførelsen af personer med international beskyttelse fra én medlemsstat til en anden, og da de udgør en lille andel af de faktiske omkostninger, er det nødvendigt, at forordningen giver mulighed for visse undtagelser fra reglerne om støtteberettigede udgifter.
(50)
For at supplere eller ændre bestemmelserne i denne forordning om de faste beløb til genbosættelse og overførelse af personer med international beskyttelse fra én medlemsstat til en anden samt om definitionen af specifikke aktioner og Unionens fælles prioriteter for genbosættelse bør beføjelserne til at vedtage retsakter i overensstemmelse med artikel 290 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) delegeres til Kommissionen. Det er særlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører hensigtsmæssige høringer under sit forberedende arbejde, herunder også på ekspertniveau. Kommissionen bør i forbindelse med forberedelsen og udarbejdelsen af delegerede retsakter sørge for samtidig, rettidig og hensigtsmæssig fremsendelse af relevante dokumenter til Europa-Parlamentet og Rådet.
(51)
I forbindelse med anvendelsen af denne forordning, herunder udarbejdelsen af delegerede retsakter, bør Kommissionen høre eksperter fra alle medlemsstater.
(52)
For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af denne forordning bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 (15).
(53)
Finansiering over EU-budgettet bør koncentreres om aktiviteter, hvor Unionens involvering kan give en merværdi i forhold til medlemsstaternes indsats alene. Da Unionen i højere grad end medlemsstaterne har mulighed for at skabe rammer for Unionens solidaritet med hensyn til forvaltning af migrationsstrømme, bør finansiel støtte i henhold til denne forordning navnlig bidrage til at styrke medlemsstaternes og Unionens kapacitet på dette område.
(54)
Det er nødvendigt at maksimere virkningen af EU-finansieringen ved at mobilisere, sammenlægge og supplere offentlige og private finansielle ressourcer.
(55)
Kommissionen bør overvåge gennemførelsen af fonden i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 514/2014 (16) ved hjælp af fælles indikatorer til evaluering af resultater og virkninger. Disse indikatorer, herunder relevante referencescenarier, bør udgøre minimumsgrundlaget for evalueringen af, i hvor høj grad fondens målsætninger er blevet opfyldt.
(56)
For at måle fondens resultater bør der fastlægges fælles indikatorer i forbindelse med hvert af dens specifikke mål. De fælles indikatorer må ikke påvirke den valgfri eller obligatoriske karakter af gennemførelsen af dertil knyttede aktioner, jf. denne forordning.
(57)
Med henblik på forvaltning og gennemførelse bør fonden indgå i en sammenhængende ramme bestående af denne forordning og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 513/2014 (17). I forbindelse med fonden bør partnerskabet i forordning (EU) nr. 514/2014 omfatte relevante internationale organisationer, ikkestatslige organisationer og arbejdsmarkedsparter. Den enkelte medlemsstat bør være ansvarlig for at fastlægge partnerskabets sammensætning og de praktiske forhold vedrørende gennemførelsen heraf.
(58)
Målet for denne forordning, nemlig at bidrage til den effektive forvaltning af migrationsstrømme og til gennemførelse, styrkelse og udvikling af den fælles politik for asyl, subsidiær beskyttelse og midlertidig beskyttelse og den fælles indvandringspolitik, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union (TEU). I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå dette mål.
(59)
I henhold til artikel 8 og 10 i TEUF bør fonden tage højde for integreringen af ligestilling mellem kvinder og mænd og bekæmpelse af forskelsbehandling.
(60)
Beslutning nr. 573/2007/EF, nr. 575/2007/EF og 2007/435/EF bør ophæves med forbehold af overgangsbestemmelserne i denne forordning.
(61)
I medfør af artikel 3 i protokol nr. 21 om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling for så vidt angår området med frihed, sikkerhed og retfærdighed, der er knyttet som bilag til TEU og TEUF, og med forbehold af artikel 4 i samme protokol, har disse medlemsstater meddelt, at de ønsker at deltage i vedtagelsen og anvendelsen af denne forordning.
(62)
I medfør af artikel 1 og 2 i protokol nr. 22 om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til TEU og til TEUF, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af denne forordning, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark.
(63)
Det er hensigtsmæssigt at afstemme denne forordnings anvendelsesperiode med anvendelsesperioden for Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 1311/2013 (18). Nærværende forordning bør derfor anvendes fra den 1. januar 2014 -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL I
ALMINDELIGE BESTEMMELSER
Artikel 1
Formål og anvendelsesområde
1. Ved denne forordning oprettes asyl-, migrations- og integrationsfonden (»fonden«) for perioden 1. januar 2014 til 31. december 2020.
2. Ved denne forordning fastsættes:
a)
målet med den finansielle støtte og de støtteberettigede aktioner
b)
den generelle ramme for gennemførelsen af støtteberettigede aktioner
c)
de disponible finansielle midler og deres fordeling
d)
principperne og mekanismen for fastsættelsen af Unionens fælles genbosættelsesprioriteter, og
e)
den finansielle bistand til Det Europæiske Migrationsnetværks aktiviteter.
3. Denne forordning fastlægger reglerne for anvendelse af forordning (EU) nr. 514/2014, jf. dog artikel 4 i nærværende forordning.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
a)
»genbosættelse«: den proces, hvorved tredjelandsstatsborgere efter anmodning fra De Forenede Nationers Højkommissariat for Flygtninge (»UNHCR«) baseret på en persons behov for international beskyttelse overføres fra et tredjeland til en medlemsstat, hvor de får ret til ophold med følgende status:
i)
»status som flygtning« i henhold til artikel 2, litra e), i direktiv 2011/95/EU,
ii)
»subsidiær beskyttelsesstatus« i henhold til artikel 2, litra g), i direktiv 2011/95/EU, eller
iii)
enhver anden status, som giver de samme rettigheder og fordele efter national ret og EU-retten som dem, der er nævnt i nr. i) og ii).
b)
»andre humanitære indrejseprogrammer«: en ad hoc-proces, hvorved en medlemsstat tillader en række tredjelandsstatsborgere at opholde sig på dens område midlertidigt for at beskytte dem mod akutte humanitære kriser som følge af begivenheder som f.eks. den politiske udvikling eller konflikter
c)
»international beskyttelse«: flygtningestatus og subsidiær beskyttelsesstatus i henhold til direktiv 2011/95/EU
d)
»tilbagesendelse«: processen i forbindelse med en tredjelandsstatsborgers tilbagevenden - enten frivilligt i overensstemmelse med en forpligtelse til at vende tilbage eller tvangsmæssigt, jf. artikel 3 i direktiv 2008/115/EF
e)
»tredjelandsstatsborger«: enhver person, der ikke er unionsborger som omhandlet i artikel 20, stk. 1, i TEUF. Henvisning til tredjelandsstatsborgere omfatter statsløse personer og personer, hvis statsborgerskab er uafklaret
f)
»udsendelse«: håndhævelse af forpligtelsen til at vende tilbage, dvs. den fysiske transport ud af medlemsstaten, jf. artikel 3 i direktiv 2008/115/EF
g)
»frivillig udrejse«: opfyldelse af forpligtelsen til at vende tilbage inden for den frist, der er fastsat herfor i afgørelsen om tilbagesendelse, jf. artikel 3 i direktiv 2008/115/EF
h)
»uledsaget mindreårig«: en tredjelandsstatsborger under 18 år, som ankommer eller er ankommet til en medlemsstats område uden at være ledsaget af en myndig person, der er ansvarlig for vedkommende, enten i henhold til loven eller ifølge national praksis i den pågældende medlemsstat, og så længe vedkommende ikke reelt befinder sig i en sådan persons varetægt; det omfatter mindreårige, der efterlades uledsaget efter indrejse på en medlemsstats område
i)
»sårbar person«: enhver tredjelandsstatsborger, som opfylder definitionen i henhold til den EU-ret, der er relevant for det indsatsområde, der støttes under fonden
j)
»familiemedlem«: enhver tredjelandsstatsborger, som opfylder definitionen i henhold til den EU-ret, der er relevant for det indsatsområde, der støttes under fonden
k)
»krisesituation«: en situation, der følger af:
i)
et stort migrationspres i en eller flere medlemsstater karakteriseret ved en stor og uforholdsmæssigt stor tilstrømning af tredjelandsstatsborgere, hvilket stiller store og hastende krav til deres modtagelsesfaciliteter og faciliteter til brug for frihedsberøvelse, asylsystemer og -procedurer
ii)
anvendelsen af mekanismerne for midlertidig beskyttelse i henhold til direktiv 2001/55/EF, eller
iii)
et stort migrationspres i tredjelande, hvor flygtninge er strandet på grund af begivenheder som f.eks. den politiske udvikling eller konflikter.
Artikel 3
Mål
1. Det overordnede mål med fonden er at bidrage til en effektiv forvaltning af migrationsstrømme og til gennemførelse, styrkelse og udvikling af den fælles politik for asyl, subsidiær beskyttelse og midlertidig beskyttelse og den fælles indvandringspolitik under fuld overholdelse af de rettigheder og principper, der følger af Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.
2. Inden for rammerne af dette overordnede mål bidrager fonden til at nå følgende fælles specifikke mål:
a)
styrke og udvikle alle aspekter af det fælles europæiske asylsystem, herunder dets eksterne dimension
b)
støtte lovlig migration til medlemsstaterne i overensstemmelse med deres økonomiske og sociale behov, herunder arbejdsmarkedsbehov, samtidig med at integriteten i medlemsstaternes indvandringssystemer beskyttes, og fremme en effektiv integration af tredjelandsstatsborgere
c)
styrke retfærdige og effektive tilbagesendelsesstrategier i medlemsstaterne, som bidrager til at bekæmpe ulovlig indvandring, med vægt på holdbar tilbagesendelse og effektiv tilbagetagelse i oprindelses- og transitlandene
d)
fremme solidariteten og ansvarsdelingen mellem medlemsstaterne, navnlig i forhold til de lande, der er mest berørt af migrations- og asylstrømme, herunder gennem praktisk samarbejde.
Resultaterne af denne fonds specifikke mål evalueres i overensstemmelse med artikel 55, stk. 2, i forordning (EU) nr. 514/2014 ved hjælp af fælles indikatorer, jf. bilag IV til denne forordning, og programspecifikke indikatorer, der indgår i nationale programmer.
3. De foranstaltninger, der træffes til opfyldelse af de i stk. 1 og 2 omhandlede mål, er i fuld overensstemmelse med foranstaltninger, der støttes via Unionens eksterne finansieringsinstrumenter, og med principperne og de generelle mål for Unionens optræden udadtil.
4. De i stk. 1 og 2 omhandlede mål gennemføres under behørig hensyntagen til principperne og målene for Unionens humanitære politik. Sammenhængen med de foranstaltninger, der støttes af Unionens eksterne finansieringsinstrumenter, sikres i overensstemmelse med artikel 24.
Artikel 4
Partnerskab
Med henblik på fonden bør partnerskabet i artikel 12 i forordning (EU) nr. 514/2014 omfatte relevante internationale organisationer, ikkestatslige organisationer og arbejdsmarkedsparter.
KAPITEL II
ET FÆLLES EUROPÆISK ASYLSYSTEM
Artikel 5
Modtagelses- og asylsystemer
1. Inden for rammerne af det specifikke mål fastsat i nærværende forordnings artikel 3, stk. 2, første afsnit, litra a), og i lyset af resultatet af den politiske dialog, jf. artikel 13 i forordning (EU) nr. 514/2014, og i overensstemmelse med målene for de nationale programmer fastlagt i nærværende forordnings artikel 19 støtter fonden aktioner, der fokuserer på en eller flere af følgende kategorier af tredjelandsstatsborgere:
a)
personer, som har flygtningestatus eller subsidiær beskyttelsesstatus i henhold til direktiv 2011/95/EU
b)
personer, som har ansøgt om en af de former for international beskyttelse omhandlet i litra a) og endnu ikke har modtaget en endelig afgørelse
c)
personer, som er omfattet af midlertidig beskyttelse i henhold til direktiv 2001/55/EF
d)
personer, som er i færd med at blive eller er blevet genbosat i eller flyttet fra en medlemsstat.
Hvad angår modtagelsesforhold og asylprocedurer støtter fonden navnlig følgende aktioner med fokus på de kategorier af personer omhandlet i dette stykkes første afsnit:
a)
tilvejebringelsen af materiel hjælp, herunder bistand ved grænsen, uddannelse, støttetjenester og læge- og psykologhjælp
b)
tilvejebringelsen af støttetjenester som f.eks. oversættelse og tolkning, uddannelse, herunder sprogundervisning, og andre initiativer, som er i overensstemmelse med den pågældende persons status
c)
oprettelsen og forbedringen af administrative strukturer, systemer for og uddannelse af personale og relevante myndigheder for at sikre asylansøgere effektiv og let adgang til asylprocedurer samt effektive asylprocedurer af høj kvalitet, navnlig for om nødvendigt at støtte udviklingen af den gældende EU-ret vedrørende asyl
d)
tilvejebringelsen af social bistand, oplysning eller hjælp i forbindelse med administrative og/eller juridiske formaliteter og oplysning eller rådgivning om det mulige resultat af asylproceduren, herunder om aspekter som procedurer for tilbagevenden
e)
tilvejebringelsen af juridisk bistand og repræsentation
f)
identifikationen af sårbare grupper og specifik bistand til sårbare personer, navnlig i overensstemmelse med litra a)-e)
g)
etableringen, udviklingen og forbedringen af alternative foranstaltninger til frihedsberøvelse.
Hvis det er relevant, og der er fastsat bestemmelser herom i en medlemsstats nationale program, kan fonden også støtte integrationsrelaterede foranstaltninger, f.eks. de i artikel 9, stk. 1, omhandlede foranstaltninger vedrørende modtagelse af personer omhandlet i dette stykkes første afsnit.
2. Inden for rammerne af det specifikke mål i artikel 3, stk. 2, første afsnit, litra a), og i overensstemmelse med de nationale programmers mål i artikel 19 med hensyn til indkvarteringsfaciliteter og modtagelsessystemer støtter fonden navnlig følgende aktioner:
a)
forbedringen og vedligeholdelsen af eksisterende indkvarteringsfaciliteter og -tjenester
b)
styrkelsen og forbedringen af administrative strukturer og systemer
c)
oplysninger til lokalsamfundene
d)
uddannelsen af personale ved myndigheder, herunder lokale myndigheder, som skal have kontakt med de i stk. 1 omhandlede personer i forbindelse med deres modtagelse
e)
oprettelsen, driften og udviklingen af nye indkvarteringsfaciliteter og -tjenester samt af administrative strukturer og systemer, navnlig for at takle medlemsstaternes strukturelle behov, hvis det er relevant.
3. Inden for rammerne af de specifikke mål fastsat i artikel 3, stk. 2, første afsnit, litra a) og d), og i overensstemmelse med målene for de nationale programmer i artikel 19 støtter fonden også aktioner svarende til de aktioner, der er opført i stk. 1 i nærværende artikel, når disse aktioner vedrører personer, som midlertidigt forbliver:
-
i transit- og sagsbehandlingscentre for flygtninge, navnlig for at støtte genbosættelsesoperationer i samarbejde med UNHCR, eller
-
på en medlemsstats område i forbindelse med andre humanitære indrejseprogrammer.
Artikel 6
Medlemsstaternes kapacitet til at udvikle, overvåge og evaluere deres asylpolitik og -procedurer
Inden for rammerne af det specifikke mål fastsat i nærværende forordnings artikel 3, stk. 2, første afsnit, litra a), i lyset af resultatet af den politiske dialog, jf. artikel 13 i forordning (EU) nr. 514/2014, og i overensstemmelse med målene for de nationale programmer i nærværende forordnings artikel 19 med hensyn til aktioner i forbindelse med forbedring af medlemsstaternes evne til at udvikle, overvåge og evaluere deres asylpolitik og -procedurer, yder fonden støtte til især følgende aktioner:
a)
aktioner, der forbedrer medlemsstaternes kapacitet - herunder i forbindelse med den mekanisme for tidlig varsling, beredskab og krisestyring, der er fastlagt i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 604/2013 (19) - til at indsamle, analysere og formidle kvalitative og kvantitative data og statistikker om asylprocedurer, modtagelseskapacitet, genbosættelse og overførelsen af ansøgere om og/eller personer med international beskyttelse fra én medlemsstat til en anden
b)
aktioner, der forbedrer medlemsstaternes kapacitet til at indsamle, analysere og formidle oplysninger om oprindelseslande
c)
aktioner, der direkte bidrager til evalueringen af asylpolitikkerne, f.eks. nationale konsekvensanalyser, undersøgelser blandt målgrupper og andre relevante parter og til udviklingen af indikatorer og benchmarking.
Artikel 7
Genbosættelse, overførelse af ansøgere om og personer med international beskyttelse og anden humanitær ad hoc-indrejse
1. Inden for rammerne af det specifikke mål fastsat i nærværende forordnings artikel 3, stk. 2, første afsnit, litra a) og litra d), i lyset af resultatet af den politiske dialog, jf. artikel 13 i forordning (EU) nr. 514/2014, og i overensstemmelse med målene for de nationale programmer i nærværende forordnings artikel 19 støtter fonden navnlig følgende aktioner vedrørende genbosættelse for tredjelandsstatsborgere, der bliver eller er blevet genbosat i en medlemsstat, samt andre humanitære indrejseprogrammer:
a)
oprettelsen og udviklingen af nationale programmer for genbosættelse og strategier og andre humanitære indrejseprogrammer, herunder behovsanalyse, forbedring af indikatorer og evaluering
b)
oprettelsen af hensigtsmæssig infrastruktur og tjenester til at sikre en smidig og effektiv gennemførelse af genbosættelsesaktioner og aktioner vedrørende andre humanitære indrejseprogrammer, herunder sproglig bistand
c)
oprettelsen af strukturer, systemer og uddannelse af personale til gennemførelse af missioner til tredjelande og/eller andre medlemsstater med henblik på samtaler og på foretagelse af læge- og sikkerhedsundersøgelser
d)
vurderingen af mulige tilfælde af genbosættelse og/eller anden humanitær indrejse gennemført af medlemsstaternes kompetente myndigheder, f.eks. gennemførelse af missioner til tredjelande, føring af samtaler og foretagelse af læge- og sikkerhedsundersøgelser
e)
sundhedsvurdering og lægehjælp inden afrejsen, materiel hjælp inden afrejsen, informations- og integrationsforanstaltninger inden afrejsen, rejsearrangementer, herunder ledsagelse af lægeligt personale
f)
information og bistand umiddelbart eller kort efter ankomsten, herunder tolkning
g)
aktioner med henblik på familiesammenføring af personer, som er genbosat i en medlemsstat
h)
styrkelsen af infrastruktur og tjenester, der er relevante for migration og asyl i de lande, der er udpeget til gennemførelse af regionale beskyttelsesprogrammer.
i)
indførelse af betingelser, der fremmer genbosatte flygtninges integration, selvstændighed og uafhængighed på lang sigt.
2. Inden for rammerne af det specifikke mål fastsat i nærværende forordnings artikel 3, stk. 2, første afsnit, litra d), i lyset af resultatet af den politiske dialog, jf. artikel 13 i forordning (EU) nr. 514/2014, og i overensstemmelse med målene for de nationale programmer i nærværende forordnings artikel 19 støtter fonden også aktioner svarende til de aktioner, der er opført i denne artikels stk. 1, hvor det anses for passende i lyset af politikudviklingen inden for fondens gennemførelsesperiode, eller hvis en medlemsstats nationale program fastsætter sådanne bestemmelser vedrørende overførelsen af ansøgere om og/eller personer med international beskyttelse. Sådanne operationer udføres med deres samtykke fra den medlemsstat, der har givet dem international beskyttelse eller er ansvarlig for behandlingen af deres ansøgning, til en anden interesseret medlemsstat, hvor de vil få tilsvarende beskyttelse, eller hvor deres ansøgning om international beskyttelse vil blive behandlet.
