EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 283/2014
af 11. marts 2014
om retningslinjer for transeuropæiske net inden for telekommunikationsinfrastruktur og om ophævelse af beslutning nr. 1336/97/EF
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 172,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelserne fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
under henvisning til udtalelserne fra Regionsudvalget (2),
efter den almindelige lovgivningsprocedure (3), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Telenet og -tjenester er i stigende grad ensbetydende med internetbaserede infrastrukturer, hvor bredbåndsnet og digitale tjenester er tæt forbundet. Internettet udvikler sig til den dominerende platform til at kommunikere, udbyde tjenester, tilbyde uddannelse, deltage i det sociale og politiske liv, udbred kulturelt indhold og drive forretning. Derfor er det afgørende for den sociale og økonomiske vækst, konkurrenceevnen, den sociale inklusion og det indre marked, at der overalt i Europa er udbredt og sikker højhastighedsinternetadgang og digitale tjenester af offentlig interesse til rådighed.
(2)
Den 17. juni 2010 godkendte Det Europæiske Råd Kommissionens meddelelse af 26. august 2010 om en digital dagsorden for Europa, som udstikker en kurs for, hvordan det sociale og økonomiske potentiale i informations- og kommunikationsteknologi kan maksimeres. Hensigten er at stimulere udbud af og efterspørgsel efter konkurrencepræget infrastruktur til højhastighedsinternet og internetbaserede digitale tjenester med henblik på udviklingen mod et egentligt digitalt indre marked, som er afgørende for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst.
(3)
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1316/2013 (4) fastsætter betingelser, metoder og procedurer for at yde finansiel bistand fra Unionen til transeuropæiske net inden for sektoren for transport-, telekommunikations- og energiinfrastrukturer. Da de sektorer, der er omfattet af Connecting Europe-faciliteten (CEF), i mange tilfælde står over for de samme udfordringer og muligheder, er der rige muligheder for at udnytte synergier, herunder ved at kombinere CEF-finansiering med andre finansieringskilder.
(4)
Der findes allerede en lang række grænseoverskridende digitale tjenester for udveksling af oplysninger mellem offentlige myndigheder i Europa til støtte for EU-politikker. Når der tilvejebringes nye løsninger, er det vigtigt at bygge videre på eksisterende løsninger, der er etableret som led i andre europæiske initiativer, undgå dobbeltarbejde og sikre samordning og tilpasning af tilgange og løsninger mellem de forskellige initiativer og politikker, eksempelvis ISA-programmet oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 922/2009/EF (5), Fiscalisprogrammet oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1286/2013 (6) og Horisont 2020 oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1291/2013 (7). Det er lige så vigtigt, at løsningerne er i overensstemmelse med gældende internationale og/eller europæiske standarder eller med åbne specifikationer for interoperabilitet, navnlig specifikationer udpeget af Kommissionen i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1025/2012 (8), og andre relevante specifikationer og retningslinjer, eksempelvis den europæiske interoperabilitetsramme for europæiske offentlige tjenester (EIF).
(5)
Udviklingen af højhastighedsbredbåndsnet vil nyde godt af europæiske tekniske standarder. Der er behov for EU-forsknings- og udviklingsprogrammer og øget tilsyn med standardiseringsprocedurer, hvis Unionen skal spille en central rolle i telekommunikationsindustrien.
(6)
Omfattende pilotprojekter mellem medlemsstaterne og medfinansieret af rammeprogrammet for konkurrenceevne og innovation (9) så som PEPPOL, STORK, epSOS, eCODEX og SPOCS, har valideret centrale grænseoverskridende digitale tjenester i det indre marked, som bygger på fælles byggesten, som konsolideres med projektet eSENS. Disse pilotprojekter har allerede nået - eller vil i en nærfremtid nå - en sådan grad af modenhed at de kan udbredes. At en indsats på europæisk plan har en tydelig merværdi, er allerede påvist ved igangværende projekter af fælles interesse, f.eks. inden for kulturarv (Europeana), beskyttelse af børn (Safer Internet) og social sikring (EESSI), mens der er stillet forslag om projekter inden for eksempelvis forbrugerbeskyttelse (ODR).
(7)
Hvad angår digitaltjenesteinfrastrukturer bør byggestenene have højere prioritet end andre digitaltjenesteinfrastrukturer, da førstnævnte er en forudsætning for sidstnævnte. Digitaltjenesteinfrastrukturer bør bl.a. skabe europæisk merværdi og opfylde påviste behov. De bør være tilstrækkelig modne, såvel teknisk som driftsmæssigt, til at kunne udbredes, hvilket navnlig bør være bevist ved vellykkede pilotprojekter. De bør bygge på en konkret bæredygtighedsplan for at sikre centrale tjenesteplatformes drift på mellemlang til lang sigt, også efter CEF. Finansiel bistand i henhold til denne forordning bør derfor gradvis udfases, hvis det overhovedet er muligt, og der bør i givet fald mobiliseres finansiering fra andre kilder end CEF.
(8)
Det er vigtigt, at der sikres finansiering af digitaltjenesteinfrastrukturer, der er nødvendige for at opfylde retlige forpligtelser i henhold til EU-retten, og/eller som udvikler eller tilvejebringer byggesten med en stor potentiel indvirkning på udviklingen af paneuropæiske offentlige tjenester, således at flerstrengede digitaltjenesteinfrastrukturer bliver understøttet, og der med tiden gradvis opbygges et europæisk interoperabilitetsøkosystem. I denne forbindelse forstås der ved retlige forpligtelser specifikke bestemmelser, der enten forudsætter udvikling eller anvendelse af digitaltjenesteinfrastrukturer eller kræver resultater, der kun kan opnås ved hjælp af europæisk digitaltjenesteinfrastrukturer.
(9)
Europeana og et sikrere internet for børn bør som veletablerede digitaltjenesteinfrastrukturer have prioritet til finansiering. Navnlig bør der sikres kontinuitet i EU-finansiering fra andre EU-programmer til CEF i de første år af den flerårige finansielle ramme for årene 2014-2020 som fastlagt i Rådets forordning (EU, Euratom) nr.1311/2013 (10) for at sikre en uafbrudt og vellykket levering af tjenester på samme niveau som under den nuværende finansieringsordning. Den 10. maj 2012 understregede Rådet den vitale betydning af at sikre Europeanas langsigtede levedygtighed, herunder med hensyn til forvaltning og finansiering (11).
(10)
Et sikkert, inklusivt og positivt onlinemiljø for børn og unge bør sikres. Da programmet vedrørende et sikrere internet er en afgørende foranstaltning til beskyttelse og fremme af børns rettigheder i onlinemiljøet, bør det derfor sikres, at programmet kan fortsætte efter 2014. Ved gennemførelsen af denne forordning bør gennemførelsen af den europæiske strategi for et bedre internet for børn på såvel EU-plan som i medlemsstaterne støttes økonomisk, navnlig med hensyn til medlemsstaternes Safer Internet-centre (SIC). SIC's aktiviteter, herunder oplysningsenheder og andre oplysningsaktiviteter, helplines for børn, forældre og pædagoger om, hvordan børn bedst kan benytte internettet, samt hotlines til anmeldelse af indhold på internettet, der vedrører seksuelt misbrug af børn, er et nøgleelement og en forudsætning for strategiens succes.
(11)
En fremtidig EU-retsakt om elektronisk identifikation og sikrede tjenester til elektroniske transaktioner på det indre marked skal fastlægge de detaljerede krav og betingelser for gensidig anerkendelse af nøgleaktører, der i det følgende er benævnt byggestenene i digitaltjenesteinfrastrukturerne. Denne retsakt vil omfatte flere af de vigtigste byggesten, f.eks. elektronisk identifikation og elektronisk signatur som led i de projekter af fælles interesse, der er omhandlet i bilaget til nærværende forordning.
(12)
Digitaltjenesteinfrastrukturer, som er etableret i overensstemmelse med afgørelse nr.922/2009/EF, vil lette elektronisk interaktion mellem europæiske offentlige myndigheder på tværs af grænserne og mellem sektorer. Dette vil igen åbne mulighed for at tilbyde vigtige tjenester inden for områder som f.eks. elektronisk identifikation og ægthedsbekræftelse og offentlige udbud, sammenkobling af virksomhedsregistre på tværs af grænserne, interoperable elektroniske sundhedstjenester på tværs af grænserne og grænseoverskridende samarbejde om cybersikkerhed, hvilket bidrager til det digitale indre marked. En sådan interaktion mellem myndighederne vil blive opnået gennem oprettelsen og/eller forbedringen af interoperable centrale tjenesteplatforme, der hviler på eksisterende fælles byggesten og/eller tilvejebringer yderligere byggesten, som har afgørende betydning for udviklingen af andre centrale tjenesteplatforme, og dertil knyttede generiske tjenester, der sammenkobler de nationale infrastrukturer og centrale tjenesteplatforme, så der kan leveres grænseoverskridende digitale tjenester.
(13)
Medlemsstaterne bør tilskynde lokale og regionale myndigheder til at involvere sig fuldt ud og effektivt i forvaltningen af digitaltjenesteinfrastrukturer og sikre, at der i projekter af fælles interesse, som vedrører levering af e-forvaltningstjenester på tværs af grænserne, tages hensyn til EIF-henstillingerne.
(14)
Europa-Parlamentet understregede i sin beslutning af 6. juli 2011 om bredbånd i Europa: investering i digitalt drevet vækst (12), at bredbåndstjenester er afgørende for EU-industriens konkurrenceevne og i høj grad bidrager til økonomisk vækst, social samhørighed og beskæftigelse af høj kvalitet i Unionen. Investeringer i den mest avancerede og fremtidssikrede teknologi er afgørende, hvis Unionen skal kunne fungere som hjemsted for innovation, viden og tjenester.
(15)
Et europæisk marked med næsten 500 millioner mennesker, der har forbindelse til højhastighedsbredbånd, ville fungere som spydspids for udviklingen af det indre marked og skabe en kritisk masse af brugere, der er enestående på verdensplan, og som giver alle regioner nye muligheder og den enkelte bruger øget værdi og sætter Unionen i stand til at være en videnbaseret økonomi, der er førende på verdensplan. En hurtig udbredelse af højhastighedsbredbåndsnet er afgørende for udviklingen i Unionens produktivitet og for oprettelsen af nye og små virksomheder, der kan være førende i forskellige sektorer, f.eks. sundhedssektoren, fremstillingsindustrien og serviceindustrien.
(16)
Kombinationen af nye muligheder i infrastrukturen og nye, innovative og interoperable tjenester bør sætte en god cirkel i gang ved at stimulere en større efterspørgsel efter højhastighedsbredbånd, som det rent kommercielt vil være tilrådeligt at efterkomme.
(17)
Ifølge den digitale dagsorden for Europa bør alle europæiske borgere senest i 2020 have adgang til internethastigheder på mere end 30 Mbit/s og mindst 50 % af husholdningerne i Europa bør abonnere på internetforbindelser på mindst 100 Mbit/s.
