KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESAFGØRELSE
af 19. marts 2014
om et specifikt kontrol- og inspektionsprogram for fiskeri efter almindelig tun i det østlige Atlanterhav og Middelhavet, sværdfisk i Middelhavet og sardin og ansjos i den nordlige del af Adriaterhavet
(meddelt under nummer C(2014) 1717)
(2014/156/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1224/2009 af 20. november 2009 om oprettelse af en EF-kontrolordning med henblik på at sikre overholdelse af reglerne i den fælles fiskeripolitik, om ændring af forordning (EF) nr. 847/96, (EF) nr. 2371/2002, (EF) nr. 811/2004, (EF) nr. 768/2005, (EF) nr. 2115/2005, (EF) nr. 2166/2005, (EF) nr. 388/2006, (EF) nr. 509/2007, (EF) nr. 676/2007, (EF) nr. 1098/2007, (EF) nr. 1300/2008, (EF) nr. 1342/2008 og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 2847/93, (EF) nr. 1627/94 og (EF) nr. 1966/2006 (1), særlig artikel 95, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Forordning (EF) nr. 1224/2009 finder anvendelse på alle aktiviteter, der er omfattet af den fælles fiskeripolitik, og som udføres på medlemsstaternes område eller i EU-farvande eller af EU-fiskerfartøjer eller, uden at det berører flagmedlemsstatens primære ansvar, af medlemsstaternes statsborgere, og fastsætter bl.a., at medlemsstaterne skal sikre, at kontrol, inspektion og håndhævelse udføres uden forskelsbehandling med hensyn til sektorer, fartøjer eller personer og på basis af risikostyring.
(2)
Ved Rådets forordning (EF) nr. 302/2009 (2) fastsættes der generelle regler for Unionens anvendelse af en flerårig genopretningsplan for almindelig tun (Thunnus thynnus), som Den Internationale Kommission for Bevarelse af Tunfiskebestanden i Atlanterhavet (ICCAT) har fremsat henstilling om.
(3)
Ved Rådets forordning (EF) nr. 1967/2006 (3) fastsættes der regler vedrørende tekniske foranstaltninger, forvaltningsplaner og specifikke foranstaltninger gældende for stærkt vandrende arter med henblik på bevarelse, forvaltning og udnyttelse af de levende akvatiske ressourcer.
(4)
På sit 37. årsmøde i maj 2013 vedtog Den Almindelige Kommission for Fiskeriet i Middelhavet (GFCM) henstilling GFCM 37/2013/1 (4) om en flerårig forvaltningsplan for fiskeriet efter små pelagiske bestande i GFCM's geografiske underområde 17 (den nordlige del af Adriaterhavet) og om midlertidige bevarelsesforanstaltninger for fiskeriet efter små pelagiske bestande i underområde 18 (den sydlige del af Adriaterhavet).
(5)
På sit årsmøde i 2011 vedtog ICCAT henstilling [11-03] (5) vedrørende forvaltningsforanstaltninger for sværdfisk i Middelhavet. Bestemmelser i henstillinger, der er vedtaget af de regionale fiskeriforvaltningsorganisationer, er bindende for medlemsstaterne og derfor relevante for nærværende afgørelse, som vedrører medlemsstaternes planlægning og gennemførelse af kontrol og inspektion af de aktiviteter, der udøves inden for rammerne af den fælles fiskeripolitik.
(6)
I henhold til artikel 95 i forordning (EF) nr. 1224/2009 kan Kommissionen i samråd med de berørte medlemsstater fastsætte, hvilke fiskerier der skal omfattes af et specifikt kontrol- og inspektionsprogram. Det specifikke kontrol- og inspektionsprogram skal indeholde mål, prioriteringer og procedurer samt benchmarks for inspektionsaktiviteterne, som skal fastlægges på grundlag af risikostyring og revideres med jævne mellemrum på grundlag af en analyse af de opnåede resultater. De berørte medlemsstater skal træffe de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at det specifikke kontrol- og inspektionsprogram gennemføres, især hvad angår de nødvendige menneskelige og materielle ressourcer og de perioder og områder, hvor de skal anvendes.
(7)
I artikel 95, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1224/2009 fastsættes det, at det specifikke kontrol- og inspektionsprogram skal indeholde benchmarks for inspektionsaktiviteterne, der skal udarbejdes på basis af risikostyring. Med henblik herpå bør der fastlægges fælles risikovurderings- og risikostyringskriterier for kontrol, inspektion og verifikation, således at der rettidigt kan foretages risikoanalyser og overordnede vurderinger af relevante kontrol- og inspektionsoplysninger. De fælles kriterier skal sikre en harmoniseret strategi for inspektion og verifikation i alle medlemsstaterne og skabe lige vilkår for alle operatører.
(8)
Det specifikke kontrol- og inspektionsprogram bør indføres for perioden fra den 16. marts 2014 til den 15. marts 2018 og bør gennemføres af Grækenland, Spanien, Frankrig, Kroatien, Italien, Cypern, Malta, Portugal og Slovenien.
(9)
I henhold til artikel 98, stk. 1 og 3, i Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 404/2011 (6) skal medlemsstaternes ansvarlige myndigheder indføre en risikobaseret metode til udvælgelse af fartøjer til inspektion, idet alle tilgængelige oplysninger udnyttes, jf. dog bestemmelserne i flerårige planer, og på basis af en risikobaseret kontrol- og håndhævelsesstrategi gennemføre de nødvendige inspektionsaktiviteter på en objektiv måde for at forebygge, at fiskevarer fra fiskeri, der ikke er foreneligt med den fælles fiskeripolitiks regler, opbevares om bord, omlades, landes, forarbejdes, transporteres, oplagres eller markedsføres.
(10)
EU-Fiskerikontrolagenturet (EFCA), der er nedsat ved Rådets forordning (EF) nr. 768/2005 (7), har til opgave at samordne gennemførelsen af det specifikke kontrol- og inspektionsprogram efter en fælles ressourceanvendelsesplan, som gennemfører mål, prioriteringer, procedurer og benchmarks gældende for inspektionsaktiviteter, der er fastlagt i det specifikke kontrol- og inspektionsprogram, og at udpege de kontrol- og inspektionsressourcer, som de berørte medlemsstater kunne slå sammen. Sammenhængen mellem de procedurer, der er fastlagt i det specifikke kontrol- og inspektionsprogram, og dem, der er fastlagt i den fælles ressourceanvendelsesplan, bør derfor præciseres.