KAPITEL III
INTEGRATION AF TREDJELANDSSTATSBORGERE OG LOVLIG MIGRATION
Artikel 8
Indvandring og foranstaltninger før afrejse
Inden for rammerne af det specifikke mål fastsat i nærværende forordnings artikel 3, stk. 2, første afsnit, litra b), i lyset af resultatet af den politiske dialog, jf. artikel 13 i forordning (EU) nr. 514/2014, og i overensstemmelse med målene for de nationale programmer i nærværende forordnings artikel 19 støtter fonden aktioner i et tredjeland, som fokuserer på tredjelandsstatsborgere, der opfylder specifikke foranstaltninger før afrejse og/eller betingelser i national ret og i henhold til EU-retten, hvor det er relevant, herunder betingelser vedrørende evnen til at blive integreret i samfundet i en medlemsstat. I den henseende støtter fonden især følgende aktioner:
a)
informationspakker og oplysningskampagner for at gøre opmærksom på og fremme interkulturel dialog, bl.a. gennem brugervenlig kommunikations- og informationsteknologi og websites
b)
vurderingen af kompetencer og kvalifikationer samt større gennemsigtighed og overensstemmelse hvad angår kompetencer og kvalifikationer i et tredjeland i forhold til i en medlemsstat
c)
uddannelse for at forbedre beskæftigelsesegnetheden i en medlemsstat
d)
generelle kurser om samfundsorientering og sprogundervisning
e)
bistand i forbindelse med ansøgninger om familiesammenføring i henhold til Rådets direktiv 2003/86/EF (20).
Artikel 9
Integrationsforanstaltninger
1. Inden for rammerne af det specifikke mål fastsat i nærværende forordnings artikel 3, stk. 2, første afsnit, litra b), i lyset af resultatet af den politiske dialog, jf. artikel 13 i forordning (EU) nr. 514/2014, og i overensstemmelse med målene for de nationale programmer i nærværende forordnings artikel 19 støtter fonden aktioner, som finder sted inden for rammerne af sammenhængende strategier, under hensyntagen til integrationsbehovene hos tredjelandsstatsborgere på lokalt og/eller regionalt niveau. I den henseende støtter fonden især følgende aktioner, der fokuserer på tredjelandsstatsborgere, der opholder sig lovligt i en medlemsstat, eller eventuelt er ved at opnå lovligt ophold i en medlemsstat:
a)
indførelse og udvikling af integrationsstrategier med deltagelse af lokale eller regionale aktører, når det er relevant, herunder behovsanalyser, forbedring af integrationsindikatorer og evaluering, herunder deltagerbaserede vurderinger, for at identificere de bedste praksisser
b)
rådgive og yde bistand med hensyn til f.eks. bolig, underhold, administrativ og juridisk vejledning, sundhedspleje, psykolog- og socialhjælp, børnepasning og familiesammenføring
c)
aktioner, der introducerer tredjelandsstatsborgere til værtssamfundet, og aktioner, der sætter dem i stand til at tilpasse sig samfundet, oplyser dem om deres rettigheder og forpligtelser, deltage i det civile og kulturelle liv og tilslutte sig de værdier, der er nedfældet i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder
d)
foranstaltninger, der fokuserer på uddannelse, herunder sprogkurser og forberedende aktioner, der letter adgangen til arbejdsmarkedet
e)
aktioner, der skal fremme selvbevidstheden og gøre det muligt for tredjelandsstatsborgere at forsørge sig selv
f)
aktioner, der fremmer meningsfuld kontakt og konstruktiv dialog mellem tredjelandsstatsborgere og værtssamfundet, og aktioner, der fremmer accepten i værtssamfundet, bl.a. ved at inddrage medierne
g)
aktioner, der fremmer både lige adgang og lige muligheder i forbindelse med tredjelandsstatsborgeres kontakter med offentlige og private tjenester, herunder tilpasning af disse tjenester til tredjelandsstatsborgere
h)
opbygning af støttemodtageres kapacitet, som defineret i artikel 2, litra g), i forordning (EU) nr. 514/2014, herunder gennem udveksling af erfaring og bedste praksis, og skabelse af netværk.
2. De aktioner, der er nævnt i stk. 1, skal, hvor det er nødvendigt, tage højde for de specifikke behov hos de forskellige kategorier af tredjelandsstatsborgere, herunder personer med international beskyttelse, genbosatte eller overførte personer og navnlig sårbare personer.
3. Nationale programmer kan give mulighed for, at de i stk. 1 omhandlede aktioner kan omfatte de af tredjelandsstatsborgeres nærmeste pårørende, der er omfattet af målgruppen i det nævnte stykke, i det omfang, det er nødvendigt for at kunne gennemføre sådanne aktioner effektivt.
4. Med henblik på programmering og gennemførelse af de aktioner, der er nævnt i denne artikels stk. 1, omfatter det partnerskab, der er nævnt i artikel 12 i forordning (EU) nr. 514/2014, de myndigheder, som medlemsstaterne har udpeget til at forvalte Den Europæiske Socialfonds interventioner.
Artikel 10
Praktisk samarbejde og kapacitetsopbyggende foranstaltninger
Inden for rammerne af det fælles specifikke mål fastsat i nærværende forordnings artikel 3, stk. 2, første afsnit, litra b), i lyset af resultatet af den politiske dialog, jf. artikel 13 i forordning (EU) nr. 514/2014, og i overensstemmelse med målene for de nationale programmer i nærværende forordnings artikel 19 støtter fonden aktioner, der fokuserer på en eller flere af følgende:
a)
opbygning af strategier, der fremmer lovlig indvandring for at gøre det lettere at udvikle og gennemføre smidige indrejseprocedurer
b)
støtte til samarbejdet mellem tredjelande og rekrutteringsbureauerne, arbejdsformidlingerne og indvandringsmyndighederne i medlemsstaterne samt støtte til medlemsstaterne i deres gennemførelse af EU-migrationsret, høringer af relevante parter og ekspertrådgivning eller informationsudveksling om metoder, som tager sigte på specifikke nationaliteter eller kategorier af tredjelandsstatsborgere hvad angår arbejdsmarkedernes behov
c)
styrkelse af medlemsstaternes kapacitet til at udvikle, gennemføre, overvåge og evaluere deres indvandringsstrategier, -politikker og -foranstaltninger på tværs af de forskellige niveauer og -afdelinger i forvaltningen, især styrkelse af deres kapacitet til at indsamle, analysere og formidle detaljerede og systematiske data og statistikker om migrationsprocedurer og -strømme og opholdstilladelser og udvikling af overvågningsværktøjer, evalueringssystemer, indikatorer og benchmarking til måling af resultatet af sådanne strategier
d)
uddannelse af støttemodtagere som defineret i artikel 2, litra g), i forordning (EU) nr. 514/2014 og af personale, som leverer offentlige og private tjenester, herunder uddannelsesinstitutioner, fremme af udveksling af erfaring og bedste praksis, samarbejde og skabelse af netværk og interkulturel kapacitet samt højnelse af de leverede tjenesters kvalitet
e)
opbygning af holdbare organisationsstrukturer for integration og forvaltning af mangfoldighed, bl.a. gennem samarbejde mellem forskellige interesserede parter, som gør det muligt for ansatte på forskellige niveauer i de nationale forvaltninger hurtigt at indhente oplysninger om erfaringer og bedste praksis andre steder og samle ressourcerne, når det er muligt, mellem relevante myndigheder såvel som mellem statslige og ikkestatslige organer for at levere tjenester til tredjelandsstatsborgere mere effektivt, bl.a. via centrale kontaktpunkter (dvs. koordinerede integrationsstøttecentre)
f)
bidrag til en dynamisk tovejsproces med gensidig interaktion, der er fundamentet for integrationsstrategierne på lokalt og regionalt niveau, ved at udvikle platforme til høring af tredjelandsstatsborgere, udveksling af oplysninger mellem interesserede parter og platforme for tværkulturel og tværreligiøs dialog mellem forskellige tredjelandsstatsborgeres samfund, mellem disse samfund og værtssamfundet og/eller mellem disse samfund og de politikformulerende og beslutningstagende myndigheder
g)
aktioner til fremme og styrkelse af det praktiske samarbejde mellem de relevante myndigheder i medlemsstaterne, med fokus på bl.a. udveksling af oplysninger, bedste praksis og strategier og udviklingen og gennemførelsen af fælles aktioner, herunder med henblik på at beskytte integriteten i medlemsstaternes indvandringssystemer.
KAPITEL IV
TILBAGESENDELSE
Artikel 11
Foranstaltninger, der ledsager tilbagesendelsesprocedurer
Inden for rammerne af det specifikke mål fastsat i artikel nærværende forordnings artikel 3, stk. 2, første afsnit, litra c), i lyset af resultatet af den politiske dialog, jf. artikel 13 i forordning (EU) nr. 514/2014, og i overensstemmelse med målene for de nationale programmer i nærværende forordnings artikel 19 med hensyn til foranstaltninger, der ledsager tilbagesendelsesprocedurer, fokuserer fonden på en eller flere af følgende kategorier af tredjelandsstatsborgere:
a)
tredjelandsstatsborgere, som endnu ikke har modtaget endeligt afslag på deres ansøgning om ophold, lovlig bopæl og/eller international beskyttelse i en medlemsstat, og som kan vælge at gøre brug af frivillig tilbagevenden
b)
tredjelandsstatsborgere, som har ret til ophold, har lovlig bopæl og/eller har fået international beskyttelse i henhold til direktiv 2011/95/EU eller midlertidig beskyttelse i henhold til direktiv 2001/55/EF i en medlemsstat, og som har valgt at gøre brug af frivillig tilbagevenden
c)
tredjelandsstatsborgere, som opholder sig i en medlemsstat, og som ikke eller ikke længere opfylder betingelserne for indrejse og/eller ophold i en medlemsstat, herunder tredjelandsstatsborgere, hvis udsendelse er udsat i henhold til artikel 9 og artikel 14, stk. 1, i direktiv 2008/115/EF.
I den henseende støtter fonden navnlig følgende aktioner, som fokuserer på de i første afsnit omhandlede kategorier af personer:
a)
indførelsen, udviklingen og forbedringen af alternative foranstaltninger til frihedsberøvelse
b)
tilvejebringelsen af social bistand, oplysninger eller bistand i forbindelse med administrative og/eller juridiske formaliteter og information og rådgivning
c)
leveringen af juridisk og sproglig bistand
d)
særlig bistand til sårbare personer
e)
indførelsen og forbedringen af uafhængige og effektive ordninger for tilsyn med tvangsmæssig tilbagesendelse, jf. artikel 8, stk. 6, i direktiv 2008/115/EF
f)
oprettelsen, vedligeholdelsen og forbedringen af infrastruktur, tjenester og forhold i forbindelse med indkvartering, modtagelse eller frihedsberøvelse
g)
oprettelsen af administrative strukturer og systemer, herunder it-redskaber
h)
uddannelsen af personale for at sikre problemfrie og effektive tilbagesendelsesprocedurer, herunder forvaltning og gennemførelse heraf.
Artikel 12
Tilbagesendelsesforanstaltninger
Inden for rammerne af det fælles specifikke mål fastsat i nærværende forordnings artikel 3, stk. 2, første afsnit, litra c), i lyset af resultatet af den politiske dialog, jf. artikel 13 i forordning (EU) nr. 514/2014, og i overensstemmelse med målene for de nationale programmer i nærværende forordnings artikel 19 med hensyn til tilbagesendelsesforanstaltninger støtter fonden aktioner, der fokuserer på de i nærværende forordnings artikel 11 omhandlede personer. I den henseende støtter fonden især følgende aktioner:
a)
nødvendige foranstaltninger til forberedelse af tilbagesendelsesoperationer, herunder operationer, der fører til identifikation af tredjelandsstatsborgere, til udstedelse af rejselegitimation og opsporing af familie
b)
samarbejde med tredjelandes konsulære myndigheder og indvandringsmyndigheder for at opnå rejselegitimation, lette hjemsendelse og sikre tilbagetagelse
c)
støttet frivillig tilbagevenden, herunder lægeundersøgelser og bistand, rejsearrangementer, finansielle bidrag og rådgivning og bistand før og efter tilbagevenden
d)
tilbagesendelsesoperationer, herunder relaterede foranstaltninger, i overensstemmelse EU-rettens standarder, undtagen tvangsudstyr
e)
foranstaltninger til iværksættelse af reintegration med henblik på den tilbagesendtes personlige udvikling, såsom økonomiske incitamenter, uddannelse, jobformidling og hjælp til at finde arbejde og startstøtte til selvstændig erhvervsvirksomhed
f)
faciliteter og tjenester i tredjelande, der sikrer passende midlertidig indkvartering og modtagelse efter ankomst
g)
særlig bistand til sårbare personer.
Artikel 13
Praktisk samarbejde og kapacitetsopbyggende foranstaltninger
Inden for rammerne af det fælles specifikke mål fastsat i nærværende forordnings artikel 3, stk. 2, første afsnit, litra c), i lyset af resultatet af den politiske dialog, jf. artikel 13 i forordning (EU) nr. 514/2014, og i overensstemmelse med målene for de nationale programmer i nærværende forordnings artikel 19 med hensyn til praktisk samarbejde og kapacitetsopbyggende foranstaltninger støtter fonden navnlig følgende aktioner:
a)
aktioner, der fremmer, udvikler og styrker det operationelle samarbejde og udveksling af oplysninger mellem de myndigheder, der er ansvarlige for tilbagesendelse, og andre myndigheder i medlemsstaterne, der er involveret i tilbagesendelse, herunder samarbejde med konsulære myndigheder og indvandringsmyndigheder i tredjelande samt fælles tilbagesendelsesoperationer
b)
aktioner, der støtter samarbejdet mellem tredjelande og de myndigheder i medlemsstaterne, der er ansvarlige for tilbagesendelse, herunder foranstaltninger, der tager sigte på at styrke tredjelandenes kapacitet til at gennemføre tilbagetagelses- og reintegrationsaktiviteter, navnlig inden for rammerne af tilbagetagelsesaftaler
c)
aktioner, der styrker kapaciteten til at udvikle effektive og holdbare tilbagesendelsespolitikker, bl.a. ved at udveksle oplysninger om situationen i tilbagesendelseslandene, bedste praksis, dele erfaringer og samle medlemsstaternes ressourcer
d)
aktioner, der styrker kapaciteten til at indsamle, analysere og formidle detaljerede og systematiske data og statistikker om tilbagesendelsesprocedurer og foranstaltninger, modtagelsesfaciliteter og faciliteter til frihedsberøvelse, tvungen tilbagesendelse og frivillig tilbagevenden, overvågning og reintegration
e)
aktioner, der bidrager direkte til evaluering af tilbagesendelsespolitikker, som f.eks. nationale konsekvensanalyser, undersøgelser blandt målgrupper, udvikling af indikatorer og benchmarking
f)
oplysningsforanstaltninger og -kampagner i tredjelande med henblik på at gøre opmærksom på de hensigtsmæssige lovlige kanaler til indvandring og risiciene ved ulovlig indvandring.
KAPITEL V
FINANSIEL RAMME OG GENNEMFØRELSESRAMME
Artikel 14
Samlede midler og gennemførelse
1. De samlede midler til gennemførelsen af denne forordning er fastsat til 3 137 mio. EUR i løbende priser.
2. De årlige bevillinger til fonden godkendes af Europa-Parlamentet og Rådet inden for den flerårige finansielle ramme.
3. De samlede midler iværksættes på følgende måde:
a)
nationale programmer i overensstemmelse med artikel 19
b)
EU-aktioner i overensstemmelse med artikel 20
c)
krisebistand i overensstemmelse med artikel 21
d)
Det Europæiske Migrationsnetværk i overensstemmelse med artikel 22
e)
teknisk bistand i overensstemmelse med artikel 23.
4. Det budget, der i henhold til denne forordning tildeles de EU-aktioner, der er omhandlet i denne forordnings artikel 20, den krisebistand, der er omhandlet i denne forordnings artikel 21, Det Europæiske Migrationsnetværk, der er omhandlet i denne forordnings artikel 22, og den tekniske bistand, der er omhandlet i denne forordnings artikel 23, gennemføres ved direkte forvaltning i overensstemmelse med artikel 58, stk. 1, litra a), i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 og, hvor hensigtsmæssigt, ved indirekte forvaltning i overensstemmelse med artikel 58, stk. 1, litra c), i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012. Det budget, der tildeles de nationale programmer, som er omhandlet i nærværende forordnings artikel 19, gennemføres ved delt forvaltning i overensstemmelse med artikel 58, stk. 1, litra b), i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012.
5. Kommissionen er fortsat ansvarlig for at gennemføre Unionens budget, jf. artikel 317 i TEUF, og underretter Europa-Parlamentet og Rådet om operationer, der gennemføres af andre enheder end medlemsstaterne.
6. Uden at det berører Europa-Parlamentets og Rådets prærogativer, anvendes den primære referencefinansieringsramme vejledende som følger:
a)
2 752 mio. EUR til medlemsstaternes nationale programmer
b)
385 mio. EUR til EU-aktioner, krisebistand, Det Europæiske Migrationsnetværk og teknisk bistand fra Kommissionen, hvoraf mindst 30 % anvendes til EU-aktioner og Det Europæiske Migrationsnetværk.
Artikel 15
Midler til støtteberettigede aktioner i medlemsstaterne
1. Der tildeles vejledende et beløb på 2 752 mio. EUR til medlemsstaterne som følger:
a)
2 392 mio. EUR tildeles som anført i bilag I. Medlemsstaterne tildeler mindst 20 % af disse midler til det specifikke mål i artikel 3, stk. 2, første afsnit, litra a), og mindst 20 % til det specifikke mål i artikel 3, stk. 2, første afsnit, litra b). Medlemsstaterne kan kun fravige disse minimumsprocentsatser, hvis der i det nationale program udførligt redegøres for, hvorfor tildeling af midler under dette niveau ikke bringer opfyldelsen af målet i fare. For så vidt angår det specifikke mål i artikel 3, stk. 2, første afsnit, litra a), må de medlemsstater, der har strukturelle mangler inden for indkvartering, infrastruktur og tjenester, ikke komme under den minimumsprocentsats, der er fastsat i denne forordning
b)
360 mio. EUR tildeles på baggrund af fordelingsmekanismen til specifikke aktioner som nævnt i artikel 16 til EU-genbosættelsesprogrammet som nævnt i artikel 17 og til overførsel af personer med international beskyttelse fra én medlemsstat til en anden som nævnt i artikel 18.
2. Det beløb, der er nævnt i stk. 1, litra b), støtter:
a)
specifikke aktioner, jf. bilag II
b)
EU-genbosættelsesprogrammet i overensstemmelse med artikel 17, og/eller overførsel af personer med international beskyttelse fra én medlemsstat til en anden i overensstemmelse med artikel 18.
3. I tilfælde af at et beløb stadig står til rådighed i henhold til denne artikels stk. 1, litra b), eller at et andet beløb står til rådighed, vil det blive tildelt i forbindelse med midtvejsevalueringen, jf. artikel 15 i forordning (EU) nr. 514/2014, i forhold til grundbeløbene til de nationale programmer anført i bilag I til denne forordning.
Artikel 16
Midler til specifikke aktioner
1. Der kan tildeles et yderligere beløb, jf. artikel 15, stk. 2, litra a), til medlemsstaterne, forudsat at det er øremærket hertil i programmet og at det anvendes til at gennemføre de specifikke aktioner, der er opført i bilag II.
2. For at tage højde for den seneste politiske udvikling bemyndiges Kommissionen til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med nærværende forordnings artikel 26 med henblik på at revidere bilag II i forbindelse med midtvejsevalueringen, jf. artikel 15 i forordning (EU) nr. 514/2014. På grundlag af den reviderede liste over specifikke aktioner kan medlemsstaterne modtage yderligere beløb i overensstemmelse med stk. 1 i denne artikel, hvis der er midler til rådighed.