(18)
På grund af den hastige udvikling i de digitale tjenester og applikationer, der kræver stadig hurtigere internetforbindelser, og den hurtige udvikling af den mest avancerede teknologi, som gør det muligt, er det hensigtsmæssigt som led i en evaluering af den digitale dagsorden for Europa at overveje at revidere bredbåndsmålene for 2020 for at sikre, at Unionen har konkurrencedygtige bredbåndshastigheder sammenlignet med andre økonomier i verden.
(19)
En del af bredbåndsprojekterne bør være mere ambitiøse og sigte mod højere hastigheder og dermed fungere som pilotprojekter for en hurtigere konnektivitet og modeller med potentiale for gentagelse.
(20)
I sin beslutning af 12. september 2013 om næste fase af den digitale dagsorden for vækst, mobilitet og beskæftigelse understregede Europa-Parlamentet, at et revideret, fremadrettet mål i den digitale dagsorden for Europa for 2020 er at forbinde alle husstande i Unionen med bredbåndsforbindelser, der leverer 100 Mbit/s, og således at 50 % of husstandene abonnerer på 1 Gbit/s eller mere.
(21)
Den private sektor bør have hovedrollen i udbredelsen og moderniseringen af bredbåndsnet med støtte i en konkurrence- og investeringsfremmende lovgivning. Kommer der til at mangle private investeringer, bør medlemsstaterne yde den nødvendige indsats for, at målene i den digitale dagsorden for Europa bliver nået. Offentlig finansiel bistand til bredbånd bør begrænses til programmer eller initiativer, hvor projekterne ikke kan finansieres af den private sektor alene, bekræftet ved en forudgående vurdering, der påviser markedssvigt eller suboptimale investeringsforhold i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 (13).
(22)
Finansielle instrumenter til bredbåndsnet må ikke unødigt forvride konkurrencen, fortrænge private investeringer eller fjerne private investorers incitamenter til at investere. De skal især overholde bestemmelserne i artikel 101, 102, 106 og 107 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) og i givet fald EU-retningslinjerne for statsstøttereglernes anvendelse i forbindelse med hurtig etablering af bredbåndsnet.
(23)
Offentlig finansiering af bredbåndsnet skal udelukkende gå til infrastrukturer, der overholder gældende lovgivning, navnlig konkurrencelovgivningen, og adgangsforpligtelserne i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/19/EF (14).
(24)
Da der kun er begrænsede finansielle midler til rådighed under CEF, bør finansiel bistand fokusere på etablering af en finansieringsmekanisme på EU-niveau, som kan tiltrække yderligere investeringer og fremme en multiplikatorvirkning, således at private og øvrige offentlige midler til investeringer bliver anvendt effektivt. Med den tilgang åbnes der mulighed for bidrag fra erhvervsliv og institutioner på et niveau, der langt overstiger finansieringsniveauet ved direkte CEF-støtte.
(25)
På grund af de begrænsede finansielle midler under CEF og for at sikre en passende finansiering af digitaltjenesteinfrastrukturer bør den samlede budgettildeling til bredbånd ikke overstige det minimumsbeløb, der er nødvendigt for at etablere en omkostningseffektiv indsats, som bør fastlægges ved en forudgående vurdering, der tager hensyn til bl.a. arten af de påtænkte finansielle instrumenter, den potentielle løftestangseffekt for den mindste effektive projektportefølje og markedsforholdene.
(26)
CEF-støtte til udbredelse af bredbånd bør udgøre et supplement til støtte, der ydes under andre EU-programmer og -initiativer, herunder de europæiske struktur- og investeringsfonde (ESI-fonde), når en forudgående vurdering har påvist markedssvigt eller suboptimale investeringsforhold, og hvis det besluttes af en forvaltningsmyndighed. Finansiel bistand fra CEF til udbredelse af bredbånd bør understøtte medlemsstaternes indsats, både direkte og ved at udgøre et investeringsinstrument for frivillige øremærkede bidrag fra andre kilder, deriblandt ESI-fonde, således at medlemsstaterne kan drage fordel af den viden og de stordriftsfordele, der ligger i EU-forvaltede faciliteter, og de offentlige midler dermed kan blive brugt mere effektivt.
(27)
For at sikre valuta for pengene og i betragtning af de begrænsede ressourcer bør der være CEF-finansiering til rådighed for projekter, der gør brug af den teknologi, der er bedst egnet til det specifikke projekt, kan hjælpe til at tilskynde til innovative forretningsmodeller og frembyder et stort potentiale for reproduktion. Når projekter finansieres gennem frivillige bidrag under CEF som f.eks. ESI-fonde eller gennem nationale eller regionale midler, bør kriterierne for støtteberettigelse være mere fleksible og tage hensyn til den specifikke situation og betingelserne i de områder, som en sådan finansiering skal komme til gode.
(28)
Unionen kan støtte udbredelsen af bredbåndsnet og dermed bidrage til opfyldelse af målene i den digitale dagsorden for Europa i mange forskellige områder. Mindskelsen af den digitale kløft og forøgelsen af e-inddragelse er vigtige mål i den digitale dagsorden for Europa. Alle Unionens aktioner på bredbåndsområdet bør derfor forholde sig til de særlige behov i forstadsområder, landdistrikter samt navnlig tyndt befolkede og mindre udviklede områder, der har brug for at blive udstyret med forbindelser. Dette omfatter udbredelse af bredbåndsnet for at forbinde øer, indlandsområder, bjergområder, afsidesliggende områder og randområder, herunder ø-medlemsstater, med Unionens centrale områder, og/eller aktioner for at gøre forbindelserne mellem sådanne områder og Unionens centrale områder mere pålidelige eller øge deres ydeevne.
(29)
For at fuldende det digitale indre marked bør kompatibiliteten mellem CEF og nationale og regionale bredbåndsaktioner fremmes.
(30)
Formerne for den finansielle bistand bør ved gennemførelsen af denne forordning tilpasses kendetegnene ved de pågældende aktioner. Således bør der for digitaltjenesteinfrastrukturens vedkommende gives højeste prioritet til finansiering af centrale tjenesteplatforme, der ikke kan finansieres ad anden vej, i form af udbud eller i undtagelsestilfælde tilskud, mens finansiel bistand fra CEF til generiske tjenester bør være begrænset. Desuden bør al finansiel bistand fra CEF tilstræbe effektiv udnyttelse af Unionens midler, og derfor bør bredbåndsnet støttes ved hjælp af finansielle instrumenter, der giver en større løftestangseffekt end tilskud.
(31)
Indsatsen under denne forordning bør tilsigte at opnå synergier og interoperabilitet mellem de forskellige projekter af fælles interesse, der er anført i bilaget, og med anden infrastruktur, herunder transport- og energiinfrastruktur, der støttes under CEF, relevant forskningsinfrastruktur, der støttes af bl.a. Horisont 2020, og relevant infrastruktur, der støttes af ESI-fonde, samtidig med at dobbeltarbejde og unødige administrative byrder undgås.
(32)
Finansiel bistand til projekter af fælles interesse bør suppleres med horisontale aktioner, herunder teknisk bistand, foranstaltninger til stimulering af efterspørgslen samt samordning, som bør have som mål at maksimere EU-indsatsens virkninger.
(33)
Når Kommissionen afsætter midler til indsatsen inden for bredbåndsnet, bør den tage passende hensyn til resultaterne af evalueringerne af Unionens eksisterende finansielle instrumenter.
(34)
Kommissionen bør bistås af en ekspertgruppe, der består af repræsentanter for alle medlemsstaterne, og som bør høres om og bidrage til bl.a. overvågningen af denne forordnings gennemførelse, planlægningen, evalueringen og løsningen af gennemførelsesproblemer.
(35)
Ekspertgruppen bør også samarbejde med de enheder, der er involveret i gennemførelsen af denne forordning som f.eks. lokale og regionale myndigheder, internetudbydere, administratorer af offentlige net og fabrikanter af komponenter samt de nationale tilsynsmyndigheder og Sammenslutningen af Europæiske Tilsynsmyndigheder inden for Elektronisk Kommunikation (BEREC), der er oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1211/2009 (15).
(36)
Forordning (EU) nr. 1316/2013 nedsætter CEF-koordinationsudvalget, der også er et udvalg som omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 (16). Forordning (EU) nr. 1316/2013 tillægger også Kommissionen beføjelse til at vedtage årlige og flerårige arbejdsprogrammer efter undersøgelsesproceduren, herunder i telekommunikationssektoren, som er omfattet af nærværende forordning. Det er vigtigt i den forbindelse at præcisere, at medlemsstaterne, når de drøfter spørgsmål vedrørende nærværende forordning, navnlig udkast til årlige og flerårige arbejdsprogrammer, bør være repræsenteret i CEF-koordinationsudvalget af eksperter fra telekommunikationsinfrastruktursektoren.
(37)
Målene for denne forordning, navnlig den koordinerede udvikling af de transeuropæiske net inden for telekommunikationsinfrastruktur, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan på grund af den grænseoverskridende karakter af de støttede infrastrukturer og virkningerne på hele Unionens område bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.
(38)
Med henblik på at støtte projekter af fælles interesse i transport-, telekommunikations- og energiinfrastruktursektorerne fastlægger forordning (EU) nr. 1316/2013 betingelserne, metoderne og procedurerne for at yde finansiel bistand fra Unionen til transeuropæiske net. Den fastlægger ligeledes fordelingen af de ressourcer, der skal gøres tilgængelige i henhold til forordning (EU, Euratom) nr.1311/2013 i alle tre sektorer. Forordning (EU) nr. 1316/2013 finder anvendelse fra den 1. januar 2014. Det er derfor hensigtsmæssigt at bringe anvendelsen af nærværende forordning på linje med anvendelsen af forordning (EU) nr. 1316/2013 og med forordning (EU, Euratom) nr. 1311/2013. Nærværende forordning bør derfor anvendes fra den 1. januar 2014.
(39)
Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 1336/97/EF (17) bør ophæves -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Genstand
1. Denne forordning fastlægger retningslinjer for den rettidige udbredelse af og interoperabilitet mellem projekter af fælles interesse på området for transeuropæiske net inden for telekommunikationsinfrastruktur.
2. Denne forordning indeholder navnlig bestemmelser om:
a)
målene og de operationelle prioriteter for projekter af fælles interesse
b)
identificering af projekter af fælles interesse
c)
de kriterier, hvorefter aktioner, der bidrager til projekter af fælles interesse, er berettiget til finansiel bistand fra Unionen i henhold til forordning (EU) nr. 1316/2013 til deres udvikling, gennemførelse, udbredelse, indbyrdes sammenkobling og interoperabilitet
d)
prioriteter for finansieringen af projekter af fælles interesse.