(11)
For at harmonisere kontrol- og inspektionsprocedurerne for fiskeriet efter almindelig tun i det østlige Atlanterhav og Middelhavet, sværdfisk i Middelhavet og sardin og ansjos i den nordlige del af Adriaterhavet, og for at det skal lykkes at gennemføre de flerårige planer og forvaltningsforanstaltninger for disse bestande og fiskeriet efter disse bestande, bør der udarbejdes regler for de kontrol- og inspektionsaktiviteter, som skal gennemføres af de kompetente myndigheder i de berørte medlemsstater, herunder for gensidig adgang til relevante oplysninger. Med henblik herpå bør der fastsættes målbenchmarks og mål, som fastlægger, hvor vidtrækkende kontrol- og inspektionsaktiviteterne skal være, og hvilke aktiviteter der først og fremmest skal kontrolleres og inspiceres.
(12)
De berørte medlemsstaters fælles inspektions- og overvågningsaktiviteter bør gennemføres i overensstemmelse med fælles ressourceanvendelsesplaner udarbejdet af EFCA for at sikre ensartede kontrol-, inspektions- og overvågningsmetoder og bidrage til en bedre koordinering af de kontrol-, inspektions- og overvågningsaktiviteter, som udføres af de pågældende medlemsstaters kompetente myndigheder.
(13)
Resultaterne af anvendelsen af det specifikke kontrol- og inspektionsprogram bør vurderes ved hjælp af årlige evalueringsrapporter, som hver berørt medlemsstat forelægger for Kommissionen og EFCA.
(14)
Foranstaltningerne i denne afgørelse er fastsat i samråd med de berørte medlemsstater. Denne afgørelse bør derfor rettes til disse medlemsstater.
(15)
Foranstaltningerne i denne afgørelse er i overensstemmelse med udtalelse fra Komitéen for Fiskeri og Akvakultur -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
KAPITEL I
ALMINDELIGE BESTEMMELSER
Artikel 1
Genstand og definitioner
Ved denne afgørelse indføres der et specifikt kontrol- og inspektionsprogram for fiskeri efter almindelig tun i det østlige Atlanterhav og Middelhavet, sværdfisk i Middelhavet og sardin og ansjos i den nordlige del af Adriaterhavet.
I det følgende henvises der til det østlige Atlanterhav, Middelhavet og den nordlige del af Adriaterhavet som »de berørte områder«.
Med henblik på denne afgørelse forstås der ved:
a)
»Den nordlige del af Adriaterhavet«: det område, der er defineret som sådan i bilag I til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1343/2011 (8).
b)
»Middelhavet«: FAO-underområde 37.1, 37.2 og 37.3 (FAO - FN's Levnedsmiddel-og Landbrugsorganisation)
c)
»Det østlige Atlanterhav«: ICES-underområde VII, VIII, IX og X som defineret i bilag III til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 218/2009 (9) (ICES - Det Internationale Havundersøgelsesråd) og FAO-afsnit 34.1.2.
Artikel 2
Anvendelsesområde
1. Det specifikke kontrol- og inspektionsprogram omfatter navnlig følgende aktiviteter:
a)
fiskeri som defineret i artikel 4, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1224/2009 i de berørte områder
b)
fiskerirelaterede aktiviteter, herunder opdræt, vejning, forarbejdning, afsætning, transport og oplagring af fiskevarer
c)
sportsfiskeri og rekreativt fiskeri
d)
import som defineret i artikel 2, nr. 11), i Rådets forordning (EF) nr. 1005/2008 (10)
e)
eksport som defineret i artikel 2, nr. 13), i forordning (EF) nr. 1005/2008.
2. Det specifikke kontrol- og inspektionsprogram anvendes indtil den 15. marts 2018.
3. Det specifikke kontrol- og inspektionsprogram gennemføres af Grækenland, Spanien, Frankrig, Kroatien, Italien, Cypern, Malta, Portugal og Slovenien (i det følgende benævnt »de berørte medlemsstater«).
KAPITEL II
MÅL, PRIORITERINGER, PROCEDURER OG BENCHMARKS
Artikel 3
Mål
1. Det specifikke kontrol- og inspektionsprogram skal sikre en ensartet og effektiv gennemførelse af bevarelses- og kontrolforanstaltningerne for de bestande, der er omhandlet i artikel 1.
2. Kontrol- og inspektionsaktiviteter, der udføres inden for rammerne af det specifikke kontrol- og inspektionsprogram, skal navnlig have til formål at sikre overensstemmelse med følgende:
a)
forvaltningen af fiskerimuligheder og eventuelle særlige betingelser i forbindelse hermed, herunder overvågningen af kvoteudnyttelse, fiskeriindsatsordning og de tekniske foranstaltninger, der gælder i de berørte områder
b)
rapporteringsforpligtelser for fiskeri, særlig når det gælder pålideligheden af de registrerede og rapporterede oplysninger
c)
forpligtelsen til at lande alle fangster gældende for de bestande og de områder, der er berørt af denne afgørelse, og som er omfattet af landingsforpligtelsen i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1380/2013 (11)
d)
specifikke bestemmelser vedtaget af regionale fiskeriforvaltningsorganisationer vedrørende de bestande og områder, der er berørt af denne afgørelse.
Artikel 4
Prioriteringer
1. De berørte medlemsstater udfører i henhold til artikel 4, nr. 18, i forordning (EF) nr. 1224/2009 og artikel 98 i gennemførelsesforordning (EU) nr. 404/2011 om kontrol og inspektion af fiskeri, der udøves af fiskerfartøjer, og fiskerirelaterede aktiviteter, der udøves af andre operatører, på grundlag af en risikostyringsstrategi.
2. Hvert fiskerfartøj, gruppe af fiskerfartøjer, kategori af fiskeredskaber, operatør eller fiskerirelaterede aktivitet underkastes for hver bestand, der er omhandlet i artikel 1, kontrol og inspektion i henhold til den prioritering, der er fastlagt i stk. 3.
