KOMMISSIONENS AFGØRELSE
af 6. november 2013
om Tysklands foranstaltninger til fordel for HoKaWe Eberswalde GmbH SA.34721 (2012/C) (ex 2012/NN)
(meddelt under nummer C(2013) 7058)
(Kun den tyske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2014/206/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 108, stk. 2,
under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),
efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte bemærkninger i henhold til ovennævnte bestemmelser (1), under hensyntagen til disse bemærkninger, og
ud fra følgende betragtninger:
1. SAGSFORLØB
(1)
Den 30. april 2012 modtog Kommissionen en klage fra en træforarbejdende virksomhed, som driver et kraftværk i delstaten Brandenburg, vedrørende en 15-årig rammeaftale, som var blevet indgået mellem delstaten Brandenburg og HoKaWe Eberswalde GmbH (herefter »HoKaWe«), og som ifølge klageren udgør statsstøtte i henhold til artikel 107, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.
(2)
Den 11. maj 2012 tilsendte Kommissionen Tyskland et ikke-fortroligt resumé af klagen og anmodede om yderligere oplysninger. Ved brev af 6. juni 2012 tog Tyskland stilling til klagen og fremsendte de ønskede oplysninger.
(3)
Den 27. august 2012 videresendte Kommissionen en ikke-fortrolig udgave af dette svar til klageren og spurgte, om klageren ville gå videre i sagen. Klageren meddelte den 4. september 2012, at han ikke vil trække klagen tilbage.
(4)
Ved brev af 19. december 2013 underrettede Kommissionen Tyskland om sin beslutning om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure efter artikel 108, stk. 2, i TEUF vedrørende den pågældende støtte.
(5)
Kommissionens beslutning om at indlede en procedure blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (2). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte bemærkninger til foranstaltningen.
(6)
Ved brev af 28. februar 2013 tog Tyskland stilling til beslutningen. Derudover modtog Kommissionen den 30. april 2013 bemærkninger fra to interesserede parter og den 3. maj 2013 en reaktion fra klageren.
(7)
De ikke-fortrolige udgaver af disse bemærkninger blev videresendt til Tyskland den 17. maj 2013. Tyskland fremsatte bemærkninger hertil den 11. juni 2013 og supplerede disse bemærkninger ved brev af 13. juni 2013.
(8)
Ved brev af 2. august 2013, 17. september 2013 og 23. september 2013 udbad Kommissionen sig nærmere oplysninger, som Tyskland besvarede ved brev af 15. august 2013, 20. september 2013 og 1. oktober 2013.
2. BESKRIVELSE AF FORANSTALTNINGEN
2.1. Støttemodtageren
(9)
HoKaWe er et anpartsselskab, som driver et træfyret biomassekraftværk i Eberswalde i delstaten Brandenburg. Kraftværket blev bygget i 2005 og kom i drift i 2006. I juni 2011 indledte byretten i Frankfurt/Oder en insolvensbehandling af HoKaWe. Virksomheden har imidlertid endnu ikke indstillet sin erhvervsmæssige virksomhed.
(10)
Landkreis Barnim var interesseret i at erhverve HoKaWes aktiver med henblik på at fortsætte driften. I maj 2012 blev kontrakten vedrørende salget af HoKaWes aktiver vedtaget på skiftesamlingen, og salget blev optaget i en notarialakt. Da delstaten Brandenburg ikke har accepteret overdragelsen af rammeaftalen om levering af træ fra Brandenburgs statsskov (rammeaftalen er genstand for den foreliggende afgørelse) til den nye ejer, har Landkreis Barnim opsagt købskontrakten.
2.2. Beskrivelse af foranstaltningen
(11)
I juni 2005 indgik delstaten Brandenburg og HoKaWe en rammeaftale om levering af træ fra Brandenburgs statsskov. Aftalen fastsætter mængderne, betingelserne og vilkårene for levering af træ (3) til HoKaWe i en periode på 15 år (fra den 1. juni 2006 til den 1. juni 2021). Der blev givet tilsagn om 150 000 rummeter (rm) om året fra nærområdet (leveringsradius på maks. 70 km) omkring kraftværket i Eberswalde.
(12)
I aftalen blev der fastsat en udgangsbasispris på 15,50 EUR/rm for 2004. Desuden fastsatte aftalens ordlyd årlige prisjusteringer, som skulle aftales mellem parterne på baggrund af udviklingen i Forbundsrepublikkens statistiske kontors industritræprisindeks (4). Ændringer i træprisen i forhold til basisprisen skulle bæres med 50 % af køber og 50 % af sælger (herefter »prisjusteringsklausulen«).
(13)
Med henblik på beregning af den pågældende prisjustering indeholdt aftalen imidlertid også følgende formel (herefter »prisjusteringsformele« eller »formelen«):
(14)
Følgelig skal der sondres mellem prisjusteringsklausulen efter aftalens ordlyd og prisjusteringsformelen.
(15)
Ifølge Tyskland afspejler prisjusteringsklausulen parternes hensigter. Dette baseres på et internt notat fra Brandenburgs ministerium for landbrug, miljøbeskyttelse og fysisk planlægning af 1. oktober 2003 vedrørende et møde mellem repræsentanter for delstaten Brandenburg og repræsentanter for HoKaWe, hvoraf det klart fremgår, at den af parterne under forhandlingerne tilstræbte prisjustering er i overensstemmelse med prisjusteringsklausulen. Dette underbygges yderligere af et notat fra Brandenburgs ministerium for økonomi og europæiske anliggender af 5. januar 2011, hvori det anbefales at henholdsvis tilpasse og fortolke rammeaftalen således, at dens ordlyd følges, for på denne måde at afspejle parternes egentlige hensigter.
(16)
Formelen var på sin side fejlagtig, hvilket bekræftes i en udtalelse fra Tyskland og i to udtalelser udarbejdet på delstaten Brandenburgs foranledning (5) i 2010, og førte ikke til et resultat, som ville have været i overensstemmelse med de hensigter, parterne definerede i prisjusteringsklausulen.
(17)
Efter aftalens ikrafttræden blev prisen justeret på grundlag af formelen. I modsætning til de i aftalens ordlyd udtrykte hensigter svarede de efter formelen beregnede prisjusteringer ikke til den faktiske udvikling i industritræprisindekset, men lå derimod væsentligt under gennemsnitsprisen for træ fra statsskoven i Brandenburg. Derudover førte formelen ikke til den af parterne tilstræbte ligelige fordeling af risikoen for prisudsving mellem delstaten og HoKaWe.
(18)
Årsagen hertil er, som det er nævnt i betragtning 16, det fejlagtige ved formelen, idet den ikke gengav de i prisjusteringsklausulen fastlagte hensigter hos parterne matematisk korrekt (6).
(19)
Desuden fremgår det af Tysklands brev af 28. februar 2013, at parterne med hensyn til parametrene for beregningen af prisjusteringen i henhold til formelen har anlagt en vurdering flere gange i aftaleperioden (7). Tyskland meddelte Kommissionen, at årsagerne hertil ikke længere fremgår af dokumenterne.
(20)
I de to udtalelser, der blev udarbejdet på foranledning af delstaten Brandenburg i 2010 (jf. betragtning 16), blev der henvist til aftalens mulige statsstøtteretlige relevans, og det blev anbefalet at tilpasse aftalen gennem en ændring af formelen. Efter forhandlinger mellem HoKaWe og delstaten Brandenburg underskrev parterne derfor den 26. august 2011 en revideret udgave af aftalen, som trådte i kraft den 1. juli 2011. Den reviderede udgave løste de i betragtning 12 til 19 beskrevne problemer, idet det blev fastlagt, at priserne fra den 1. juli 2011 skulle justeres i henhold til prisjusteringsklausulen og dermed i overensstemmelse med parternes oprindelige hensigter. Fra denne dato var formelen altså ikke længere en bestanddel af aftalen og kunne således ikke længere finde anvendelse.
(21)
Desuden besluttede delstaten Brandenburg ikke at videreføre aftalen med fremtidige investorer, som måtte overtage HoKaWes formue.
2.3. Begrundelse for indledning af proceduren
(22)
Den 19. december 2012 besluttede Kommissionen at indlede en formel undersøgelsesprocedure i henhold til artikel 108, stk. 2, i TEUF (herefter »indledningsbeslutningen«).
(23)
Heri fandt Kommissionen foreløbig, at gennemførelsen af den mellem delstaten Brandenburg og HoKaWe indgåede rammeaftale omfatter et støttelement.
(24)
Kommissionen satte spørgsmålstegn ved, om en privat sælger på markedet på forhånd ville have accepteret en afregningspris som den, der blev resultatet af anvendelsen af den beskrevne prisjusteringsformel.
(25)
Selv om man antager, at aftaleparterne ikke var klar over den fejlagtige formel, tvivler Kommissionen stadig meget på, at de tyske myndigheder handlede i overensstemmelse med markedet i forbindelse med en senere gennemførelse af aftalen. Årsagen hertil var udviklingen i prisen på træ solgt i henhold til aftalen, for den efter formelen beregnede pris lå væsentligt lavere end gennemsnitsprisen på træ i delstaten Brandenburg. En fornuftig privat sælger i samme situation ville straks have brugt alle muligheder for at ændre prisjusteringsmetoden. Men de tyske myndigheder fortsatte med at anvende formelen indtil 2011.
(26)
Kommissionen nåede under hensyntagen til disse betragtninger til den konklusion, at det på nuværende tidspunkt ikke kan udelukkes, at HoKaWe har fået en fordel af aftalen, og at den derfor har udgjort statsstøtte i perioden fra aftalens ikrafttrædelsesdato (den 1.6.2006), til kontrakten blev ændret (den 30.6.2011). Eftersom der hverken er noget åbenbart retsgrundlag for statsstøttens forenelighed, eller Tyskland har gjort et sådant gældende, tvivler Kommissionen på, at foranstaltningen kan anses for forenelig med det indre marked.
