KOMMISSIONENS DELEGEREDE FORORDNING (EU) Nr. 1395/2014
af 20. oktober 2014
om fastsættelse af en udsmidsplan for visse fiskerier efter små pelagiske arter og fiskeri til industriformål i Nordsøen
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1380/2013 af 11. december 2013 om den fælles fiskeripolitik, ændring af Rådets forordning (EF) nr. 1954/2003 og (EF) nr. 1224/2009 og ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 2371/2002 og (EF) nr. 639/2004 samt Rådets afgørelse 2004/585/EF (1), særlig artikel 15, stk. 6, og artikel 18, stk. 1 og 3, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Målet med forordning (EU) nr. 1380/2013 er gradvis at bringe udsmid til ophør i alle fiskerier i EU, ved at der indføres en landingsforpligtelse for fangster af arter, der er omfattet af fangstbegrænsninger.
(2)
Ved artikel 15, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1380/2013 tillægges Kommissionen beføjelser til at vedtage planer vedrørende udsmid ved en delegeret retsakt for en periode på højst tre år på grundlag af fælles henstillinger, som medlemsstaterne udarbejder sammen med de relevante rådgivende råd.
(3)
Belgien, Danmark, Tyskland, Frankrig, Nederlandene, Sverige og Det Forenede Kongerige har direkte interesse i spørgsmål vedrørende fiskeriforvaltning i Nordsøen. Disse medlemsstater har fremlagt en fælles henstilling for Kommissionen efter høring af Det Rådgivende Råd for Pelagiske Bestande og Det Rådgivende Råd for Nordsøen. Der blev indhentet videnskabelige bidrage fra relevante videnskabelige organer. De foranstaltninger, som den fælles henstilling omfatter, er i overensstemmelse med artikel 15, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1380/2013, og de bør derfor i overensstemmelse med artikel 18, stk. 3, omfattes af nærværende forordning.
(4)
For så vidt angår Nordsøen, bør landingsforpligtelsen i henhold til artikel 15, stk. 1, litra a), i forordning (EU) nr. 1380/2013 senest fra den 1. januar 2015 anvendes på alle fartøjer, der fisker efter små pelagiske arter eller fisker til industriformål, når der er tale om arter, der fanges i disse fiskerier og som er underlagt fangstbegrænsninger.
(5)
I overensstemmelse med den fælles henstilling bør planen vedrørende udsmid omfatte visse fiskerier efter almindelig makrel, hestemakrel, blåhvilling, guldlaks og brisling såvel som fiskeri til industriformål efter sperling, brisling og tobis i Nordsøen fra den 1. januar 2015.
(6)
Den fælles henstilling indeholder en undtagelse fra landingsforpligtelsen for makrel og sild fanget med not under visse betingelser baseret på videnskabelig dokumentation for høje overlevelsesrater i henhold til artikel 15, stk. 4, litra b), i forordning (EU) nr. 1380/2013. Scheveningengruppen har forelagt videnskabelig dokumentation for høje overlevelsesrater i den fælles henstilling, i hvilken der henvises til en række videnskabelige undersøgelser om fisks overlevelse, når de slippes fri ud af noten. I undersøgelserne blev det konkluderet, at overlevelsesraten afhænger af, hvor længe fiskene befinder sig i noten, og hvor mange fisk der er i nettet, to faktorer, der typisk er begrænsede i disse fiskerier. STECF gennemgik disse oplysninger på sit plenarmøde 14-02. STECF konkluderede, at under antagelse af, at resultaterne af overlevelsesundersøgelserne er repræsentative for overlevelsesraterne i erhvervsfiskeriet, vil andelen af almindelig makrel, der overlever udslipning, være ca. 70 %, hvilket ville resultere i en meget lavere densitet af fisk end den densitet, ved hvilken det blev observeret, at dødeligheden for sild øgedes. I artikel 19b, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 850/98 (2) nedlægges der forbud mod at lade almindelig makrel og sild slippe ud, før nettet er taget helt om bord på et fiskerfartøj, med tab af døde eller døende fiske til følge. Undtagelsen, der er begrundet i en høj overlevelsesrate, anfægter ikke det gældende forbud, idet fiskene bliver sluppet fri på et stadium i fangstarbejdet, hvor fisken har en høj overlevelsesrate efter at være blevet sluppet fri. Derfor bør en sådan undtagelse omfattes af nærværende forordning.