Artikel 2
Definitioner
1. Med henblik på denne forordning finder definitionerne i artikel 2 i forordning (EU) nr. 1316/2013 anvendelse.
2. I denne forordning og i forordning (EU) nr. 1316/2013 forstås desuden ved:
a) "telekommunikationsinfrastruktur": bredbåndsnet og digitaltjenesteinfrastruktur
b) "digitaltjenesteinfrastrukturer": infrastrukturer, der gør det muligt at levere netbaserede tjenester elektronisk, typisk over internettet, og som stiller transeuropæiske interoperable tjenester af fælles interesse til rådighed for borgere, virksomheder og/eller offentlige myndigheder, og som består af centrale tjenesteplatforme og generiske tjenester
c) "byggesten": basale digitaltjenesteinfrastrukturer, der er vigtige forudsætninger for at kunne blive genanvendt i mere komplekse digitaltjenesteinfrastrukturer
d) "centrale tjenesteplatforme": centrale knudepunkter i digitaltjenesteinfrastrukturer, der skal sikre konnektivitet, adgang og interoperabilitet på tværs af Europa., og som skal være tilgængelige for medlemsstaterne og kan være tilgængelige for andre enheder
e) "generiske tjenester": gatewaytjenester, der forbinder en eller flere nationale infrastrukturer med den eller de centrale tjenesteplatforme
f) "bredbåndsnet": kablede og trådløse accessnet, supplerende infrastruktur og hovednet, der kan levere konnektivitet med meget høj hastighed
g) "horisontale aktioner": undersøgelser og programstøtteaktioner som defineret i henholdsvis artikel 2, nr. 6) og 7), i forordning (EU) nr. 1316/2013.
Artikel 3
Mål
1. Projekter af fælles interesse skal bidrage til at nå de generelle mål, der er omhandlet i artikel 3 i forordning (EU) nr. 1316/2013.
2. Ud over de generelle mål skal projekterne af fælles interesse bidrage til at nå et eller flere af følgende specifikke mål:
a)
økonomisk vækst og støtte til færdiggørelsen og funktionsmåden af det indre marked til støtte for konkurrenceevnen i den europæiske økonomi, herunder de små og mellemstore virksomheder (SMV'er)
b)
forbedringer i hverdagen for borgere, virksomheder og offentlige myndigheder på alle niveauer ved at fremme bredbåndsnet, indbyrdes sammenkobling af og interoperabilitet mellem de nationale, regionale og lokale bredbåndsnet samt ikke-diskriminerende adgang til sådanne net og e-inddragelse.
3. Følgende operationelle prioriteter skal bidrage til at nå de mål, der er omhandlet i stk. 1 og 2:
a)
interoperabilitet, konnektivitet, bæredygtig udbredelse, drift og opgradering af transeuropæiske digitaltjenesteinfrastrukturer samt samordning på europæisk plan
b)
effektive strømme af private og offentlige investeringer til fremme af udbredelsen og moderniseringen af bredbåndsnet med henblik på at bidrage til at nå bredbåndsmålene i den digitale dagsorden for Europa.
Artikel 4
Projekter af fælles interesse
1. Projekter af fælles interesse skal navnlig:
a)
tage sigte på etablering og/eller fremme af interoperable og - om muligt - internationalt kompatible centrale tjenesteplatforme ledsaget af generiske tjenester for digitaltjenesteinfrastrukturer
b)
tilvejebringe effektive investeringsinstrumenter for bredbåndsnet, tiltrække nye kategorier af investorer og projektinitiativtagere og tilskynde til reproduktion af innovative projekter og forretningsmodeller.
2. Projekter af fælles interesse kan omfatte hele deres projektforløb, herunder forundersøgelser, gennemførelse, kontinuerlig drift og opgradering, samordning og evaluering.
3. Projekter af fælles interesse kan støttes gennem horisontale aktioner.
4. Projekter af fælles interesse og aktioner, der bidrager til disse projekter, beskrives nærmere i bilaget.
Artikel 5
Indsatsformer
1. Hvad angår digitaltjenesteinfrastrukturer etableres de centrale tjenesteplatforme i første række af Unionen, mens de generiske tjenester etableres af de parter, der kobler sig til de pågældende centrale tjenesteplatforme. Investeringer i bredbåndsnet foretages hovedsagelig af den private sektor med støtte i en konkurrence- og investeringsfremmende lovgivning. Der ydes kun offentlig støtte til bredbåndsnet, hvis der foreligger markedssvigt eller suboptimale investeringsforhold.
2. Medlemsstaterne og andre enheder, der er ansvarlige for eller bidrager til gennemførelsen af projekter af fælles interesse, tilskyndes til at træffe alle nødvendige foranstaltninger til at lette gennemførelsen af projekter af fælles interesse. Den endelige afgørelse om gennemførelsen af et projekt af fælles interesse, der vedrører en medlemsstats område, træffes efter den pågældende medlemsstats godkendelse.
3. Aktioner, der bidrager til projekter af fælles interesse, som opfylder kriterierne i denne forordnings artikel 6, er berettiget til finansiel bistand fra Unionen på de betingelser og med de instrumenter, der er fastsat i forordning (EU) nr. 1316/2013. Den finansielle bistand ydes i overensstemmelse med Unionens relevante vedtagne regler og procedurer, finansieringsprioriteterne i nærværende forordnings artikel 6 og de disponible midler under hensyn til støttemodtagernes specifikke behov.
4. Aktioner, der bidrager til projekter af fælles interesse inden for digitaltjenesteinfrastrukturer, støttes ved:
a)
offentlige udbud og/eller
b)
tilskud.
5. Aktioner, der bidrager til projekter af fælles interesse inden for bredbåndsnet, støttes ved:
a)
finansielle instrumenter som fastsat i forordning (EU) nr. 1316/2013, som kan suppleres med bidrag fra andre sektorer i CEF, andre instrumenter, programmer og budgetposter i Unionens budget, medlemsstaterne, herunder regionale og lokale myndigheder, og andre investorer, herunder private investorer i henhold til artikel 15, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1316/2013, og/eller
b)
en kombination af finansielle instrumenter og tilskud fra offentlige kilder bortset fra CEF, uanset om de er offentlige kilder fra Unionen eller nationale.
6. Horisontale aktioner støttes ved
a)
offentlige udbud og/eller
b)
tilskud.
7. De samlede budgetmidler til finansielle instrumenter til bredbåndsnet må ikke overstige det minimumsbeløb, der er nødvendigt for at etablere en omkostningseffektiv indsats, som fastlægges på grundlag af forudgående vurderinger som omhandlet i artikel 14, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1316/2013.
Dette beløb fastsættes til 15 % af finansieringsrammen for telekommunikationssektoren, jf. artikel 5, stk. 1, litra b), i forordning (EU) nr. 1316/2013.
8. Mindst en tredjedel af de bredbåndsprojekter, der modtager finansiel bistand i henhold til nærværende forordning, skal sigte mod bredbåndshastigheder på mere end 100 Mbit/s.
9. Efter den i artikel 8, stk. 6, omhandlede rapport kan Europa-Parlamentet og Rådet på forslag af Kommissionen revidere det beløb, som er fastsat i overensstemmelse med nærværende artikels stk. 7, og den andel af projekter, der er omhandlet i nærværende artikels stk. 8.
10. Hvor støtten fra CEF udgør et supplement til ESI-fonde og anden direkte offentlig støtte, kan der anvendes en passende samordningsmekanisme til at opnå større synergivirkning mellem CEF-aktioner og støtte fra ESI-fonde.
Artikel 6
Kriterier for støtteberettigelse og finansieringsprioriteter
1. Aktioner, der bidrager til projekter af fælles interesse inden for digitaltjenesteinfrastrukturer, skal for at være støtteberettigede opfylde samtlige følgende kriterier:
a)
de skal være tilstrækkeligt modne til udbredelse, hvilket navnlig skal være bevist ved vellykkede pilotprojekter under programmer som f.eks. Unionens programmer vedrørende innovation og forskning
b)
de skal bidrage til Unionens politikker og aktiviteter til støtte for det indre marked
c)
de skal skabe merværdi for Europa og indeholde en strategi og en plan for bæredygtighed på lang sigt, eventuelt gennem andre finansieringskilder end CEF, hvis kvalitet skal påvises ved en gennemførligheds- og cost-benefit-analyse. En sådan strategi skal ajourføres, når det er relevant
d)
de skal opfylde internationale og/eller europæiske standarder eller åbne specifikationer og retningslinjer for interoperabilitet, f.eks. den europæiske interoperabilitetsramme, og bygge videre på eksisterende løsninger.
2. Udvælgelsen af aktioner, der bidrager til projekter af fælles interesse inden for digitaltjenesteinfrastrukturer, der skal finansieres under CEF, og fastsættelse, af finansieringsniveauet foretages som led i et årligt arbejdsprogram som omhandlet i artikel 17, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1316/2013.
3. Byggesten, der har afgørende betydning for, og som med påviselig sandsynlighed vil blive anvendt til udvikling, udbredelse og drift af andre digitaltjenesteinfrastrukturer som angivet i bilaget, afsnit 1, punkt 1, skal have højeste finansieringsprioritet.
4. I prioriteringsrækken følger derefter andre digitaltjenesteinfrastrukturer til støtte for EU-ret, -politikker og -programmer som angivet i bilaget, afsnit 1, punkt 2 og 3, og som om muligt er baseret på eksisterende byggesten.
5. Støtte til centrale tjenesteplatforme gives højere prioritet end generiske tjenester.
6. På grundlag af de mål, der er fastsat i denne forordnings artikel 3, beskrivelsen af projekter af fælles interesse i bilaget til denne forordning og under hensyn til de disponible budgetmidler kan der i de årlige og flerårige arbejdsprogrammer som omhandlet i artikel 17 i forordning (EU) nr. 1316/2013 fastsættes yderligere kriterier for støtteberettigelse og prioritering vedrørende digitaltjenesteinfrastrukturer.
7. Aktioner, der bidrager til projekter af fælles interesse inden for bredbåndsnet, skal for at være støtteberettigede opfylde samtlige følgende kriterier:
a)
de skal udgøre et væsentligt bidrag til opfyldelse af målene i den digitale dagsorden for Europa
b)
projektudviklings- og forberedelsesfaserne skal være tilstrækkeligt langt fremme og være understøttet af effektive gennemførelsesmekanismer
c)
de skal frembyde løsninger på markedssvigt eller suboptimale investeringsforhold
d)
de må ikke føre til markedsfordrejning eller fortrænge private investeringer
e)
de skal gøre brug af den teknologi, som anses for at være bedst egnet til at imødekomme behovene på det pågældende geografiske område under hensyntagen til geografiske, sociale og økonomiske faktorer på grundlag af objektive kriterier og i overensstemmelse med teknologisk neutralitet
f)
de skal anvende den teknologi, der er bedst egnet til det specifikke projekt og samtidig foreslå den bedste ligevægt mellem de mest avancerede teknologier med hensyn til datastrømskapacitet, transmissionssikkerhed, netmodstandsdygtighed og omkostningseffektivitet
g)
de skal frembyde et stort potentiale for reproduktion og/eller være baseret på innovative forretningsmodeller.