3. Hver berørt medlemsstat fastsætter en prioritering på grundlag af resultaterne af den risikovurdering, som gennemføres efter procedurerne i artikel 5.
Artikel 5
Procedurer for risikovurdering
1. De berørte medlemsstater vurderer risikoen med hensyn til de berørte bestande og område(r) på grundlag af tabellen i bilag I.
2. Ved risikovurderingen vurderer hver berørt medlemsstat på grundlag af tidligere erfaringer og ud fra alle tilgængelige og relevante oplysninger sandsynligheden for, at reglerne ikke overholdes, og i så fald de mulige følger heraf. Ved at kombinere disse faktorer vurderer hver berørt medlemsstat risikoen (som »meget lav«, »lav«, »middel«, »høj« eller »meget høj«) for hver af de nævnte inspektionskategorier i artikel 4, stk. 2.
3. Hvis et fiskerfartøj fører et flag tilhørende en medlemsstat, som ikke er en af de berørte medlemsstater, eller hvis et tredjelandsfiskerfartøj fisker i de områder, der er omhandlet i artikel 1, fastsættes der et risikoniveau for det pågældende fartøj i henhold til stk. 3. Hvis der ingen oplysninger foreligger, og hvis ikke dets flagstatsmyndigheder som krævet i henhold til artikel 9 fremlægger resultatet af den risikovurdering, som de selv har gennemført i henhold til artikel 4, stk. 2 og 3, og som fører til et andet risikoniveau, betragtes det pågældende fartøj som et fartøj, hvortil der er knyttet en »meget høj« risiko.
Artikel 6
Risikostyringsstrategi
1. Hver berørt medlemsstat fastlægger på grundlag af sin risikovurdering en risikostyringsstrategi, som har til formål at sikre, at reglerne overholdes. Denne strategi omfatter udvælgelse, beskrivelse og tildeling af passende, omkostningseffektive kontrolinstrumenter og inspektionsressourcer, der er tilpasset den type risiko, og det skønnede risikoniveau, der er tale om, samt opfyldelsen af målbenchmarks.
2. Den i stk. 1 omhandlede risikostyringsstrategi koordineres på regionalt plan ved hjælp af en fælles ressourceanvendelsesplan som omhandlet i artikel 2, litra c), i forordning (EF) nr. 768/2005.
Artikel 7
Sammenhængen med procedurerne for de fælles ressourceanvendelsesplaner
1. Inden for rammerne af en fælles ressourceanvendelsesplan meddeler hver berørt medlemsstat i givet fald EFCA resultaterne af den risikovurdering, som medlemsstaten har udført i henhold til artikel 5, stk. 3, med angivelse af de anslåede risikoniveauer med dertil svarende inspektionsmål.
2. Hvor det er relevant, ajourføres de i stk. 1 omhandlede risikoniveauer og inspektionsmål med de oplysninger, som indsamles i forbindelse med den fælles inspektion og overvågning. EFCA underrettes straks efter afslutningen af hver ajourføring.
3. EFCA anvender oplysningerne fra de berørte medlemsstater til at koordinere risikostyringsstrategien på regionalt plan, jf. artikel 6, stk. 2.
Artikel 8
Målbenchmarks
1. Uden at dette berører de målbenchmarks, der er fastsat i bilag I til forordning (EF) nr. 1224/2009 og i artikel 9, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1005/2008, fastsættes der målbenchmarks for fiskerfartøjer, faststående net eller andre operatører, hvortil der er knyttet en »høj« eller en »meget høj« risiko, som anført i bilag II.
2. For nogle af de arter, der er omfattet af denne afgørelse, fastsættes der kontrolmål for samtlige risikoniveauer i bilag II.
3. Målbenchmarks for fiskerfartøjer, faststående net eller andre operatører, hvortil der er knyttet en »meget lav«, »lav« eller »middel« risiko, fastlægges af de berørte medlemsstater gennem det nationale kontrolhandlingsprogram, der er omhandlet i artikel 46 i forordning (EF) nr. 1224/2009, og de nationale foranstaltninger, der er omhandlet i samme forordnings artikel 95, stk. 4.
4. Uanset stk. 1 og 2 kan medlemsstaten i stedet anvende andre målbenchmarks, som indebærer en højere grad af overholdelse af reglerne, forudsat at:
a)
en indgående analyse af fiskeriet eller de fiskerirelaterede aktiviteter og spørgsmål vedrørende håndhævelse berettiger til at fastsætte målbenchmarks, der indebærer en højere grad af overholdelse af reglerne
b)
de benchmarks, som indebærer en højere grad af overholdelse af reglerne, meddeles Kommissionen, og sidstnævnte ikke gør indsigelse mod dem inden for en frist på 90 dage, at de ikke er diskriminerende, og at de ikke påvirker mål, prioriteringer og risikobaserede procedurer, som er fastlagt i det specifikke kontrol- og inspektionsprogram.
5. Samtlige målbenchmarks og mål vurderes hvert år på grundlag af de evalueringsrapporter, der er omhandlet i artikel 13, stk. 1, og revideres i givet fald i forbindelse med den evaluering, der er omhandlet i artikel 13, stk. 4.
6. Hvor det er relevant, gennemføres de målbenchmarks, der er omhandlet i denne artikel, ved hjælp af en fælles ressourceanvendelsesplan.
KAPITEL III
GENNEMFØRELSE
Artikel 9
Samarbejde medlemsstaterne imellem og med tredjelande
1. De berørte medlemsstater samarbejder med hinanden om gennemførelsen af det specifikke kontrol- og inspektionsprogram.
2. Når det er relevant, samarbejder alle de øvrige medlemsstater med de berørte medlemsstater.
3. Medlemsstaterne kan samarbejde med tredjelandes kompetente myndigheder om gennemførelsen af det specifikke kontrol- og inspektionsprogram.