3. De yderligere beløb, der er nævnt i stk. 1 og 2 i denne artikel, tildeles medlemsstaterne i individuelle finansieringsafgørelser, der godkender eller reviderer deres nationale program som led i midtvejsevalueringen efter proceduren i artikel 14 og 15 i forordning (EU) nr. 514/2014. Disse beløb må kun anvendes til gennemførelse af de specifikke aktioner anført i bilag II til denne forordning.
Artikel 17
Midler til EU-genbosættelsesprogrammet
1. Medlemsstaterne modtager ud over deres tildeling beregnet i overensstemmelse med artikel 15, stk. 1, litra a), hvert andet år et yderligere beløb i overensstemmelse med artikel 15, stk. 2, litra b), som et fast beløb på 6 000 EUR for hver genbosat person.
2. Det faste beløb, der er nævnt i stk. 1, forhøjes til 10 000 EUR for hver person, der genbosættes i overensstemmelse med de fælles EU-genbosættelsesprioriteter, som er fastlagt i henhold til stk. 3 og anført i bilag III, og for hver sårbar person, jf. stk. 5.
3. De fælles EU-genbosættelsesprioriteter baseres på følgende generelle kategorier af personer:
a)
personer fra et land eller en region, der er udpeget til gennemførelse af et regionalt beskyttelsesprogram
b)
personer fra et land eller en region, der er identificeret i UNHCR's vejledende prognose for behovet for genbosættelse, og hvor fælles EU-aktioner vil bidrage væsentligt til at opfylde beskyttelsesbehovene
c)
personer, der tilhører en specifik kategori, der er omfattet af UNHCR's genbosættelseskriterier.
4. Kommissionen bemyndiges til at vedtage delegerede retsakter efter artikel 26 med henblik på at ændre bilag III på grundlag af de generelle kategorier i stk. 3 i denne artikel, hvis dette er klart begrundet eller i lyset af eventuelle henstillinger fra UNHCR.
5. Følgende sårbare grupper af personer er også berettigede til det faste beløb, der er nævnt i stk. 2:
a)
kvinder og børn, der er udsatte
b)
uledsagede mindreårige
c)
personer med behov for lægehjælp, som kun kan dækkes gennem genbosættelse
d)
personer, der har behov for nødgenbosættelse eller omgående genbosættelse af juridiske årsager eller fysiske beskyttelseshensyn, herunder ofre for vold eller tortur.
6. Når en medlemsstat genbosætter en person, som falder ind under mere end en af de i stk. 1 og 2 omhandlede kategorier, modtager den kun én gang et fast beløb for denne person.
7. Hvis det er relevant, kan medlemsstaterne også være berettigede til faste beløb for familiemedlemmer til personer omhandlet i stk. 1, 3 og 5, forudsat at disse familiemedlemmer er blevet genbosat i overensstemmelse med denne forordning.
8. Kommissionen fastlægger ved hjælp af gennemførelsesretsakter tidsplanen og andre gennemførelsesbetingelser for mekanismen for tildeling af midler til EU-genbosættelsesprogrammet. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter rådgivningsproceduren i artikel 27, stk. 2.
9. De yderligere beløb, der er nævnt i stk. 1 og 2 i nærværende artikel, tildeles hvert andet år medlemsstaterne, første gang i de individuelle finansieringsafgørelser, der godkender deres nationale program efter proceduren i artikel 14 i forordning (EU) nr. 514/2014, og efterfølgende i en finansieringsafgørelse, der vedlægges som bilag til de afgørelser, der godkender deres nationale program. Disse beløb overføres ikke til andre aktioner i det nationale program.
10. For effektivt at opfylde målene i EU-genbosættelsesprogrammet og inden for rammerne af de midler, der er til rådighed, bemyndiges Kommissionen til at vedtage delegerede retsakter efter artikel 26 med henblik på om nødvendigt at justere de faste beløb, der er nævnt i nærværende artikels stk. 1 og 2, navnlig under hensyntagen til den aktuelle inflation, relevant udvikling inden for genbosættelse samt faktorer, som kan optimere anvendelsen af det finansielle incitament, som de faste beløb indebærer.
Artikel 18
Midler til overførelse af personer med international beskyttelse
1. Med henblik på gennemførelse af princippet om solidaritet og rimelig ansvarsfordeling og i lyset af politikudviklingen i Unionen inden for fondens gennemførelsesperiode modtager medlemsstaterne ud over deres tildeling beregnet i overensstemmelse med artikel 15, stk. 1, litra a), et yderligere beløb i overensstemmelse med artikel 15, stk. 2, litra b), som et fast beløb på 6 000 EUR for hver person med international beskyttelse, der overføres fra en anden medlemsstat.
2. Medlemsstater kan også være berettigede til faste beløb for familiemedlemmer til personer omhandlet i stk. 1, hvis det er relevant, forudsat at disse familiemedlemmer er blevet overført i overensstemmelse med denne forordning.
3. De yderligere beløb, der er nævnt i denne artikels stk. 1, tildeles medlemsstaterne første gang i de individuelle finansieringsafgørelser, der godkender deres nationale program efter proceduren i artikel 14 i forordning (EU) nr. 514/2014, og efterfølgende i en finansieringsafgørelse, der vedlægges som bilag til den afgørelse, der godkender deres nationale program. Disse beløb overføres ikke til andre aktioner i det nationale program.
4. For effektivt at forfølge målene om solidaritet og ansvarsfordeling mellem medlemsstaterne, jf. artikel 80 i TEUF, og inden for rammerne af de disponible midler bemyndiges Kommissionen til at vedtage delegerede retsakter efter nærværende forordnings artikel 26 med henblik på at justere det faste beløb, der er nævnt i denne artikels stk. 1, navnlig under hensyntagen til den aktuelle inflation, relevant udvikling inden for overførsel af personer med international beskyttelse fra én medlemsstat til en anden samt faktorer, som kan optimere anvendelsen af det finansielle incitament, som de faste beløb indebærer.
Artikel 19
Nationale programmer
1. Inden for rammerne af de nationale programmer, der skal gennemgås og godkendes i overensstemmelse med artikel 14 i forordning (EU) nr. 514/2014, skal medlemsstaterne inden for målene fastsat i nærværende forordnings artikel 3 og under hensyntagen til resultaterne af den politikdialog, som er nævnt i artikel 13 i forordning (EU) nr. 514/2014, navnlig forfølge følgende mål:
a)
at styrke oprettelsen af et fælles europæisk asylsystem ved at sikre en effektiv og ensartet anvendelse af den gældende EU-ret vedrørende asyl og sikre, at forordning (EU) nr. 604/2013 fungerer hensigtsmæssigt. Disse aktioner kan også omfatte oprettelse og udvikling af EU-genbosættelsesprogrammet
b)
at oprette og udvikle integrationsstrategier omfattende forskellige aspekter af en dynamisk tovejsproces, der efter omstændighederne skal gennemføres på nationalt/lokalt/regionalt niveau under hensyntagen til integrationsbehovene hos tredjelandsstatsborgere på lokalt/regionalt niveau, og som opfylder de specifikke behov hos forskellige kategorier af migranter og udvikler effektive partnerskaber mellem relevante interesserede parter
c)
at udvikle et tilbagesendelsesprogram, hvori indgår en del vedrørende bistået frivillig tilbagevenden og vedrørende reintegration, hvis det er relevant.
2. Medlemsstaterne sikrer, at alle aktioner, som støttes af fonden, gennemføres i fuld overholdelse af de grundlæggende rettigheder og respekt for den menneskelige værdighed. Aktionerne skal navnlig fuldt ud respektere rettighederne og principperne i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.
3. Med forbehold af kravet om at forfølge ovennævnte mål tilsigter medlemsstaterne under hensyntagen til deres nationale forhold at opnå en rimelig og gennemsigtig fordeling af midler mellem de specifikke mål, der er fastsat i artikel 3, stk. 2.
Artikel 20
EU-aktioner
1. På Kommissionens initiativ kan fondens midler anvendes til at finansiere tværnationale aktioner eller aktioner af særlig interesse for Unionen (»EU-aktioner«) vedrørende de generelle og specifikke mål, der er nævnt i artikel 3.
2. For at være støtteberettigede skal EU-aktioner navnlig støtte:
a)
en styrkelse af samarbejdet på EU-plan om gennemførelsen af EU-retten og udveksling af bedste praksis med hensyn til asyl, navnlig vedrørende genbosættelse og overførelsen af ansøgere om og/eller personer med international beskyttelse fra én medlemsstat til en anden, herunder gennem netværk og udveksling af oplysninger, vedrørende lovlig indvandring, vedrørende integration af tredjelandsstatsborgere, herunder bistand efter ankomsten og koordinationsaktiviteter til at fremme genbosættelse i de lokalsamfund, som skal tage imod genbosatte flygtninge, og vedrørende tilbagesendelse
b)
etableringen af tværnationale samarbejdsnetværk og pilotprojekter, herunder innovative projekter, der er baseret på tværnationale partnerskaber mellem organer beliggende i to eller flere medlemsstater, og som har til formål at fremme innovation og gøre det lettere at udveksle erfaringer og bedste praksis
c)
undersøgelser af og forskning i mulige nye former for EU-samarbejde inden for asyl, indvandring, integration og tilbagesendelse og relevant EU-ret, formidling og udveksling af oplysninger om bedste praksis og om alle andre aspekter af asyl-, indvandrings-, integrations- og tilbagesendelsespolitikker, herunder koncern kommunikation om Unionens politiske prioriteter
d)
medlemsstaternes udvikling og anvendelse af fælles statistiske værktøjer, metoder og indikatorer til måling af den politiske udvikling inden for asyl, lovlig migration, integration og tilbagesendelse
e)
forberedelse, overvågning, administrativ og teknisk bistand, udvikling af en evalueringsmekanisme til gennemførelse af asyl- og indvandringspolitikkerne
f)
samarbejde med tredjelande på grundlag af Unionens samlede strategi for migration og mobilitet, navnlig inden for rammerne af gennemførelsen af tilbagetagelsesaftaler, mobilitetspartnerskaber og regionale beskyttelsesprogrammer
g)
oplysningsforanstaltninger og -kampagner i tredjelande med henblik på at gøre opmærksom på relevante lovlige kanaler for indvandring og risiciene ved ulovlig indvandring.
3. EU-aktioner gennemføres i overensstemmelse med artikel 6 i forordning (EU) nr. 514/2014.
4. Kommissionen sikrer en retfærdig og gennemsigtig fordeling af midlerne blandt de mål, der er omhandlet i artikel 3, stk. 2.
Artikel 21
Krisebistand
1. Fonden yder finansiel bistand til at afhjælpe akutte og specifikke behov i forbindelse med en krisesituation, jf. artikel 2, litra k). De foranstaltninger, der gennemføres i tredjelande i henhold til denne artikel, skal være i overensstemmelse med og, hvor det er relevant, supplere Unionens humanitære politik samt overholde de humanitære principper, der er fastsat i konsensussen om humanitær bistand.
2. Krisebistand ydes i overensstemmelse med artikel 6 og 7 i forordning (EU) nr. 514/2014.
Artikel 22
Det Europæiske Migrationsnetværk
1. Fonden støtter Det Europæiske Migrationsnetværk og tilvejebringer den finansielle bistand, der er nødvendig for dets aktiviteter og fremtidige udvikling.
2. Det beløb, der stilles til rådighed for Det Europæiske Migrationsnetværk i forbindelse med fondens årlige bevillinger og det årlige arbejdsprogram med fastsættelse af prioriteterne for netværkets aktiviteter, vedtages af Kommissionen efter godkendelse fra styrelsesrådet efter proceduren i artikel 4, stk. 5, litra a), i beslutning 2008/381/EF. Kommissionens afgørelse udgør en finansieringsafgørelse i henhold til artikel 84 i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012.
3. Den finansielle bistand til Det Europæiske Migrationsnetværks aktiviteter tager form af tilskud til de nationale kontaktpunkter som omhandlet i artikel 3 i beslutning 2008/381/EF og eventuelt offentlige kontrakter i overensstemmelse med forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012. Bistanden sikrer passende og rettidig finansiel støtte til disse nationale kontaktpunkter. Omkostninger i forbindelse med gennemførelsen af aktioner truffet af disse nationale kontaktpunkter, som modtager støtte i form af tilskud i 2014, kan tages i betragtning fra den 1. januar 2014.
4. I beslutning 2008/381/EF foretages følgende ændringer:
a)
artikel 4, stk. 5, litra a), affattes således:
»a)
udarbejde udkastet til det årlige arbejdsprogram over aktiviteter og godkende dette, navnlig hvad angår mål, tematiske prioriteter og vejledende beløb for et budget for hvert enkelt nationalt kontaktpunkt, med henblik på at sikre, at EMN fungerer tilfredsstillende, på basis af et udkast fra formanden«
b)
i artikel 6 foretages følgende ændringer:
i)
stk. 4 affattes således:
»4. Kommissionen overvåger gennemførelsen af det årlige arbejdsprogram over aktiviteter og rapporterer regelmæssigt til styrelsesrådet om gennemførelsen af dette og om EMN's udvikling.«
ii)
stk. 5-8, udgår
c)
artikel 11 udgår
d)
artikel 12 udgår.
Artikel 23
Teknisk bistand
1. På initiativ af og/eller på Kommissionens vegne anvendes indtil 2,5 mio. EUR af fondens midler årligt til teknisk bistand i overensstemmelse med artikel 9 i forordning (EU) nr. 514/2014.
2. På initiativ af en medlemsstat kan fonden finansiere tekniske bistandsaktiviteter i overensstemmelse med artikel 20 i forordning (EU) nr. 514/2014. Det beløb, der afsættes til teknisk bistand, må for perioden 2014-2020 ikke overstige 5,5 % af det samlede beløb, der er afsat til en medlemsstat, plus EUR 1 000 000.
Artikel 24
Koordination
Kommissionen og medlemsstaterne sikrer, sammen med Tjenesten for EU's Optræden Udadtil, hvor det er relevant, at aktioner i og i relation til tredjelande gennemføres i synergi og i overensstemmelse med andre aktioner uden for Unionen, der støttes gennem EU-instrumenter. De sørger især for, at disse aktioner:
a)
er i overensstemmelse med Unionens udenrigspolitik, overholder princippet om sammenhæng i udviklingspolitikken og er forenelige med de strategiske planlægningsdokumenter for det pågældende land eller den pågældende region
b)
koncentreres om ikkeudviklingsorienterede foranstaltninger
c)
er i Unionens interne politikkers interesse og forenelige med de aktiviteter, der gennemføres inden for Unionen.
KAPITEL VI
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 25
Specifikke bestemmelser om faste beløb til genbosættelse og overførsel af personer med international beskyttelse fra én medlemsstat til en anden
Uanset reglerne om støtteberettigede udgifter i artikel 18 i forordning (EU) nr. 514/2014, navnlig hvad angår faste beløb og faste takster, vil de faste beløb, der tildeles medlemsstaterne til genbosættelse og/eller overførsel af personer med international beskyttelse fra én medlemsstat til en anden i medfør af denne forordning:
a)
være fritaget for forpligtelsen til at være baseret på statistiske eller historiske data, og
b)
blive ydet, hvis den person, som det faste beløb ydes til, faktisk er blevet genbosat og/eller overført i overensstemmelse med denne forordning.
Artikel 26
Udøvelse af delegation
1. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter tillægges Kommissionen på de i denne artikel fastlagte betingelser.
2. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 16, stk. 2, artikel 17, stk. 4 og 10, og artikel 18, stk. 4, tillægges Kommissionen for en periode på syv år fra den 21. maj 2014. Kommissionen udarbejder en rapport vedrørende delegationen af beføjelser senest ni måneder inden udløbet af syvårsperioden. Delegationen af beføjelser forlænges stiltiende for en periode på tre år, medmindre Europa-Parlamentet eller Rådet modsætter sig en sådan forlængelse senest tre måneder inden udløbet af syvårsperioden.
3. Den i artikel 16, stk. 2, artikel 17, stk. 4 og 10, og artikel 18, stk. 4, omhandlede delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet. En afgørelse om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse, til ophør. Den får virkning dagen efter offentliggørelsen af afgørelsen i Den Europæiske Unions Tidende eller på et senere tidspunkt, der angives i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af delegerede retsakter, der allerede er trådt i kraft.
4. Så snart Kommissionen vedtager en delegeret retsakt, giver den samtidig Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom.
5. En delegeret retsakt vedtaget i henhold til artikel 16, stk. 2, artikel 17, stk. 4 og 10, og artikel 18, stk. 4, træder kun i kraft, hvis hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har gjort indsigelse imod den inden for en frist på to måneder fra meddelelsen af den pågældende retsakt til Europa-Parlamentet og Rådet, eller hvis Europa-Parlamentet og Rådet inden udløbet af denne frist begge har informeret Kommissionen om, at de ikke agter at gøre indsigelse. Fristen forlænges med to måneder på Europa-Parlamentets eller Rådets initiativ.
Artikel 27
Udvalgsprocedure
1. Kommissionen bistås af udvalget vedrørende asyl-, migrations- og integrationsfonden og fonden for intern sikkerhed, som er nedsat ved artikel 59, stk. 1, i forordning (EU) nr. 514/2014.
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 4 i forordning (EU) nr. 182/2011.
Artikel 28
Revision
Europa-Parlamentet og Rådet tager på baggrund af et forslag fra Kommissionen denne forordning op til revision senest den 30. juni 2020.
Artikel 29
Anvendelse af forordning (EU) nr. 514/2014
Bestemmelserne i forordning (EU) nr. 514/2014 finder anvendelse på fonden, jf. dog artikel 4 i denne forordning.
Artikel 30
Ophævede retsakter
Med virkning fra den 1. januar 2014 ophæves beslutning nr. 573/2007/EF, nr. 575/2007/EF og 2007/435/EF.
Artikel 31
Overgangsbestemmelser
1. Denne forordning er ikke til hinder for videreførelse eller ændring, herunder hel eller delvis annullering, af de pågældende projekter og årlige programmer indtil deres afslutning eller af den finansielle bistand, som Kommissionen har godkendt på grundlag af beslutning nr. 573/2007/EF, beslutning nr. 575/2007/EF og beslutning 2007/435/EF eller anden lovgivning, der gælder for bistanden pr. 31. december 2013. Denne forordning er ikke til hinder for, at den finansielle støtte, som Kommissionen har godkendt på grundlag af beslutning 2008/381/EF eller enhver anden retsforskrift, der finder anvendelse på den pågældende støtte pr. 31. december 2013, videreføres eller ændres, herunder annulleres helt eller delvis.
2. Når Kommissionen vedtager afgørelser om samfinansiering i henhold til denne forordning, tager den hensyn til de foranstaltninger, som er vedtaget på grundlag af beslutning nr. 573/2007/EF, beslutning nr. 575/2007/EF, beslutning 2007/435/EF og beslutning 2008/381/EF før den 20. maj 2014, og som har finansielle virkninger i den periode, samfinansieringen vedrører.
3. Forpligtelser, der er indgået i forbindelse med samfinansieringer, som er godkendt af Kommissionen mellem den 1. januar 2011 og den 31. december 2014, og for hvilke de dokumenter, der er nødvendige for, at aktionerne kan afsluttes, ikke er sendt til Kommissionen inden for fristen for fremlæggelse af den endelige rapport, frigøres automatisk af Kommissionen senest den 31. december 2017, hvilket giver anledning til tilbagebetaling af uretmæssigt udbetalte beløb.
4. Beløb, der vedrører aktioner, som er suspenderet på grund af retsforfølgning eller administrativ klage med opsættende virkning, lades ude af betragtning ved beregningen af det beløb, som skal frigøres automatisk.