8. De kriterier, der er omhandlet i nærværende artikels stk. 7, litra g), skal ikke være et krav for projekter, der finansieres med supplerende øremærkede bidrag i henhold til artikel 15, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1316/2013.
9. Horisontale aktioner skal for at være støtteberettigede opfylde et af følgende kriterier:
a)
de skal forberede eller understøtte gennemførelsesaktioner i forbindelse med udbredelsen, forvaltningen og løsningen af eksisterende eller nye gennemførelsesproblemer
b)
de skal skabe ny efterspørgsel efter digitaltjenesteinfrastruktur.
Artikel 7
Samarbejde med tredjelande og internationale organisationer
1. Unionen kan etablere kontakt, føre drøftelser og udveksle oplysninger og samarbejde med offentlige myndigheder og andre organisationer i tredjelande for at nå et eller flere af målene for denne forordning. Samarbejdet skal bl.a. tilstræbe at fremme interoperabiliteten mellem net inden for telekommunikationsinfrastruktur i Unionen og lignende net i tredjelande.
2. Lande i Den Europæiske Frihandelssammenslutning (EFTA), der er medlem af Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS), kan deltage i den sektor af CEF, der dækker telekommunikationsinfrastruktur i henhold til de betingelser, der er fastsat i EØS-aftalen.
3. Uanset artikel 8, stk. 3, og artikel 9, stk. 4, i forordning (EU) nr. 1316/2013kan tiltrædelsesstater og kandidatlande, der er omfattet af en førtiltrædelsesstrategi, deltage i den sektor af CEF, der dækker telekommunikationsinfrastruktur i henhold til de aftaler, der er undertegnet med Unionen.
4. I forbindelse med EFTA-landenes deltagelse betragtes den sektor af CEF, der dækker telekommunikationsinfrastruktur, som et separat program.
Artikel 8
Udveksling af oplysninger, overvågning og rapportering
1. På grundlag af de oplysninger, der modtages i henhold til artikel 22, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1316/2013, udveksler medlemsstaterne og Kommissionen oplysninger og bedste praksis om de fremskridt, der er gjort med gennemførelsen af nærværende forordning. Medlemsstaterne inddrager, hvis det er relevant, de lokale og regionale myndigheder i processen. Kommissionen offentliggør en årlig oversigt over disse oplysninger og forelægger den for Europa-Parlamentet og Rådet.
2. Kommissionen hører og bistås af en ekspertgruppe, der består af en repræsentant for hver medlemsstat. Ekspertgruppen skal navnlig bistå Kommissionen med:
a)
at overvåge gennemførelsen af denne forordning
b)
at tage hensyn til eventuelle nationale planer eller strategier
c)
at træffe foranstaltninger til evaluering af arbejdsprogrammets gennemførelse i finansiel og teknisk henseende
d)
at løse eksisterende eller nye gennemførelsesproblemer med projektet
e)
at fastlægge strategiske retningslinjer forud for udarbejdelsen af de årlige og flerårige arbejdsprogrammer, som omhandlet i artikel 17 i forordning (EU) nr. 1316/2013, med særligt henblik på udvælgelsen og indstillelsen af aktioner, der bidrager til projekter af fælles interesse, og fastsættelsen af budgetfordelingen samt revisionen af disse arbejdsprogrammer.
3. Ekspertgruppen kan også behandle andre spørgsmål med relation til udviklingen af transeuropæiske net inden for telekommunikationsinfrastruktur.
4. Kommissionen informerer ekspertgruppen om de fremskridt, der er gjort med gennemførelsen af de årlige og flerårige arbejdsprogrammer som omhandlet i artikel 17 i forordning (EU) nr. 1316/2013.
5. Ekspertgruppen samarbejder med de enheder, der deltager i planlægningen, udviklingen og forvaltningen af de digitale net og tjenester samt med andre relevante interessenter.
Kommissionen og andre enheder, der er ansvarlige for gennemførelsen af denne forordning, f.eks. Den Europæiske Investeringsbank, skal være særlig opmærksom på ekspertgruppens observationer.
6. I forbindelse med midtvejsevalueringen og den efterfølgende evaluering i henhold til forordning (EU) nr. 1316/2013, som omhandlet i artikel 27 i nævnte forordning, og med bistand fra ekspertgruppen offentliggør Kommissionen en rapport om de fremskridt, der er gjort med gennemførelsen af nærværende forordning. Rapporten forelægges for Europa-Parlamentet og Rådet.
7. Rapporten skal indeholde en evaluering af de fremskridt, der er gjort med udviklingen og gennemførelsen af projekter af fælles interesse, herunder når der er opstået relevante forsinkelser i gennemførelsen og vanskeligheder, samt oplysninger om forpligtelser og betalinger.
8. I rapporten vurderer Kommissionen desuden, om genstanden for projekterne af fælles interesse fortsat er i overensstemmelse med den teknologiske udvikling og innovation samt den lovgivningsmæssige udvikling, markedsudviklingen og den økonomiske udvikling, og om finansieringen af nogle af de støttede projekter af fælles interesse bør udfases i lyset af den pågældende udvikling og behovet for langsigtet bæredygtighed eller tilvejebringes på anden vis. For projekter, som med sandsynlighed vil have betydelige virkninger på miljøet, skal disse rapporter indeholde en analyse af deres miljøvirkninger, der i givet fald tager hensyn til behovene for tilpasning til og modvirkning af klimaændringer samt deres modstandsdygtighed i en katastrofesituation. En sådan evaluering kan også foretages når som helst, det anses for hensigtsmæssigt.
9. Opfyldelsen af de specifikke mål i artikel 3 evalueres efterfølgende, bl.a. på grundlag af:
a)
tilgængeligheden af digitaltjenesteinfrastrukturer målt ud fra antallet af medlemsstater, der er tilsluttet hver enkelt digitaltjenesteinfrastruktur
b)
procentdelen af borgere og virksomheder, der anvender digitaltjenesteinfrastrukturer, og tilgængeligheden af sådanne tjenester på tværs af landegrænserne
c)
omfanget af investeringer, der er foretaget på bredbåndsområdet, og løftestangseffekten for projekter, der er finansieret gennem offentlige kilder omhandlet i artikel 5, stk. 5, litra b).
Artikel 9
Ophævelse
Beslutning nr. 1336/97/EF ophæves.
Artikel 10
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 2014.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Strasbourg, den 11. marts 2014.
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 283/2014/EU RENDELETE
(2014. március 11.)
a távközlési infrastruktúrák területén működő transzeurópai hálózatokra vonatkozó iránymutatásokról és az 1336/97/EK határozat hatályon kívül helyezéséről
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
Tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 172. cikkére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
a jogalkotási aktus tervezete nemzeti parlamenteknek való megküldését követően,
tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményeire (1),
tekintettel a Régiók Bizottságának véleményeire (2),
rendes jogalkotási eljárás keretében (3),
mivel:
(1)
A távközlési hálózatok és szolgáltatások egyre inkább internetalapú infrastruktúrákká válnak, amelyekben a széles sávú hálózatok és a digitális szolgáltatások szorosan összefonódnak. Az internet egyre inkább a kommunikáció, a szolgáltatások, az oktatás, a társadalmi és a politikai életben való részvétel, a kulturális tartalomközlés és az üzleti élet meghatározó eszközévé válik. Éppen ezért a társadalmi és gazdasági növekedés, a versenyképesség, a társadalmi befogadás és a belső piac szempontjából nélkülözhetetlen, hogy Európa egészében széles körben elterjedt legyen a nagy sebességű, biztonságos internet-hozzáférés és a közérdekű digitális szolgáltatás.
(2)
Az Európai Tanács 2010. június 17-i ülésén elfogadta a Bizottság 2010. augusztus 26-i közleményét az európai digitális menetrendről, amelyben kijelölte azt az utat, amelyen haladva az információs és kommunikációs technológiák társadalmi és gazdasági lehetőségei a legteljesebb mértékben kihasználhatók. A menetrend arra hivatott, hogy - az intelligens, fenntartható és inkluzív növekedéshez nélkülözhetetlen, valódi digitális egységes piac kialakulása érdekében - ösztönözze a versenyképes, nagy sebességű internet-infrastruktúrának és az internetalapú digitális szolgáltatásoknak a keresletét és kínálatát.
(3)
Az 1316/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (4) meghatározza, hogy milyen feltételek, módszerek és eljárások keretében nyújtható uniós pénzügyi támogatás a közlekedési, a távközlési és az energetikai infrastruktúrák ágazatában a transzeurópai hálózatok számára. Az Európai Hálózatfinanszírozási Eszköz körébe tartozó ágazatokban hasonlóak a kihívások és a lehetőségek, ezért a szinergiák jelentős körét lehet kiaknázni, ideértve az Európai Hálózatfinanszírozási Eszközből történő finanszírozás összekapcsolását egyéb forrásokból származó finanszírozással.
(4)
Már ma is nagy számban állnak rendelkezésre olyan, határokon átnyúló digitális szolgáltatások, amelyek az uniós szakpolitikákat támogatva lehetővé teszik az európai közigazgatási szervek közötti adatcserét. Fontos, hogy a javasolt új megoldások kiaknázzák a más európai kezdeményezések keretében megvalósult megoldásokat, elkerüljék a párhuzamosságokat, és biztosítsák a különböző kezdeményezések és szakpolitikák - például a 2009/922/EK európai parlamenti és a tanácsi határozattal (5), létrehozott ISA-program az 1286/2013/EU európai parlamenti és a tanácsi rendelettel létrehozott (6) Fiscalis program és az 1291/2013/EU európai parlamenti és a tanácsi rendelettel (7) létrehozott Horizont 2020 - megközelítéseinek és megoldásainak koordinációját és egymáshoz igazítását. Hasonlóan fontos, hogy a megoldások megfeleljenek az elfogadott nemzetközi és/vagy európai szabványoknak vagy az átjárhatóságra vonatkozó - mindenekelőtt az 1025/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelettel (8) összhangban a Bizottság által meghatározott - nyílt specifikációknak, és más releváns specifikációknak és irányadó rendelkezéseknek, mint például az európai közszolgáltatásokra vonatkozó európai átjárhatósági keret (EIF).
(5)
A nagy sebességű, széles sávú hálózatok kialakítása európai műszaki szabványok mentén történik majd. Ahhoz, hogy az Unió az élen járó újító szerepét tölthesse be a távközlési iparban, uniós kutatási és fejlesztési programokra, valamint a szabványosítási eljárások fokozott ellenőrzésére van szükség.