Artikel 10
Fælles inspektion og overvågning
1. For at gøre deres nationale fiskerikontrolsystemer mere effektive og virkningsfulde gennemfører de berørte medlemsstater fælles inspektion og overvågning i farvande under deres jurisdiktion og, hvor det er relevant, på deres område. Sådanne aktiviteter gennemføres i givet fald inden for rammerne af de fælles ressourceanvendelsesplaner, der er omhandlet i artikel 9, stk. 1, i forordning (EF) nr. 768/2005.
2. Hvad angår fælles inspektion og overvågning, skal de pågældende medlemsstater:
a)
sørge for, at embedsmænd fra andre berørte medlemsstater tilbydes at deltage i fælles inspektions- og overvågningsaktiviteter
b)
fastlægge fælles operative procedurer for deres overvågningsfartøjer
c)
udpege kontaktpunkter som omhandlet i artikel 80, stk. 5, i forordning (EF) nr. 1224/2009, hvis det er relevant.
3. Embedsmænd og EU-fiskerikontrollører kan deltage i den fælles inspektion og overvågning.
Artikel 11
Dataudveksling
1. Med henblik på gennemførelse af det specifikke kontrol- og inspektionsprogram sikrer hver berørt medlemsstat direkte elektronisk udveksling af de oplysninger, der er omhandlet i artikel 111 i forordning (EF) nr. 1224/2009 og i bilag XII til gennemførelsesforordning (EU) nr. 404/2011, med andre berørte medlemsstater og med EFCA.
2. De i stk. 1 omhandlede oplysninger skal have relation til fiskeri og fiskerirelaterede aktiviteter udøvet i de områder, der er omfattet af det specifikke kontrol- og inspektionsprogram.
Artikel 12
Oplysninger
1. I afventning af en fuldstændig gennemførelse af afsnit XII, kapitel III, i forordning (EF) nr. 1224/2009 sender hver berørt medlemsstat elektronisk i overensstemmelse med det format, der er angivet i bilag III til nærværende afgørelse, Kommissionen og EFCA følgende oplysninger:
a)
identifikationsoplysninger for hver kontrol eller inspektion, der er gennemført med angivelse af dato og type
b)
identifikation af hvert fiskerfartøj (EU-flåderegisternummer), faststående net, køretøj eller operatør (selskabets navn), som har været genstand for kontrol eller inspektion
c)
hvilken type fiskeredskab der er inspiceret, når det er relevant, og
d)
hvis der er konstateret en eller flere alvorlige overtrædelser:
i)
hvilken type overtrædelse, der er tale om, med angivelse af
ii)
aktuel status med hensyn til opfølgning af den eller de konstaterede overtrædelser (navnlig om sagen er ved at blive undersøgt, om der er tale om en verserende retssag eller en appel) og
iii)
eventuelle sanktioner pålagt som følge af overtrædelserne: bødestørrelse, værdi af beslaglagt fisk og/eller redskaber, antal point tildelt i henhold til artikel 126, stk. 1, i gennemførelsesforordning (EU) nr. 404/2011, eller andre typer af sanktioner.
2. Oplysningerne i stk. 1 meddeles for hver kontrol eller inspektion og skal fortsat anføres og ajourføres i hver rapport, indtil sagerne er afsluttet i henhold til den berørte medlemsstats lovgivning. Hvis der ikke træffes foranstaltninger, efter at der er konstateret en alvorlig overtrædelse, skal der vedlægges en forklaring.
3. Når det gælder fiskeriet efter almindelig tun i det østlige Atlanterhav og Middelhavet og sværdfisk i Middelhavet, skal de oplysninger, der er omhandlet i stk. 1 og 2, sendes elektronisk til Kommissionen og EFCA den 15. september og ajourføres den 31. januar det følgende år.
4. Når det gælder fiskeriet efter sardin og ansjos i den nordlige del af Adriaterhavet, skal de oplysninger, der er omhandlet i stk. 1 og 2, sendes elektronisk til Kommissionen og EFCA den 15. april og ajourføres den 31. januar det følgende år.
Artikel 13
Evaluering
1. Hver berørt medlemsstat forelægger senest den 31. marts i året efter det relevante kalenderår, Kommissionen og EFCA en evalueringsrapport vedrørende effektiviteten af de kontrol- og inspektionsaktiviteter, som er gennemført inden for rammerne af dette specifikke kontrol- og inspektionsprogram.
2. Evalueringsrapporten i stk. 1 skal mindst indeholde de oplysninger, der er angivet i bilag IV. De berørte medlemsstater kan i deres evalueringsrapport medtage andre foranstaltninger såsom uddannelses- eller oplysningstiltag, som tager sigte på en nøjere overholdelse af reglerne, når det gælder fiskerfartøjer, faststående net og andre operatører.
3. EFCA skal ved den årlige vurdering af, hvor effektiv den fælles ressourceanvendelsesplan har været, jf. artikel 14 i forordning (EF) nr. 768/2005, tage hensyn til de i stk. 1 omhandlede evalueringsrapporter.
4. Kommissionen indkalder én gang om året til et møde i Komitéen for Fiskeri og Akvakultur for at evaluere, om det specifikke kontrol- og inspektionsprogram er egnet, fyldestgørende og effektivt, og for på grundlag af de i stk. 1 omhandlede evalueringsrapporter at vurdere, hvilken samlet virkning programmet har for overholdelsen af reglerne, når det gælder fiskerfartøjer, faststående net og andre operatører. De målbenchmarks og mål, som er anført i bilag II, kan revideres i overensstemmelse hermed.
Artikel 14
Adressater
Denne afgørelse er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 19. marts 2014.