3. BEMÆRKNINGER FRA INTERESSEREDE PARTER
(27)
I løbet af den formelle undersøgelsesprocedure modtog Kommissionen en bemærkning fra klageren samt to bemærkninger fra andre interesserede parter.
(28)
Klageren fremsendte interne notater fra Brandenburgs ministerium for landbrug, miljøbeskyttelse og fysisk planlægning fra december 2003 og marts 2004. Ifølge klageren viser disse notater, at der allerede inden indgåelsen af aftalen var betænkeligheder ved flere aspekter heri: I notatet fra december 2003 blev det således på daværende tidspunkt med hensyn til konsekvenserne af aftalen fastslået, at aftalen allerede for 2004 kunne føre til en pris, som lå væsentligt under det daværende prisniveau for industritræ. Ligeledes blev der i det interne notat fra marts 2004 henvist til, at prisjusteringsmetoden ville medføre urimelige prisindrømmelser fra delstaten Brandenburgs side. Det blev derfor udtrykkeligt anbefalet at nytænke aftalen eller genforhandle enkelte punkter heri.
(29)
Klageren anførte, at ingen privat sælger i en tilsvarende situation ville have indgået en sådan aftale, og at en privat sælger omgående ville have truffet foranstaltninger, da det stod klart, at priserne lå under markedspriserne, og ikke ville have ventet i fem år. Desuden hævdede klageren, for så vidt angår prisjusteringen, at de aftalte priser ikke havde afspejlet den faktiske udvikling på træmarkedet, men snarere havde indbragt HoKaWe en uberettiget fordel. Størrelsen af den i perioden fra 2006 til 2011 ydede støtte skønnes af klageren til 7,3 mio. EUR (til grund for dette skøn lægges den mellem klageren og andre leverandører aftalte gennemsnitspris på træ).
(30)
Derudover har Kommissionen modtaget bemærkninger fra to træforarbejdende virksomheder i delstaten Brandenburg. Ifølge disse virksomheder havnede en væsentlig del af det træ, som kom fra statsskoven i Brandenburg, på grund af den langsigtede aftale i første omgang slet ikke på det regionale træmarked, hvilket har forårsaget uforholdsmæssige konkurrencefordrejninger og truet små træforarbejdende virksomheder på deres eksistens.
4. BEMÆRKNINGER FRA TYSKLAND
(31)
Tyskland fastholdt sin opfattelse af, at rammeaftalen var markedskonform og følgelig ikke indeholdt elementer af statsstøtte.
(32)
Ifølge oplysninger fra Tyskland fandtes der på tidspunktet for underskrivelsen af aftalen ikke noget marked for energitræ. Derfor havde parterne aftalt, at den pris, som HoKaWe skulle betale, skulle fastsættes på grundlag af prisen på industritræ, og at prisjusteringerne skulle foretages på baggrund af udviklingen i industritræprisindekset. Tyskland anførte desuden, at aftalens ordlyd afspejlede den tilsigtede prisjusteringsmåde, men indrømmede dog samtidig, at de med formelen opnåede resultater ikke var i overensstemmelse med den tilstræbte fordeling af risikoen for prisudsving mellem aftaleparterne.
(33)
Derfor hævdede Tyskland, at udgangsbasisprisen og prisjusteringsklausulen, som var fastlagt i aftaleteksten, dvs. prisjusteringer på grundlag af industritræprisindekset i Tyskland og en ligelig fordeling af risikoen for prisudsving mellem parterne, kan betragtes som markedskonform på tidspunktet for aftalens underskrivelse.
(34)
Ifølge Tyskland gik det først op for skovforvaltningen i Brandenburg i forbindelse med dens reorganisering i januar 2009, at anvendelsen af formelen havde medført, at HoKaWe betalte lavere priser end andre virksomheder. Derpå havde de kompetente myndigheder i Brandenburg i 2010 bestilt en udtalelse hos den eksterne juridiske rådgivningsvirksomhed RAUE LLP vedrørende aftalen og desuden foretaget en intern juridisk vurdering af aftalen. Begge udtalelser havde vist aftalens mulige statsstøtteretlige relevans. Endvidere konkluderer Brandenburgs ministerium for økonomi og europæiske anliggender i et notat af 5. januar 2011, at prisjusteringsklausulen er markedskonform, men at en prisjustering efter formelen derimod udgør statsstøtte. Derfor skal aftalen revideres således, at der med ændringen af formelen tilvejebringes en situation, hvor parternes egentlige vilje afspejles. Delstaten Brandenburg fulgte denne anbefaling i august 2011.
(35)
Tyskland har fremført, at delstaten Brandenburg har handlet i overensstemmelse med markedsvilkårene, idet aftalen er blevet tilpasset i 2011. En tidligere intervention havde ikke været mulig, da eksisterende kontrakter skulle overholdes, og fordi aftalen kun kunne have været ændret af parterne i fællesskab.
(36)
Desuden gør Tyskland gældende, at aftalen hverken udgør statsstøtte, fordrejer konkurrencevilkårene eller påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.
5. VURDERING AF STØTTEFORANSTALTNINGEN
5.1. Spørgsmålet om statsstøtte
(37)
I henhold til artikel 107, stk. 1, i TEUF er statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med det indre marked, i det omfang den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.
(38)
I forbindelse med kontrollen af, hvorvidt en forretningstransaktion mellem et statsligt organ og en økonomisk enhed udgør statsstøtte, skal der i henhold til Kommissionens faste praksis og som bekræftet af Domstolen ske inddragelse af princippet om en markedsøkonomisk investor. Ifølge dette princip skal staten, hvis den er aktiv på markedet som erhvervsdrivende, agere som en privat markedsdeltager, da der ellers ville kunne være tale om statsstøtte. Det er således udslagsgivende for, hvorvidt der foreligger statsstøtte, om en privat markedsdeltager havde handlet på samme måde i en lignende situation, dvs. om denne ville have solgt aktiver, varer eller tjenesteydelser til den samme pris (princippet om en markedsøkonomisk investor). I henhold hertil kan ikke-økonomiske betragtninger ikke retfærdiggøre godkendelsen af en lavere pris. Dette princip er gentagne gange blevet anvendt af Kommissionen og til stadighed bekræftet af Domstolen. (8)
(39)
Derfor skal Kommissionen i den foreliggende sag vurdere, om en privat sælger ville have været parat til at indgå en aftale med en sammenlignelig løbetid, en sammenlignelig udgangsbasispris og en sammenlignelig prisjusteringsmekanisme.
(40)
Som nævnt i betragtning 11 og 12 fastsatte rammeaftalen med en løbetid på 15 år, at priserne skulle justeres årligt i overensstemmelse med udviklingen i industritræprisindekset, og at de tilsvarende justeringer til den fastsatte udgangsbasispris på 15,50 EUR/rm skulle bæres ligeligt af staten og HoKaWe. Derudover indeholdt aftalen en formel til beregning af denne prisjustering.
Aftalens lange løbetid
(41)
Klageren har anført, at aftalens 15-årige løbetid ikke er i overensstemmelse med markedsvilkårene.
(42)
Kommissionen er imidlertid ikke i besiddelse af oplysninger, som berettiger til at hævde, at denne løbetid ikke skulle have været markedskonform. En 15-årig løbetid synes ganske vist lang, men en sælger kan sagtens binde sig til en enkelt kunde, hvis han på denne måde - som det er tilfældet i den pågældende aftale - kan være sikker på at kunne afsætte faste mængder af træ, som desuden i det mindste delvis ikke opfyldte de kvalitative krav til industritræ.
(43)
Derfor og i lyset af den planlagte fordeling af risikoen for prisudsving kan det ikke udelukkes, at en privat sælger ville have indgået en aftale med sammenlignelig løbetid.
Aftalt udgangsbasispris
(44)
På samme måde har Kommissionen ikke fundet andre tegn på, at udgangsbasisprisen på 15,50 EUR/rm ikke skulle have været i overensstemmelse med markedet.
(45)
Ifølge Tysklands oplysninger var der på tidspunktet for underskrivelsen af aftalen ingen etableret markedspris på energitræ. Derfor anvendte aftaleparterne prisen på industritræ som grundlag for rammeaftalen. På baggrund af en af klageren fremlagt oversigt over markedspriser på industritræ kan priser mellem 15,50 EUR/rm og 17,50 EUR/rm for 2004 og priser mellem 15,00 EUR/rm og 17,00 EUR/rm for 2005 anses for at være i overensstemmelse med markedet. Også set i lyset af den kendsgerning, at det drejede sig om en langsigtet aftale, forblev den aftalte udgangsbasispris på 15,50 EUR/rm inden for rammerne af markedskonforme priser på industritræ.
(46)
Et notat fra Brandenburgs ministerium for landbrug, miljøbeskyttelse og fysisk planlægning af 1. oktober 2003 viser desuden, at repræsentanterne for delstaten Brandenburg foreslog en udgangsbasispris på 15,50 EUR/rm, hvorimod HoKaWe tilstræbte en pris på 15,00 EUR/rm. Parterne blev i sidste ende enige om den højeste pris, dvs. 15,50 EUR/rm.
(47)
Udgangsbasisprisen på 15,50 EUR/rm kan derfor betragtes som markedskonform. Da der ikke fandtes nogen markedspris, som kunne have været anvendt som sammenligningsgrundlag, og fordi de kvalitative krav til energitræ i det mindste ikke er højere end kravene til industritræ, blev det af delstaten Brandenburg fundet rimeligt at indgå en aftale, som med hensyn til prisen ville være baseret på prisen på industritræ (basisprisen). Den aftalte pris var resultatet af forhandlinger mellem parterne og lå under markedsprisintervallet for industritræ i delstaten Brandenburg. Den blev aftalt med kendskab til kvaliteten af det træ, der var til rådighed fra statsskoven i Brandenburg (9), og svarer derfor til den pris, som en privat sælger ville have anset for at være acceptabel for den trækvalitet, der skulle leveres.
Prisjustering
(48)
Som det er anført i betragtning 14, skal der i forbindelse med prisjusteringen sondres mellem prisjusteringsklausulen og de på grundlag af formelen faktisk foretagne prisjusteringer.