5. Medlemsstaterne forelægger senest den 30. juni 2015 Kommissionen evalueringsrapporter om resultaterne og virkningerne af aktioner, der er samfinansieret i henhold til beslutning nr. 573/2007/EF, nr. 575/2007/EF og 2007/435/EF vedrørende perioden 2011-2013.
6. Kommissionen forelægger senest den 31. december 2015 Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget efterfølgende evalueringsrapporter i henhold til beslutning nr. 573/2007/EF, nr. 575/2007/EF og 2007/435/EF vedrørende perioden 2011-2013.
Artikel 32
Ikrafttræden og anvendelse
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 2014.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i medlemsstaterne i overensstemmelse med traktaterne.
Udfærdiget i Strasbourg, den 16. april 2014.
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 516/2014/EU RENDELETE
(2014. április 16.)
a Menekültügyi, Migrációs és Integrációs Alap létrehozásáról, a 2008/381/EK tanácsi határozat módosításáról, valamint az 573/2007/EK és az 575/2007/EK európai parlamenti és tanácsi határozatok és a 2007/435/EK tanácsi határozat hatályon kívül helyezéséről
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 78. cikke (2) bekezdésére, valamint 79. cikke (2) és (4) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
a jogalkotási aktus tervezete nemzeti parlamenteknek való megküldését követően,
tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (1),
tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére (2),
rendes jogalkotási eljárás keretében (3),
mivel:
(1)
Az Unió azon célját, hogy a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térséget alkosson, többek között olyan közös intézkedések révén kell elérni, amelyek a tagállamok közötti szolidaritásra épülő, a harmadik országokkal és állampolgáraikkal szemben méltányos menekültügyi és migrációs politika kialakítását eredményezik. Az Európai Tanács a 2009. december 2-i ülésén elismerte, hogy az Unióban a pénzügyi forrásokat a hatály és az alkalmazhatóság szempontjából is egyre rugalmasabbá és összehangoltabbá kell tenni a menekültügyi és migrációs politika kidolgozásának támogatása érdekében.
(2)
A közös menekültügyi és migrációs politika fejlesztéséhez, valamint a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség megerősítéséhez való hozzájárulás érdekében, figyelemmel a tagállamok közötti szolidaritás és felelősségmegosztás elvére, valamint a harmadik országokkal folytatott együttműködésre, e rendelet létrehozza a Menekültügyi, Migrációs és Integrációs Alapot (a továbbiakban: az Alap).
(3)
Az Alapnak érvényre kell juttatnia a fokozott rugalmasság és egyszerűsítés igényét, tiszteletben tartva ezzel párhuzamosan a kiszámíthatósággal kapcsolatos követelményeket, és egyúttal biztosítva a forrásoknak az e rendeletben megállapított általános és konkrét célkitűzések megvalósítása céljaira történő méltányos és átlátható elosztását.
(4)
Az Alap végrehajtásának vezérelve az intézkedések hatékonysága és a kiadások minősége. Emellett az Alapot a lehető legeredményesebb és leginkább felhasználóbarát módon kell végrehajtani.
(5)
A belügyi terület támogatása új, kétpilléres struktúrájának hozzá kell járulnia az említett terület támogatásának egyszerűsítéséhez, ésszerűsítéséhez, konszolidációjához és átláthatóságához. Emellett törekedni kell a különböző alapok és programok közötti szinergiákra, összhangra és komplementaritásra, többek között a közös célkitűzésekre biztosított finanszírozás céljával. A különböző finanszírozási eszközök közötti bármilyen jellegű átfedések azonban kerülendők.
(6)
Az Alapnak rugalmas keretet kell teremtenie, amely lehetővé teszi a tagállamok számára, hogy sajátos helyzetük és szükségleteik szerint, valamint az Alap általános és konkrét célkitűzéseinek tükrében nemzeti programjaik keretében pénzügyi forrásokhoz jussanak az Alapból finanszírozható azon szakpolitikai területek támogatása céljából, amelyek esetében a leghatékonyabb és a legmegfelelőbb lenne a pénzügyi támogatás.
(7)
Az Alapnak a tagállamok számára nyújtott pénzügyi támogatás révén a szolidaritást kell kifejeznie. Fokoznia kell az Unióba irányuló migrációs áramlások hatékony kezelését olyan területeken, ahol az Unió maximális hozzáadott értéket biztosít, különösen a tagállamok felelősség közötti megosztása, valamint a felelősség harmadik országokkal való megosztása és a velük való együttműködés erősítése révén.
(8)
Az Alap általános célkitűzésének eléréséhez való hozzájárulás céljával a tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy nemzeti programjaik az e rendeletben megállapított konkrét célkitűzéseket szolgáló intézkedéseket tartalmazzanak, a forrásoknak a különböző célkitűzések között való megosztása pedig oly módon történjen, amely biztosítja e célkitűzések megvalósíthatóságát. Amennyiben - szokatlan módon - valamely tagállam el kívánna térni az e rendeletben megállapított minimális százalékos arányoktól, azt az érintett tagállamnak nemzeti programjában részletesen meg kell indokolnia.
(9)
Az egységes és magas színvonalú menekültügyi politika biztosítása, valamint a nemzetközi védelemre vonatkozó magasabb szintű előírások alkalmazása érdekében az Alapnak hozzá kell járulnia a közös európai menekültügyi rendszer hatékony működéséhez, ami a menekültügyi politikához, a jogalkotáshoz és a kapacitásépítéshez kapcsolódó intézkedéseket foglal magában, és a tagállamok közötti, valamint az uniós ügynökségekkel és harmadik országokkal folytatott együttműködésen alapuló tevékenységet jelent.
(10)
Helyénvaló támogatni és fejleszteni a tagállamok arra irányuló erőfeszítéseit, hogy teljes mértékben és helyesen hajtsák végre az Unió menekültügyi vívmányait, különösen a következők által: megfelelő befogadási feltételeket teremtenek a lakóhelyüket elhagyni kényszerülő személyek, valamint a nemzetközi védelmet kérelmező és az abban részesülő személyek számára; biztosítják a jogállás megfelelő meghatározását a 2011/95/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (4) összhangban; méltányos és hatékony menekültügyi eljárást alkalmaznak és előmozdítják a bevált gyakorlatok alkalmazását a menekültügy területén a nemzetközi védelemre szoruló személyek jogainak biztosítása érdekében, továbbá lehetővé teszik a tagállami menekültügyi rendszerek hatékony működését.
(11)
Az Alapnak emellett megfelelő támogatást kell kínálnia a bevált gyakorlatok azonosítását, megosztását és előmozdítását célzó közös tagállami erőfeszítésekhez, és ahhoz, hogy hatékony együttműködési struktúrákat hozzanak létre a közös európai menekültügyi rendszer keretén belüli döntéshozatal minőségének javítása céljából.
(12)
Az Alapnak ki kell egészítenie és meg kell erősítenie a 439/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendelettel (5) létrehozott Európai Menekültügyi Támogatási Hivatal (EASO) tevékenységeit, a tagállamok között a menekültügy terén folytatott gyakorlati együttműködés koordinálása, a különösen nagy nyomásnak kitett menekültügyi rendszerrel rendelkező tagállamok támogatása, valamint a közös európai menekültügyi rendszer megvalósításához való hozzájárulás érdekében. A Bizottság élhet az Európai Parlament és a Tanács 966/2012/EU, Euratom rendeletben (6) biztosított azon lehetőséggel, hogy az EASO-t konkrét és ad-hoc feladatok elvégzésével - így például,l összhangban az Európai Menekültügyi Támogatási Hivatal létrehozásáról szóló 439/2010/EU rendelettel, az áttelepítéssel kapcsolatos tagállami tevékenységek koordinálásával - bízza meg.
(13)
Az Alapnak támogatnia kell az Unió és a tagállamok azzal kapcsolatos erőfeszítéseit, hogy a fennálló uniós jog szerinti kötelezettségeikre figyelemmel javítsák a tagállamoknak a menekültügyi politikáik fejlesztésével, monitoringjával és értékelésével kapcsolatos kapacitását.
(14)
Az Alapnak támogatnia kell a tagállamok arra irányuló erőfeszítéseit is, hogy a területükön az Egyesült Nemzetek Menekültügyi Főbiztosa (UNHCR) által áttelepítésre jogosultnak nyilvánított menekültek és lakóhelyüket elhagyni kényszerülő személyek számára nemzetközi védelmet és tartós megoldást nyújtsanak - például gondoskodjanak az áttelepítési szükségletek felméréséről és az érintett személyeknek a területükre való átszállításáról - annak érdekében, hogy biztos jogállást biztosítsanak számukra, és előmozdítsák eredményes beilleszkedésüket.
(15)
Az Alapnak támogatást kell biztosítania a menekültügyi eljárások biztonságosabb igénybevételéhez kapcsolódó - különösen a főbb tranzitországokat célzó - új megközelítésekhez, mint például a bizonyos csoportokra vonatkozó védelmi programokhoz vagy a menedékjog iránti kérelmek elbírálásának bizonyos eljárásaihoz.
(16)
Az Alapnak jellegéből adódóan alkalmasnak kell lennie arra, hogy támogassa a tagállamok által közösen elfogadott, a nemzetközi védelemben részesülő, valamint a nemzetközi védelmet kérelmező személyek egyik tagállamból egy másik tagállamba való átszállítását szolgáló önkéntes tehermegosztási műveleteket.
(17)
A menedékjogot vagy a nemzetközi védelem más formáját kérelmező személyek beáramlása hatékony kezelésének biztosítása érdekében harmadik országokkal folytatott partnerség és együttműködés az uniós menekültügyi politika lényeges összetevője. Annak érdekében, hogy lehetővé tegyék a nemzetközi védelem igénybevételét és tartós megoldásokat nyújtsanak a lehető legkorábbi szakaszban, többek között a regionális védelmi programok keretében, az Alapnak erőteljes uniós áttelepítési összetevőt kell tartalmaznia.
(18)
Az európai társadalmakba való integráció folyamatának javítása és megerősítése érdekében az Alapnak - a tagállamok gazdasági és társadalmi igényeivel összhangban - meg kell könnyítenie az Unióba irányuló legális migrációt, és az integráció folyamatának előkészítéséről már az Unióba érkező harmadik országbeli állampolgárok származási országában előre kell gondoskodnia.
(19)
Annak érdekében, hogy hatékony legyen és a lehető legnagyobb hozzáadott értéket érje el, az Alapnak célzottabb megközelítést kell alkalmaznia, támogatva az olyan összefüggő stratégiákat, amelyek kifejezetten a harmadik országbeli állampolgárok nemzeti, helyi és/vagy adott esetben regionális szintű integrációját szolgálják. E stratégiákat elsősorban a helyi vagy regionális hatóságoknak, valamint nem állami szereplőknek kell végrehajtaniuk, nem kizárva ugyanakkor a nemzeti hatóságokat sem, különösen amennyiben a tagállam sajátos közigazgatási szervezete ezt teszi szükségessé, vagy amennyiben a tagállamban az integrációs intézkedések az állam és a decentralizált közigazgatás megosztott hatáskörébe tartoznak. A végrehajtó szervezeteknek a sajátos helyzetüknek leginkább megfelelő intézkedéseket kell kiválasztaniuk a rendelkezésre álló intézkedési lehetőségek közül.
(20)
Az Alap végrehajtásának összhangban kell állnia a közös integrációs programban meghatározott, az Unió integrációra vonatkozó közös alapelveivel.
(21)
Az integrációs intézkedések alkalmazási körének ki kell terjednie a nemzetközi védelemben részesülő személyekre is, az integráció tekintetében alkalmazott átfogó megközelítés biztosítása érdekében, figyelembe véve e célcsoportok sajátosságait. Amennyiben az integrációs intézkedésekre a befogadási intézkedésekkel együttesen kerül sor, a tevékenységeknek adott esetben ki kell terjednie a nemzetközi védelmet kérelmező személyekre is.
(22)
Annak érdekében, hogy biztosítható legyen a harmadik országok állampolgárai beilleszkedésének az Unió általi következetes kezelése, az Alapból finanszírozott tevékenységeknek célirányosnak kell lenniük, és ki kell egészíteniük az Európai Szociális Alapból finanszírozott tevékenységeket. Ebben az összefüggésben a tagállamoknak az Alap végrehajtásáért felelős hatóságait fel kell kérni, hogy hozzanak létre együttműködési és koordinációs mechanizmusokat a tagállamok által az Európai Szociális Alap tevékenységeinek irányítására kijelölt hatóságokkal.
(23)
Gyakorlati okokból néhány tevékenység személyek csoportjaira is vonatkozhat, akiknek ügye hatékonyabban kezelhető csoportszinten anélkül, hogy tagjai között különbséget tennének. Ezért helyénvaló lenne biztosítani az ilyen szándékkal élő tagállamok számára, hogy nemzeti programjukban előírhassák, hogy az integrációs intézkedések a harmadik országbeli állampolgárok közvetlen hozzátartozóira is kiterjedhetnek, amennyiben ez a szóban forgó tevékenységek hatékony végrehajtása érdekében szükségesnek bizonyul. Közvetlen hozzátartozónak számít a házastárs/élettárs, illetve bármely, az integrációs tevékenység által érintett harmadik országbeli állampolgárral felmenő vagy lemenő ágon közvetlen családi kapcsolatban álló személy, aki egyébként nem esne az Alap hatálya alá.
(24)
Az Alapnak továbbá támogatnia kell a tagállamokat a legális migráció szervezésére irányuló stratégiák kialakításában, és azon kapacitásuk továbbfejlesztésében, amely a harmadik országbeli állampolgárokra vonatkozó bevándorlási és integrációs stratégiáik, politikáik és intézkedéseik - beleértve az uniós jogi eszközöket is - kidolgozására, végrehajtására, monitoringjára és értékelésére irányul. Az Alapnak emellett támogatnia kell az információcserét, a bevált gyakorlatok cseréjét, valamint a közigazgatás különböző területei közötti, illetve a más tagállamokkal folytatott együttműködést.
(25)
Az Uniónak tovább kell folytatnia és ki kell terjesztenie a mobilitási partnerségek - mint a harmadik országokkal folytatott migrációkezelés fő stratégiai, átfogó és hosszú távú együttműködési keretének - a használatát. Az Alapnak támogatnia kell a mobilitási partnerségek keretében - akár az Unióban, akár harmadik országokban - folyó tevékenységeket, amelyek uniós szükségletek és prioritások megvalósítását célozzák és szolgálják, különösen az olyan intézkedéseket, amelyek biztosítják az Unióra és harmadik országokra is kiterjedő finanszírozás folyamatosságát.
(26)
Helyénvaló azon tagállami erőfeszítések további támogatása és ösztönzése, amelyek célja, hogy a harmadik országbeli állampolgárok visszatérésének kezelését annak minden vetületében javítsák a különösen a 2008/115/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvben (7) meghatározott, visszatérésre vonatkozó közös előírások folyamatos, méltányos és hatékony végrehajtása céljával. Az Alapnak emellett támogatnia kell a nemzeti szintű visszatérési stratégiákat a visszatérés integrált igazgatása elvének értelmében, valamint az említett stratégiák harmadik országokban való hatékony végrehajtását támogató intézkedéseket.
(27)
Ami a személyek önkéntes visszatérését illeti - ideértve azokat a személyeket is, akik attól függetlenül vissza kívánnak térni, hogy nem kötelesek elhagyni a területet -, elő kell irányozni az ilyen visszatérők ösztönzését, például magasabb szintű visszatérési támogatás formájában biztosított kedvezőbb bánásmód megteremtésével. A önkéntes visszatérés ilyen formája a visszatérőknek, illetve a költséghatékonyság szempontjából a hatóságoknak is kedvez. A tagállamokat ösztönözni kell arra, hogy részesítsék előnyben a ténylegesen önkéntes visszatérést.
(28)
Szakpolitikai szempontból azonban az önkéntes visszatérés és a kitoloncolás egymáshoz kapcsolódó és egymást kölcsönösen erősítő formák, és a tagállamokat ezért arra kell ösztönözni, hogy a visszatérés kezelése során erősítsék a két visszatérési forma egymást kiegészítő jellegét. Kitoloncolásra az Európai Unió bevándorlási és menekültügyi politikája és a tagállamok bevándorlási és menekültügyi rendszerei integritása megőrzésének érdekében van szükség. A kitoloncolás lehetősége tehát előfeltételt képez egyrészt annak biztosításához, hogy ez a politika ne legyen veszélyeztethető, másrészt a jogállamiság érvényesítéséhez, ami önmagában is lényeges a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség létrehozásához. Az Alapnak tehát adott esetben támogatnia kell az uniós jogban foglalt előírásoknak megfelelő kitoloncolás megkönnyítésére irányuló tagállami intézkedéseket, a visszatérők alapvető jogainak és méltóságának teljes mértékű tiszteletben tartása mellett.
(29)
Az Alapnak feltétlenül támogatnia kell a visszatérési célországában hozott, a visszatérőkre vonatkozó különleges intézkedéseket annak érdekében, hogy biztosítsák a személyek hatékony, megfelelő körülmények között történő visszatérését a származási városukba vagy régiójukba, és hogy javítsák tartós visszailleszkedésüket a közösségükbe.
(30)
Az Unió visszafogadási megállapodásai szerves részét képezik az Unió visszatérési politikájának, és központi eszközei a migrációs áramlások hatékony kezelésének, mivel megkönnyítik az illegális migránsok gyors visszatérését. E megállapodások az Európai Unió és az illegális migránsok származási vagy tranzitországait képező harmadik országok közötti párbeszéd és együttműködés egyik fontos elemét jelentik, és a visszatérésre vonatkozó hatékony nemzeti és uniós szintű stratégiák érdekében támogatni kell ezen megállapodások végrehajtását a harmadik országokban.
(31)
Az Alapnak ki kell egészítenie és meg kell erősítenie a 2007/2004/EK tanácsi rendelettel (8) létrehozott, az Európai Unió Tagállamai Külső Határain Való Operatív Együttműködési Igazgatásért Felelős Európai Ügynökség tevékenységeit, amelynek feladatai között szerepel, hogy biztosítsa a szükséges támogatást a tagállamok számára a közös visszatérési műveletek megszervezéséhez, és meghatározza az úti okmányok megszerzésének, illetve a tagállamok területén harmadik országok illegálisan tartózkodó állampolgárai kitoloncolásának bevált módszereit, továbbá hogy a külső határoknál fokozott technikai és operatív segítségnyújtás iránti igény felmerülése esetén támogassa a tagállamokat, figyelembe véve hogy bizonyos esetek humanitárius vészhelyzetet is jelenthetnek és tengeri mentést is szükségessé tehetnek.
(32)
A személyek visszatérésének e rendelet szerinti támogatása mellett az Alapnak az illegális bevándorlás, illetve a legális migrációra vonatkozó hatályos szabályok megkerülése elleni küzdelmet célzó egyéb intézkedéseket is támogatnia kell, ezáltal őrizve a tagállamok bevándorlási rendszerének integritását.
(33)
Az Alapot az Európai Unió Alapjogi Chartájában rögzített jogok és alapvető elvek, valamint a vonatkozó nemzetközi eszközökben, többek között az Emberi Jogok Európai Bírósága vonatkozó ítélkezési gyakorlatában meghatározott alapvető jogok maradéktalan tiszteletben tartása mellett kell végrehajtani. A támogatható tevékenységeknek figyelembe kell venniük a migránsok, menekültek és a menedékkérők védelmének emberi jogi alapú megközelítését és különösen biztosítaniuk kell, hogy a sérülékeny személyek, ezen belül is a nők, a kísérő nélküli kiskorúak és más, veszélyeztetett helyzetű kiskorúak sajátos helyzete különleges figyelmet és célzott választ kapjon.