A BIZOTTSÁG VÉGREHAJTÁSI HATÁROZATA
(2014. március 19.)
a kékúszójútonhal-állományok kelet-atlanti és földközi-tengeri halászatára, a kardhalállományok földközi-tengeri halászatára, valamint a szardínia- és szardellaállományok észak-adriai halászatára vonatkozó egyedi ellenőrzési és vizsgálati program létrehozásáról
(az értesítés a C(2014) 1717. számú dokumentummal történt)
(2014/156/EU)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel a közös halászati politika szabályainak betartását biztosító közösségi ellenőrző rendszer létrehozásáról, a 847/96/EK, a 2371/2002/EK, a 811/2004/EK, a 768/2005/EK, a 2115/2005/EK, a 2166/2005/EK, a 388/2006/EK, az 509/2007/EK, a 676/2007/EK, az 1098/2007/EK, az 1300/2008/EK és az 1342/2008/EK rendelet módosításáról, valamint a 2847/93/EGK, az 1627/94/EK és az 1966/2006/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. november 20-i 1224/2009/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 95. cikkére,
mivel:
(1)
Az 1224/2009/EK rendelet a tagállamok területén vagy az Unió vizein, illetve az uniós halászhajók vagy - a lobogó szerinti tagállam elsődleges felelősségének sérelme nélkül - a tagállamok állampolgárai által végzett minden, a közös halászati politika hatálya alá tartozó tevékenységre alkalmazandó, és a rendelet különösen azt írja elő, hogy valamennyi tagállamnak gondoskodnia kell arról, hogy az ellenőrzést, a vizsgálatot és a végrehajtást az ágazatok, hajók vagy személyek tekintetében hátrányos megkülönböztetés nélkül, a kockázatkezelés elvei alapján végezzék el.
(2)
A 302/2009/EK tanácsi rendelet (2) az Atlanti Tonhal Védelmére Létrehozott Nemzetközi Bizottság (ICCAT) által a kékúszójú tonhalra (Thunnus thynnus) vonatkozóan előterjesztett többéves helyreállítási terv Unió általi alkalmazásával kapcsolatos általános szabályokat határozza meg.
(3)
Az 1967/2006/EK tanácsi rendelet (3) az élő vízi erőforrások védelme, kezelése és kiaknázása érdekében szabályokat állapít meg a nagy távolságokra vándorló halfajokra vonatkozó technikai intézkedések, gazdálkodási tervek és egyedi intézkedések vonatkozásában.
(4)
2013 májusában megtartott 37. éves ülésén a Földközi-tengeri Általános Halászati Bizottság (GFCM) elfogadta a 17. GFCM földrajzi alterületen (az Adriai-tenger északi része) előforduló kisméretű nyíltvízi állományokra vonatkozó többéves gazdálkodási tervről és a 18. GFCM földrajzi alterületen (az Adriai-tenger déli része) előforduló kisméretű nyíltvízi állományok halászatára vonatkozó átmeneti technikai intézkedésekről szóló GFCM 37/2013/1 sz. ajánlást (4).
(5)
2011-es éves ülésén az ICCAT elfogadta a földközi-tengeri kardhalállományra vonatkozó gazdálkodási intézkedésekről szóló [11-03] sz. ajánlást (5). A regionális halászati gazdálkodási szervezetek által elfogadott ajánlások rendelkezései kötelezők a tagállamokra nézve, és így relevánsak e határozat szempontjából, amely megállapítja, hogy a tagállamoknak miként kell megtervezniük, ütemezniük és végrehajtaniuk a közös halászati politika keretében végrehajtandó ellenőrzési és felügyeleti tevékenységeket.
(6)
Az 1224/2009/EK rendelet 95. cikke lehetőséget biztosít a Bizottság számára, hogy az érintett tagállamokkal együttesen meghatározza, hogy az egyedi ellenőrzési és vizsgálati programokat mely halászatokra kell kiterjeszteni. Az ilyen egyedi ellenőrzési és vizsgálati programnak meg kell jelölnie a vizsgálati tevékenységek célkitűzéseit, prioritásait és eljárásait, valamint referenciaértékeit; ez utóbbiakat kockázatkezelés alapján kell megállapítani, és az elért eredmények elemzésének elvégzése után rendszeresen felül kell őket vizsgálni. Az érintett tagállamok kötelesek a szükséges intézkedések elfogadásával biztosítani az egyedi ellenőrzési és vizsgálati programok végrehajtását, különös tekintettel a szükséges emberi és anyagi erőforrásokra, valamint alkalmazásuk időszakaira és övezeteire.
(7)
Az 1224/2009/EK rendelet 95. cikkének (2) bekezdése szerint az egyedi ellenőrzési és vizsgálati programnak meg kell határoznia a vizsgálati tevékenységek referenciaértékeit, amelyeket kockázatkezelés alapján kell megállapítani. E célból helyénvaló közös kockázatértékelési és kockázatkezelési kritériumokat megállapítani az ellenőrzési és vizsgálati tevékenységek tekintetében, hogy időben el lehessen végezni a vonatkozó ellenőrzési és vizsgálati információk kockázatelemzését és átfogó értékelését. A közös kritériumok célja a vizsgálat és ellenőrzés harmonizált megközelítésének kialakítása valamennyi tagállamban, valamint egyenlő feltételek biztosítása valamennyi piaci szereplő számára.
(8)
Az egyedi ellenőrzési és vizsgálati programot a 2014. március 16-tól2018. március 15-ig tartó időszakra vonatkozóan kell kidolgozni, és azt Horvátországnak, Ciprusnak, Franciaországnak, Görögországnak, Olaszországnak, Máltának, Portugáliának, Szlovéniának és Spanyolországnak kell végrehajtania.
(9)
A 404/2011/EU bizottsági végrehajtási rendelet (6) 98. cikkének (1) és (3) bekezdése előírja, hogy a többéves tervekben foglalt rendelkezések sérelme nélkül a tagállamok illetékes hatóságai valamennyi rendelkezésre álló információ felhasználásával kockázatalapú megközelítést fogadjanak el a vizsgálati célcsoportok kiválasztásához, és a kockázatalapú ellenőrzési és végrehajtási stratégiára is figyelemmel tárgyilagosan végezzék el a szükséges vizsgálati tevékenységeket, hogy megelőzzék a közös halászati politika szabályainak nem megfelelő tevékenységekből származó halászati termékek fedélzeten tárolását, átrakását, kirakodását, feldolgozását, szállítását, tárolását, forgalmazását és raktározását.