(6)
A Versenyképességi és Innovációs Program (9) által társfinanszírozott, több tagállamot felölelő, olyan nagyszabású kísérleti projekteknek, mint a PEPPOL, a STORK, az epSOS, az eCODEX vagy a SPOCS, sikerült kulcsfontosságú határokon átnyúló digitális szolgáltatásokat érvényre juttatniuk a belső piacon, olyan közös építőelemekre építve, amelyeket az eSENS projekt foglal egybe. Ezek a kísérleti projektek már elérték vagy a közeljövőben el fogják érni a megvalósításhoz szükséges kiforrottságot. Már meglévő közös érdekű projektek bizonyították az európai szintű fellépés egyértelmű hozzáadott értékét az olyan területeken, mint például a kulturális örökség (Europeana), a gyermekvédelem (Safer Internet) és a szociális biztonság (EESSI); ezenkívül más területek, így például a fogyasztóvédelem vonatkozásában is született javaslat hasonló projektre (ODR).
(7)
A digitális szolgáltatási infrastruktúrák tekintetében az építőelemeknek előnyt kell élvezniük egyéb digitális szolgáltatási infrastruktúrákkal szemben, mivel az előbbiek az utóbbiak előfeltételét képezik. A digitális szolgáltatási infrastruktúráknak többek között európai hozzáadott értéket kell teremteniük és létező igényeket kell kielégíteniük. Ezen túlmenően mind műszakilag, mind pedig a működés tekintetében megfelelően kiforrottaknak kell lenniük ahhoz, hogy bevezethetők legyenek; ezt a kellő érettséget mindenekelőtt sikeres kísérleti projektnek kell demonstrálnia. A digitális szolgáltatási infrastruktúráknak tényleges fenntarthatósági terveken kell alapulniuk annak érdekében, hogy az alapvető szolgáltatási platformok az Európai Hálózatfinanszírozási Eszköz keretén túl is működhessenek közép-, illetve hosszú távon. Az e rendelet szerinti pénzügyi támogatást ezért lehetőség szerint idővel fokozatosan meg kell szüntetni, és adott esetben az Európai Hálózatfinanszírozási Eszköztől eltérő más finanszírozási forrásokat kell mobilizálni.
(8)
Fontos, hogy finanszírozásban részesüljenek azok a digitális szolgáltatási infrastruktúrák, amelyek szükségesek az uniós jog szerinti jogi kötelezettségek teljesítéséhez és/vagy amelyek olyan építőelemeket fejlesztenek ki vagy bocsátanak rendelkezésre, amelyek nagy hatással lehetnek az Európa-szerte nyújtott közszolgáltatások fejlődésére, hogy ezáltal egyszerre több digitális szolgáltatási infrastruktúra létrehozását is támogassuk, és idővel fokozatosan egy európai átjárhatósági ökoszisztémát alakítsunk ki. Ebben az összefüggésben a jogi kötelezettségek olyan konkrét rendelkezéseket jelentenek, amelyek digitális szolgáltatási infrastruktúrák fejlesztését vagy használatát írják elő, illetve olyan eredményeket követelnek meg, amelyeket csak európai digitális szolgáltatási infrastruktúrákkal lehet elérni.
(9)
Mint jól működő digitális szolgáltatási infrastruktúrák, az Europeana és a Safer Internet for Children (a biztonságos és gyermekbarát internetet célzó program) a finanszírozás tekintetében elsőbbséget kell, hogy élvezzen. Így különösen, az 1311/2013/EU, Euratom tanácsi rendeletben (10) meghatározott, a 2014 és 2020 közötti időszakra vonatkozó többéves pénzügyi keret első éveiben biztosítani kell az Európai Hálózatfinanszírozási Eszközhöz más uniós programokból nyújtott uniós finanszírozás folyamatosságát, hogy megszakítás nélkül és sikeresen lehessen ugyanolyan szintű szolgáltatást nyújtani, mint a jelenlegi finanszírozási rendszer keretében. A Tanács a 2012. május 10-i következtetéseiben (11) hangsúlyozta annak rendkívüli fontosságát, hogy az Europeana hosszú távon életképes legyen, a kormányzás és a finanszírozás tekintetében is.
(10)
Biztonságos, inkluzív és pozitív online környezetet kell biztosítani a gyermekek és a fiatalok számára. A gyermekjogok online környezetben történő védelmére és előmozdítására irányuló alapvető intézkedésként biztosítani kell, hogy a „Biztonságosabb internet” program 2014 után is működjön. E rendelet végrehajtása révén gondoskodni kell arról, hogy a gyermekbarát internet európai stratégiájának végrehajtása mind uniós, mind pedig tagállami szinten megfelelő pénzügyi támogatásban részesüljön, mindenekelőtt a tagállami Biztonságos Internet Központok tekintetében. Biztonságos Internet Központok tevékenységei - így a figyelemfelkeltés, a tudatosság-növelés, a gyermekeknek, szülőknek és gondviselőknek szóló, az internet gyermekbarát használatáról tájékoztató segélyvonalak és az interneten található pedofil tartalmak bejelentésére szolgáló forróvonalak működtetése - kiemelten fontos szerepet játszanak az említett stratégia megvalósításában és e stratégia sikerének előfeltételei is egyben.
(11)
A belső piacon történő elektronikus tranzakciókhoz kapcsolódó elektronikus azonosításról és megbízható szolgáltatásokról szóló, jövőbeli uniós jogi aktus feladata meghatározni a kulcsfontosságú tényezők kölcsönös elismerésére vonatkozó részletes követelményeket és feltételeket, amely tényezőkre ez a rendelet a továbbiakban a digitális szolgáltatási infrastruktúrák építőelemeiként hivatkozik. Az említett jogi aktus ki fog terjedni a legfontosabb építőelemek közül többre is, így például az elektronikus azonosításra és az elektronikus aláírásra, amelyek az e rendelet mellékletében foglalt közös érdekű projektek részét képezik.
(12)
A 2009/922/EK határozatnak megfelelően megvalósított digitális szolgáltatási infrastruktúrák elősegítik a határokon és ágazatokon átnyúló elektronikus együttműködést az európai közigazgatások között. Ez viszont lehetővé teszi alapvető szolgáltatások nyújtását többek között olyan területeken, mint az elektronikus azonosítás és hitelesítés, valamint közbeszerzés, cégjegyzékek határokon átnyúló összekapcsolása, átjárható, határokon átnyúló, elektronikus egészségügyi szolgáltatások, valamint határokon átnyúló együttműködés a kiberbiztonság területén, amely hozzájárul a digitális egységes piac létrejöttéhez. A közigazgatások közötti együttműködés elérhető átjárható alapvető szolgáltatási platformok létrehozása és/vagy továbbfejlesztése révén, amelyek a meglévő közös építőelemekre építenek és/vagy további olyan építőelemeket biztosítanak, amelyek lényegesek egyéb alapvető szolgáltatási platformok és olyan kapcsolódó általános szolgáltatások fejlesztése szempontjából, amelyek a nemzeti infrastruktúrákat az alapvető szolgáltatási platformokhoz kapcsolják határokon átnyúló digitális szolgáltatások nyújtása érdekében.
(13)
A tagállamoknak ösztönözniük kell a helyi és a regionális hatóságokat a digitális szolgáltatási infrastruktúrák irányításában történő teljes körű és hatékony részvételre, és gondoskodniuk kell arról, hogy az e-kormányzati szolgáltatások határokon átnyúló biztosításával kapcsolatos közös érdekű projektek figyelembe vegyék az európai átjárhatósági keretben megfogalmazott ajánlásokat.
(14)
„A széles sávú hozzáférésről Európában: beruházás a digitális technológia által vezérelt növekedésbe” című, 2011. július 6-i állásfoglalásában (12) az Európai Parlament hangsúlyozta, hogy a széles sávú szolgáltatások kulcsfontosságúak az Unió iparának versenyképességéhez és nagyban hozzájárulnak az Unió gazdasági növekedéséhez, a társadalmi kohézióhoz és a minőségi foglalkoztatáshoz. Ha az Unió élen kíván járni az innováció, a tudás és a szolgáltatások tekintetében, be kell ruháznia az időtálló csúcstechnológiába.
(15)
A belső piac fejlődésének kulcsa a nagy sebességű, széles sávú hálózathoz hozzáféréssel rendelkező, közel 500 millió fő alkotta európai piac lehet, amely a felhasználók világméretekben is egyedülálló kritikus tömegét alkotja, és amely új lehetőségeket nyit meg valamennyi régió előtt, nagyobb értéket nyújt mindegyik felhasználónak, és lehetőséget biztosít az Uniónak arra, hogy a világ vezető tudásalapú gazdaságává váljon. A nagy sebességű, széles sávú hálózatok mihamarabbi kiépítése létfontosságú az uniós termelékenység fejlődése és olyan új és kisvállalkozások megjelenése szempontjából, amelyek vezető szerepet tölthetnek be különböző ágazatokban, például az egészségügy, a gyártás és a szolgáltatóipar területén.
(16)
Az infrastruktúrában rejlő új lehetőségek, valamint az új, innovatív és átjárható szolgáltatások összekapcsolása minden bizonnyal kedvező folyamatrendszert lendít majd mozgásba azáltal, hogy ösztönzi a nagy sebességű, széles sávú kapcsolat iránti kereslet növekedését, amelyet üzleti szempontból érdemes lesz kielégíteni.
(17)
Az európai digitális menetrend előírja, hogy 2020-ig valamennyi európai polgárnak 30 Mbit/s feletti sebességű, az európai háztartások legalább felének pedig 100 Mbit/s feletti sebességű internet-hozzáféréssel kell rendelkeznie.
(18)
Tekintettel az egyre gyorsabb internet-kapcsolatot igénylő digitális szolgáltatások és alkalmazások és az azokat lehetővé tévő csúcstechnológiák dinamikus fejlődésére, az európai digitális menetrend értékelésének keretében célszerű lenne felülvizsgálni a széles sávú internet tekintetében 2020-ra kitűzött célokat, hogy az Unió a világ más gazdaságaihoz hasonlítva versenyképes széles sávú sebességet kínálhasson.
(19)
A széles sávra vonatkozó projektek egy részének még ambiciózusabbnak kell lennie és nagyobb sebesség elérésére kell törekednie, és ezzel kísérleti projektként kell szolgálnia a gyorsabb kapcsolatok és az olyan modellek tekintetében, amelyeknek elterjedésére lehetőségek mutatkoznak.
(20)
„A növekedésről, a mobilitásról és a foglalkoztatásról szóló digitális menetrend: ideje magasabb sebességbe kapcsolni” című, 2013. szeptember 12-i állásfoglalásában az Európai Parlament hangsúlyozta, hogy az európai digitális menetrend keretében 2020-ra megvalósítandó módosított célnak előretekintőnek kell lennie: arra kell törekedni, hogy az Unióban valamennyi háztartás 100 Mbit/s sebességű, és ezen belül is a háztartások fele 1 Gbit/s sebességű internet-kapcsolattal rendelkezzen.