(34)
A „sérülékeny személyek” és a „családtagok” fogalmát a rendelet szempontjából releváns különböző jogi aktusok különbözőképpen határozzák meg. Ezért ezeket a vonatkozó jogi aktus szerint kell értelmezni, szem előtt tartva az összefüggést, amelyben használatosak. Az áttelepítéssel összefüggésben az áttelepítést végző tagállamoknak áttelepítési gyakorlatuk és a tényleges áttelepítési eljárásaik során szorosan egyeztetniük kell az UNHCR-rel a „családtagok” fogalmával kapcsolatban.
(35)
Az Alap keretében támogatott, harmadik országokban vagy ezekkel kapcsolatban végrehajtott intézkedéseket úgy kell végrehajtani, hogy szinergia és összhang alakuljon ki az Unió területén kívül végrehajtott, mind földrajzi, mind tematikus alapú uniós külső segítségnyújtási eszközökkel támogatott egyéb intézkedésekkel. Ezen intézkedések végrehajtása során biztosítani kell különösen a szóban forgó országra vagy régióra irányuló uniós külső tevékenység és külpolitika elveivel és alapvető célkitűzéseivel való teljes összhangot. Ezeknek az intézkedéseknek a célja nem lehet a kifejezetten fejlesztésre irányuló intézkedések támogatása, és adott esetben ki kell egészíteniük a külső segítségnyújtási eszközökön keresztül nyújtott pénzügyi segítségnyújtást. A fejlesztési politikáról kialakított európai konszenzus 35. pontjában foglaltaknak megfelelően tiszteletben kell tartani a politikák fejlesztési célú koherenciájának az elvét. Fontos biztosítani továbbá, hogy a sürgősségi segítségnyújtás felhasználása összhangban legyen az Unió humanitárius politikájával és adott esetben kiegészítse azt, valamint tiszteletben tartsa a humanitárius segítségnyújtással kapcsolatos európai konszenzusban megállapított humanitárius elveket.
(36)
Az Alap keretében rendelkezésre álló források jelentős részét az egyes tagállamok által a migrációs áramlások kezelésére tett erőfeszítések formájában viselt felelősség arányában kell elosztani, objektív szempontok alapján. E célra a migrációs áramlásokra vonatkozó legfrissebb az Eurostat által az Európai Parlament és a Tanács 862/2007/EK rendelete (9) alapján összegyűjtött statisztikai adatokat kell használni, amelyek közé tartozik például a menedékjog iránt benyújtott első kérelmek száma, a menedékjogot vagy kiegészítő védelmet megadó pozitív határozatok száma, az áttelepített menekültek száma, a jogszerűen tartózkodó harmadik országbeli állampolgárok száma, a valamely tagállam által kibocsátott tartózkodásra jogosító engedélyt megszerzett harmadik országbeli állampolgárok száma, a tagállami hatóságok által kibocsátott kiutasítási határozatok száma, valamint a tényleges visszatérések száma.
(37)
E rendeletben határozzák meg a tagállamok részére elkülönített alapösszegeket. Az alapösszeget egy minimumösszegből és az Európai Parlament és a Tanács 573/2007/EK határozatával (10) létrehozott Európai Menekültügyi Alap, az Tanács 2007/435/EK határozatával (11) létrehozott Európai Integrációs Alap és az Európai Parlament és a Tanács 575/2007/EK határozatával (12) létrehozott Európai Visszatérési Alap keretében az egyes tagállamoknak a 2011., 2012. és a 2013. évben nyújtott juttatások átlaga alapján kiszámított összegből áll. A számítások elvégzésére az 573/2007/EK határozatban, a 2007/435/EK határozatban, illetve az 575/2007/EK határozatban foglalt elosztási kritériumoknak megfelelően került sor. Tekintettel az Európai Tanács 2013. február 7-8-i következtetéseire, amelyek hangsúlyozták, hogy „különös hangsúlyt kapnak az aránytalan mértékű migrációs kihívásokkal küzdő szigeti társadalmak”, Ciprus és Málta esetében helyénvaló megnövelni a minimumösszegeket.
(38)
Bár helyénvaló bizonyos összegeket a rendelkezésre álló legfrissebb statisztikai adatok alapján kiosztani egyes tagállamoknak, az Alap keretében rendelkezésre álló források egy részét emellett a tagállamoktól együttes erőfeszítést igénylő és az Unió számára jelentős hozzáadott értéket generáló konkrét intézkedések végrehajtására, valamint az Unió áttelepítési programjának és a nemzetközi védelemben részesülők egyik tagállamból egy másikba történő átszállításának végrehajtására kell fordítani.
(39)
E célból e rendeletben meg kell állapítani az Alap forrásaiból támogatható konkrét intézkedések jegyzékét. További összegeket kell biztosítani azon tagállamoknak, amelyek kötelezettséget vállalnak ezen intézkedések végrehajtására.
(40)
Az Unió áttelepítési programjának fokozatos kialakítására tekintettel az Alapnak célzott támogatást kell biztosítania pénzügyi ösztönzők (átalányösszegek) formájában, minden áttelepített személy után. A Bizottság az EASO-val együttműködve, valamint mindegyik szervezet a saját hatáskörének megfelelően monitoringozza az Alapból támogatott áttelepítési műveletek hatékony végrehajtását.
(41)
Az uniós áttelepítési erőfeszítések hatásának a nemzetközi védelemre szoruló személyek számára nyújtandó védelem tekintetében való növelése, valamint az áttelepítés stratégiai hatásának az áttelepítésre leginkább rászoruló személyekre való fokozottabb összpontosításon keresztül történő maximalizálása érdekében az áttelepítésre vonatkozóan uniós szintű közös prioritásokat kell meghatározni. Ezek a közös prioritások csak akkor módosítandók, ha ennek szükségessége egyértelműen indokolt, illetve módosításukra az UNHCR ajánlásai fényében, az e rendeletben meghatározott általános kategóriák alapján kerülhet sor.
(42)
Tekintettel különlegesen sérülékeny helyzetükre, a nemzetközi védelemre szoruló személyek bizonyos kategóriáinak mindig szerepelniük kell a közös uniós áttelepítési prioritások között.
(43)
A közös uniós áttelepítési prioritásokban meghatározott áttelepítési szükségleteket figyelembe véve emellett további pénzügyi ösztönzést szükséges nyújtani a személyek áttelepítésére egyes meghatározott földrajzi területek, illetve állampolgárságok tekintetében, valamint az áttelepítésre szoruló személyek meghatározott kategóriái tekintetében olyan esetekben, amelyekben az áttelepítést ítélik az érintettek sajátos szükségleteinek leginkább megfelelő megoldásnak.
(44)
A tagállamok közötti szolidaritás és felelősségmegosztás fokozása érdekében - különösen a menekültáramlások által leginkább érintett tagállamok felé irányulóan - pénzügyi ösztönzőkön alapuló hasonló mechanizmust kell kialakítani a nemzetközi védelemben részesülő személyek egyik tagállamból egy másikba történő átszállítása céljára. Ezen mechanizmusnak - akár abszolút, akár arányos értelemben - csökkentenie kell a nagyobb számú menedékkérőt, illetve nemzetközi védelemben részesülő személyt fogadó tagállamokra nehezedő nyomást.
(45)
Az Alap által nyújtott támogatás hatékonyabb lesz, és nagyobb hozzáadott értéket biztosít, ha e rendeletben korlátozott számú olyan kötelező célkitűzés is megállapításra kerül, amelyeket az egyes tagállamok által kialakított programokban követni kell, figyelemmel a tagállam sajátos helyzetére és szükségleteire is.
(46)
A fokozott szolidaritás szempontjából fontos, hogy az Alap - adott esetben a Bizottság által irányított humanitárius segítségnyújtási tevékenységgel összhangban és a szinergiákat kiaknázva - sürgősségi segítségnyújtás formájában kiegészítő támogatást biztosítson a tagállamokban vagy harmadik országokban súlyos migrációs nyomás következtében szükséghelyzetek kezelésére, illetve lakóhelyüket elhagyni kényszerülő személyek tömeges beáramlása esetén, a 2001/55/EK tanácsi irányelvnek (13) megfelelően. A sürgősségi segítségnyújtásnak magában kell foglalnia az ad-hoc humanitárius befogadási programok támogatását is, amelyek célja, hogy valamely harmadik országban bekövetkező, sürgős intézkedéseket igénylő humanitárius válság esetén valamely tagállam területén ideiglenes tartózkodási lehetőséget kínáljanak. Ezen egyéb humanitárius befogadási programok azonban nem sérthetik és nem áshatják alá az Unió áttelepítési programját, amelynek célja kifejezetten az, hogy a kezdetektől fogva tartós megoldást kínáljon a harmadik országokból az Unióba átszállított, nemzetközi védelmet igénylő személyek számára. E célból a tagállamok nem jogosultak további átalányösszegekre azon személyek tekintetében, akik ideiglenes tartózkodását az ilyen egyéb humanitárius befogadási programok keretében a területükön engedélyezték.
(47)
E rendeletnek pénzügyi támogatást kell biztosítania a 2008/381/EK tanácsi határozattal (14) létrehozott Európai Migrációs Hálózat tevékenységeihez, annak célkitűzéseivel és feladataival összhangban.
(48)
A 2008/381/EK határozatot tehát módosítani kell az eljárások összehangolása, valamint annak megkönnyítése érdekében, hogy az említett határozatban hivatkozott nemzeti kapcsolattartó pontok számára a megfelelő pénzügyi támogatás időben biztosítható legyen.
(49)
A tagállamoknak áttelepítés és/vagy a nemzetközi védelemben részesülő személyek egyik tagállamból egy másik tagállamba történő átszállítása céljára átalányösszeg formájában nyújtott pénzügyi ösztönzők céljának fényében, valamint - mivel azok a tényleges költségeknek csak egy töredékét jelentik - e rendeletnek rendelkeznie kell bizonyos eltérésekről a támogatható kiadásokra vonatkozó szabályok tekintetében.
(50)
A jelen rendeletben szereplő, az áttelepítés és a nemzetközi védelemben részesülő személyek egyik tagállamból egy másik tagállamba történő átszállítása célját szolgáló átalányösszegekre, az egyes intézkedések meghatározására és a közös uniós áttelepítési prioritásokra vonatkozó rendelkezések kiegészítése és módosítása érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el. Különösen fontos, hogy a Bizottság előkészítő munkája során - többek között szakértői szinten is - megfelelő konzultációkat folytasson. A felhatalmazáson alapuló jogi aktusok előkészítése és megszövegezése során a Bizottságnak gondoskodnia kell arról, hogy a vonatkozó dokumentumok egyidejűleg, időben és megfelelő módon eljussanak az Európai Parlamenthez és a Tanácshoz.
(51)
E rendelet alkalmazása során - ideértve a felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elkészítését - a Bizottságnak konzultálnia kell valamennyi tagállam szakértőivel.
(52)
E rendelet egységes feltételek mellett történő végrehajtásának biztosítása érdekében a Bizottságot végrehajtási hatáskörökkel kell felruházni. Ezeket a 182/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek (15) megfelelően kell gyakorolni.
(53)
Az Uniós költségvetésből származó finanszírozásnak olyan tevékenységekre kell koncentrálnia, amelyeknél az uniós fellépés hozzáadott értéket eredményez a tagállami fellépéshez képest. Mivel az Unió a tagállamoknál alkalmasabb helyzetben van arra, hogy keretet biztosítson az uniós szolidaritás kifejezéséhez a migrációs áramlások kezelése vonatkozásában, az e rendelet alapján nyújtott pénzügyi támogatásnak hozzá kell járulnia különösen a nemzeti és uniós képességek ezen a területen történő megerősítéséhez.
(54)
A köz- és magán pénzügyi források mobilizálása, egyesítése és megsokszorozása révén maximalizálni kell az uniós támogatások hatását.
(55)
A Bizottságnak az 514/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelettel (16) összhangban nyomon kell követnie az Alap végrehajtását, az eredmények és a hatások értékelését szolgáló közös mutatók segítségével. E mutatóknak - többek között a vonatkozó referenciaértékeknek - kell képezniük a minimális alapot annak értékeléséhez, hogy az Alap célkitűzései milyen mértékben teljesültek.
(56)
Az Alap eredményeinek mérése céljából annak valamennyi konkrét célkitűzésére vonatkozóan közös mutatókat kell megállapítani. A közös mutatók nem befolyásolhatják az e rendeletben foglalt kapcsolódó intézkedések végrehajtásának választható vagy kötelező jellegét.
(57)
Irányításának és végrehajtásának szempontjából az Alapnak az e rendelet és az 513/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (17) által alkotott összefüggő rendszer részét kell képeznie. Az Alappal összefüggésben az 514/2014/EU rendelet által meghatározott partnerséget úgy kell értelmezni, hogy az magában foglalja a releváns nemzetközi szervezeteket, nem kormányzati szervezeteket és szociális partnereket. A partnerség összetételének kialakításáért és a partnerség megvalósításának gyakorlati módszerei kidolgozásáért az egyes tagállamok felelősek.
(58)
Mivel e rendelet célját - nevezetesen a migrációs áramlások hatékony kezeléséhez, valamint a közös menekültügyi politika, a kiegészítő védelem, az átmeneti védelem és a közös migrációs politika végrehajtásához, megerősítéséhez és fejlesztéséhez való hozzájárulást a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, az Unió szintjén azonban e cél jobban megvalósítható, az Unió intézkedéseket hozhat az Európai Unióról szóló szerződés (EUSZ) 5. cikkében foglalt szubszidiaritás elvének megfelelően. Az említett cikkben foglalt arányosság elvének megfelelően ez a rendelet nem lépi túl az e cél eléréséhez szükséges mértéket.
(59)
Az EUMSZ 8. és 10. cikke alapján az Alapnak figyelembe kell vennie a nők és a férfiak közötti egyenlőség és a megkülönböztetésmentesség elvének érvényesítését.
(60)
Az 573/2007/EK, az 575/2007/EK, valamint a 2007/435/EK határozatokat hatályon kívül kell helyezni az e rendeletben meghatározott átmeneti rendelkezéseknek megfelelően.
(61)
Az EUSZ-hez és az EUMSZ-hez csatolt, az Egyesült Királyságnak és Írországnak a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség tekintetében fennálló helyzetéről szóló 21. számú jegyzőkönyv 3. cikke értelmében és e jegyzőkönyv 4. cikkének sérelme nélkül e tagállamok bejelentették, hogy részt kívánnak venni ennek a rendeletnek az elfogadásában és alkalmazásában.
(62)
Az Európai Unióról szóló szerződéshez és az Európai Unió működéséről szóló szerződéshez csatolt, Dánia helyzetéről szóló 22. számú jegyzőkönyv 1. és 2. cikke értelmében Dánia nem vesz részt ennek a rendeletnek az elfogadásában, az rá nézve nem kötelező és nem alkalmazandó.
(63)
Helyénvaló e rendelet alkalmazásának időszakát összehangolni az 1311/2013/EU, Euratom (18) tanácsi rendelet alkalmazásának időszakával. E rendeletet tehát 2014. január 1-jétől kell alkalmazni,
ELFOGADTÁK EZT A RENDELETET:
I. FEJEZET
ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK
1. cikk
Cél és hatály
(1) E rendelet a 2014. január 1-jétől2020. december 31-ig terjedő időszakra létrehozza a Menekültügyi, Migrációs és Integrációs Alapot (a továbbiakban: az Alap).
(2) Ez a rendelet meghatározza:
a)
a pénzügyi támogatás célkitűzéseit és a támogatható intézkedéseket;
b)
a támogatható intézkedések végrehajtásának általános keretét;
c)
a rendelkezésre álló pénzügyi forrásokat és elosztásukat;
d)
a közös uniós áttelepítési prioritások kialakításának alapelveit és mechanizmusát; és
e)
az Európai Migrációs Hálózat tevékenységeihez biztosított pénzügyi támogatást.
(3) E rendelet előírja az 514/2014/EU rendelet szabályainak alkalmazását, e rendelet 4. cikkének sérelme nélkül.
2. cikk
Fogalommeghatározások
E rendelet alkalmazásában:
a)
„áttelepítés”: az a folyamat, amelynek során harmadik országbeli állampolgárokat nemzetközi védelemre szorultságuk alapján az Egyesült Nemzetek menekültügyi főbiztosának (UNHCR) kérésére egy harmadik országból valamely tagállamba szállítanak és ott odatelepítenek, ahol az említett állampolgárok az alábbi jogállások egyikével rendelkezve engedéllyel tartózkodhatnak:
i.
a 2011/95/EU irányelv 2. cikkének e) pontja szerinti „menekült jogállás”;
ii.
a 2011/95/EU irányelv 2. cikkének g) pontja szerinti kiegészítő védelmi jogállás; vagy
iii.
olyan egyéb jogállás, amely a nemzeti és az uniós jog szerint hasonló jogokat és ellátásokat biztosít, mint az i. és az ia. pontban említett jogállások;
b)
„egyéb humanitárius befogadási program”: olyan ad hoc folyamat, amelynek keretében egy tagállam harmadik országbeli állampolgárokat fogad be a területén való ideiglenes tartózkodás céljából annak érdekében, hogy védelmet nyújtson számukra különböző események, például politikai fejlemények vagy konfliktusok okozta, sürgősen kezelendő humanitárius válságok esetén;
c)
„nemzetközi védelem”: a 2011/95/EU irányelv szerinti menekült jogállás, illetve kiegészítő védelmi jogállás;
d)
„visszatérés (kiutasítás)”: a 2008/115/EK irányelv 3. cikkében meghatározottak szerint egy harmadik országbeli állampolgár visszatérési folyamata, függetlenül attól, hogy visszatérési kötelezettség önkéntes teljesítéséről vagy kitoloncolásról van szó;
e)
„harmadik országbeli állampolgár”: olyan személy, aki az EUMSZ 20. cikkének (1) bekezdése értelmében nem uniós polgár. A harmadik országbeli állampolgárokra való hivatkozást úgy kell értelmezni, hogy az magában foglalja a hontalan személyeket és azon személyeket is, akik állampolgársága nem megállapítható;
f)
„kitoloncolás”: a 2008/115/EK irányelv 3. cikkében meghatározottak szerint a visszatérési kötelezettség kikényszerítése, azaz a tagállamból történő fizikai kiszállítás;
g)
„önkéntes távozás”: a 2008/115/EK irányelv 3. cikkében meghatározottak szerint a visszatérési kötelezettségnek a kiutasítási határozatban erre a célra meghatározott határidőn belüli teljesítése;
h)
„kísérő nélküli kiskorú”: harmadik ország olyan állampolgára, aki a 18. életévét még nem töltötte be, és az érintett tagállam joga vagy nemzeti gyakorlata alapján a felügyeletéért felelős nagykorú személy kísérete nélkül lép vagy lépett a tagállamok területére, mindaddig, amíg ilyen személy tényleges felügyelete alá nem kerül; kísérő nélküli kiskorú az a kiskorú is, aki a tagállamok területére lépését követően marad kísérő nélkül;
i)
„sérülékeny személy”: bármely olyan harmadik országbeli állampolgár, aki az Alap keretében támogatott tevékenységekkel kapcsolatos szakpolitikai területre vonatkozó uniós jog értelmében megfelel a fogalommeghatározásnak;
j)
„családtag”: minden olyan harmadik országbeli állampolgár, aki az Alap keretében támogatott tevékenységekkel kapcsolatos szakpolitikai területre vonatkozó uniós jog értelmében megfelel a fogalommeghatározásnak;
k)
„szükséghelyzet”: a következőkből eredő helyzet:
i.
súlyos migrációs nyomás egy vagy több tagállamban, amelyet harmadik országbeli állampolgárok jelentős és aránytalan beáramlása jellemez, ami jelentős és sürgős igényeket támaszt a befogadásukat és az idegenrendészeti őrizetet szolgáló létesítmények, a menekültügyi rendszerek és eljárások tekintetében;
ii.
a 2001/55/EK irányelv értelmében vett átmeneti védelmi mechanizmus végrehajtása;
iii.
súlyos migrációs nyomás olyan harmadik országokban, amelyekben a menekültek megrekedtek különböző események, például politikai fejlemények és konfliktusok következtében.