(49)
Kommissionen er ikke i besiddelse af oplysninger, som berettiger til at hævde, at prisjusteringsklausulen ikke skulle have været markedskonform. Som det er anført i betragtning 45 vedrørende udgangsbasisprisen, fandtes der ikke noget indeks over udviklingen i prisen på energitræ. Derfor var det rimeligt ikke kun at anvende prisen på industritræ som grundlag for udgangsbasisprisen, men også at aftale prisjusteringer, som forløber parallelt med prisindekset for industritræ.
(50)
Desuden var det fastsat i aftalens ordlyd, at risikoen for prisudsving skulle fordeles ligeligt mellem parterne. Da prisudviklingen på tidspunktet for underskrivelsen af aftalen ikke klart kunne forudses, resulterede denne mekanisme i, at begge parter ville fordele både risiko og en (potentiel) fortjeneste, hvilket også har kunnet være en fordel for delstaten Brandenburg. I betragtning af denne uvished kunne en privat sælger også have godkendt en sådan klausul. Denne klausul kan derfor anses for at være markedskonform.
(51)
Heraf følger, at prisjusteringsklausulen, som forudsatte en prisudvikling, der forløb parallelt med prisindekset for industritræ, og en ligelig fordeling af risikoen for prisudsving mellem parterne, var markedskonform, og at en fornuftig privat sælger havde indgået en sådan aftale.
(52)
Som allerede nævnt blev de faktiske prisjusteringer imidlertid foretaget på grundlag af formelen. Af nedenstående tabeloversigt fremgår, at de priser, der følger af anvendelsen af formelen, var væsentligt lavere end de priser, som ville have været gældende ved anvendelse af prisjusteringsklausulen:
(EUR pr. rm)
Faktisk betalt pris (på grundlag af anvendelsen af formelen)
Pris ved anvendelse af prisjusteringsklausulen (10)
Gennemsnitspris for træ af enhver art i delstaten Brandenburg
2006
13,00
15,42
17,72
2007
13,21
15,95
21,02
2008
16,55
20,96
22,76
2009
16,42
20,76
19,20
2010
16,14
20,03
24,50
2011
15,79
19,33
Ikke oplyst
(53)
Tabellen viser også, at de på grundlag af formelen beregnede priser ikke kun var væsentligt lavere end de priser, som ville have været gældende ved anvendelse af prisjusteringsklausulen, men også lå væsentligt under gennemsnitspriserne i delstaten Brandenburg.
(54)
Desuden kunne disse konsekvenser af formelen allerede forudses inden underskrivelsen af aftalen. Denne kendsgerning har særlig betydning, da det er nødvendigt med en forhåndsvurdering af aftalen med henblik på at fastslå, om en privat sælger på markedet ville have handlet på samme eller en sammenlignelig måde som delstaten Brandenburg. (11)
(55)
Som det fremgår af betragtning 16 og 18, var formelen fejlagtig og afspejlede ikke de i prisjusteringsklausulen fastlagte hensigter hos parterne. Disse hensigter kunne, hvilket også bekræftes af udtalelsen fra RAUE LLP, have været anskueliggjort matematisk ved hjælp af nedenstående formel:
(56)
I stedet for indeksetn fratrak aftaleparterne imidlertid et fast beløb. Fradraget af et fast beløb kan være berettiget i nogle tilfælde, men dette bør så i det mindste resultere i den aftalte udgangsbasispris for det år, i hvilket aftalen indgås. I det foreliggende tilfælde valgte parterne imidlertid fradraget således, at der allerede for underskrivelsesåret var tale om en pris, som lå væsentligt under den aftalte og markedskonforme udgangsbasispris på 15,50 EUR/rm.
(57)
Følgelig var det på tidspunktet for underskrivelsen af aftalen objektivt forudsigeligt, at formelen var fejlagtig og ikke førte til de i prisjusteringsklausulen aftalte priser.
(58)
I en sådan situation ville en privat sælger have anvendt en anden formel eller i det mindste arbejdet for en ændring af formelen, især da parterne i aftalens ordlyd havde fastlagt, at prisjusteringerne skulle ske i overensstemmelse med industritræprisindekset, og at risikoen for prisudsving skulle bæres ligeligt af staten og HoKaWe (som det kommer til udtryk i prisjusteringsklausulen).
(59)
Det skal bemærkes, at prisudviklingen inden for rammerne af aftalen ikke følger automatisk af en på forhånd ved hjælp af formelen fastlagt matematisk beregning. Som anført i betragtning 19 fremgår det snarere af de oplysninger, som Tyskland har fremlagt i løbet af den formelle undersøgelse, at formelen blev tilpasset flere gange i løbet af aftalens løbetid (12).
(60)
Som det klart fremgår af oversigten i betragtning 52, har disse forudsigelige negative konsekvenser af formelen faktisk indfundet sig, for den af HoKaWe betalte pris lå væsentligt under den pris, som ville have været gældende ved anvendelse af prisjusteringsklausulen. Desuden var prisen væsentligt lavere end gennemsnitsprisen på træ fra Brandenburgs statsskov, dvs. den pris, hvortil delstaten Brandenburg solgte træ til andre virksomheder (13).
(61)
Heraf følger, at staten var bekendt med, at anvendelsen af formelen ikke medførte den tilsigtede prisudvikling på grundlag af industritræprisindekset med tilsvarende fordeling af prisudsvingsrisikoen mellem parterne, og at denne kendsgerning blev accepteret.
Konklusion
(62)
Dermed kan det konkluderes, at prisjusteringsklausulen ganske vist havde medført priser under gennemsnitsprisen for delstaten Brandenburg, men at disse priser imidlertid havde været i overensstemmelse med markedsvilkårene. De var baseret på rimelige betragtninger og forhandlinger mellem de interesserede parter, således at det ikke kan udelukkes, at også en privat markedsdeltager ville have indgået en aftale på de samme eller sammenlignelige vilkår.
(63)
De af parterne faktisk foretagne prisjusteringer på grundlag af formelen afspejlede ikke disse markedskonforme vilkår og medførte priser, som var væsentligt lavere end de priser, der ville have været resultatet af anvendelsen af pristilpasningsklausulen (og i stigende grad væsentligt lavere end gennemsnitsprisen på træ i delstaten Brandenburg).
(64)
Mens prisudviklingen på grundlag af prisjusteringsklausulen svarer til et fornuftigt forretningsmæssigt valg og afspejler en retfærdig fordeling af risikoen for prisudsving på aftaleparterne, var de priser, som fulgte af anvendelsen af formelen, væsentligt lavere og afspejlede ikke en sådan risikofordeling. I modsætning til i SA.19045 (eventuel støtte fra Bayern (Bayerns statsskovforvaltning) i form af langsigtede træleveringskontrakter med virksomheden Klausner) (14), hvor Kommissionen anså priser under markedsgennemsnittet for at være fri for statsstøtte, idet der var en overkapacitet på markedet, og fordi Freistaat Bayern prøvede at finde en langsigtet regelmæssig storaftager, har priser i den foreliggende sag, som ligger under de priser, der ville have været resultatet af prisjusteringsklausulen, ikke grundlag i de faktiske forhold. Den af parterne aftalte prisjusteringsklausul tog hensyn til aftalens langsigtede karakter og kvaliteten af det træ, der skulle sælges, og medførte allerede priser, som lå under gennemsnitsprisen i delstaten Brandenburg. Intet tyder på, at en privat markedsdeltager ville have accepteret endnu lavere priser.
(65)
Dette bekræftes af Tysklands påstand, hvoraf det fremgår, at prisjusteringsklausulen afspejlede parternes egentlige hensigter. Eftersom de to i betragtning 16 anførte juridiske udtalelser fra 2010 havde hentydet til en statsstøtteretlig relevans af aftalen på grundlag af anvendelsen af formelen, forhandlede delstaten Brandenburg sig i 2011 frem til en revideret aftale, hvorved den fejlagtige formel blev afskaffet. Delstaten Brandenburg forhandlede sig altså frem til en revideret aftale uden formel for at gennemføre parternes egentlige hensigter og sætte en stopper for de statsstøtteretlige betænkeligheder.
(66)
Heraf følger, at gennemførelsen af aftalen, navnlig prisjusteringerne på grundlag af formelen, ikke ville være blevet accepteret af en privat sælger og ikke er i overensstemmelse med markedsvilkårene.
(67)
Tyskland gjorde gældende, at regeringen i Brandenburg først i forbindelse med en reorganisering af skovforvaltningen i 2009 havde fået kendskab til, at de priser, som HoKaWe faktisk havde betalt, ikke svarede til den medprisjusteringsklausulen påtænkte prisudvikling, men derimod lå væsentligt lavere end de priser, som andre virksomheder skulle give for træleverancer. Med hensyn hertil har delstaten Brandenburg handlet i overensstemmelse med markedsvilkårene, idet den bestilte de to i betragtning 16 nævnte udtalelser og derefter genforhandlede aftalen, hvilket førte til en aftaleændring i 2011.
(68)
Disse argumenter kan ikke stå for en nærmere undersøgelse. For det første, som det fremgår af betragtning 54 til 57, kunne konsekvenserne af formelen allerede forudsiges på tidspunktet for underskrivelsen af aftalen. For det andet ville en privat sælger på markedet, som tilstræber gennemførelsen af den aftalte løsning i form af prisjusteringsklausulen og i overensstemmelse hermed overvåger prisjusteringerne nøje, omgående have krævet en genforhandling af prisen. Som nævnt i betragtning 65 bekræfter delstaten Brandenburgs vellykkede genforhandling af aftalen snarere, at formelen ikke afspejler parternes egentlige hensigter (som fastlagt i prisjusteringsklausulen). Den viser også, at HoKaWe ikke kunne modsætte sig at afskaffe formelen.
(69)
Heraf følger, at HoKaWe fik en økonomisk fordel i perioden fra aftalens ikrafttrædelsesdato (den 1.6.2006), til kontrakten blev ændret (den 30.6.2011).