(21)
A magánszférának vezető szerepet kell játszania a széles sávú hálózatok kiterjesztésében és modernizálásában, amelyet egy versenyképes és beruházásbarát szabályozói keret támogat. A magánbefektetések hiánya esetén a tagállamoknak kell a szükséges erőfeszítéseket megtenniük az európai digitális menetrend céljainak eléréséhez. A széles sávú szolgáltatások közforrásból történő támogatását olyan programokra vagy kezdeményezésekre kell korlátozni, amelyek egyedül a magánszféra által nem finanszírozható projektekre irányulnak, amelyet a piac hiányosságait vagy a nem eléggé kedvező befektetési helyzetet feltáró előzetes értékelés támaszt alá, összhangban a 966/2012/EU, Euratom európai parlamenti és tanácsi rendelettel (13).
(22)
A széles sávú hálózatokhoz nyújtott pénzügyi eszközök indokolatlanul nem torzíthatják a versenyt, nem szoríthatnak ki magánbefektetéseket vagy tántoríthatják el a magánüzemeltetőket a befektetésektől. A pénzügyi eszközöknek mindenekelőtt összhangban kell lenniük az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 101., 102., 106. és 107. cikkével, valamint adott esetben az állami támogatásra vonatkozó szabályoknak a széles sávú hálózatok mielőbbi kiépítésére való alkalmazásáról szóló uniós iránymutatásokkal.
(23)
A széles sávú hálózatokhoz nyújtott állami finanszírozást kizárólag olyan infrastruktúrákhoz lehet felhasználni, amelyek megfelelnek az alkalmazandó jogszabályoknak, és mindenekelőtt a versenyjognak, valamint a 2002/19/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (14) összhangban.
(24)
Tekintettel az Európai Hálózatfinanszírozási Eszköz keretében rendelkezésre álló pénzügyi források korlátozott voltára, a pénzügyi támogatásnak uniós szintű finanszírozási mechanizmusok létrehozására kell összpontosulnia további befektetések vonzása, a többszöröző hatás elősegítése és ezáltal a magán- és az egyéb közforrások hatékony befektetési felhasználásának az elősegítése érdekében. Ez a megközelítés lehetővé teszi az üzleti és intézményi szereplők hozzájárulását jóval az Európai Hálózatfinanszírozási Eszköz keretében közvetlenül elérhető finanszírozási szintet meghaladóan.
(25)
Az Európai Hálózatfinanszírozási Eszköz keretében rendelkezésre álló pénzügyi források korlátozottságára tekintettel, valamint annak érdekében, hogy a digitális szolgáltatási infrastruktúrák megfelelő finanszírozásban részesüljenek, a széles sávú hálózatokra a költségvetésből előirányzott teljes összeg nem haladhatja meg a költséghatékony intézkedéshez szükséges minimumösszeget, amelyet előzetes értékeléssel kell megállapítani, figyelemmel többek között a tervezett pénzügyi eszközökre, a minimálisan hatékony projektportfólió tekintetében lehetséges tőkeáttételi hatásra, valamint a piaci feltételekre.
(26)
Az Európai Hálózatfinanszírozási Eszköz keretében a széles sávú hálózatok telepítéséhez nyújtott támogatásnak ki kell egészítenie az egyéb uniós programok és kezdeményezések, így például az európai strukturális és beruházási alapok által biztosított támogatást, amennyiben egy előzetes értékelés piaci hiányosságokat vagy nem eléggé kedvező befektetési helyzetet tárt fel, és az irányító hatóságok támogatás nyújtásáról hoztak döntést. Az Európai Hálózatfinanszírozási Eszköz keretében a széles sávú hálózatok telepítéséhez nyújtott pénzügyi támogatásnak mind közvetlenül, mind pedig az egyéb forrásokból - például az európai strukturális és beruházási alapokból - származó önkéntes, e célra elkülönített hozzájárulásokra vonatkozó befektetési eszköz biztosítása révén hozzá kell járulnia a tagállamok erőfeszítéseihez, lehetővé téve, hogy a tagállamok a közkiadások hatékonyságának növelése érdekében a maguk javára fordíthassák az Unió által kezelt eszközök know-how-ját és nagyságrendi hatásait.
(27)
A gazdaságilag legelőnyösebb megoldások biztosítása érdekében és a korlátozott forrásokra tekintettel az Európai Hálózatfinanszírozási Eszköz keretében olyan projekteket kell támogatni, amelyek a konkrét projekt tekintetében legalkalmasabb technológián alapulnak, segítik az innovatív üzleti modellek előmozdítását, és komoly lehetőség mutatkozik az elterjedésükre. Amennyiben az Európai Hálózatfinanszírozási Eszköz keretében a projektek finanszírozása önkéntes hozzájárulások révén történik - például az európai strukturális és beruházási alapokból, illetve nemzeti vagy regionális támogatás révén -, a támogathatósági kritériumoknak rugalmasabbnak kell lenniük, és figyelembe kell venniük a támogatandó területre jellemző egyedi helyzetet és feltételeket.
(28)
Az Unió valamennyi területtípus esetében támogathatja az európai digitális menetrend céljainak eléréséhez hozzájáruló széles sávú hálózatok telepítését. Az európai digitális menetrendben kiemelt célként szerepel a digitális szakadék szűkítése és a digitális társadalmi befogadás növelése. Az Unió valamennyi, a széles sávú hálózatok területén hozott intézkedésének arra kell irányulnia, hogy választ adjon azokra a sajátos igényekre, amelyek az elővárosi, vidéki, és mindenekelőtt a gyéren lakott és kevésbé fejlett régiókban jelentkeznek, és amely régióknak szükségük van arra, hogy számukra kapcsolatot biztosítsanak. Ennek megfelelően a szigeteken, a körülzárt, hegyvidéki, távoli régiókban és a peremterületeken, ideértve a szigetországi tagállamokat is, széles sávú hálózatokat kell telepíteni, amelyek összeköttetést biztosítanak az Unió központi régióival, és/vagy olyan intézkedéseket kell hozni, amelyek javítják a felsorolt régiók és az Unió központi régiói közötti összeköttetések megbízhatóságát vagy teljesítményét.
(29)
A digitális egységes piac megvalósítása érdekében ösztönözni kell az Európai Hálózatfinanszírozási Eszköz keretében végrehajtott programok és a nemzeti és regionális intézkedések összeegyeztethetőségét.
(30)
E rendelet végrehajtása során a pénzügyi támogatás módjának összhangban kell lennie az adott intézkedés jellegével. Ezért a digitális szolgáltatási infrastruktúrákat illetően a más forrásból nem finanszírozható alapvető szolgáltatási platformokat közbeszerzés - vagy kivételes esetben - vissza nem térítendő támogatás formájában előnyben kell részesíteni, míg az általános szolgáltatásoknak csak korlátozott pénzügyi támogatást kell nyújtani az Európai Hálózatfinanszírozási Eszközből. Ezenkívül az Európai Hálózatfinanszírozási Eszközből nyújtott bármely pénzügyi támogatásnak az uniós források hatékony felhasználására kell törekednie, és ezért a széles sávú hálózatokat olyan pénzügyi eszközökkel kell támogatni, amelyek a vissza nem térítendő támogatásokénál nagyobb tőkeáttételi hatást biztosítanak.
(31)
Az e rendelet szerinti támogatásnak - az átfedések és az indokolatlan adminisztratív terhek elkerülése mellett - törekednie kell a mellékletben szereplő közös érdekű projektek közötti, valamint más olyan infrastruktúrákkal való szinergiák és átjárhatóság elérésére, mint az Európai Hálózatfinanszírozási Eszköz által támogatott közlekedési és energiaipari infrastruktúrák, a többek között a Horizont 2020 által támogatott megfelelő kutatási infrastruktúrák és az európai strukturális és beruházási alapok által támogatott megfelelő infrastruktúrák.
(32)
A közös érdekű projektek pénzügyi támogatását horizontális intézkedéseknek kell kiegészíteniük, - ideértve a technikai segítségnyújtást, a keresletösztönző intézkedéseket és a koordinációt - amelyek célja az uniós támogatás hatásának a maximalizálása.
(33)
A széles sávú hálózatokra vonatkozó támogatás odaítélésekor a Bizottságnak kellően figyelembe kell vennie a meglévő uniós pénzügyi eszközök értékelésének eredményeit.
(34)
A Bizottságot egy, az összes tagállam képviselőiből álló szakértői csoport segíti, amelynek kikérik a véleményét, és amely hozzájárul többek között e rendelet végrehajtásának nyomon követéséhez, a tervezéshez, az értékeléshez és a végrehajtás kapcsán jelentkező problémák kezeléséhez.
(35)
A szakértői csoportnak együtt kell működnie az e rendelet végrehajtásában érintett szervekkel, vagyis a helyi és a regionális hatóságokkal, az internet-szolgáltatókkal, a nyilvános hálózatok rendszergazdáival és az alkatrészgyártókkal, továbbá a nemzeti szabályozó hatóságokkal és az 1211/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel (15) létrehozott Európai Elektronikus Hírközlési Szabályozók Testületével (BEREC).
(36)
Az 1316/2013/EU rendelet létrehozza az Európai Hálózatfinanszírozási Eszköz koordinációs bizottságát, amely a 182/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (16) értelmében vett bizottságnak minősül. Az 1316/2013/EU rendelet felhatalmazza a Bizottságot, hogy a vizsgálóbizottsági eljárásnak megfelelően éves és többéves munkaprogramokat fogadjon el többek között a távközlési ágazat vonatkozásában, amely utóbbi e rendelet tárgyát képezi. Fontos kiemelni, hogy e tekintetben a tagállamokat az Európai Hálózatfinanszírozási Eszköz koordinációs bizottságában az e rendelethez kapcsolódó kérdésekről és mindenekelőtt az éves és többéves munkaprogramok tervezeteiről folytatott megbeszélések alkalmával a távközlési infrastruktúrák ágazata szakértőinek kell képviselniük.
(37)
Mivel e rendelet céljait, nevezetesen a távközlési infrastruktúrák területén működő transzeurópai hálózatok összehangolt fejlesztését a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, az Unió szintjén azonban a támogatott infrastruktúrák határon átnyúló jellege és az Unió egész területére gyakorolt hatása miatt e célok jobban megvalósíthatók, az Unió intézkedéseket hozhat az Európai Unióról szóló szerződés 5. cikkében foglalt szubszidiaritás elvének megfelelően. Az említett cikkben foglalt arányosság elvének megfelelően ez a rendelet nem lépi túl az e célok eléréséhez szükséges mértéket.