3. cikk
Célok
(1) Az Alap általános célja a migrációs áramlások hatékony kezeléséhez, valamint a közös menekültügyi politika, a kiegészítő védelem, az átmeneti védelem és a közös migrációs politika végrehajtásához, megerősítéséhez és fejlesztéséhez való hozzájárulás, az Európai Unió Alapjogi Chartájában rögzített jogok és elvek maradéktalan tiszteletben tartása mellett.
(2) Ezen az általános célon belül az Alap a következő közös konkrét célok eléréséhez járul hozzá:
a)
a közös európai menekültügyi rendszer valamennyi vonatkozásának megerősítése és fejlesztése, beleértve annak külső dimenzióját is;
b)
a tagállamokba irányuló legális migráció támogatása a tagállamok gazdasági és társadalmi szükségleteivel - például a munkaerő-piaci igényekkel - összhangban, védve ugyanakkor a tagállamok bevándorlási rendszereinek integritását, továbbá a harmadik országbeli állampolgárok hatékony integrációjának elősegítése;
c)
az illegális bevándorlás elleni küzdelemhez hozzájáruló, tisztességes és hatékony visszatérési stratégiák előmozdítása a tagállamokban, hangsúlyt fektetve a visszatérés fenntarthatóságára és a származási vagy tranzitországokba való tényleges visszafogadásra;
d)
a tagállamok közötti szolidaritás és felelősségmegosztás előmozdítása többek között gyakorlati együttműködés révén, különösen azon tagállamok felé irányulóan, amelyeket a leginkább érintenek a migrációs és menekültáramlások.
Az Alap konkrét céljainak teljesítését az 514/2014/EU rendelet 55. cikkének (2) bekezdésével összhangban, az e rendelet IV. mellékletében foglalt közös mutatók, valamint a nemzeti programokban foglalt programspecifikus mutatók segítségével kell értékelni.
(3) Az (1) és (2) bekezdésben említett célok teljesítése érdekében hozott intézkedéseknek teljes mértékben koherensnek kell lenniük az Unió külső finanszírozási eszközein keresztül támogatott intézkedésekkel, valamint az Unió külső tevékenységének elveivel és általános céljaival.
(4) Az e cikk (1) és (2) bekezdésében említett célokat az Unió humanitárius politikájára vonatkozó elvek és célok kellő figyelembevételével kell megvalósítani. Az Unió külső finanszírozási eszközei által finanszírozott intézkedésekkel való összhangot a 24. cikkel összhangban biztosítani kell.
4. cikk
Partnerség
Az Alappal összefüggésben az 514/2014/EU rendelet 12. cikkében említett partnerséget úgy kell értelmezni, hogy az magában foglalja a releváns nemzetközi szervezeteket, nem kormányzati szervezeteket és szociális partnereket.
II. FEJEZET
A KÖZÖS EURÓPAI MENEKÜLTÜGYI RENDSZER
5. cikk
Befogadási és menekültügyi rendszerek
(1) Az e rendelet 3. cikke (2) bekezdése első albekezdésének a) pontjában meghatározott konkrét célkitűzésen belül, az 514/2014/EU rendelet 13. cikkében előírt politikai párbeszéd eredményeinek megfelelően, valamint az e rendelet 19. cikkében meghatározott nemzeti programok célkitűzéseivel összhangban az Alap támogatja a harmadik országbeli állampolgárok alábbi kategóriák egyikére vagy azok közül többre összpontosító intézkedéseket:
a)
a 2011/95/EU irányelv szerinti menekült jogállással, illetve kiegészítő védelmi jogállással rendelkező személyek;
b)
azon személyek, akik az a) pontban említett nemzetközi védelem formáinak egyike iránt kérelmet nyújtottak be, de még nem kapták meg a végleges határozatot;
c)
a 2001/55/EK irányelv szerinti átmeneti védelmet élvező személyek;
d)
valamely tagállamban áttelepített vagy valamely tagállamból átszállított, illetve áttelepítés vagy átszállítás alatt álló személyek.
A befogadási feltételek és a menekültügyi eljárások tekintetében az Alap elsősorban a személyeknek az ezen bekezdés első albekezdésében említett kategóriáira összpontosító következő intézkedéseket támogatja:
a)
anyagi támogatás nyújtása, ideértve a határon történő segítségnyújtást, valamint oktatás, képzés, támogató szolgáltatások, egészségügyi és pszichológiai ellátás biztosítása;
b)
támogató szolgáltatások, például fordítás és tolmácsolás, oktatás, képzés, így nyelvi képzés biztosítása, valamint az érintett személy jogállásával összhangban álló egyéb kezdeményezések;
c)
olyan igazgatási struktúrák, rendszerek, valamint a személyzet és a megfelelő hatóságok részére nyújtandó képzések kialakítása és fejlesztése, amelyek biztosítják a menedékkérők hatékony és zökkenőmentes hozzáférését a menekültügyi eljárásokhoz és a hatékony és minőségi menekültügyi eljárást, elsősorban, amennyiben ez szükséges, az uniós vívmányok fejlődésének támogatása érdekében;
d)
szociális támogatás nyújtása, közigazgatási és/vagy bírósági formaságokkal kapcsolatban nyújtott információ vagy segítség és a menekültügyi eljárás lehetséges eredményével kapcsolatban nyújtott információ vagy tanácsadás, beleértve az olyan szempontokat is, mint a visszatérés eljárások;
e)
jogi segítségnyújtás és jogi képviselet biztosítása;
f)
a sérülékeny csoportok azonosítása, és különleges segítségnyújtás a kiszolgáltatott helyzetben lévő személyek számára, különösen az a)-e) pontban foglaltaknak megfelelően;
g)
az őrizet alternatíváját jelentő intézkedések kidolgozása, fejlesztése és javítása.
Amennyiben célszerű, és amennyiben az adott tagállam nemzeti programja rendelkezik erről, az Alap támogathatja az integrációval kapcsolatos - például a 9. cikk (1) bekezdésében foglalt, az ezen bekezdés első albekezdésében említett személyek befogadásával kapcsolatos - intézkedéseket is.
(2) A 3. cikk (2) bekezdése első albekezdésének a) pontjában meghatározott konkrét célkitűzésen belül, valamint a 19. cikkben meghatározott nemzeti programok célkitűzéseivel összhangban - az elszállásolással kapcsolatos infrastruktúra és a befogadási rendszerek tekintetében - az Alap különösen a következő intézkedéseket támogatja:
a)
az elszállásolással kapcsolatos meglévő infrastruktúra és szolgáltatások fejlesztése és fenntartása;
b)
az igazgatási struktúrák és rendszerek megerősítése és fejlesztése;
c)
a helyi közösségek tájékoztatása;
d)
a hatóságok, többek között helyi hatóságok azon alkalmazottai részére tartott képzések, akik kapcsolatba kerülnek az (1) bekezdésben említett személyekkel, azok befogadásával összefüggésben;
e)
az elszállásolással kapcsolatos új infrastruktúra és szolgáltatások, valamint igazgatási struktúrák és rendszerek kialakítása, működtetése és fejlesztése, különösen - szükség esetén - a tagállamok strukturális igényeinek kielégítésével összhangban.
(3) A 3. cikk (2) bekezdése első albekezdésének a) és d) pontjában meghatározott konkrét célkitűzéseken belül, valamint a 19. cikkben meghatározott nemzeti programok célkitűzéseivel összhangban az Alap támogatja az e cikk (1) bekezdésében felsoroltakhoz hasonló intézkedéseket is, amennyiben ezen intézkedések olyan személyekkel kapcsolatosak, akik átmenetileg:
-
a menekültek számára létrehozott tranzit és kérelem-feldolgozási központokban tartózkodnak, különösen az UNHCR-rel együttműködve végzett áttelepítési műveletek támogatása érdekében, vagy
-
egyéb humanitárius befogadási programmal összefüggésben egy tagállam területén tartózkodnak.
6. cikk
A tagállamoknak a menekültügyi politikájuk és eljárásaik fejlesztésére, monitoringjára és értékelésére vonatkozó kapacitásai
A 3. cikk (2) bekezdése első albekezdésének a) pontjában meghatározott konkrét célkitűzésen belül, az 514/2014/EU rendelet 13. cikkében előírt szakpolitikai párbeszéd eredményeinek megfelelően, valamint a 19. cikkben meghatározott nemzeti programok célkitűzéseivel összhangban, a tagállamoknak a menekültügyi politikájuk és eljárásaik fejlesztésére, monitoringjára és értékelésére vonatkozó kapacitásai fejlesztése tekintetében az Alap különösen a következő intézkedéseket támogatja:
a)
a menekültügyi eljárásokra, a befogadási kapacitásokra és a nemzetközi védelmet kérelmező és/vagy abban részesülő személyek áttelepítésére, illetve egyik tagállamból egy másik tagállamba történő átszállítására vonatkozó minőségi és mennyiségi adatok és statisztikák gyűjtésével, elemzésével és terjesztésével kapcsolatos tagállami kapacitások fejlesztését célzó intézkedések, többek között a 604/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelettel (19) létrehozott korai előrejelzési, készültségi és válságkezelési mechanizmussal kapcsolatban;
b)
a származási országgal kapcsolatos információk gyűjtésével, elemzésével és terjesztésével kapcsolatos tagállami kapacitások fejlesztését célzó intézkedések;
c)
a menekültügyi politikák értékelését közvetlenül segítő olyan intézkedések, mint a nemzeti szintű hatásvizsgálatok, a célcsoportok és egyéb érintettek körében végzett felmérések, valamint mutatók és összehasonlító teljesítményértékelés kidolgozása.
7. cikk
Nemzetközi védelmet vagy egyéb ad hoc humanitárius befogadást kérelmező vagy abban részesülő személyek áttelepítése, illetve egyik tagállamból egy másik tagállamba történő átszállítása
(1) Az e rendelet 3. cikke (2) bekezdése első albekezdésének a) és d) pontjában meghatározott konkrét célkitűzéseken belül, az 514/2014/EU rendelet 13. cikkében előírt szakpolitikai párbeszéd eredményeinek megfelelően, valamint az e rendelet 19. cikkében meghatározott nemzeti programok célkitűzéseivel összhangban az Alap különösen a valamely tagállamban letelepített vagy letelepítés alatt álló harmadik országbeli állampolgárok áttelepítésével, valamint az egyéb humanitárius befogadási programokkal kapcsolatos következő intézkedéseket támogatja:
a)
nemzeti áttelepítési programok, stratégiák és egyéb humanitárius befogadási programok kialakítása és fejlesztése, beleértve a szükségletek elemzését, valamint a mutatók tökéletesítését és az értékelés javítását is;
b)
megfelelő infrastruktúra és szolgáltatások kialakítása az áttelepítésre irányuló intézkedések, valamint egyéb humanitárius befogadási programokkal kapcsolatos intézkedések - például nyelvi segítségnyújtás - zökkenőmentes és hatékony végrehajtása érdekében;
c)
olyan struktúrák, rendszerek, valamint személyzeti képzés kialakítása, amelyek segítik a harmadik országokban és/vagy másik tagállamokban végzendő missziók, indítását interjúk készítését, egészségügyi vizsgálatok és biztonsági ellenőrzések elvégzését;
d)
a lehetséges áttelepítési eseteknek és/vagy egyéb humanitárius befogadási eseteknek az illetékes tagállamok hatóságai általi elbírálása, például tényfeltárás végzése a harmadik országban, interjúk készítése, egészségügyi vizsgálatok és biztonsági ellenőrzések elvégzése;
e)
a beutazást megelőző egészségügyi vizsgálat és orvosi kezelés, a beutazáshoz szükséges tárgyi feltételek, a beutazást megelőző tájékoztatási és integrációs intézkedések, valamint az utazás megszervezése, beleértve az egészségügyi kíséret biztosítását is;
f)
az érkezéskor vagy röviddel azután nyújtandó információ és segítségnyújtás, beleértve a tolmácsszolgáltatást is;
g)
a valamely tagállamban áttelepített személyek családegyesítését célzó intézkedések;
h)
a migráció és a menekültügy szempontjából fontos infrastruktúra és szolgáltatások megerősítése a regionális védelmi programok végrehajtására kijelölt országokban;
i)
olyan feltételek biztosítása, amelyek segítik az áttelepített menekültek hosszú távú integrációját, önállóságát és önfenntartását.
(2) Az e rendelet 3. cikke (2) bekezdése első albekezdésének d) pontjában meghatározott konkrét célkitűzésen belül, az 514/2014/EU rendelet 13. cikkében előírt politikai párbeszéd eredményeinek megfelelően, valamint az e rendelet 19. cikkében meghatározott nemzeti programok célkitűzéseivel összhangban az Alap a nemzetközi védelmet kérelmező és/vagy abban részesülő személyek átszállításával kapcsolatban támogatja az ezen cikk (1) bekezdésben felsoroltakhoz hasonló intézkedéseket is, amennyiben ez célszerű az Alap végrehajtási időszakán belül lezajló szakpolitikai fejlemények fényében, vagy amennyiben egy adott tagállam nemzeti programja erről rendelkezik. Az átszállítási műveleteket az érintettek beleegyezésével kell végrehajtani, egy olyan tagállamból, amely a nemzetközi védelmet megadta vagy amely a kérelem vizsgálatáért felelős, egy olyan másik tagállamba, amelyben a kérelmezők egyenértékű védelemben fognak részesülni, vagy amelyben a nemzetközi védelem iránti kérelmüket meg fogják vizsgálni.
III. FEJEZET
A HARMADIK ORSZÁGBELI ÁLLAMPOLGÁROK INTEGRÁCIÓJA ÉS A LEGÁLIS MIGRÁCIÓ
8. cikk
Bevándorlás és indulást megelőző intézkedések
Az e rendelet 3. cikke (2) bekezdése első albekezdésének b) pontjában meghatározott konkrét célkitűzésen belül, az 514/2014/EU rendelet 13. cikkében előírt szakpolitikai párbeszéd eredményeinek megfelelően, valamint az e rendelet 19. cikkében meghatározott nemzeti programok célkitűzéseivel összhangban az Alap támogatja az olyan, harmadik országban végrehajtott intézkedéseket is, amelyek olyan, harmadik országbeli állampolgárokra összpontosítanak, akik a nemzeti jogban - adott esetben az uniós joggal összhangban - meghatározott,indulást megelőző előkészületekre vonatkozó egyedi előírásokat és/vagy feltételeket teljesítik, beleértve az egy tagállam társadalmába való beilleszkedés képességére vonatkozó feltételeket is. Ebben az összefüggésben az Alap különösen a következő intézkedéseket támogatja:
a)
információs csomagok és figyelemfelhívó, valamint a kultúrák közötti párbeszédet előmozdító kampányok, többek között felhasználóbarát kommunikációs és információtechnológia és weboldalak révén;
b)
a készségek és képesítések értékelése, valamint a harmadik országban megszerzett készségekkel és képesítésekkel kapcsolatos átláthatóság fokozása és e készségeknek és képesítéseknek a tagállamokban megszerzett készségekkel és képesítésekkel való megfeleltethetőségének javítása;
c)
a tagállamban való foglalkoztathatóságot elősegítő képzések;
d)
átfogó társadalomismereti képzés és nyelvoktatás;
e)
a 2003/86/EK tanácsi irányelv (20) értelmében vett családegyesítési kérelmekkel kapcsolatos segítségnyújtás.
9. cikk
Integrációs intézkedések
(1) Az e rendelet 3. cikke (2) bekezdése első albekezdésének b) pontjában meghatározott közös konkrét célkitűzésen belül, az 514/2014/EU rendelet 13. cikkében előírt politikai párbeszéd eredményeinek megfelelően, valamint az e rendelet 19. cikkében meghatározott nemzeti programok célkitűzéseivel összhangban az Alap támogatja azokat az intézkedéseket, amelyekre - a harmadik országok állampolgárainak helyi és/vagy regionális szinten jelentkező integrációs szükségleteit figyelembe véve - következetes stratégiák keretében kerül sor. Ebben az összefüggésben az Alap különösen az alábbi, olyan harmadik országbeli állampolgárokra vonatkozó intézkedéseket támogatja, akik valamely tagállamban jogszerűen tartózkodnak, vagy - adott esetben - akiknek az esetében a jogszerű tartózkodás engedélyezése folyamatban van:
a)
az említettek szerinti integrációs stratégiák kialakítása és fejlesztése adott esetben helyi vagy regionális szereplők részvételével, beleértve a szükségletek elemzését, az integrációs mutatók javítását és az értékelést, többek között a résztvevők általi értékeléseket, a bevált gyakorlatok azonosítása érdekében;
b)
többek között a lakhatással, létfenntartási eszközökkel, közigazgatási és jogi iránymutatással, egészségügyi, pszichológiai és szociális ellátással, valamint gyermekgondozással és családegyesítéssel kapcsolatos területeken nyújtott tanácsadás és támogatás;
c)
olyan intézkedések, amelyek révén a harmadik országok állampolgárait bevezetik a fogadó társadalomba, valamint olyan intézkedések, amelyek lehetővé teszik számukra, hogy alkalmazkodjanak ahhoz, illetve, hogy tájékoztassák őket jogaikról és kötelezettségeikről, továbbá hogy részt vegyenek a civil és kulturális életben és osztozzanak az Európai Unió Alapjogi Chartájában foglalt értékekben;
d)
oktatásra és képzésre összpontosító intézkedések, beleértve a nyelvi képzést és az előkészítő intézkedéseket a munkaerőpiacra való belépés megkönnyítése érdekében;
e)
a harmadik országbeli állampolgárok számára az autonomitást és az önmagukról való gondoskodást támogató intézkedések;
f)
olyan intézkedések, amelyek előmozdítják a harmadik országbeli állampolgárok és a fogadó társadalom közötti tartalmas kapcsolatokat és konstruktív párbeszédet, valamint olyan intézkedések, amelyek előmozdítják a fogadó társadalom részéről az elfogadást, többek között a média bevonása révén;
g)
az egyenlő hozzáférést és az egyenlő eredményeket támogató intézkedések a harmadik országbeli állampolgárok köz- és magánszolgáltatásokkal való kapcsolatát illetően, beleértve a szolgáltatások olyan átalakítását, annak érdekében, hogy szolgáltatni tudjanak a harmadik országbeli állampolgárok részére;
h)
az 514/2014/EU rendelet 2. cikkének g) pontjában meghatározottak szerinti kedvezményezettek kapacitásépítése, többek között a tapasztalatok és a bevált gyakorlatok cseréje, valamint hálózatépítés révén.
(2) Az (1) bekezdésben említett intézkedésekben minden szükséges esetben figyelembe kell venni a különböző kategóriákba tartozó harmadik országbeli állampolgárok - így a nemzetközi védelemben részesülő, az áttelepített vagy átszállított személyek és különösen a sérülékeny személyek - sajátos igényeit.
(3) A nemzeti programok lehetővé tehetik, hogy az (1) bekezdésben említett intézkedések kiterjedjenek az ugyanazon bekezdésben említett célcsoportba tartozó személyek közvetlen hozzátartozóira is, amennyiben ez az említett intézkedések hatékony végrehajtásához szükséges.
(4) Az e cikk (1) bekezdésében említett intézkedések programozásával és végrehajtásával összefüggésben az 514/2014/EU rendelet 12. cikke szerinti partnerség kiterjed a tagállamok által az Európai Szociális Alap beavatkozásainak igazgatására kijelölt hatóságokra is.