(70)
Også alle andre kriterier for eksistensen af statsstøtte er opfyldt i henhold til artikel 107, stk. 1, i TEUF. Fordelen var selektiv, da aftalen udtrykkeligt begunstigede en bestemt virksomhed. Fordelen blev givet af myndighederne i en medlemsstat, nemlig delstaten Brandenburg. Den gennemsnitlige træmængde, som blev solgt til HoKaWe i henhold til vilkårene i aftalen, var betydelig. Leveringen af træ på gunstige vilkår forbedrede modtagerens markedsposition i forhold til konkurrenterne og virkede dermed konkurrencefordrejende. På træmarkedet konkurrerer virksomhederne med virksomheder fra andre medlemsstater. Ganske vist vedrørte leveringsaftalen kun træ fra skove i en omkreds af 70 km fra Eberswalde, men Eberswalde ligger meget tæt på grænsen til Polen (30 km). Følgelig påvirker støtten også samhandelen mellem medlemsstaterne. Derfor kan det konkluderes, at gennemførelsen af aftalen, som førte til, at de betalte priser var baseret på formelen, udgjorde statsstøtte.
(71)
Den nævnte ændring af aftalen, som trådte i kraft den 1. juli 2011, skal betragtes som foranstaltningens afslutning. I overensstemmelse med ændringen skulle prisjusteringer fra den 1. juli 2011 ske i henhold til prisjusteringsklausulen, således at parternes oprindelige hensigter blev bekræftet og gennemført korrekt. Aftalen er i sin reviderede form markedskonform, hvorfor Kommissionen har konkluderet, at HoKaWe efter den 30. juni 2011 ikke længere fik nogen økonomisk fordel af betalinger inden for rammerne af aftalen.
5.2. Forenelighed med det indre marked
(72)
Et retsgrundlag for støttens forenelighed findes hverken godtgjort eller er i øvrigt gjort gældende af Tyskland. Den fordel for HoKaWe, som opnås ved gennemførelsen af aftalen i perioden fra juni 2006 til juni 2011, udgør derfor statsstøtte, som ikke er forenelig med det indre marked.
5.3. Beregning af støtteelementet
(73)
Som forklaret under betragtning 49 til 51 kan prisjusteringsklausulen anses for at være i overensstemmelse med markedsvilkårene. Derfor består støtteelementet ifølge Kommissionens opfattelse af forskellen mellem den pris, som skulle have været betalt i henhold til prisjusteringsklausulen, og den på basis af formelen faktisk betalte pris (15).
a)
Faktisk betalt pris
(EUR pr. rm) (16)
b)
Pris i henhold til prisjusteringsklausulen
(EUR pr. rm)
c)
Forskel mellem a) og b) (16)
d)
Faktisk leveret mængde træ
(rm)
e)
Støtteelement: c) × d)
(EUR) (16)
2006
13,00
15,42
2,42
13 115,73
31 794
2007
13,21
15,95
2,74
142 792,67
391 452
2008
16,55
20,96
4,41
137 683,00
607 291
2009
16,42
20,76
4,34
141 273,68
613 128
2010
16,14
20,03
3,89
139 045,38
540 699
2011
15,79
19,33
3,54
62 680,29
222 051
I alt
2 406 415
(74)
Den tildelte støtte til HoKaWe beløber sig dermed til 2 406 415 EUR.
6. TILBAGESØGNING
(75)
Hvis Kommissionen har konstateret, at en støtte er uforenelig med det indre marked, er den i henhold til TEUF og Domstolens faste retspraksis bemyndiget til at afgøre, at den pågældende medlemsstat skal ophæve eller ændre den (17). Det er også Domstolens faste retspraksis, at formålet med en stats forpligtelse til at afskaffe en støtte, som ved en afgørelse truffet af Kommissionen betragtes som uforenelig med det indre marked, er at genoprette den oprindelige situation (18). Domstolen har i den forbindelse slået fast, at dette mål er nået, når modtageren har tilbagebetalt de beløb, der blev ydet i form af ulovlig støtte, og dermed mister den fordel, vedkommende havde i forhold til sine konkurrenter på markedet, og situationen forud for støtten er genoprettet (19).
(76)
I overensstemmelse med retspraksis fastsættes følgende i artikel 14, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 (20): »I negative beslutninger om ulovlig støtte bestemmer Kommissionen, at den pågældende medlemsstat skal træffe alle nødvendige foranstaltninger til at kræve støtten tilbagebetalt fra støttemodtageren […].«
(77)
Eftersom foranstaltningen i strid med artikel 108 i TEUF ikke blev anmeldt til Kommissionen og dermed udgør ulovlig og uforenelig støtte, skal støtten tilbagebetales for at genoprette markedssituationen fra før ydelsen af støtten. Tilbagesøgningen bør derfor finde sted fra det tidspunkt, hvor støttemodtageren opnåede en fordel, dvs. perioden mellem det tidspunkt, hvor støtten blev stillet til rådighed for støttemodtageren, og frem til tilbagebetalingen. De beløb, der skal tilbagesøges, pålægges renter fra det tidspunkt, hvor de blev udbetalt til støttemodtageren, og frem til tilbagebetalingen.
7. KONKLUSION
(78)
Gennemførelsen af rammeaftalen mellem delstaten Brandenburg og HoKaWe fra dens undertegnelse (den 1.6.2006) til ændringen heraf (den 30.6.2011) omfattede statsstøtte, der ikke er forenelig med det indre marked. Følgelig skal støtten inklusive inddrivelsesrenter kræves tilbagebetalt af HoKaWe -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Den statsstøtte på 2 406 415 EUR, som Tyskland ulovligt har ydet HoKaWe Eberswalde GmbH i strid med artikel 108, stk. 3, i TEUF, er uforenelig med det indre marked.
Artikel 2
1. Tyskland kræver den i artikel 1 omhandlede støtte tilbagebetalt af støttemodtageren.
2. Til det beløb, der skal tilbagesøges, lægges renter regnet fra det tidspunkt, hvor støtten blev stillet til støttemodtagerens rådighed, og indtil tilbagebetaling er sket.
3. Renten tilskrives med renters rente i overensstemmelse med kapitel V i Kommissionens forordning (EF) nr. 794/2004 (21) og Kommissionens forordning (EF) nr. 271/2008 (22)om ændring af forordning (EF) nr. 794/2004.
Artikel 3
1. Den i artikel 1 nævnte støtte tilbagesøges omgående.
2. Tyskland sikrer, at denne afgørelse efterkommes senest fire måneder efter meddelelsestidspunktet.
Artikel 4
1. Senest to måneder efter meddelelsen af denne afgørelse sender Tyskland følgende oplysninger til Kommissionen:
a)
det samlede beløb (hovedstol og renter), som støttemodtageren skal tilbagebetale
b)
en detaljeret beskrivelse af de foranstaltninger, der er truffet eller planlagt, for at efterkomme denne afgørelse
c)
dokumentation for, at støttemodtagerne har fået påbud om at tilbagebetale støtten.
2. Tyskland underretter Kommissionen om udviklingen i de foranstaltninger, der på nationalt plan træffes for at efterkomme denne afgørelse, indtil den i artikel 1 nævnte støtte er fuldt tilbagebetalt. Efter anmodning fra Kommissionen fremsender Tyskland omgående oplysninger om, hvilke foranstaltninger der er truffet eller planlagt for at efterkomme afgørelsen. Desuden fremsender Tyskland udførlige oplysninger om de støttebeløb og renter, støttemodtageren allerede har tilbagebetalt.
Artikel 5
Denne afgørelse er rettet til Forbundsrepublikken Tyskland.
Bruxelles, den 6.november 2013.
A BIZOTTSÁG HATÁROZATA
(2013. november 6.)
A Németország által a HoKaWe Eberswalde GmbH javára hozott SA.34721 (2012/C) (korábbi 2012/NN) számú intézkedésről
(az értesítés a C(2013) 7058. számú dokumentummal történt)
(Csak a német nyelvű szöveg hiteles)
(EGT-vonatkozású szöveg)
(2014/206/EU)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 108. cikke (2) bekezdésére,
tekintettel az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodásra és különösen annak 62. cikke (1) bekezdésének a) pontjára,
miután az érintetteket az említett rendelkezéseknek (1) megfelelően felkérte észrevételeik megtételére, és tekintettel ezen észrevételekre,
mivel:
1. ELJÁRÁS
(1)
2012. április 30-án a Bizottsághoz panasz érkezett egy Brandenburg tartományban telephellyel rendelkező fafeldolgozó vállalkozástól, amely szerint a Brandenburg tartomány és a HoKaWe Eberswalde GmbH (a továbbiakban: HoKaWe) között 15 éves időtartamra megkötött keretmegállapodás állami támogatásnak minősül az EUMSZ 107. cikke (1) bekezdésének értelmében.
(2)
2012. május 11-én a Bizottság elküldte Németországnak a panasz betekinthető változatát és további tájékoztatást kért. 2012. június 6-án kelt válaszában Németország állást foglalt a panasszal kapcsolatban és megadta a kért tájékoztatást.
(3)
2012. augusztus 27-én a Bizottság továbbította a panaszos számára Németország válaszának betekinthető változatát, és kérte a panaszos arra vonatkozó válaszát, hogy továbbra is követni kívánja-e az ügyet. A panaszos 2012. szeptember 4-én közölte, hogy nem vonja vissza panaszát.
(4)
2013. december 19-én kelt levelében a Bizottság tájékoztatta Németországot határozatáról, amely szerint a támogatás vonatkozásában a Bizottság megindítja az EUMSZ 108. cikke (2) bekezdése szerinti hivatalos eljárást.
(5)
A Bizottságnak az eljárás megindításáról szóló határozatát az Európai Unió Hivatalos Lapjában közzétették. (2) A Bizottság az érdekelt feleket észrevételeik benyújtására szólította fel.
(6)
Németország 2013. február 28-án kelt levelében közölte a határozatra vonatkozó állásfoglalását. Ezt követően 2013. április 30-án további két érintett fél állásfoglalása, majd 2013. május 3-án a panasztevő állásfoglalása érkezett be a Bizottsághoz.