(10)
A 768/2005/EK tanácsi rendelettel (7) létrehozott Európai Halászati Ellenőrző Hivatal (EFCA) közös alkalmazási terv alapján koordinálja az egyedi ellenőrzési és vizsgálati programok végrehajtását, amely terv révén megvalósíthatóvá válnak az egyedi ellenőrzési és vizsgálati programokban a vizsgálati tevékenységek vonatkozásában meghatározott célkitűzések, prioritások, eljárások és referenciaértékek, és amely terv meghatározza az egyes érintett tagállamok által egyesíthető ellenőrzési és vizsgálati eszközöket. Ezért egyértelművé kell tenni az egyedi ellenőrzési és vizsgálati programokban, valamint a közös alkalmazási tervben meghatározott eljárások közötti kapcsolatokat.
(11)
A kékúszójútonhal-állományok kelet-atlanti és földközi-tengeri halászatára, a kardhalállományok földközi-tengeri halászatára, valamint a szardínia- és szardellaállományok észak-adriai halászatára vonatkozó ellenőrzési és vizsgálati eljárások harmonizálása, továbbá az ezeket az állományokat és halászatukat érintő többéves tervek és gazdálkodási intézkedések sikerének biztosítására helyénvaló szabályokat kialakítani az érintett tagállamok illetékes hatóságai által végzendő ellenőrzési és vizsgálati tevékenységek esetében, ideértve a megfelelő adatokhoz való kölcsönös hozzáférést is. A célértékeknek és a célkitűzéseknek ennek érdekében meg kell határozniuk az ellenőrzési és vizsgálati tevékenységek intenzitását és prioritásait.
(12)
Az érintett tagállamoknak közös vizsgálati és felügyeleti tevékenységet kell végezniük, adott esetben az EFCA által megállapított közös alkalmazási tervvel összhangban, hogy növeljék az ellenőrzési, vizsgálati és felügyeleti gyakorlatok egységességét, és elősegítsék az ellenőrzési, vizsgálati és felügyeleti tevékenységek e tagállamok illetékes hatóságai közötti koordinációjának kialakítását.
(13)
Az egyedi ellenőrzési és vizsgálati programok alkalmazásával elért eredményeket éves értékelő jelentésekben kell bemutatni; e jelentéseket az érintett tagállamoknak meg kell küldeniük a Bizottságnak és az EFCA-nak.
(14)
Az e határozatban előírt intézkedések az érintett tagállamokkal egyeztetve kerültek kidolgozásra. E határozatot tehát ezeknek a tagállamoknak kell címezni.
(15)
Az e határozatban előírt intézkedések összhangban vannak a Halászati és Akvakultúraágazati Bizottság véleményével,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
I. FEJEZET
ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK
1. cikk
Tárgy és fogalommeghatározások
E határozat létrehozza a kékúszójútonhal-állományok kelet-atlanti és földközi-tengeri halászatára, a kardhalállományok földközi-tengeri halászatára, valamint a szardínia- és szardellaállományok észak-adriai halászatára vonatkozó egyedi ellenőrzési és vizsgálati programot.
Az Atlanti-óceán keleti részére, a Földközi-tengerre és az Adriai-tenger északi részére a továbbiakban „az érintett területek”-ként történik hivatkozás.
E határozat alkalmazásában:
a)
„az Adriai-tenger északi része”: az 1343/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (8) I. mellékletében ilyen néven meghatározott terület;
b)
„Földközi-tenger”: az ENSZ Élelmezési és Mezőgazdasági Szervezetének 37.1, 37.2 és 37.3 alterülete;
c)
„az Atlanti-óceán keleti része”: a Nemzetközi Tengerkutatási Tanács (ICES) VII, VIII, IX, X övezete a 218/2009/EK európai parlamenti és a tanácsi rendelet (9) III. mellékletében szereplő területmeghatározások szerint, valamint a FAO 34.1.2 körzet.
2. cikk
Hatály
(1) Az egyedi ellenőrzési és vizsgálati program különösen a következő tevékenységekre terjed ki:
a)
az érintett területeken folytatott, az 1224/2009/EK rendelet 4. cikkének 1. pontja szerinti halászati tevékenységek;
b)
halászattal kapcsolatos tevékenységek, többek között a halászati termékek tenyésztése, mérlegelése, feldolgozása, forgalmazása, szállítása és raktározása;
c)
sporthorgászat és szabadidős horgászat.
d)
az 1005/2008/EK tanácsi rendelet (10) 2. cikkének 11. pontjában meghatározott behozatal;
e)
az 1005/2008/EK rendelet 2. cikkének 13. pontjában meghatározott kivitel;
(2) Az egyedi ellenőrzési és vizsgálati program 2018. március 15-ig alkalmazandó.
(3) Az egyedi ellenőrzési és vizsgálati programot Ciprusnak, Franciaországnak, Görögországnak, Horvátországnak, Máltának, Olaszországnak Portugáliának, Spanyolországnak és Szlovéniának (a továbbiakban: az érintett tagállamok) kell végrehajtania.
II. FEJEZET
CÉLKITŰZÉSEK, PRIORITÁSOK, ELJÁRÁSOK ÉS REFERENCIAÉRTÉKEK
3. cikk
Célkitűzések
(1) Az egyedi ellenőrzési és vizsgálati programnak biztosítania kell az 1. cikkben említett állományokra alkalmazandó védelmi és ellenőrzési intézkedések egységes és hatékony végrehajtását.
(2) Az egyedi ellenőrzési és vizsgálati program szerint végzett ellenőrzési és vizsgálati tevékenységek célja különösen a következő rendelkezéseknek való megfelelés biztosítása:
a)
a halászati lehetőségekkel való gazdálkodás és az ahhoz kapcsolódó konkrét feltételek, ideértve a kvótafelhasználás és az érintett területeken alkalmazott erőkifejtési rendszer és technikai intézkedések nyomon követését;
b)
a halászati tevékenységekre vonatkozó jelentéstételi kötelezettségek, különös tekintettel a nyilvántartott és bejelentett információk megbízhatóságára;
c)
az összes fogás kirakodására vonatkozó kötelezettség az e határozat által érintett állományok és területek vonatkozásában, amelyek az 1380/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek (11) megfelelően kirakodási kötelezettség hatálya alá tartoznak;
d)
a regionális halászati gazdálkodási szervezetek által jóváhagyott, e határozat által érintett állományokra és területekre vonatkozó külön rendelkezések.