10. cikk
Gyakorlati együttműködés és kapacitásépítési intézkedések
Az e rendelet 3. cikke (2) bekezdése első albekezdésének b) pontjában meghatározott konkrét célkitűzésen belül, az 514/2014/EU rendelet 13. cikkében előírt politikai párbeszéd eredményeinek megfelelően, valamint az e rendelet 19. cikkben meghatározott nemzeti programok célkitűzéseivel összhangban az Alap támogatja az alábbiak egyikére vagy azok közül többre összpontosító intézkedéseket:
a)
olyan stratégiák kialakítása, amelyek előmozdítják a jogszerű migrációt, a rugalmas befogadási eljárások kidolgozásának és végrehajtásának megkönnyítése érdekében;
b)
a harmadik országok munkaerő-toborzó ügynökségei és a tagállamok foglalkoztatási szolgálatai és bevándorlási szolgálatai közötti együttműködés támogatása, továbbá a tagállamok támogatása az uniós migrációs jog végrehajtása során, valamint az érdekelt felekkel folytatott konzultációs eljárások és a meghatározott harmadik országok állampolgárai vagy a harmadik országok állampolgárainak meghatározott kategóriáit célzó megközelítésekkel kapcsolatos szakértői tanácsadás és információcsere támogatása, figyelemmel a munkaerőpiac igényeire;
c)
a tagállamok arra irányuló kapacitásainak megerősítése, hogy fejlesszék, végrehajtsák, figyelemmel kísérjék és értékeljék bevándorlási stratégiáikat, politikáikat és intézkedéseiket a közigazgatás különböző szintjein és szervezeti egységeiben, különösen azon tevékenységük fejlesztése révén, hogy részletes és rendszerezett adatokat és statisztikákat gyűjtsenek, elemezzenek és terjesszenek a migrációs eljárásokról és áramlásokról, a tartózkodási engedélyekről, valamint fejlesszék a stratégiák eredményességének mérésére szolgáló monitoringeszközöket, értékelési rendszereket, mutatókat és összehasonlító teljesítményértékeléseket;
d)
az 514/2014/EU rendelet 2. cikkének g) pontjában meghatározottak szerinti kedvezményezettek, valamint a köz- és magánszolgáltatásokat nyújtó személyzet képzése, az oktatási intézményeket is beleértve, továbbá a tapasztalatok és a bevált gyakorlatok cseréjének az előmozdítása, együttműködés és hálózatépítés, az interkulturális kapacitások előmozdítása, valamint a biztosított szolgáltatások minőségének a javítása;
e)
fenntartható szervezeti struktúrák kiépítése a beilleszkedés és a sokféleség kezelésére, különösen a különböző érdekeltek közötti együttműködés által, amelynek révén a nemzeti közigazgatások különböző szintjein dolgozó tisztviselők gyorsan értesülhetnek a máshol szerzett tapasztalatokról és bevált gyakorlatokról, és amennyiben lehetséges, egyesíthetik az érintett hatóságok, valamint a kormányzati és a nem kormányzati szervek erőforrásait annak érdekében, hogy még hatékonyabbá tegyék a harmadik országok állampolgárai részére történő szolgáltatásnyújtást, többek között egyablakos ügyintézés (azaz koordinált beilleszkedést támogató központok) révén;
f)
hozzájárulás a kölcsönös interakciók dinamikus kétirányú folyamatához, amely a helyi és regionális szintű integrációs stratégiák mögött húzódik, a harmadik országbeli állampolgárok számára konzultációs fórumok, az érdekeltek közötti információcsere, valamint a harmadik országbeli állampolgárok közösségei közötti és/vagy e közösségek és a fogadó társadalom közötti és/vagy e közösségek és a szakpolitikát meghatározó és döntéshozó hatóságok közötti interkulturális és vallási párbeszéd fórumainak kialakításával;
g)
a tagállamok érintett hatóságai közötti gyakorlati együttműködés előmozdítását és megerősítését célzó intézkedések, többek között információk, bevált gyakorlatok és stratégiák cseréjére, valamint együttes fellépések kialakítására és megvalósítására összpontosítva, többek között a tagállamok bevándorlási rendszerei integritásának megőrzése érdekében.
IV. FEJEZET
VISSZATÉRÉS
11. cikk
A visszatérési eljárásokat kísérő intézkedések
Az e rendelet 3. cikke (2) bekezdése első albekezdésének c) pontjában meghatározott konkrét célon belül és az 514/2014/EU rendelet 13. cikkében előírt szakpolitikai párbeszéd eredményeinek megfelelően, valamint az e rendelet 19. cikkben meghatározott nemzeti programok célkitűzéseivel összhangban - a visszatérési eljárásokat kísérő intézkedések tekintetében - az Alap a harmadik országbeli állampolgárok alábbi egy vagy több kategóriájára összpontosít:
a)
azon harmadik országbeli állampolgárok, akik még nem kaptak végleges elutasító határozatot valamely tagállamban a tartózkodásra jogosító engedélyre, jogszerű tartózkodásra és/vagy nemzetközi védelemre irányuló kérelmükre, és élhetnek az önkéntes visszatérés lehetőségével;
b)
azon harmadik országbeli állampolgárok, akik valamely tagállamban tartózkodási engedéllyel rendelkeznek, jogszerűen tartózkodnak, vagy a 2011/95/EU irányelv értelmében nemzetközi védelemben, illetve a 2001/55/EK irányelv értelmében átmeneti védelemben részesülnek, és úgy döntöttek, hogy élnek az önkéntes visszatérés lehetőségével;
c)
azon harmadik országbeli állampolgárok, akik valamelyik tagállamban tartózkodnak, de nem, vagy már nem teljesítik a tagállamba történő belépés és/vagy az ott-tartózkodás feltételeit, ideértve azokat a harmadik országbeli állampolgárokat is, akiknek a kitoloncolását a 2008/115/EK irányelv 9. cikkének és 14. cikke (1) bekezdésének megfelelően elhalasztották.
Ebben az összefüggésben az Alap különösen az első albekezdésben említett kategóriákba tartozó személyekre vonatkozó alábbi intézkedéseket támogatja:
a)
az őrizet alternatívájaként szolgáló intézkedések bevezetése, fejlesztése és javítása;
b)
szociális támogatás nyújtása, közigazgatási, illetve bírósági formaságokkal kapcsolatban nyújtott információ vagy segítség, valamint tájékoztatás és tanácsadás;
c)
jogi és nyelvi segítségnyújtás biztosítása;
d)
különleges segítségnyújtás a sérülékeny személyek számára;
e)
a 2008/115/EK irányelv 8. cikkének (6) bekezdésében meghatározott, kitoloncolást ellenőrző független és hatékony rendszerek bevezetése és javítása;
f)
az elszállásolással, a befogadással és az őrizettel kapcsolatos infrastruktúra, szolgáltatások és feltételek kialakítása, fenntartása és fejlesztése;
g)
adminisztratív struktúrák és rendszerek kialakítása, beleértve az informatikai eszközöket is;
h)
a személyzet képzése a visszatérési eljárások - így azok irányítása és végrehajtása - gördülékenységének és hatékonyságának biztosítása érdekében.
12. cikk
A visszatérési intézkedések
Az e rendelet 3. cikke (2) bekezdése első albekezdésének c) pontjában meghatározott konkrét célon belül, az 514/2014/EU rendelet 13. cikkében előírt szakpolitikai párbeszéd eredményeinek megfelelően, valamint az e rendelet 19. cikkében meghatározott nemzeti programok célkitűzéseivel összhangban - a visszatérési intézkedések tekintetében - az Alap a 11. cikkben említett személyeket célzó intézkedéseket támogatja. Ebben az összefüggésben az Alap különösen a következő intézkedéseket támogatja:
a)
a visszatérési műveletek előkészítéséhez szükséges intézkedések, például a harmadik országbeli állampolgárok azonosításával, az úti okmányok kiállításával és a családtagok felkutatásával kapcsolatos intézkedések;
b)
együttműködés a harmadik országok konzuli hatóságaival és bevándorlási szolgálataival úti okmányok beszerzése, a hazatelepülés megkönnyítése és a visszafogadás biztosítása céljából;
c)
a támogatott önkéntes visszatérést célzó intézkedések, beleértve az egészségügyi vizsgálatokat és ellátást, az utazás megszervezését, a pénzügyi hozzájárulást, a visszatérést megelőző és azt követő tanácsadást, valamint támogatást;
d)
a kitoloncolást célzó műveletek a kapcsolódó intézkedésekkel együtt, az uniós jogban meghatározott normáknak megfelelően, a kényszerítő eszközök kivételével;
e)
a visszatelepülő személyes fejlődése érdekében a visszailleszkedés folyamatát beindító intézkedések, mint készpénz-ösztönzők, képzés, elhelyezkedési és foglalkoztatási támogatás, induló támogatás a gazdasági tevékenységekhez
f)
olyan létesítmények és szolgálatok harmadik országokban, amelyek biztosítják a megfelelő ideiglenes elszállásolást és fogadást az érkezéskor;
g)
különleges segítségnyújtás a sérülékeny személyek számára.
13. cikk
Gyakorlati együttműködés és kapacitásépítési intézkedések
Az e rendelet 3. cikke (2) bekezdése első albekezdésének c) pontjában meghatározott konkrét célon belül, az 514/2014/EU rendelet 13. cikkében előírt szakpolitikai párbeszéd eredményeinek megfelelően, valamint az e rendelet 19. cikkében meghatározott nemzeti programok célkitűzéseivel összhangban - a gyakorlati együttműködés és a kapacitásépítési intézkedések tekintetében - az Alap különösen a következő intézkedéseket támogatja:
a)
a visszatéréssel foglalkozó tagállami szolgálatok és más érintett hatóságok közötti műveleti együttműködés és információcsere előmozdítását, fejlesztését és megerősítését célzó intézkedések, beleértve a harmadik országok konzuli hatóságaival és bevándorlási szolgálataival folytatott együttműködést, valamint a visszatérést célzó közös visszatérési műveleteket is;
b)
a harmadik országok, valamint a visszatéréssel foglalkozó tagállami szolgálatok közötti együttműködést támogató intézkedések, beleértve az olyan intézkedéseket is, amelyek célja a harmadik országok arra irányuló kapacitásainak fejlesztése, hogy különösen a visszafogadási megállapodások keretében, visszafogadási és visszailleszkedést segítő tevékenységeket fejtsenek ki;
c)
a hatékony és fenntartható visszatérési politika kialakítására irányuló kapacitás fokozását célzó intézkedések, különösen a visszatérési országokban fennálló helyzettel kapcsolatos információk és a bevált gyakorlatok cseréje, a tapasztalatok megosztása, valamint a tagállami erőforrások összefogása révén;
d)
a visszatérési eljárásokra és intézkedésekre, a befogadási és őrizeti kapacitásokra, a kitoloncolásra és az önkéntes visszatérésre, a monitoringra és a visszailleszkedésre vonatkozó részletes és rendszerezett adatok és statisztikák gyűjtésével, elemzésével és terjesztésével kapcsolatos kapacitások fejlesztését célzó intézkedések;
e)
a visszatérési politikák értékeléséhez közvetlenül hozzájáruló olyan intézkedések, mint a tagállami hatásvizsgálatok, a célcsoportok körében végzett felmérések, a mutatók és az összehasonlító teljesítményértékelés kidolgozása;
f)
harmadik országokban végzett tájékoztatási intézkedések és kampányok, amelyek célja, hogy felhívják a figyelmet a bevándorlás jogszerű csatornáira és az illegális bevándorlás kockázataira.
V. FEJEZET
PÉNZÜGYI ÉS VÉGREHAJTÁSI KERET
14. cikk
Globális források és végrehajtás
(1) A rendelet végrehajtására rendelkezésre álló globális források összege 3 137 000 000 EUR.
(2) Az Alap éves előirányzatait a többéves pénzügyi keret korlátain belül az Európai Parlament és a Tanács engedélyezi.
(3) A globális forrásokat az alábbiak útján kell felhasználni:
a)
nemzeti programok, a 19. cikkel összhangban;
b)
uniós intézkedések, a 20. cikkel összhangban;
c)
sürgősségi segítségnyújtás, a 21. cikkel összhangban.
d)
Európai Migrációs Hálózat, a 22. cikkel összhangban;
e)
technikai segítségnyújtás, a 23. cikkel összhangban.
(4) Az e rendelet 20. cikkében említett uniós intézkedésekre, az e rendelet 21. cikkében említett sürgősségi segítségnyújtásra, az e rendelet 22. cikkében említett Európai Migrációs Hálózatra és az e rendelet 23. cikkében említett technikai segítségnyújtásra e rendelet alapján elkülönített költségvetést a 966/2012/EU, Euratom rendelet 58. cikke(1) bekezdésének a) pontjával összhangban közvetlen irányítás útján, adott esetben pedig a 966/2012/EU, Euratom rendelet 58. cikk (1) bekezdésének c) pontjával összhangban közvetett irányítás útján kell végrehajtani. Az e rendelet 19. cikkében említett nemzeti programokra elkülönített költségvetést megosztott irányítás útján kell végrehajtani, a 966/2012/EU, Euratom rendelet 58. cikke (1) bekezdésének b) pontjával összhangban.
(5) Az uniós költségvetésnek az EUMSZ 317. cikkével összhangban történő végrehajtásáért továbbra is a Bizottság felel, amelynek tájékoztatnia kell az Európai Parlamentet és a Tanácsot az olyan műveletekről, amelyeket a tagállamoktól eltérő jogalanyok hajtanak végre.
(6) A Európai Parlament és a Tanács előjogainak sérelme nélkül, az elsődleges pénzügyi referenciakeretet irányadó jelleggel a következőképpen kell felhasználni:
a)
2 752 millió EUR a tagállamok nemzeti programjaira;
b)
385 millió EUR az uniós intézkedésekre, a sürgősségi segítségnyújtásra, az Európai Migrációs Hálózatra és a Bizottság általi technikai segítségnyújtásra, mely összegnek legalább a 30 %-át az uniós intézkedésekre és az Európai Migrációs Hálózatra kell fordítani.
15. cikk
A támogatható tagállami intézkedések forrásai
(1) 2 752 millió EUR-t a tagállamok részére kell elkülöníteni irányadó jelleggel a következők szerint:
a)
2 392 millió EUR-t kell elkülöníteni az I. mellékletben foglaltak szerint. A tagállamoknak ezen források legalább 20-20 %-át a 3. cikk (2) bekezdése első albekezdésének a) pontjában, illetve a 3. cikk (2) bekezdése első albekezdésének b) pontjában említett konkrét célkitűzésre kell elkülöníteniük. A tagállamok csak abban az esetben térhetnek el ezektől a minimális százalékarányoktól, ha nemzeti programjaik részletes magyarázatot tartalmaznak arra nézve, hogy a megadott szintek alatti forráskiosztás miért nem veszélyezteti a célkitűzés elérését. A 3. cikk (2) bekezdése első albekezdésének a) pontjában említett konkrét célkitűzés tekintetében azok a tagállamok, amelyek az elszállásolás, az infrastruktúra és a szolgáltatások terén strukturális hiányosságokkal küzdenek, nem térhetnek el negatív irányban az e rendeletben megállapított minimális százalékaránytól.
b)
360 millió EUR-t kell elkülöníteni az egyedi intézkedések 16. cikkben említett elosztási mechanizmusára, a 17. cikkben említett uniós áttelepítési programra, valamint a 18. cikkben említett, a nemzetközi védelemben részesülő személyek egyik tagállamból egy másikba való átszállítására;
(2) Az (1) bekezdés b) pontjában említett összeg a következők támogatását szolgálja:
a)
a II. mellékletben felsorolt egyedi intézkedések,
b)
a 17. cikk szerinti uniós áttelepítési program és/vagy a nemzetközi védelemben részesülő személyek egyik tagállamból egy másikba való átszállítása a 18. cikknek megfelelően.
(3) Amennyiben az e cikk (1) bekezdés b) pontjában meghatározott összeg egy része továbbra is rendelkezésre áll, vagy valamely más összeg áll rendelkezésre, azt az 514/2014/EU rendelet 15. cikke szerinti félidős felülvizsgálat keretében arányosan elosztják a nemzeti programokra elkülönített, az e rendelet I. mellékletében rögzített alapösszegek alapján.
16. cikk
Az egyedi intézkedések forrásai
(1) A tagállamoknak a 15. cikk (2) bekezdésének a) pontja szerinti kiegészítő összeg juttatható, feltéve, hogy a programban azt erre a célra irányozták elő; ezt az összeget a II. mellékletben felsorolt egyedi intézkedések végrehajtására kell fordítani.
(2) Az új szakpolitikai fejlemények figyelembevétele érdekében a Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy az e rendelet 26. cikknek megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el a II. mellékletnek az 514/2014/EU rendelet 15. cikkében említett félidős felülvizsgálat keretében történő felülvizsgálatára vonatkozóan. Az egyedi intézkedések felülvizsgált listája alapján a tagállamok az e cikk (1) bekezdésnek megfelelően kiegészítő összegben részesülhetnek, a rendelkezésre álló források függvényében.
(3) Az e cikk (1) és (2) bekezdésében említett kiegészítő összegek tagállamoknak való kiosztása a félidős felülvizsgálat keretében, a nemzeti programjukat jóváhagyó vagy módosító egyedi finanszírozási határozatok útján történik, az 514/2014/EU rendelet 14. és 15. cikkében meghatározott eljárásnak megfelelően. Ezek az összegek csak az e rendelet II. mellékletében felsorolt egyedi intézkedések végrehajtására használhatók fel.
17. cikk
Az uniós áttelepítési program forrásai
(1) A tagállamok a 15. cikk (1) bekezdésének a) pontjával összhangban kiszámított összeg mellett kétévente kiegészítő összeget kapnak a 15. cikk (2) bekezdésének b) pontja szerint, melynek átalányösszege áttelepített személyenként 6 000 EUR.
(2) Az (1) bekezdésben említett átalányösszeget 10 000 EUR-ra kell emelni a (3) bekezdés szerint megállapított és a III. mellékletben felsorolt közös uniós áttelepítési prioritások alapján áttelepített minden egyes személy, valamint az (5) bekezdés szerinti, minden egyes sérülékeny személy után.
(3) A közös uniós áttelepítési prioritások a személyek következő általános kategóriáin alapulnak:
a)
regionális védelmi program végrehajtására kijelölt országból vagy régióból származó személyek,
b)
az UNCHR áttelepítésre vonatkozó előrejelzésében megjelölt országból vagy régióból származó személyek, amennyiben az uniós közös fellépés jelentős hatással járna a védelmi igények kielégítésére,
c)
az UNCHR által meghatározott áttelepítési kritériumoknak megfelelő egyes csoportokba.
(4) A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy a 26. cikknek megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el a III. mellékletnek az - e cikk (3) bekezdésében rögzített általános kategóriák alapján történő - módosítására vonatkozóan, amennyiben az egyértelműen indokolt, illetve ha az UNHCR ajánlásai azt szükségessé teszik.
(5) A sérülékeny személyek következő csoportjai szintén jogosultak a (2) bekezdésben előírt átalányösszegre:
a)
veszélyeztetett nők és gyermekek,
b)
kísérő nélküli kiskorúak,
c)
olyan orvosi ellátásra szoruló személyek, amely ellátás csak az áttelepítéssel biztosítható,
d)
jogi vagy fizikai védelmi okokból szükséghelyzeti áttelepítésre vagy sürgős áttelepítésre szoruló személyek, többek között akik erőszak vagy kínzás áldozatai.
(6) Amennyiben egy tagállam az (1) és (2) bekezdésben említett kategóriák közül többhöz is tartozó személyt telepít le, ezért a személyért csak egy alkalommal jogosult átalányösszegre.
(7) Adott esetben a tagállamok az (1), (3) és (5) bekezdésben említett személyek családtagjai után is jogosultak lehetnek az átalányösszegre, amennyiben az említett családtagok áttelepítésére e rendeletnek megfelelően került sor.