(7)
Ezek betekinthető változatát 2013. május 17-én továbbították Németország számára. Németország 2013. június 11-én állást foglalt a fentiekkel kapcsolatban, majd ezt az állásfoglalást 2013. június 13-án kelt levelével kiegészítette.
(8)
2013. augusztus 2-án, 2013. szeptember 17-én és 2013. szeptember 23-án kelt leveleiben a Bizottság további tájékoztatást kért Németországtól, amelyekre Németország 2013. augusztus 15-én, 2013. szeptember 20-án és 2013. október 1-jén kelt leveleiben válaszolt.
2. AZ INTÉZKEDÉSEK ISMERTETÉSE
2.1. A kedvezményezett vállalkozás
(9)
A HoKaWe korlátolt felelősségű társaság (GmbH), amely Eberswaldéban (Brandenburg tartomány) fatüzelésű biomassza-erőművet üzemeltet. Az erőmű, amelyet 2005-ben hoztak létre, 2006-ban kezdte meg az üzemelést. 2011 júniusában az Amtsgericht Frankfurt (Oder) (első fokú bíróság) fizetésképtelenségi eljárást indított a HoKaWe ellen, a vállalkozás azonban mindezidáig nem szüntette meg gazdasági tevékenységét.
(10)
Barnim járás érdekelt volt az üzleti tevékenység folytatásában, és így a HoKaWe eszközeinek megszerzésében; 2012 májusában a hitelezői gyűlés elfogadta a HoKaWe eszközeinek elidegenítéséről szóló szerződést, és az eladást közjegyzői okiratba foglalták. Mivel Brandenburg tartomány nem járult hozzá a brandenburgi erdőből induló faszállítmányokról szóló keretmegállapodásnak (amely ezen határozat tárgyát képezi) az új tulajdonosra való átruházásához, a járás visszalépett az adásvételi szerződéstől.
2.2. Az intézkedés leírása
(11)
2005 júniusában Brandenburg tartomány és a HoKaWe keretmegállapodást kötöttek a brandenburgi erdőből származó fa szállításáról. A megállapodásban a HoKaWe számára szállítandó fa mennyiségét és a szállítási feltételeket (3) 15 éves időtartamra határozták meg (2006. június 1-től2021. június 1-ig). A megállapodás értelmében évente 150 000 űrköbméter (Um3) fa szállítására kerül sor az Eberswalde-i erőmű közvetlen (max. 70 km-es) körzetéből.
(12)
A megállapodás 15,50 EUR/űrköbméter alapárat határozott meg a 2004. év tekintetében. A megállapodásban emellett rögzítették az ár évente történő kiigazítását, amelynek mértékét a felek állapítják meg a Szövetségi Statisztikai Hivatal ipari fára vonatkozó árindexének alakulása alapján (4); a fa árának az alapárhoz viszonyított különbségét 50 %-ban a vevő, 50 %-ban pedig az eladó viseli (a továbbiakban: árkiigazítási záradék).
(13)
A megfelelő árkiigazítás kiszámításának céljára a megállapodás emellett a következő képletet tartalmazza (a továbbiakban: árkiigazítási képlet vagy képlet):
(14)
Következésképpen különbséget kell tenni a megállapodás szövege szerinti árkiigazítási záradék, illetőleg az árkiigazítási képlet között.
(15)
Németország véleménye szerint a felek szándékait az árkiigazítási záradék tükrözi. Ezt támasztja alá a brandenburgi Mezőgazdasági, Környezetvédelmi és Területfejlesztési Minisztérium 2003. október 1-jén, Brandenburg tartomány és a HoKaWe képviselőinek találkozója alkalmából kiadott belső feljegyzése is, amelyből egyértelműen kiderül, hogy a felek által a tárgyalások során célként kitűzött árkiigazítás megfelel az árkiigazítási záradéknak. Németország véleményét megerősíti továbbá Brandenburg gazdasági és európai ügyekkel foglalkozó minisztériumának 2011. január 5-én kelt feljegyzése is, amely javasolja a keretmegállapodás olyan módon történő módosítását, illetőleg értelmezését, hogy annak megfogalmazása egyértelmű legyen és a felek valódi szándékát tükrözze.
(16)
A megállapodásban meghatározott képlet hibás volt, ahogyan ezt a Németország által, illetve a Brandenburg tartomány számára 2010-ben készített két szakvélemény (5) is megállapítja, és az alkalmazásával elért eredmény nem felelt meg a feleknek az árkiigazítási záradékkal elérni kívánt szándékainak.
(17)
A megállapodás hatálybalépését követően az ár a képlet szerint került kiigazításra. A megállapodás szövegével kifejezésre juttatott szándékokkal ellentétben, a képlet szerint kiszámított árkorrekciók nem feleltek meg az ipari fára vonatkozó árindex tényleges alakulásának, hanem jelentősen a brandenburgi erdőből származó fa átlagára alatti árat eredményeztek. Ezen túlmenően a képlet alkalmazása nem eredményezte az áringadozás kockázatának a felek szándékai szerinti, egyenlő arányban történő megosztását a tartomány és a HoKaWe között.
(18)
Ennek oka a (16) preambulumbekezdésben említettek értelmében a képlet hibás voltában keresendő, mert így a képlet matematikailag nem adta vissza pontosan a feleknek az árkiigazítási záradékban meghatározott szándékait (6).
(19)
Emellett Németország 2013. február 28-én kelt leveléből kiderül, hogy a felek az árkorrekció képlet alapján történő kiszámításának paraméterei kapcsán többször is gyakorolták mérlegelési jogkörüket a megállapodás időtartama alatt (7). Németország közölte a Bizottsággal, hogy ennek okai az aktákból már nem kideríthetők.
(20)
A Brandenburg tartomány számára 2010-ben készített két szakvélemény (vö. a (16) preambulumbekezdéssel) utal arra, hogy a megállapodásnak jelentősége lehet az állami támogatásokra vonatkozó jog szempontjából, és javasolja a megállapodásnak a képlet módosítása révén történő kiigazítását. A HoKaWe és Brandenburg tartomány közötti tárgyalásokat követően a felek 2011. augusztus 26-án aláírták a megállapodás módosított változatát, amely 2011. július 1-jén lépett hatályba. A módosított változat megszüntette a (12)-(19) preambulumbekezdésekben ismertetett problémákat, mivel meghatározta, hogy az árak kiigazítását 2011. július 1-jét követően az árkiigazítási záradéknak és így a felek eredeti szándékainak megfelelően kell végrehajtani. Tehát az említett dátumtól kezdődően a képlet már nem képezte a megállapodás részét, és így nem lehetett alkalmazni sem.
(21)
Brandenburg tartomány továbbá úgy határozott, hogy nem tartja fent a megállapodást a HoKaWe vagyonát átvevő jövőbeni új befektetőkkel.
2.3. Az eljárás megindításának okai
(22)
2012. december 19-én a Bizottság úgy határozott, hogy az EUMSZ 108. cikke (2) bekezdése szerinti hivatalos vizsgálati eljárást indít (a továbbiakban: az eljárás megindításáról szóló határozat).
(23)
Az említett határozatban a Bizottság azt az előzetes álláspontot képviselte, hogy a Brandenburg tartomány és a HoKaWe által kötött keretmegállapodás végrehajtása támogatási elemet tartalmaz.
(24)
A Bizottság feltette a kérdést, hogy egy magáneladó a piacon hozzájárult-e volna előzetesen egy olyan kompenzációhoz, mint amilyet az ismertetett árkiigazítási képlet eredményezett.
(25)
Ezenfelül, a Bizottság még abban az esetben is komolyan kétségbe vonta, hogy Németország a megállapodás végrehajtása során a piaci szabályoknak megfelelő módon járt el, ha a felek nem voltak tisztában a képlet hibás voltával. A Bizottság kételyére a megállapodás keretében eladott fa árának alakulása adott okot, ugyanis a képlet alapján kiszámított ár jóval alacsonyabb volt, mint a Brandenburg tartományban átlagosnak tekinthető faár. Egy körültekintő magáneladó hasonló helyzetben haladéktalanul megragadott volna minden lehetőséget az árkiigazítási módszer módosítására. Németország ezzel szemben 2011-ig kitartott a képlet alkalmazása mellett.
(26)
Ezen megfontolások alapján Németország végül arra az előzetes következtetésre jutott, hogy a megállapodás hatálybalépése (2006. június 1.) és módosítása (2011. június 30.) közötti időszak tekintetében nem zárható ki a HoKaWe előnyben részesítése, és ennek következtében az állami támogatás megléte. Mivel a támogatás összeegyeztethetőségének jogalapja nem nyilvánvaló, és azt Németország nem jelentette be, a Bizottságnak továbbra is kétségei voltak azzal kapcsolatban, hogy az intézkedés összeegyeztethető-e a belső piac szabályaival.
3. AZ ÉRDEKELT FELEK ÉSZREVÉTELEI
(27)
A hivatalos vizsgálati eljárás során a Bizottság egy szakvéleményt kapott a panaszos részéről, két szakvéleményt pedig más érintett felektől.
(28)
A panaszos továbbította a brandenburgi Mezőgazdasági, Környezetvédelmi és Területfejlesztési Minisztérium 2003. decemberi és 2004. márciusi belső feljegyzéseit. A panaszos állítása szerint az említett feljegyzésekből kiderül, hogy már a megállapodás megkötését megelőzően is aggályok merültek fel a megállapodás több vonatkozásával kapcsolatosan: Így a 2003. decemberi, a megállapodás akkor feltételezhető hatásaival kapcsolatos feljegyzésben megállapításra került, hogy a megállapodás már a 2004-es év tekintetében is olyan árat eredményezhet, amely jelentősen elmarad az iparifa árának akkori szintjétől. Ehhez hasonlóan, a 2004. márciusi belső feljegyzésben utalás történik arra, hogy az árkiigazítási módszer aránytalan árengedményekhez vezetne Brandenburg részéről; ezért kifejezetten javasolták a megállapodás átgondolását, illetőleg néhány pont tekintetében való újratárgyalását.