(38)
A közlekedési-, távközlési és energia infrastruktúrák területére vonatkozó közös érdekű projektek támogatása érdekében az 1316/2013/EU rendelet meghatározza, hogy milyen feltételek, módszerek és eljárások keretében nyújtható uniós pénzügyi támogatás a transzeurópai hálózatok számára. Az említett rendelet emellett mindhárom ágazat vonatkozásában meghatározza az 1311/2013/EU, Euratom rendelet alapján rendelkezésre álló források bontását. Az 1316/2013/EU rendelet 2014. január 1-jétől alkalmazandó. Helyénvaló ezért e rendelet időbeli hatályát az 1316/2013/EU rendelet és az 1311/2013/EU, Euratom rendelet időbeli hatályához igazítani. Ezt a rendeletet ezért 2014. január 1-jétől kell alkalmazni.
(39)
Az 1336/97/EK európai parlamenti és tanácsi határozatot (17) hatályon kívül kell helyezni,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Tárgy
(1) Ez a rendelet iránymutatásokat állapít meg a távközlési infrastruktúrák területén működő transzeurópai hálózatokra vonatkozó közös érdekű projektek időben történő megvalósítása és átjárhatósága érdekében.
(2) Ez a rendelet különösen az alábbiakról rendelkezik:
a)
a közös érdekű projektek céljai és működési prioritásai;
b)
a közös érdekű projektek meghatározása;
c)
azok a kritériumok, amelyekkel összhangban a közös érdekű projektekhez hozzájáruló intézkedések - a fejlesztésük, megvalósításuk, telepítésük, összekapcsolásuk és átjárhatóságuk tekintetében - az 1316/2013/EU rendelet szerint uniós pénzügyi támogatásra jogosultak;
d)
a közös érdekű projektek finanszírozásának prioritásai.
2. cikk
Fogalommeghatározások
(1) E rendelet alkalmazásában az 1316/2013/EU rendelet 2. cikkében foglalt fogalommeghatározásokat kell alkalmazni.
(2) E rendelet és az 1316/2013/EU rendelet alkalmazásában az alábbi fogalommeghatározások szintén alkalmazandók:
a) „távközlési infrastruktúra”: széles sávú hálózatok és digitális szolgáltatási infrastruktúrák;
b) „digitális szolgáltatási infrastruktúrák”: olyan infrastruktúrák, amelyek lehetővé teszik a hálózati szolgáltatások elektronikus - tipikusan interneten keresztül történő - nyújtását, transzeurópai átjárható közös érdekű szolgáltatásokat nyújtva a polgárok, üzleti vállalkozások és/vagy közigazgatási szervek számára; és amelyek alapvető szolgáltatási platformokból és általános szolgáltatásokból állnak;
c) „építőelemek”: olyan digitális szolgáltatási alapinfrastruktúrák, amelyek az összetettebb digitális szolgáltatási infrastruktúrákban újrahasznosítható kulcsfontosságú tényezők;
d) „alapvető szolgáltatási platformok”: a digitális szolgáltatási infrastruktúrák központi elemei, amelyek célja a transzeurópai összekapcsolhatóság, hozzáférés és átjárhatóság biztosítása, valamint amelyek a tagállamok számára nyitva állnak és más szereplők számára is nyitva állhatnak;
e) „általános szolgáltatások”: olyan közvetítő szolgáltatások, amelyek egy vagy több nemzeti infrastruktúrát kötnek össze alapvető szolgáltatási platformmal vagy platformokkal;
f) „széles sávú hálózatok”: nagyon nagy sebességű internetkapcsolat biztosítására képes vezetékes és vezeték nélküli hozzáférési hálózatok, kiegészítő infrastruktúrák és törzshálózatok;
g) „horizontális intézkedések”: az 1316/2013/EU rendelet 2. cikke 6. és 7. pontjában meghatározott tanulmányok és programtámogató intézkedések.
3. cikk
Célok
(1) A közös érdekű projekteknek hozzá kell járulniuk az 1316/2013/EU rendelet 3. cikkében meghatározott általános célkitűzések eléréséhez.
(2) Az általános célok mellett a közös érdekű projekteknek az alábbi konkrét célok közül egynek vagy többnek a megvalósítására is törekedniük kell:
a)
gazdasági növekedés, a belső piac teljes körű megvalósításának és működésének támogatása az európai gazdaság, így többek között a kis- és középvállalkozások (kkv-k) versenyképességének támogatása érdekében;
b)
a polgárok, az üzleti vállalkozások és a közigazgatási szervek mindennapi életének javítása minden szinten, a következők elősegítése révén: széles sávú hálózatok, a nemzeti, regionális és helyi széles sávú hálózatok összekapcsolása és átjárhatósága, az e hálózatokhoz való megkülönböztetéstől mentes hozzáférés és a digitális társadalmi befogadás.
(3) Az (1) és (2) bekezdésben említett célok eléréséhez az alábbi működési prioritásoknak kell hozzájárulniuk:
a)
a transzeurópai digitális szolgáltatási infrastruktúrák átjárhatósága, összekapcsolhatósága, fenntartható telepítése, működése és fejlesztése, valamint európai szintű koordinációja;
b)
olyan eredményes magán- és közbefektetések, amelyek ösztönzik a széles sávú hálózatok telepítését és modernizálását, és hozzájárulnak az európai digitális menetrendben a széles sávú hálózatok tekintetében megfogalmazott célok eléréséhez.
4. cikk
Közös érdekű projektek
(1) A közös érdekű projektek különösen:
a)
átjárható és lehetőség szerint nemzetközileg kompatibilis olyan alapvető szolgáltatási platformok létrehozását és/vagy javítását célozzák, amelyek a digitális szolgáltatási infrastruktúrákra irányuló általános szolgáltatásokkal járnak együtt;
b)
hatékony befektetési eszközt biztosítanak a széles sávú hálózatok számára, új befektetői köröket és projektgazdákat vonzanak és ösztönzik az innovatív projektek és üzleti modellek elterjedését.
(2) A közös érdekű projektek a teljes folyamatot magukban foglalhatják, azaz a megvalósíthatósági tanulmányokat, a végrehajtást, a folyamatos működést és fejlesztést, az összehangolást és az értékelést egyaránt.
(3) A közös érdekű projekteket horizontális intézkedések támogathatják.
(4) A közös érdekű projektek és az azokhoz hozzájáruló intézkedések további leírása a mellékletben található.
5. cikk
A támogatás módjai
(1) A digitális szolgáltatási infrastruktúrák területén az alapvető szolgáltatási platformokat elsősorban az Unió hozza létre, míg az általános szolgáltatásokat az adott alapvető szolgáltatási platformokhoz kapcsolódó felek biztosítják. A széles sávú hálózatokba való beruházásoknak túlnyomóan a magánszférából kell érkezniük, és versenyképes, befektetésbarát szabályozói környezet révén elő kell segíteni azokat. Széles sávú hálózatokhoz közforrásból származó támogatás csak a piac hiányosságai és nem eléggé kedvező befektetési helyzet esetében nyújtható.
(2) Kívánatos, hogy a tagállamok és a közös érdekű projekt végrehajtásáért felelős, illetve a projekt megvalósításához hozzájáruló egyéb szervek hozzák meg a közös érdekű projektek végrehajtásának elősegítéséhez szükséges intézkedéseket. Az adott tagállam területéhez kapcsolódó közös érdekű projekt végrehajtására vonatkozó végső döntés az adott tagállam jóváhagyása után hozható meg.
(3) A közös érdekű projektekhez hozzájáruló, az e rendelet 6. cikkében foglalt kritériumoknak megfelelő intézkedések az 1316/2013/EU rendeletben foglalt feltételek mellett és az ugyanezen rendelet szerint elérhető eszközök keretében jogosultak uniós pénzügyi támogatásra. A pénzügyi támogatás nyújtására az Unió által elfogadott vonatkozó szabályok és eljárások, az e rendelet 6. cikkében foglalt finanszírozási prioritások és az erőforrások rendelkezésre állása szerint kerül sor, figyelemmel a kedvezményezettek sajátos igényeire.
(4) A digitális szolgáltatási infrastruktúrák területén a közös érdekű projektekhez hozzájáruló intézkedések támogatásának
a)
közbeszerzés; és/vagy
b)
vissza nem térítendő támogatás révén kell történnie.
(5) A széles sávú hálózatok területén a közös érdekű projektekhez hozzájáruló intézkedések támogatásának
a)
az 1316/2013/EU rendeletben meghatározott olyan pénzügyi eszközök révén kell történnie, amelyek az 1316/2013/EU rendelet 15. cikke (2) bekezdésének megfelelően nyitottak az Európai Hálózatfinanszírozási Eszköz egyéb részeiből, egyéb eszközökből, programokból és uniós költségvetési tételekből, tagállamoktól, így többek között a regionális és helyi hatóságoktól, valamint bármely más befektetőktől, köztük magánbefektetőktől érkező további hozzájárulások iránt; és/vagy
b)
a nem az Európai Hálózatfinanszírozási Eszközből származó - akár uniós, akár nemzeti - közforrásokból nyújtott pénzügyi eszközök és vissza nem térítendő támogatások együttese révén kell történnie.
(6) A horizontális intézkedések támogatásának
a)
közbeszerzés; és/vagy
b)
vissza nem térítendő támogatás révén kell történnie.
(7) A széles sávú hálózatokra szánt pénzügyi eszközökre a költségvetésből előirányzott teljes összeg nem haladhatja meg a költséghatékony támogatáshoz szükséges minimumösszeget, amelyet az 1316/2013/EU rendelet 14. cikkének (1) bekezdésében említett előzetes értékelés alapján kell megállapítani.
Ez az összeg a távközlési ágazat vonatkozásában az 1316/2013/EU rendelet 5. cikke (1) bekezdésének (b) pontjában említett pénzügyi keretösszeg 15 %-a.
(8) A széles sávú hálózatra vonatkozó, e rendelet értelmében pénzügyi támogatásban részesülő projektek legalább harmadának 100 Mbit/s fölötti szélessávú sebesség elérésére kell irányulnia.
(9) A 8. cikk (6) bekezdése szerinti jelentést követően az Európai Parlament és a Tanács a Bizottság javaslata alapján felülvizsgálhatja az e cikk (7) bekezdésének megfelelően megállapított összeget és a projekteknek az e cikk (8) bekezdésében foglalt arányát.
(10) Amennyiben az Európai Hálózatfinanszírozási Eszközből származó támogatás az európai strukturális és beruházási alapokból származó támogatást és egyéb közvetlen köztámogatást egészít ki, az Európai Hálózatfinanszírozási Eszköz intézkedései és az európai strukturális és beruházási alapokból származó támogatás közötti szinergiák elérését támogatni lehet a megfelelő koordinációs mechanizmus alkalmazásával.