(8) A Bizottság végrehajtási aktussal állapítja meg az uniós áttelepítési program szerinti források elosztási mechanizmusának ütemezését és az ahhoz kapcsolódó végrehajtási feltételeket. A végrehajtási jogi aktusokat a 27. cikk (2) bekezdésében említett tanácsadóbizottsági eljárással összhangban fogadja el.
(9) Az e cikk (1) és a (2) bekezdése szerinti kiegészítő összegeket kétévente kell az érintett tagállamok részére kiutalni, első alkalommal a nemzeti programjukat az 514/2014/EU rendelet 14. cikkében meghatározott eljárással összhangban jóváhagyó egyedi finanszírozási határozat, később pedig a nemzeti programjukat jóváhagyó határozatokhoz csatolandó finanszírozási határozat keretében. Ezek az összegek nem csoportosíthatók át a nemzeti program szerinti más intézkedések céljára.
(10) Az uniós áttelepítési program célkitűzéseinek hatékony megvalósítása érdekében és a rendelkezésre álló források keretein belül a Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy a 26. cikknek megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el annak érdekében, hogy amennyiben szükségesnek tekinti, az e cikk (1) és (2) bekezdésében említett átalányösszegeket kiigazítsa, figyelembe véve különösen az infláció aktuális mértékét, a áttelepítés terén bekövetkező releváns fejleményeket, valamint azokat a tényezőket, amelyek optimálissá tehetik az átalányösszeg formájában kínált pénzügyi ösztönző alkalmazását.
18. cikk
A nemzetközi védelemben részesülő személyek átszállításának forrásai
(1) A szolidaritás és az igazságos felelősségmegosztás elvének érvényesítése céljából, valamint az Alap végrehajtási időszakában bekövetkező uniós szakpolitikai fejlemények fényében a tagállamok a 15. cikk (1) bekezdésének a) pontjával összhangban kiszámított összeg mellett kiegészítő összeget kapnak a 15. cikk (2) bekezdésének b) pontja szerint, amelynek átalányösszege más tagállamból átszállított, nemzetközi védelemben részesülő személyenként 6 000 EUR.
(2) Adott esetben a tagállamok az (1) bekezdésben említett személyek családtagjai után is jogosultak lehetnek az átalányösszegre, amennyiben az említett családtagok átszállítására e rendeletnek megfelelően került sor.
(3) Az e cikk (1) bekezdése szerinti kiegészítő összegeket az érintett tagállamok részére első alkalommal a nemzeti programjukat az 514/2014/EU rendelet 14. cikkében meghatározott eljárással összhangban jóváhagyó egyedi finanszírozási határozat, később pedig a nemzeti programjukat jóváhagyó határozathoz csatolandó finanszírozási határozat keretében kell kiutalni. Ezek az összegek nem csoportosíthatók át a nemzeti program szerinti más intézkedések céljára.
(4) A tagállamok közötti szolidaritással és felelősségmegosztással kapcsolatos, az EUMSZ 80. cikkében említett célkitűzések hatékony megvalósítása érdekében és a rendelkezésre álló források keretein belül a Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy az e rendelet 26. cikkének megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el annak érdekében, hogy az e cikk (1) bekezdésében említett átalányösszegeket kiigazítsa, figyelembe véve különösen az infláció aktuális mértékét, a nemzetközi védelemben részesülő személyek egyik tagállamból egy másikba való átszállítása terén bekövetkező releváns fejleményeket, valamint azokat a tényezőket, amelyek optimálissá tehetik az átalányösszeg formájában kínált pénzügyi ösztönző alkalmazását.
19. cikk
Nemzeti programok
(1) Az 514/2014/EU rendelet 14. cikke szerint megvizsgálandó és jóváhagyandó nemzeti programokban a tagállamok - az e rendelet 3. cikkében meghatározott célkitűzések keretében, figyelembe véve az 514/2014/EU rendelet 13. cikkében említett szakpolitikai párbeszéd eredményét - különösen a következő célok elérésére törekednek:
a)
a Közös Európai Menekültügyi Rendszer kialakításának megerősítése azáltal, hogy biztosítják a menekültügyi uniós vívmányok hatékony és egységes alkalmazását, valamint a 604/2013/EU rendelet megfelelő működését. Ezek az intézkedések kiterjedhetnek az uniós áttelepítési program kialakítására és fejlesztésére is;
b)
szükség szerint nemzeti/helyi/regionális szinten végrehajtandó olyan integrációs stratégiák kialakítása és fejlesztése, amelyek kiterjednek a kétirányú dinamikus folyamat különböző szempontjaira, figyelembe véve a harmadik országbeli állampolgárok helyi/regionális szintű integrációs igényeit, kezelve a különböző kategóriákba tartozó migránsok sajátos igényeit és hatékony partnerségeket alakítva ki az érintett érdekelt felek között;
c)
visszatérési program kidolgozása, amely a támogatott önkéntes visszatérésre és adott esetben a visszailleszkedésre vonatkozó elemet is tartalmaz.
(2) A tagállamok biztosítják, hogy az Alap keretében támogatott intézkedések végrehajtása mindenkor az alapvető jogok és az emberi méltóság maradéktalan tiszteletben tartásával történjen. Az intézkedéseket különösen az Európai Unió Alapjogi Chartájában rögzített jogok és alapvető elvek maradéktalan tiszteletben tartásával kell végrehajtani.
(3) A fenti célkitűzések teljesítésének követelményére is figyelemmel, valamint sajátos körülményeik függvényében a tagállamok a forrásoknak a 3. cikk (2) bekezdésében említett konkrét célkitűzések közötti méltányos és átlátható elosztására törekednek.
20. cikk
Uniós intézkedések
(1) A Bizottság kezdeményezésére, a 3. cikkben említett általános és konkrét célkitűzések vonatkozásában, az Alap felhasználható transznacionális intézkedések vagy az Unió különös érdekében álló intézkedések (uniós intézkedések) finanszírozására.
(2) Azok az uniós intézkedések támogathatók, amelyek elősegítik különösen a következőket:
a)
az uniós együttműködés előmozdítása a menekültügyre vonatkozó uniós jog végrehajtása és az ehhez kapcsolódó bevált gyakorlatok megosztása terén, mindenekelőtt - többek között hálózatépítés és információcsere révén - a áttelepítéssel és a nemzetközi védelemért folyamodó és/vagy nemzetközi védelemben részesülő személyek egyik tagállamból egy másikba való átszállításával, a legális migrációval, a harmadik országbeli állampolgárok integrációjával kapcsolatban - ideértve az érkezéskor nyújtott támogatást és a áttelepített menekülteket fogadó helyi közösségekkel végzett, az áttelepítést elősegítő koordinációs tevékenységeket is -, továbbá a visszatérésre vonatkozóan;
b)
a két vagy több tagállamban található szervek közötti transznacionális partnerségen alapuló transznacionális együttműködési hálózatok és kísérleti projektek, köztük innovatív projektek létrehozása az innováció ösztönzésére, valamint a tapasztalatcsere és a bevált gyakorlatok cseréjének megkönnyítésére;
c)
az uniós együttműködés lehetséges új formáiról szóló tanulmányok és kutatások a menekültügy, a bevándorlás, az integráció és a visszatérés, valamint a vonatkozó uniós jog területén, a bevált gyakorlatokról, valamint a menekültügyi, bevándorlási, integrációs és visszatérési politikák valamennyi egyéb vetületéről szóló információk cseréje, beleértve az Unió politikai prioritásairól szóló intézményi kommunikációt is;
d)
a menekültügy, a jogszerű migráció és integráció, valamint a visszatérés terén bekövetkező szakpolitikai fejlemények mérésére szolgáló közös statisztikai eszközök, módszerek és mutatók tagállamok általi fejlesztése és alkalmazása;
e)
a menekültügyi és bevándorlási politikák végrehajtásához szükséges előkészítő, monitoring-, adminisztratív és technikai támogatás, valamint értékelési mechanizmus kidolgozása;
f)
együttműködés harmadik országokkal a migrációval és a mobilitással kapcsolatos általános uniós megközelítés alapján, különösen a visszafogadási megállapodások, mobilitási partnerségek, regionális védelmi programok végrehajtásának keretében.
g)
harmadik országokban végzett tájékoztatási tevékenységek és kampányok, amelyek célja, hogy felhívják a figyelmet a bevándorlás törvényes módozataira és az illegális bevándorlás kockázataira.
(3) Az uniós intézkedéseket az 514/2014/EU rendelet 6. cikkével összhangban kell végrehajtani.
(4) A Bizottság gondoskodik a 3. cikk (2) bekezdésében említett célok közötti méltányos és átlátható forráselosztásról.
21. cikk
Sürgősségi segítségnyújtás
(1) Az Alap pénzügyi támogatást nyújt sürgős és egyedi szükségletekhez a 2. cikk k) pontjában meghatározott szükséghelyzet esetén. Az e cikknek megfelelően harmadik országokban végrehajtott intézkedéseknek összhangban kell állniuk az Unió humanitárius politikájával és adott esetben azt ki kell egészíteniük, valamint tiszteletben kell tartaniuk a humanitárius segítségnyújtással kapcsolatos konszenzusban megállapított humanitárius elveket.
(2) A sürgősségi segítségnyújtást az 514/2014/EU rendelet 6. és 7. cikkével összhangban kell végrehajtani.
22. cikk
Európai Migrációs Hálózat
(1) Az Alap támogatja az Európai Migrációs Hálózatot, és biztosítja a tevékenységéhez, valamint jövőbeli fejlesztéséhez szükséges pénzügyi támogatást.
(2) Az Európai Migrációs Hálózat részére az Alap, valamint a tevékenységeinek prioritásait meghatározó munkaprogram éves előirányzataiban elérhetővé tett összeget a Bizottság fogadja el azt követően, hogy azt az irányítóbizottság a 2008/381/EK határozat 4. cikke (5) bekezdésének a) pontjával összhangban említett eljárásnak megfelelően jóváhagyta.; A 966/2012/EU, Euratom rendelet 84. cikke értelmében a Bizottság határozata finanszírozási döntésnek minősül.
(3) Az Európai Migrációs Hálózat tevékenységeihez biztosított pénzügyi támogatás szükség szerint a 2008/381/EK határozat 3. cikkében említett nemzeti kapcsolattartó pontoknak nyújtott támogatás és közbeszerzési szerződések formájában valósul meg, a 966/2012/EU, Euratom rendelettel összhangban. A támogatás révén biztosítani kell, hogy a nemzeti kapcsolattartó pontok időben hozzájussanak a megfelelő pénzügyi támogatáshoz. A nemzeti kapcsolattartó pontoknak a 2014-ben odaítélt összegekkel támogatott tevékenységei végrehajtásával kapcsolatban felmerült költségek 2014. január 1-jétől támogathatók.
(4) A 2008/381/EK határozat a következőképpen módosul:
a)
A 4. cikk (5) bekezdésének a) pontja helyébe a következő szöveg lép:
„a)
az Európai Migrációs Hálózat megfelelő működésének biztosítása érdekében az elnök tervezete alapján előkészíti és jóváhagyja a tevékenységek munkaprogramját, különösen a célkitűzésekre és a tematikus prioritásokra, valamint az egyes nemzeti kapcsolattartó pontok költségvetésének indikatív összegére vonatkozóan;”.
b)
A 6. cikk a következőképpen módosul:
i.
a (4) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(4) A Bizottság figyelemmel kíséri a tevékenységek munkaprogramjának végrehajtását, és rendszeresen jelentést tesz a program végrehajtásáról és az Európai Migrációs Hálózat fejlődéséről az irányítóbizottságnak.”;
ii.
az (5)-(8) bekezdéseket el kell hagyni.
c)
A 11. cikket el kell hagyni.
d)
A 12. cikket el kell hagyni.
23. cikk
Technikai segítségnyújtás
(1) A Bizottság kezdeményezésére, vagy az annak nevében tett kezdeményezésre az Alap évi 2,5 millió EUR összegig felhasználható technikai segítségnyújtásra, összhangban az 514/2014/EU rendelet 9. cikkével.
(2) Valamely tagállam kezdeményezésére az Alap technikai segítségnyújtási tevékenységek finanszírozására is felhasználható, összhangban az 514/2014/EU rendelet 20. cikkével. A technikai segítségnyújtásra elkülönített összeg a 2014-2020-as időszakra vonatkozóan nem haladhatja meg az adott tagállamnak elkülönített teljes összeg 5,5 %-át plusz 1 000 000 EUR-t.
24. cikk
Koordináció
A Bizottság és a tagállamok - adott esetben az Európai Külügyi Szolgálattal együttműködve - biztosítják, hogy a harmadik országokban és azokkal kapcsolatban végrehajtott intézkedéseket az uniós eszközökből támogatott, az Unión kívüli egyéb intézkedésekkel összhangban és azokkal koherensen hajtsák végre. Biztosítják különösen, hogy ezen intézkedések:
a)
koherensek legyenek az EU külső politikájával, tiszteletben tartsák a politikák fejlesztési célú koherenciájának elvét, valamint hogy összhangban legyenek a szóban forgó régióra vagy országra vonatkozó stratégiai programozási dokumentumokkal;
b)
a nem fejlesztésorientált intézkedéseket helyezzék középpontba;
c)
az Unió belső politikáinak érdekeit szolgálják, és összhangban legyenek az Unión belüli tevékenységekkel.
VI. FEJEZET
ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
25. cikk
A nemzetközi védelemben részesülő személyek áttelepítésére, illetve egyik tagállamból a másikba való átszállítására vonatkozó átalányösszegekről szóló különös rendelkezések
Az 514/2014/EU rendelet 18. cikkében a támogatható kiadásokra meghatározott szabályoktól eltérve, különösen az átalányösszegek és átalánytételek tekintetében, a tagállamoknak a nemzetközi védelemben részesülő személyek áttelepítésére, illetve egyik tagállamból a másikba való átszállítására e rendelet alapján felosztásra kerülő átalányösszegek:
a)
tekintetében mentesség áll fenn azon kötelezettség alól, hogy az összegeket statisztikai vagy történeti adatokra kell alapozni, és
b)
azon feltétel mellett nyújtandók, hogy azt a személyt, aki után az átalányösszeg jár, e rendelettel összhangban ténylegesen áttelepítették, illetve átszállították.
26. cikk
A felhatalmazás gyakorlása
(1) A Bizottság az e cikkben meghatározott feltételek mellett felhatalmazást kap felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadására.
(2) A Bizottságnak a 16. cikk (2) bekezdésében, a 17. cikk (4) és (10) bekezdésében és a 18. cikk (4) bekezdésében említett felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására vonatkozó felhatalmazása hétéves időtartamra szól 2014. május 21-től kezdődő hatállyal. A Bizottság legkésőbb kilenc hónappal a hétéves időtartam vége előtt jelentést készít a felhatalmazásról. Amennyiben sem az Európai Parlament, sem a Tanács nem ellenzi a meghosszabbítást legkésőbb három hónappal a hétéves időszak letelte előtt, akkor a felhatalmazás hallgatólagosan meghosszabbodik további három éves időtartamra.
(3) Az Európai Parlament vagy a Tanács bármikor visszavonhatja a 16. cikk (2) bekezdésében, a 17. cikk (4) és (10) bekezdésében és a 18. cikk (4) bekezdésében említett felhatalmazást. A visszavonásról szóló határozat megszünteti az abban megjelölt felhatalmazást. A határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon, vagy a benne megjelölt későbbi időpontban lép hatályba. A határozat nem érinti a már hatályban lévő, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok érvényességét.
(4) A Bizottság a felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadását követően haladéktalanul és egyidejűleg értesíti az Európai Parlamentet és a Tanácsot e jogi aktus elfogadásáról.
(5) A 16. cikk (2) bekezdése, a 17. cikk (4) és (10) bekezdése és a 18. cikk (4) bekezdése értelmében elfogadott, felhatalmazáson alapuló jogi aktus csak akkor lép hatályba, ha az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a jogi aktusról való értesítését követő két hónapon belül sem az Európai Parlament, sem a Tanács nem emel ellene kifogást, illetve ha az említett időtartam lejártát megelőzően mind az Európai Parlament, mind a Tanács arról tájékoztatta a Bizottságot, hogy nem fog kifogást emelni. Az Európai Parlament vagy a Tanács kezdeményezésére ez az időtartam két hónappal meghosszabbodik.
27. cikk
A bizottsági eljárás
(1) A Bizottságot az 514/2014/EU rendelet 59. cikkének (1) bekezdésével létrehozott menekültügyi, migrációs és integrációs, valamint belső biztonsági alapokkal foglalkozó közös bizottság segíti.
(2) A e bekezdésre történő hivatkozáskor a 182/2011/EU rendelet 4. cikkét kell alkalmazni.
28. cikk
Felülvizsgálat
Az Európai Parlament és a Tanács a Bizottság javaslata alapján ezt a rendeletet 2020. június 30-ig felülvizsgálja.
29. cikk
Az 514/2014/EU rendelet alkalmazhatósága
Az 514/2014/EU rendelet rendelkezéseit e rendelet 4. cikkének sérelme nélkül kell alkalmazni erre az Alapra.
30. cikk
Hatályon kívül helyezés
Az 573/2007/EK, az 575/2007/EK, valamint a 2007/435/EK határozatok 2014. január 1-jén hatályukat vesztik.
31. cikk
Átmeneti rendelkezések
(1) E rendelet nem érinti - azok befejezéséig- az érintett projektek és éves programok, illetve az 573/2007/EK határozat, az 575/2007/EK határozat és a 2007/435/EK határozat alapján, vagy a 2013. december 31-én a támogatásra vonatkozóan hatályos bármely jogszabály alapján a Bizottság által jóváhagyott pénzügyi támogatás folytatását vagy módosítását, ideértve ezek részleges vagy teljes megszüntetését is. E rendelet nem érinti a 2008/381/EK határozat alapján, vagy a 2013. december 31-én a pénzügyi támogatásra vonatkozóan hatályos bármely jogszabály alapján a Bizottság által jóváhagyott pénzügyi támogatás folytatását vagy módosítását, ideértve a részleges vagy teljes megszüntetést is.
(2) Az e rendelet szerinti társfinanszírozási határozatok elfogadásakor a Bizottság figyelembe veszi a 2014. május 20-át megelőzően az 573/2007/EK határozat, az 575/2007/EK határozat, a 2007/435/EK határozat, illetve a 2008/381/EK határozat alapján elfogadott és a társfinanszírozás időszakában pénzügyi következményekkel bíró intézkedéseket.
(3) Azokat a Bizottság által 2011. január 1. és 2014. december 31. között jóváhagyott társfinanszírozási összegeket, amelyek tekintetében a zárójelentés benyújtási határidejéig a Bizottságnak nem küldték el az intézkedés lezárásához szükséges dokumentumokat, a Bizottság 2017. december 31-ig automatikusan visszavonja, a jogosulatlanul kifizetett összegeket pedig vissza kell téríteni.
(4) A halasztó hatályú bírósági eljárás vagy államigazgatási fellebbezési eljárás miatt felfüggesztett műveletekkel kapcsolatos összegeket az automatikus visszavonás összegének megállapításakor figyelmen kívül kell hagyni.
(5) A tagállamok 2015. június 30-ig értékelő jelentéseket nyújtanak be a Bizottságnak az 573/2007/EK, az 575/2007/EK és a 2007/435/EK határozat alapján társfinanszírozott intézkedések eredményeiről és hatásairól a 2011-2013-as időszak vonatkozásában.
(6) A Bizottság a 2011-2013-as időszakra vonatkozóan 2015. december 31-ig utólagos értékelő jelentést nyújt be az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak, valamint a Régiók Bizottságának az 573/2007/EK, az 575/2007/EK és a 2007/435/EK határozatok alapján.
32. cikk
Hatálybalépés és alkalmazás
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.
Ezt a rendeletet 2014. január 1-jétől kell alkalmazni.
Ez a rendelet a Szerződéseknek megfelelően teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó a tagállamokban.
Kelt Strasbourgban, 2014. április 16-án.