4. cikk
Prioritások
(1) Az érintett tagállamok az 1224/2009/EK rendelet 4. cikkének 18. pontjával és a 404/2011/EU végrehajtási rendelet 98. cikkével összhangban kockázatkezelési stratégia alapján végzik a halászhajók által folytatott halászati tevékenységek és a más piaci szereplők által folytatott, halászattal kapcsolatos tevékenységek ellenőrzését és vizsgálatát.
(2) Az egyes halászhajókat, halászhajócsoportokat, halászeszköz-kategóriákat, piaci szereplőket, illetve halászattal kapcsolatos tevékenységeket az 1. cikkben említett valamennyi állomány tekintetében a (3) bekezdés értelmében meghatározott prioritási szintnek megfelelően vetik alá ellenőrzésnek vagy vizsgálatnak.
(3) Az egyes érintett tagállamok az 5. cikkben megállapított eljárásokkal összhangban elvégzett kockázatértékelés eredményei alapján határozzák meg a prioritási szintet.
5. cikk
Kockázatértékelési eljárások
(1) Az érintett tagállamok az érintett állományok és terület(ek) vonatkozásában az I. mellékletben megállapított táblázat szerint értékelik a kockázatokat.
(2) A kockázatértékelésben az egyes érintett tagállamok a múltbéli tapasztalatok alapján és a rendelkezésre álló releváns információk felhasználásával áttekintik, hogy mekkora a szabályok be nem tartásának valószínűsége, illetve a szabályok be nem tartása esetén mik a lehetséges következmények. Ezen elemek kombinálásával az érintett tagállamok megbecsülik a 4. cikk (2) bekezdésében említett valamennyi vizsgálati kategória kockázati szintjét („nagyon alacsony”, „alacsony”, „közepes”, „magas”, „nagyon magas”).
(3) Amennyiben érintett tagállamnak nem minősülő tagállam lobogója alatt közlekedő halászhajó vagy harmadik ország halászhajója az 1. cikkben említett terület(ek)en folytat tevékenységet, a (3) bekezdéssel összhangban meg kell állapítani a hozzá rendelhető kockázati szintet. Információ hiányában, és amennyiben a lobogó szerinti tagállam hatóságai a 9. cikk keretében nem adják át a 4. cikk (2) és (3) bekezdése szerint lefolytatott és más kockázati szintet mutató saját kockázatértékelésük eredményeit, az ilyen hajót „nagyon magas” kockázatú halászhajónak kell tekinteni.
6. cikk
Kockázatkezelési stratégia
(1) A kockázatértékelés alapján minden érintett tagállam meghatározza a szabályok betartásának biztosítását középpontba helyező kockázatkezelési stratégiát. E stratégiának magában kell foglalnia a megfelelő és költséghatékony ellenőrzési és vizsgálati eszközök számbavételét, leírását és elosztását az egyes kockázatok jellegével és becsült szintjével, valamint a célértékek elérésével összefüggésben.
(2) Az (1) bekezdésben említett kockázatkezelési stratégiát regionális szinten a 768/2005/EK 2. cikkének c) pontjában említett közös alkalmazási terv segítségével kell összehangolni.
7. cikk
Kapcsolat a közös alkalmazási terv szerinti eljárásokkal
(1) Adott esetben a közös alkalmazási terv keretében az egyes tagállamok közlik az EFCA-val az 5. cikk (3) bekezdésével összhangban elvégzett kockázatértékelésük eredményeit és különösen a becsült kockázati szinteket, a megfelelő vizsgálati célcsoportok listájával együtt.
(2) Adott esetben az (1) bekezdésben említett kockázati szinteket és célcsoportlistákat a közös vizsgálati és felügyeleti tevékenységek során gyűjtött információk felhasználásával naprakésszé kell tenni. Az EFCA-t haladéktalanul értesíteni kell minden naprakésszé tételről.
(3) Az EFCA az érintett tagállamok által átadott információk alapján a 6. cikk (2) bekezdésével összhangban regionális szinten összehangolja a kockázatkezelési stratégiát.
8. cikk
Célértékek
(1) Az 1224/2009/EK rendelet I. mellékletében és az 1005/2008/EK rendelet 9. cikkének (1) bekezdésében említett célértékek sérelme nélkül, a „magas” és „nagyon magas” kockázatú halászhajókra, csapdákra, illetve más piaci szereplőkre vonatkozó célértékeket a II. melléklet határozza meg.
(2) Az e határozattal érintett bizonyos fajok esetében az egyes kockázati szintekhez kapcsolódó valamennyi ellenőrzési célkitűzést a II. melléklet határozza meg.
(3) A „nagyon alacsony”, „alacsony” vagy „közepes” kockázatú halászhajókra, csapdákra, illetve más piaci szereplőkre vonatkozó célértékeket az érintett tagállamok az 1224/2009/EK rendelet 46. cikkében említett nemzeti ellenőrzési cselekvési programokon és az említett rendelet 95. cikkének (4) bekezdésében említett nemzeti intézkedéseken keresztül határozzák meg.
(4) Az (1) és (2) bekezdéstől eltérve a tagállamok más, szigorúbb szabálykövetési célértékeket is alkalmazhatnak, feltéve, hogy:
a)
halászati vagy halászattal kapcsolatos tevékenységek részletes elemzése és végrehajtási szempontok indokolják a szigorúbb szabálykövetési célértékek megállapítását;
b)
a szigorúbb szabálykövetési célértékeket bejelentik a Bizottságnak, és az 90 napon belül nem emel kifogást, továbbá e célértékek nem diszkriminatívak és nem érintik az egyedi ellenőrzési és vizsgálati programban meghatározott célkitűzéseket, prioritásokat és kockázatalapú eljárásokat.
(5) Valamennyi célértéket és célkitűzést évente kell értékelni a 13. cikk (1) bekezdésében említett értékelő jelentések alapján, és adott esetben ennek megfelelően felül kell őket vizsgálni a 13. cikk (4) bekezdésében említett értékelés során.
(6) Az e cikkben említett célértékeknek adott esetben közös alkalmazási terv szerez érvényt.
III. FEJEZET
VÉGREHAJTÁS
9. cikk
A tagállamok közötti és harmadik országokkal folytatott együttműködés
(1) Az érintett tagállamok együttműködnek egymással az egyedi ellenőrzési és vizsgálati program végrehajtásában.