6. cikk
Támogathatósági feltételek és finanszírozási prioritások
(1) Ahhoz, hogy a digitális szolgáltatási infrastruktúrák területén a közös érdekű projektekhez hozzájáruló intézkedések támogathatók legyenek, valamennyi alábbi feltételnek meg kell felelniük:
a)
eléggé kiforrottak a megvalósításhoz, amit - többek között az innovációra és kutatásra vonatkozó uniós programok keretében végzett - sikeres kísérleti projektek támasztanak alá;
b)
hozzájárulnak a belső piacot támogató uniós szakpolitikákhoz és tevékenységekhez;
c)
hozzáadott európai értéket hoznak létre adott esetben az Európai Hálózatfinanszírozási Eszköztől eltérő finanszírozási forrásokat felhasználva - a hosszú távú fenntarthatóságra vonatkozó stratégiát és tervet tartalmaznak, és amelyek minőségét megvalósíthatósági tanulmánnyal és költség-haszon elemzéssel kell alátámasztani; e stratégiát adott esetben naprakésszé kell tenni;
d)
megfelelnek az átjárhatóságra vonatkozó nemzetközi és/vagy európai követelményeknek vagy nyílt specifikációknak és iránymutatásoknak, így például az európai átjárhatósági keretnek, valamint már létező megoldásokra épülnek.
(2) A digitális szolgáltatási infrastruktúrák területén a közös érdekű projektekhez hozzájáruló, az Európai Hálózatfinanszírozási Eszközből finanszírozandó intézkedések kiválasztását, valamint finanszírozási szintjük megállapítását az 1316/2013/EU rendelet 17. cikkének (1) bekezdésében említett éves munkaprogram keretében kell elvégezni.
(3) A melléklet 1. szakaszának 1. pontjában felsorolt egyéb digitális szolgáltatási infrastruktúrák fejlesztéséhez, telepítéséhez és működéséhez elengedhetetlen és azokban bizonyíthatóan felhasználásra kerülő építőelemeknek elsődleges prioritást kell biztosítani a finanszírozás során.
(4) A melléklet 1.szakaszának 2. és 3. pontjában felsorolt egyéb, az uniós jog, szakpolitikák és programok támogatását szolgáló digitális szolgáltatási infrastruktúráknak másodlagos prioritást kell biztosítani, lehetőség szerint a már meglévő építőelemekre alapozva.
(5) Az alapvető szolgáltatási platformok támogatása prioritást élvez az általános szolgáltatásokkal szemben.
(6) Az e rendelet 3. cikkében meghatározott célkitűzések és a közös érdekű projektek e rendelet mellékletében szereplő leírása alapján, valamint a rendelkezésre álló költségvetést figyelembe véve 1316/2013/EU rendelet 17. cikkében említett éves és többéves munkaprogramokban további támogathatósági és prioritási kritériumok állapíthatók meg a digitális szolgáltatási infrastruktúrákra vonatkozóan.
(7) Ahhoz, hogy a széles sávú hálózatok területén a közös érdekű projektekhez hozzájáruló intézkedések támogathatók legyenek, valamennyi alábbi feltételnek meg kell felelniük:
a)
jelentős mértékben hozzájárulnak az európai digitális menetrend céljainak megvalósításához;
b)
a projektfejlesztési és előkészítési fázisaik kellően kiforrottak és hatékony megvalósítási mechanizmusokon alapulnak;
c)
piaci hiányosságokat és az optimálistól elmaradó befektetési helyzeteket kezelnek;
d)
nem vezetnek a piac torzulásához, illetve nem szorítják ki a magánbefektetéseket;
e)
a kérdéses földrajzi terület igényeinek a kezeléséhez a legalkalmasabbnak tekintett technológiát használják, figyelembe véve az objektív kritériumon alapuló földrajzi, társadalmi és gazdasági tényezőket, valamint összhangban a technológiasemlegesség elvével;
f)
a konkrét projekt megvalósításához a legalkalmasabb technológiát használják, és ezzel párhuzamosan az adatáramlási kapacitás, az adatátviteli biztonság, a hálózat ellenállóképessége és a költséghatékonyság szempontjából a legmodernebb technológiák közötti lehető legjobb egyensúlyt kínálják;
g)
nagy elterjedési potenciállal rendelkeznek és/vagy innovatív üzleti modellekre épülnek.
(8) Az e cikk (7) bekezdésének g) pontjában említett feltételek teljesítése nem szükséges az 1316/2013/EU rendelet 15. cikkének (2) bekezdése szerinti további elkülönített hozzájárulásokból finanszírozott projektek esetében.
(9) A horizontális intézkedések az alábbi feltételek teljesülése esetén támogathatók:
a)
végrehajtási intézkedések megvalósítását és irányítását készítik elő és támogatják, és már meglevő vagy megjelenő végrehajtási problémákat kezelnek; vagy
b)
digitális szolgáltatási infrastruktúrák iránti új keresletet teremtenek.
7. cikk
Együttműködés a harmadik országokkal és a nemzetközi szervezetekkel
(1) Az Unió annak érdekében, hogy az e rendelet által elérni kívánt célok teljesüljenek, kapcsolatot kezdeményezhet, megbeszéléseket, információcserét és együttműködést folytathat harmadik országok hatóságaival vagy bármely más szervezetével. Az egyéb célkitűzések mellett ez az együttműködés többek között az átjárhatóság előmozdítását szolgálja az Unió távközlési infrastruktúrája területén levő hálózatok és a harmadik országokban levő hasonló hálózatok között.
(2) Az Európai Szabadkereskedelmi Társulás (EFTA) országai, amelyek egyben az Európai Gazdasági Térségnek (EGT) is tagjai, az EGT-megállapodásban foglalt feltételekkel összhangban részt vehetnek az Európai Hálózatfinanszírozási Eszköznek a távközlési infrastruktúrákra vonatkozó részében.
(3) Az 1316/2013/EU rendelet 8. cikkének (3) bekezdésétől és 9. cikkének (4) bekezdésétől eltérve a valamely előcsatlakozási eszközből részesülő csatlakozó államok és tagjelölt országok az Unióval aláírt megállapodásokkal összhangban részt vehetnek az Európai Hálózatfinanszírozási Eszköznek a távközlési infrastruktúrákra vonatkozó részében.
(4) Az EFTA-országok részvételének alkalmazásában az Európai Hálózatfinanszírozási Eszközről szóló rendeletnek a távközlési infrastruktúrákra vonatkozó részét különálló programnak kell tekinteni.
8. cikk
Információcsere, nyomon követés és jelentéstétel
(1) Az 1316/2013/EU rendelet 22. cikkének harmadik albekezdése szerint kapott információk alapján a tagállamok és a Bizottság információt és legjobb gyakorlatokat cserélnek az e rendelet végrehajtása terén elért eredményekről. Adott esetben a tagállamok e folyamatba bevonnak helyi és regionális hatóságokat is. A Bizottság éves áttekintést tesz közzé ezen információkról, és benyújtja azt az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak.
(2) A Bizottság munkáját a tagállamok egy-egy képviselőjéből álló szakértői csoport segíti, amellyel a Bizottság rendszeresen konzultál. A szakértői csoport különösen az alábbiakban segíti a Bizottság munkáját:
a)
e rendelet végrehajtásának nyomon követése;
b)
a nemzeti tervek vagy adott esetben nemzeti stratégiák figyelembevétele;
c)
a munkaprogramok megvalósításának pénzügyi és technikai szinten történő értékelését célzó intézkedések meghozatala;
d)
létező vagy felmerülő projektmegvalósítási problémák kezelése;
e)
az 1316/2013/EU rendelet 17. cikkben említett éves és többéves tervek kidolgozását megelőzően stratégiai iránymutatások megfogalmazása, különös tekintettel a közös érdekű projektekhez hozzájáruló intézkedések kiválasztására és visszavonására, a költségvetési bontás meghatározására, továbbá e munkaprogramok felülvizsgálatára.
(3) A szakértői csoport fontolóra vehet bármely egyéb olyan kérdést is, amely a távközlési infrastruktúrák területén a transzeurópai hálózatok fejlesztésével függ össze.
(4) A Bizottság tájékoztatja a szakértői csoportot az 1316/2013/EU rendelet 17. cikkében említett éves és többéves programok végrehajtása terén elért eredményekről.
(5) A szakértői csoport együttműködik a digitális hálózatok és szolgáltatások tervezésével, fejlesztésével és irányításával foglalkozó szervezetekkel, illetve más érintett érdekelt felekkel.
A Bizottság és az e rendelet végrehajtásáért felelős egyéb szervezetek, így például az Európai Beruházási Bank, különös figyelmet szentelnek a szakértői csoport észrevételeinek.
(6) Az 1316/2013/EU rendelet félidős és utólagos értékelésével összefüggésben, az említett rendelet 27. cikkében említettek szerint, és a szakértői csoport segítségével a Bizottság jelentést tesz közzé az e rendelet végrehajtása terén elért eredményekről. A jelentést meg kell küldeni az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak.
(7) E jelentésnek értékelést kell tartalmaznia a közös érdekű projektek kidolgozása és megvalósítása terén elért eredményekről, ideértve a végrehajtásbeli késedelmek és a felmerült nehézségek ismertetését, valamint a kötelezettségvállalásokról és a kifizetésekről szóló információkat is.
(8) A Bizottság a jelentésben azt is értékeli, hogy a közös érdekű projektek hatóköre továbbra is tükrözi-e a technológiai fejlesztéseket és az innovációkat, valamint a szabályozásbeli vagy piaci és gazdasági fejleményeket és, hogy az ilyen fejleményekre és a hosszú távú fenntarthatóság szükségességére tekintettel a támogatott közös érdekű projektek finanszírozását vajon fokozatosan meg kell-e szüntetni vagy más módon kell-e biztosítani. Olyan projektek esetében, amelyek várhatóan jelentős környezeti hatással járnak, a jelentéseknek tartalmazniuk kell a környezeti hatás elemzését is, amely kiterjed, adott esetben, az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodásra és hatásainak mérséklésére, illetve a katasztrófákkal szembeni ellenálló-képességre. Ennek az értékelésnek értékelés elvégzésére bármely más, erre alkalmasnak ítélt időpontban is sor kerülhet.
(9) A 3. cikkben meghatározott konkrét célkitűzések elérését utólagosan kell mérni többek között az alábbiak alapján:
a)
a digitális szolgáltatási infrastruktúrák rendelkezésre állása, az egyes digitális szolgáltatási infrastruktúrához kapcsolódó tagállamok számában mérve;
b)
a digitális szolgáltatási infrastruktúrákat használó polgárok és üzleti vállalkozások százalékos aránya és az ilyen szolgáltatások határokon átnyúló rendelkezésre állása;
c)
a széles sávú infrastruktúrák területére vonzott befektetések mértéke és a tőkeáttételi hatás, az 5. cikk (5) bekezdésének b) pontjában említett közforrásokból származó hozzájárulásokból finanszírozott projekteket illetően.
9. cikk
Hatályon kívül helyezés
Az 1336/97/EK határozat hatályát veszti.
10. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.
Ezt a rendeletet 2014. január 1-jétől kell alkalmazni.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Strasbourgban, 2014. március 11-én.