(29)
A panaszos azzal érvelt, hogy egy magáneladó sem kötötte volna meg ilyen feltételek mellett a megállapodást, továbbá, hogy egy magáneladó haladéktalanul, és nem csak öt évvel azt követően intézkedett volna, hogy világossá vált, az árak a piaci árnál alacsonyabbak. A panaszos az árkiigazításokkal kapcsolatban megjegyezte továbbá, hogy a megállapodásban szereplő árak nem tükrözték a fapiacon megfigyelhető tényleges tendenciákat, ehelyett jogtalan előnyhöz juttatták a HoKaWe-t. A 2006-2011 között nyújtott támogatás összegét a panasztevő 7,3 millió EUR-ra becsüli (ezt a becslést vették alapul a panaszos és a többi szállító által megállapított átlagos faár kiszámításakor).
(30)
A Bizottság emellett két, Brandenburg tartományban működő fafeldolgozó üzemtől kapott állásfoglalást. Az említett üzemek szerint a brandenburgi erdőből származó fa jelentős részét a hosszú távú megállapodásnak megfelelően egyáltalán nem hozták forgalomba a regionális fapiacon, ami a verseny indokolatlan torzulásához vezetett, továbbá veszélybe sodorta a kisebb brandenburgi fafeldolgozó üzemek működését.
4. NÉMETORSZÁG ÁLLÁSFOGLALÁSA
(31)
Németország továbbra is kitartott azon véleménye mellett, hogy a keretmegállapodás megfelelt a piaci szabályoknak, következésképpen nem tartalmazott támogatást.
(32)
A Németországtól kapott tájékoztatás szerint a megállapodás aláírásának időpontjában még nem volt működő piaca az energiafának, így a felek abban állapodtak meg, hogy a HoKaWe által fizetendő ár kiszámításakor az iparifa árát, az árkiigazítások meghatározása során pedig az iparifa árindexének alakulását veszik alapul. Németország továbbá kifejtette, hogy a megállapodás szövege tükrözte a tervezett árkiigazítási módszert, ugyanakkor elismerte, hogy a képlettel elérni kívánt eredmények nem álltak összhangban azzal a szándékkal, hogy az áringadozás kockázatát a felek közösen viseljék.
(33)
Ezért Németország úgy érvelt, hogy az alapár és a megállapodás szövegében rögzített árkiigazítási képlet, vagyis a németországi ipari fára vonatkozó árindex alapján történő árkiigazítás, valamint az áringadozás kockázatának a felek általi, egyenlő arányban történő viselése a megállapodás aláírásának időpontjában megfelelt a piaci szabályoknak.
(34)
Németország szerint a Brandenburgi Erdészeti Igazgatóságnak csupán a 2009 januári újraszervezés során tűnt fel, hogy a képlet alkalmazásának eredményeként a HoKaWe más vállalkozásoknál alacsonyabb árakat fizetett. Ezt követően az illetékes brandenburgi hatóságok 2010-ben megbízták a RAUE LLP tanácsadó irodát azzal, hogy készítsen szakvéleményt a megállapodásról, továbbá végezze el a megállapodás belső jogi vizsgálatát. Mindkét szakvélemény feltárta, hogy a megállapodásnak jelentősége lehet az állami támogatásokra vonatkozó jog szempontjából. Ezenfelül, Brandenburg gazdasági és európai ügyekkel foglalkozó minisztériuma 2011. január 5-én kelt feljegyzésében arra a következtetésre jutott, hogy az árkiigazítási záradék megfelel a piaci szabályoknak, a képlet alapján történő árkiigazítás ezzel szemben állami támogatásnak minősül; ezért a megállapodást úgy kell módosítani, hogy a javított képlet tükrözze a felek tényleges szándékát. Brandenburg tartomány 2011 augusztusában követte ezt az ajánlást.
(35)
Németország azzal érvel, hogy Brandenburg tartomány a piaci szabályoknak megfelelő módon járt el, hiszen a megállapodás 2011-ben módosításra került; korábbi beavatkozásra nem volt mód, mivel be kellett tartani meglévő szerződéseket, a megállapodást pedig csak egyhangúlag tudták volna módosítani a felek.
(36)
Németország továbbá arra hivatkozik, hogy a megállapodás nem jelent állami támogatást és nem torzítja a versenyt, valamint nem befolyásolja károsan a tagállamok közötti kereskedelmet sem.
5. AZ INTÉZKEDÉS ÉRTÉKELÉSE
5.1. A támogatás megléte
(37)
Az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése szerint a belső piaccal összeegyeztethetetlen a tagállamok által vagy állami forrásból bármilyen formában nyújtott olyan támogatás, amely bizonyos vállalkozásoknak vagy bizonyos áruk termelésének előnyben részesítése által torzítja a versenyt, vagy azzal fenyeget, amennyiben ez érinti a tagállamok közötti kereskedelmet.
(38)
Annak vizsgálata során, hogy egy állami szerv és egy gazdasági egység közötti kereskedelmi ügylet támogatásnak minősül-e, a Bizottság bevett, és a Bíróság által is megerősített gyakorlata szerint a piacgazdasági befektető elvét kell alkalmazni. Ezen alapelv alapján az államnak olyan esetekben, amikor kereskedelmi vállalkozásként vesz részt a piacon, magánszektorbeli szereplőként kell eljárnia, ellenkező esetben feltételezhető az állami támogatás megléte. A támogatás meglétének megítélése szempontjából ezért döntő, hogy egy magánszektorbeli gazdasági szereplő hasonló helyzetben ugyanígy járt volna el, azaz az eszközöket, árukat vagy szolgáltatásokat ugyanazért az árért értékesítette volna-e (a piacgazdasági eladó elve). Ennek alapján a nem gazdasági jellegű szempontok elfogadhatatlanok az alacsonyabb ár elfogadása melletti magyarázatként. Ezt az elvet a Bizottság többször alkalmazta, amit a Bíróság minden alkalommal megerősített. (8)
(39)
Ezért a Bizottságnak ebben az ügyben tisztáznia kell, hogy egy magáneladó kész lett volna-e megkötni egy hasonló időtartamú, hasonló alapárat tartalmazó és hasonló árkiigazítási mechanizmust alkalmazó megállapodást.
(40)
A (11) és (12) preambulumbekezdésben ismertetettek alapján a 15 éves időtartamra tervezett keretmegállapodás keretében az árakat évente, az ipari fára vonatkozó árindex alakulásával összhangban igazították volna ki, és az 15,50 EUR/űrköbméter összegben meghatározott alapárhoz viszonyított megfelelő különbséget az állam és a HoKaWe egyenlő arányban viselte volna. Ezen túlmenően a megállapodás tartalmazott egy képletet, amely ennek az árkiigazításnak a kiszámítására szolgált.
A megállapodás hosszú időtartama
(41)
A panaszos véleménye szerint a megállapodás 15 éves időtartama nem volt megszokott a piacon.
(42)
A Bizottság előtt azonban nem ismert olyan hivatkozás, amely igazolná azt a következtetést, hogy az említett időtartam nem felelt volna meg a piaci szabályoknak. A megállapodás 15 éves időtartama viszonylag hosszúnak tűnik, ugyanakkor egy eladó természetesen elkötelezheti magát egy meghatározott átvevő mellett, amennyiben így - hasonlóan a szóban forgó megállapodásban rögzítettekhez - biztos lehet benne, hogy állandó mennyiségű, ráadásul az ipari fára vonatkozó minőségi követelményeknek részben nem megfelelő fát értékesíthet.
(43)
Ezért, valamint tekintettel az áringadozási kockázat tervezett megosztására, nem kizárható, hogy egy magánbefektető hasonló időtartamra szóló megállapodást kötött volna.
A megállapodásban szereplő alapár
(44)
Ehhez hasonlóan, a Bizottság a 15,50 EUR/űrköbméter alapárral kapcsolatban sem rendelkezik olyan információkkal, amelyek alapján megállapítható lenne, hogy ez az ár nem felelt meg a piaci szabályoknak.
(45)
Németország közlése értelmében a megállapodás aláírásának idején nem volt az energiafának bevett piaci ára. A szerződő felek ezért az ipari fa árát vették alapul a keretmegállapodás kidolgozásakor. A panaszos által benyújtott, az ipari fa piaci árára vonatkozó egyik összefoglalóból kiderül, hogy a 2004-es év tekintetében a 15,50-17,50 EUR/űrköbméter, a 2005. év tekintetében pedig a 15,00-17,00 EUR/űrköbméter ár felelt volna meg a piaci szabályoknak. Tekintettel továbbá arra a tényre, hogy ebben az esetben egy hosszú távú megállapodásról volt szó, a megállapodásban szereplő 15,50 EUR/űrköbméter alapár továbbra is a piaci szabályoknak megfelelő árnak minősült.
(46)
A brandenburgi Mezőgazdasági, Környezetvédelmi és Területfejlesztési Minisztérium 2003. október 1-jei feljegyzéséből kiderül továbbá, hogy Brandenburg képviselői a tárgyalások során a 15,50 EUR/űrköbméter alapárat javasolták, ezzel szemben a HoKaWe a 15,00 EUR/űrköbméter árat javasolta. A felek végül a magasabb, vagyis a 15,50 EUR/űrköbméter árban állapodtak meg.
(47)
A 15,50 EUR/űrköbméter alapár eszerint megfelel a piaci szabályoknak. Mivel nem volt olyan piaci ár, amelyet figyelembe lehetett volna venni az összehasonlítás során, és az energiafával szemben támasztott minőségi követelmények legalábbis nem magasabbak, mint az ipari fával szemben támasztottak, Brandenburg tartomány számára elfogadható volt egy olyan megállapodás megkötése, amely az ár tekintetében az ipari fa árát veszi alapul (alapár). A megállapodás szerinti ár a felek közötti tárgyalások eredményeként jött létre, és a brandenburgi ipari faárak piaciár-tartományán belül helyezkedett el. Az ár a brandenburgi erdőben rendelkezésre álló fa minőségének ismeretében került megállapításra (9), így megfelel annak az árnak, amit egy magáneladó a szállítandó fa minőségének ellenértékeként elfogadhatónak tartott volna.