(2) Adott esetben az összes többi tagállam együttműködik az érintett tagállamokkal.
(3) A tagállamok az egyedi ellenőrzési és vizsgálati program végrehajtása érdekében együttműködhetnek harmadik országok illetékes hatóságaival.
10. cikk
Közös vizsgálati és felügyeleti tevékenységek
(1) Nemzeti halászati ellenőrző rendszerük hatékonyságának és eredményességének fokozása érdekében az érintett tagállamok közös vizsgálati és felügyeleti tevékenységeket vállalhatnak a joghatóságuk alá tartozó vizeken és - adott esetben - a területükön. Az ilyen tevékenységeket - megfelelő esetben - a 768/2005/EK rendelet 9. cikkének (1) bekezdésében említett közös alkalmazási tervek keretében végzik.
(2) A közös vizsgálati és felügyeleti tevékenységek céljából minden érintett tagállam:
a)
gondoskodik arról, hogy más érintett tagállamok tisztviselői meghívást kapjanak a közös vizsgálati és felügyeleti tevékenységekben való részvételre;
b)
a felügyeleti járműveire vonatkozóan közös működési eljárásokat alakít ki;
c)
adott esetben kijelöli az 1224/2009/EK rendelet 80. cikkének (5) bekezdésében említett kapcsolattartó pontokat.
(3) A tisztviselők és az uniós ellenőrök részt vehetnek a közös vizsgálati és felügyeleti tevékenységekben.
11. cikk
Adatcsere
(1) Az egyedi ellenőrzési és vizsgálati programok végrehajtása céljából az egyes érintett tagállamok biztosítják az 1224/2009/EK rendelet 111. cikkében és a 404/2011/EU végrehajtási rendelet XII. mellékletében említett közvetlen elektronikus adatcserét a többi érintett tagállammal és az EFCA-val.
(2) Az (1) bekezdésben említett adatok az egyedi ellenőrzési és vizsgálati programmal érintett terület(ek)en folytatott halászati és halászattal kapcsolatos tevékenységekre vonatkoznak.
12. cikk
Tájékoztatás
(1) Az 1224/2009/EK rendelet XII. címe III. fejezetének maradéktalan végrehajtásáig, és az e határozat III. mellékletében meghatározott formátum szerint minden egyes érintett tagállam elektronikus formában közli a Bizottsággal és az EFCA-val az alábbi információkat:
a)
az egyes elvégzett ellenőrzési vagy vizsgálati műveletek azonosítója, időpontja és típusa;
b)
az ellenőrzés vagy vizsgálat alá vont egyes halászhajók azonosítója (uniós flotta-nyilvántartási szám), csapdák és járművek azonosítója, illetve piaci szereplők azonosítása (cégnév);
c)
adott esetben a vizsgált halászeszköz típusa; és
d)
egy vagy több jogsértés feltárása esetén:
i.
a jogsértés(ek) típusa(i);
ii.
a jogsértés(eke)t követő intézkedések aktuális állása (különösen a tekintetben, hogy az ügy kivizsgálás alatt áll-e, folyamatban van-e vagy jogorvoslati szakaszban van-e); és
iii.
a jogsértés(ek) tekintetében kiszabott szankció(k): a bírság mértéke, az elkobzott halak vagy halászeszközök értéke, a 404/2011/EU végrehajtási rendelet 126. cikkének (1) bekezdése értelmében kiszabott pontok vagy más típusú szankciók.
(2) Az (1) bekezdésben említett információkat minden egyes ellenőrzés vagy vizsgálat tekintetében meg kell adni, és mindaddig fel kell tüntetni és naprakésszé kell tenni a jelentésekben, amíg az érintett tagállam jogszabályai szerint az ügy le nem zárul. Amennyiben a súlyos jogsértést nem követi intézkedés, azt meg kell indokolni.
(3) A kékúszójútonhal-állományok kelet-atlanti és földközi-tengeri halászata, valamint a kardhalállományok földközi-tengeri halászata esetében az (1) és (2) bekezdésben említett információkat elektronikus formában szeptember 15-én meg kell küldeni a Bizottságnak és az EFCA-nak, és ezeket az információkat a következő év január 31-én naprakésszé kell tenni.
(4) A szardínia- és szardellaállományok észak-adriai halászata esetében az (1) és (2) bekezdésben említett információkat elektronikus formában április 15-én meg kell küldeni a Bizottságnak és az EFCA-nak, és ezeket az információkat a következő év január 31-én naprakésszé kell tenni.
13. cikk
Értékelés
(1) Az érintett tagállamok az adott naptári évet követő év március 31-ig értékelő jelentést küldenek a Bizottságnak és az EFCA-nak a szóban forgó egyedi ellenőrzési és vizsgálati program keretében végzett ellenőrzési és vizsgálati tevékenységek eredményességéről.
(2) Az (1) bekezdésben említett értékelő jelentésnek tartalmaznia kell legalább a IV. mellékletben felsorolt információkat. Az érintett tagállamok értékelő jelentésükben beszámolhatnak más intézkedésekről is, például a halászhajók, csapdák és más piaci szereplők megfelelésének előmozdítására tervezett képzéseket és tájékoztató üléseket.
(3) Az EFCA a 768/2005/EK rendelet 14. cikkében említett, a közös alkalmazási tervekre vonatkozó éves értékeléséhez figyelembe veszi az (1) bekezdésben említett értékelő jelentéseket.
(4) A Bizottság évente egyszer összehívja a Halászati és Akvakultúraágazati Bizottságot, hogy az (1) bekezdésben említett értékelő jelentések alapján értékelje az egyedi ellenőrzési és vizsgálati program alkalmasságát, megfelelőségét és eredményességét, valamint a programnak a halászhajók, csapdák és más piaci szereplők megfelelésére gyakorolt általános hatását. A II. mellékletben meghatározott célértékek és célkitűzések ennek megfelelően felülvizsgálhatók.
14. cikk
Címzettek
Ennek a határozatnak a tagállamok a címzettjei.
Kelt Brüsszelben, 2014. március 19-én.