Árkiigazítás
(48)
Az árkiigazítás vonatkozásában - a (14) preambulumbekezdésben ismertetettek szerint - különbséget kell tenni az árkiigazítási záradék és a képlet alapján ténylegesen végrehajtott árkiigazítások között.
(49)
A Bizottság előtt nem ismert olyan hivatkozás, melynek értelmében az árkiigazítási záradék nem felelt meg a piaci szabályoknak. A (45) preambulumbekezdés alapárra vonatkozó megállapításai alapján nem állt rendelkezésre az energiafa árának változását követő index. Ezért elfogadható volt, hogy amellett, hogy az alapár meghatározásához figyelembe vették az ipari fa árát, a megállapodásban rögzítettek olyan árkorrekciókat is, amelyek párhuzamosan követik az ipari fára vonatkozó árindexet.
(50)
Továbbá a megállapodás szövege alapján az volt a felek szándéka, hogy egyenlő arányban megosztják egymás között az áringadozási kockázatot. Mivel az árváltozás a megállapodás aláírásának idején nem volt egyértelműen előrelátható, e mechanizmus alkalmazása azt jelentette, hogy a két fél mind a kockázatot, mind pedig a (lehetséges) nyereséget is megosztja egymás között, amely adott esetben Brandenburg tartomány számára is előnyös helyzetet biztosíthatott volna. Az árak alakulását érintő bizonytalanság miatt adott esetben egy magáneladó is hozzájárulhatott volna az említett záradékhoz. Ez a záradék tehát a piaci szabályoknak megfelelőnek tekintendő.
(51)
Ebből következik, hogy az árkiigazítási záradék, melynek célja az árnak az ipari fára vonatkozó árindexszel párhuzamosan történő módosítása, valamint az áringadozási kockázatnak a felek közötti, egyenlő arányban történő megosztása volt, megfelelt a piaci szabályoknak, továbbá egy körültekintő magáneladó is megkötött volna egy hasonló megállapodást.
(52)
A tényleges árkiigazításra azonban - ahogyan az már korábban elhangzott - a képlet alapján került sor. A következő táblázatos áttekintésből kiderül, hogy a képlet alkalmazásával kapott árak jelentősen alacsonyabbak voltak annál, mint amit az árkiigazítási záradék alkalmazása eredményezett volna:
(EUR/űrköbméter)
Ténylegesen fizetett ár (a képlet alkalmazása alapján)
Az árkiigazítási záradék alkalmazásával kapott ár (10)
Átlagos faár Brandenburg tartományban, tekintet nélkül a fa fajtájára
2006
13,00
15,42
17,72
2007
13,21
15,95
21,02
2008
16,55
20,96
22,76
2009
16,42
20,76
19,20
2010
16,14
20,03
24,50
2011
15,79
19,33
nincs adat
(53)
A táblázatból kiderül továbbá, hogy a képlet alapján kiszámított árak nemcsak jelentősen alacsonyabbak voltak, mint azok az árak, amelyeket az árkiigazítási záradék alkalmazása eredményezett volna, hanem lényegesen alacsonyabbak voltak a Brandenburg tartományra jellemző átlagáraknál is.
(54)
Ráadásul már a megállapodás aláírását megelőzően is előre látható volt, hogy a képlet alkalmazása ilyen hatásokat eredményez majd. Ez a tény különlegesen fontos, mivel a kérdés tisztázásához, hogy egy magánpiaci eladó ugyanúgy vagy hasonló módon járt volna el, mint Brandenburg tartomány, a megállapodás előzetes értékelésére van szükség. (11)
(55)
A (16) és (18) preambulumbekezdés szerint a képlet hibás volt és nem tükrözte a feleknek az árkiigazítási záradékban meghatározott szándékait. Ezeket a szándékokat - ahogyan ezt a RAUE LLP tanácsadó iroda szakvéleménye is megerősítette, az alábbi képlettel lehetett volna matematikailag ábrázolni:
(56)
Az Indexn helyett a szerződő felek azonban egy rögzített összeget vontak le. A rögzített összeg levonása ugyan megindokolható bizonyos körülmények között, de a képletnek ebben az esetben legalább abban az évben a megállapodás szerinti alapárat kellett volna eredményeznie, amelyben a megállapodást megkötötték. Ebben az esetben a felek azonban olyan levonást alkalmaztak, amely már az aláírás évében olyan árat eredményezett, amely jóval alacsonyabb volt a megállapodás szerinti, illetőleg a piaci szabályoknak megfelelőnek tekinthető 15,50 EUR/űrköbméter árnál.
(57)
Így már a megállapodás aláírásának időpontjában előrelátható volt, hogy a képlet hibás, és nem vezet az árkiigazítási záradékban rögzített árakhoz.
(58)
Egy ilyen helyzetben egy magáneladó vagy más képletet alkalmazott volna, vagy legalábbis megpróbálta volna elérni, hogy módosítsák a képletet, figyelemmel főleg arra, hogy a felek a megállapodás szövegében meghatározták, hogy az árkiigazításokat az ipari fára vonatkozó indexszel összhangban kell végrehajtani, az áringadozás kockázatát pedig az államnak és a HoKaWe-nek egyenlő arányban kell viselnie (ahogyan ezt az árkiigazítási záradékban meghatározták).
(59)
Utalás történt rá, hogy a megállapodás hatálya alá tartozó árváltozások nem adódtak teljesen automatikusan egy előzetesen a képlet segítségével meghatározott matematikai számításból. A (19) preambulumbekezdés értelmében a Németország által a hivatalos vizsgálati eljárás során rendelkezésre bocsátott információkból sokkal inkább az derül ki, hogy a képletet a megállapodás időtartama alatt többször is módosították (12).
(60)
Az (52) preambulumbekezdésben szereplő áttekintésből egyértelműen kiderül, hogy ténylegesen megmutatkoztak a képlet említett, előrelátható negatív hatásai, mert a HoKaWe által megfizetett ár jelentősen alacsonyabb volt, mint az az ár, amely az árkiigazítási záradékból adódott volna. Emellett az ár sokkal alacsonyabb volt a brandenburgi erdőből származó fa átlagos áránál is, azaz annál az árnál, amelyért Brandenburg tartomány a fát más üzemek számára értékesítette (13).
(61)
Ebből következik, hogy a tartomány számára ismert volt, hogy a képlet alkalmazása nem vezet majd az ipari fára vonatkozó index alapján történő, tervezett árváltozáshoz és az áringadozási kockázat felek közötti, megfelelő megosztásához, de ezt a tényt a tartomány elfogadta.
Következtetés
(62)
Mindezek alapján levonható a következtetés, hogy az árkiigazítási záradék Brandenburg tartomány számára ugyan az átlagárnál alacsonyabb, ugyanakkor a piaci szabályoknak megfelelő árakhoz vezetett volna. Ezek az árak a részt vevő felek vállalható megfontolásain és tárgyalásain alapultak, így nem kizárható, hogy egy magánszektorbeli szereplő egyező vagy hasonló feltételek mellett megállapodást kötött volna.
(63)
A felek által a képlet alapján ténylegesen végrehajtott árkiigazítások ezzel szemben nem feleltek meg a fenti, piaci szabályokkal összeegyeztethető feltételeknek, és olyan árakat eredményeztek, amelyek jelentősen alacsonyabbak voltak, mint azok az árak, amelyeket az árkiigazítási záradék alkalmazása eredményezett volna (és sokkal alacsonyabbak voltak, mint a fa átlagára Brandenburg tartományban).
(64)
Míg az árkiigazítási záradék alapján végrehajtott ármódosítás ésszerű vállalkozói döntésnek tekinthető, valamint magában foglalja az áringadozás kockázatának a felek között való igazságos megosztását, a képlet alkalmazásából eredő árak ennél az árnál jelentősen alacsonyabbak voltak, ráadásul nem jártak együtt a kockázatok említett megosztásával. Eltérően az SA.19045 sz. ügytől (Bajorország által esetlegesen nyújtott támogatás (Bajor Tartományi Erdészeti Igazgatóság) a Klausner vállalkozással kötött hosszú távú faszállítási szerződések formájában) (14), amellyel kapcsolatban a Bizottság a piaci átlagárnál alacsonyabb árakat támogatástól mentesnek tekintette, mivel a piacot túlkínálat jellemezte, és Bajorország egy hosszú távú, rendszeres nagybani felvásárló bevonására törekedett, ebben az ügyben nem lehet megindokolni, hogy az árak alacsonyabbak azoknál az áraknál, amelyeket az árkiigazítási záradék alkalmazása eredményezett volna. A felek egyeztetésének eredményeképp létrejött árkiigazítási záradék tekintetbe vette a megállapodás hosszú távú jellegét, valamint az értékesítendő fa minőségét, és már így is a Brandenburg tartományi átlagárnál alacsonyabb árakat eredményezett. Semmi nem utal arra, hogy egy magánszektorbeli szereplő számára elfogadható lett volna egy ennél alacsonyabb ár.
(65)
Ezt igazolják a Németország által előadottak is, miszerint az árkiigazítási záradék tükrözte a felek valódi szándékait. Miután a (16) preambulumbekezdésben szereplő két 2010. évi szakvélemény utalt arra, hogy a megállapodásnak a képlet alkalmazása miatt jelentősége lehet az állami támogatásokra vonatkozó jog szempontjából, Brandenburg tartománynak 2011-ben sikerült elérnie a megállapodás módosítását, melynek eredményeképp törölték a hibás képletet. A Brandenburg tartomány által folytatott tárgyalások eredményeképp a módosított megállapodás már nem tartalmazta a képletet, és így megfelelt a felek valódi szándékának, továbbá megszűntek a támogatásokkal kapcsolatos jogi aggályok.
(66)
Ebből következik, hogy a megállapodás végrehajtása (különösen a képlet alapján végrehajtott árkiigazítások) nem lett volna elfogadható egy magáneladó számára, és nem felelt meg a piaci szabályoknak.
(67)
Németország előadta, hogy a brandenburgi kormány először az Erdészeti Igazgatóság 2009. évi újjászervezése során értesült arról, hogy a HoKaWe által ténylegesen megfizetett árak nem feleltek meg az árkiigazítási záradékkal elérni kívánt árváltozásnak, hanem jóval alacsonyabbak voltak, mint azok az árak, amelyeken más üzemek a fát beszerezték; Brandenburg tartomány az erről való értesülést követően a piaci szabályoknak megfelelő módon járt el: megbízást adott a (16) preambulumbekezdésben említett két szakvélemény elkészítésére és újratárgyalta a megállapodást, ami a megállapodás 2011-es módosításához vezetett.
(68)
Ezek az érvek nem bizonyultak helytállónak a vizsgálat során. Először is, mint ahogyan az az (54)-(57) preambulumbekezdésekből kiderül, a képlet alkalmazásának következményei már a megállapodás aláírásának időpontjában is előreláthatók voltak. Másodszor egy magánszektorbeli eladó, akinek célja a megállapodásban szereplő árkiigazítási záradék alkalmazása, következésképp az árváltozásokat pontosan nyomon követi, haladéktalanul követelte volna az árak újratárgyalását. A (65) preambulumbekezdés alapján a megállapodásnak a Brandenburg tartomány általi sikeres újratárgyalása sokkal inkább azt bizonyítja, hogy a képlet nem tükrözte a felek valódi szándékait (az árkiigazítási záradéknak megfelelően). Az újratárgyalás továbbá azt is mutatja, hogy a HoKaWe nem zárkózhatott el az elől, hogy a képletet kivegyék a megállapodásból.
(69)
Ebből következik, hogy a HoKaWe a megállapodás hatálybalépése (2006 június 1.) és módosítása (2011 június 30.) közötti időszakban gazdasági előnyben részesült.
(70)
Más feltételek is teljesültek, amelyek az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése szerint a támogatás meglétét bizonyítják. Az előnyt célzottan biztosították, mivel a megállapodás kizárólag egy bizonyos vállalkozásnak kedvezett. Az előnyt egy tagállam, ezen belül Brandenburg tartomány hatóságai biztosították. A megállapodás feltételeinek megfelelően a HoKaWe részére értékesített átlagos famennyiség jelentős volt; az előnyös feltételek mellett szállított fa javította az átvevő piaci helyzetét versenytársaihoz képest, és ezért versenytorzuláshoz vezetett. A fapiacon a különböző tagállamok vállalkozásai versenyben állnak egymással. A szállítási megállapodás csak az Eberswalde 70 kilométeres körzetében található erdőkből szállított fára vonatkozott, ugyanakkor Eberswalde a lengyel határ közvetlen közelében található (30 km). Ezért a támogatás a tagállamok közötti versenyt is hátrányosan befolyásolja. Így arra a következtetésre lehet jutni, hogy a megállapodás végrehajtása, amely ahhoz vezetett, hogy a megfizetett árak a képleten alapultak, állami támogatást jelent.
(71)
A megállapodás említett módosítása, amely 2011. július 1-jén lépett hatályba, a támogatási intézkedés lezárásának tekinthető. A módosítás következtében az árváltozásokat 2011. július 1-jét követően az árkiigazítási képlet alapján kellett végrehajtani annak érdekében, hogy a felek eredeti szándékát megerősítsék és pontosan végrehajtsák. A megállapodás módosított formája megfelel a piaci szabályoknak, így a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy a HoKaWe 2011. június 30-át követően már nem részesült gazdasági előnyben a megállapodás keretében eszközölt kifizetések révén.
5.2. Összeegyeztethetőség
(72)
A támogatás összeegyeztethetősége nem nyilvánvaló, továbbá Németország által sem bizonyított. Ezért a HoKaWe számára a megállapodás végrehajtásából 2006 júniusa és 2011 júniusa között eredő előny a belső piaccal nem összeegyeztethető támogatást jelent.
5.3. A támogatástartalom kiszámítása
(73)
A (49)-(51) preambulumbekezdéseknek megfelelően az árkiigazítási záradék a piaccal összeegyeztethetőnek tekinthető. Ezért a támogatástartalom a Bizottság értelmezése szerint az az összeg, amely az árkiigazítási záradék alkalmazásával fizetendő ár és a képlet alapján ténylegesen megfizetett ár közötti különbségből adódik (15).
a)
a ténylegesen kifizetett ár
(EUR/űrköbméter) (16)
b)
Az árkiigazítási záradék szerinti ár
(EUR/űrköbméter)
c)
a) és b) közötti különbség
d)
Ténylegesen szállított famennyiség
(űrköbméterben)
e)
Támogatástartalom: c) × d)
(EUR-ban) (16)
2006
13,00
15,42
2,42
13 115,73
31 794
2007
13,21
15,95
2,74
142 792,67
391 452
2008
16,55
20,96
4,41
137 683,00
607 291
2009
16,42
20,76
4,34
141 273,68
613 128
2010
16,14
20,03
3,89
139 045,38
540 699
2011
15,79
19,33
3,54
62 680,29
222 051
Összesen
2 406 415
(74)
A HoKaWe számára biztosított támogatás összege következésképp 2 406 415 EUR.
6. VISSZAFIZETTETÉS
(75)
Ha a Bizottság megállapítja, hogy valamely támogatás a belső piaccal nem összeegyeztethető, akkor az EUMSZ és a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szerint a Bizottság jogosult dönteni arról, hogy az érintett tagállamnak meg kell-e szüntetnie a támogatást vagy módosítania kell azt (17). Szintén a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata azt mutatja, hogy a Bizottság határozata által a belső piaccal összeegyeztethetetlennek tekintett támogatások esetében a támogatás eltörlése vonatkozásában az államra kirótt kötelezettség célja a korábbi helyzet visszaállítása. (18) Ezzel összefüggésben a Bíróság azt is megállapította, hogy ezt a célkitűzést teljesítettnek kell tekinteni, ha a kedvezményezett visszafizette a jogellenes támogatással nyújtott összegeket, ezáltal elveszítve azt az előnyt, amelyet a piacon versenytársaival szemben élvezett, és a támogatás nyújtása előtti helyzet helyreáll (19).
(76)
Összhangban az ítélkezési gyakorlattal a 659/1999/EK tanácsi rendelet (20) 14. cikkének (1) bekezdésében a következő szerepel: „Amennyiben a jogellenes támogatások esetén elutasító határozat születik, a Bizottság dönt arról, hogy az érintett tagállam hozza meg a szükséges intézkedéseket a támogatásnak a kedvezményezettől történő visszavételére […].”
(77)
Mivel az EUMSZ 108. cikkét megsértő mostani intézkedés nem került bejelentésre a Bizottságnál, következésképpen jogellenes és a belső piaccal nem összeegyeztethető támogatásnak minősül, a támogatás engedélyezését megelőző piaci helyzet helyreállítása érdekében vissza kell fizettetni. A visszafizettetés ezért arra az időszakra vonatkozik, amikor a kedvezményezett előnyben részesült, azaz arra az időtartamra, amely a támogatásnak a kedvezményezett részére történő rendelkezésre bocsátásával veszi kezdetét és a támogatás tényleges visszafizetésével fejeződik be; a visszafizettetendő összegek tartalmazzák a tényleges visszafizetés időpontjáig esedékes kamatokat is.
7. KÖVETKEZTETÉS
(78)
A Brandenburg tartomány és a HoKaWe között létrejött keretszerződés végrehajtása a megállapodás aláírásától kezdve (2006. június 1.) annak módosításáig (2011. június 30.) a belső piaccal nem összeegyeztethető állami támogatást tartalmazott. Ezért a támogatást a visszafizettetendő összegre vonatkozó kamatokkal együtt vissza kell fizettetni.
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
A Németország által a HoKaWe Eberswalde GmbH számára az EUMSZ 108. cikke (3) bekezdése megsértésével jogellenesen fizetett 2 406 415 EUR állami támogatás nem összeegyeztethető a belső piaccal.
2. cikk
(1) Németország visszafizetteti a kedvezményezettel az 1. cikkben említett támogatást.
(2) A visszafizettetendő támogatási összeg tartalmazza a támogatás rendelkezésre bocsátásától a tényleges visszafizetés időpontjáig esedékes kamatokat.
(3) A kamatokat a 794/2004/EK bizottsági rendelet (21) V. fejezetével és a 794/2004/EK rendelet módosítására vonatkozó 271/2008/EK bizottsági rendelettel (22) összhangban, kamatos kamattal kell kiszámítani.
3. cikk
(1) Az 1. cikkben említett támogatást azonnal és ténylegesen vissza kell fizettetni.
(2) Németország biztosítja, hogy e határozatnak a közlésétől számított négy hónapon belül eleget tesz.
4. cikk
(1) E határozat közlésétől számított két hónapon belül Németország megküldi a Bizottságnak a következőket:
a)
a kedvezményezett által visszafizetendő teljes összeg (a támogatás összege és a kamatok);
b)
az e határozatnak való megfelelés érdekében már meghozott illetve tervezett intézkedések részletes bemutatása;
c)
az azt bizonyító dokumentumok, hogy a kedvezményezetteket felszólították a támogatás visszafizetésére.
(2) Németország folyamatosan tájékoztatja a Bizottságot a jelen határozat végrehajtása érdekében hozott intézkedésekről a 1. cikkben említett támogatás teljes visszafizettetéséig. A Bizottság kérésére Németország azonnal benyújtja a Bizottság részére az e határozat végrehajtása érdekében már meghozott és tervezett intézkedésekre vonatkozó információkat. Továbbá Németország részletes adatokat szolgáltat azokról a támogatási összegekről és kamatokról, amelyeket a kedvezményezett már visszafizetett.
5. cikk
E határozat címzettje a Német Szövetségi Köztársaság.
Kelt Brüsszelben, 2013. november 6-án.