(7)
Den fælles henstilling omfatter desuden en de minimis-undtagelse fra landingsforpligtelsen, som tager sigte på at undgå uforholdsmæssigt store udgifter ved håndtering af uønskede fangster, såsom opbevaring, arbejdskraft, afkøling med is, og tager hensyn til det faktum, at det er vanskeligt at øge selektiviteten i det pelagiske fiskeri efter makrel, hestemakrel og sild i ICES-afsnit IVb og c syd for 54 °N. Denne undtagelse er baseret på videnskabelig dokumentation, som de medlemsstater, der er involveret i den fælles henstilling, har fremsendt, og Den Videnskabelige, Tekniske og Økonomiske Komité for Fiskeri (STECF) har gennemgået dokumentationen. STECF fandt, at der i den fælles henstilling fremlægges begrundede kvalitative argumenter til støtte for en de minimis-undtagelse på grund af uforholdsmæssigt høje udgifter ved håndtering af uønskede fangster. I lyset af ovenstående og i mangel af videnskabelige oplysninger, der viser det modsatte, bør der fastsættes en de minimis-undtagelse i overensstemmelse med procentsatserne i de fælles henstillinger og på niveauer, der ikke overstiger dem, der er tilladt i henhold til artikel 15, stk. 1, litra c), i forordning (EU) nr. 1380/2013. Derfor bør denne undtagelse omfattes af nærværende forordning.
(8)
For at sikre passende kontrol bør der fastsættes specifikke krav om dokumentation af fangster, der er omfattet af de undtagelser, der er fastsat i nærværende forordning.
(9)
Idet foranstaltningerne i denne forordning indvirker direkte på de økonomiske aktiviteter og planlægningen af EU-fartøjernes fangstsæson, bør forordningen træde i kraft umiddelbart efter offentliggørelsen.
(10)
Denne forordning bør anvendes fra den 1. januar 2015 for at overholde den tidsplan, der er fastsat i artikel 15, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1380/2013. I henhold til artikel 15, stk. 6, i nævnte forordning, bør den anvendes i højst tre år -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Genstand
Ved denne forordning fastsættes de nærmere bestemmelser for gennemførelsen fra den 1. januar 2015 af den landingsforpligtelse, der er fastsat i artikel 15, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1380/2013, i Nordsøen, som defineret i artikel 4, stk. 2, litra a), i nævnte forordning, i de fiskerier, der er angivet i bilaget til nærværende forordning.
Artikel 2
Undtagelse begrundet i høj overlevelsesrate
1. Uanset artikel 15, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1380/2013 anvendes landingsforpligtelsen ikke for fangster af makrel og sild i notfiskeriet, hvis alle nedenstående betingelser er opfyldt:
-
fangsten slippes fri, før en vis procentdel (fastsat i stk. 2 og 3 nedenfor) af noten er halet (»indhalingspunktet«)
-
noten er udstyret med en synlig bøje, som markerer grænsen for indhalingspunktet
-
fartøjet og noten er udstyret med et elektronisk registrerings- og dokumentationssystem, som viser, hvornår, hvor og hvor langt noten er blevet halet ved hvert træk.
2. Indhalingspunktet er nået, når 80 % af noten er halet i fiskeriet efter makrel, og når 90 % af noten er halet i fiskeriet efter sild.
3. Hvis den omringede fiskestime består af en blanding af begge arter, er indhalingspunktet nået, når 80 % af noten er halet.
4. Det er forbudt at slippe fangster af makrel og sild fri, efter at indhalingspunktet er nået.
5. Der tages stikprøve fra den omringede fisketime, før den slippes fri, med henblik på at foretage et skøn over sammensætningen af arter, fiskenes størrelse og mængden af fisk.
Artikel 3
De minimis-undtagelse
Uanset artikel 15, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1380/2013 er det i 2015 tilladt at smide op til 3 % og i 2016 op til 2 % af de samlede årlige fangster af almindelig makrel, hestemakrel, sild og hvilling, der fanges i fiskeriet efter pelagiske arter af trawlere med en længde overalt på op til 25 m, som anvender flydetrawl (OTM), og som fisker efter almindelig makrel, hestemakrel og sild i ICES-afsnit IVb og c syd for 54oN, ud.
Artikel 4
Dokumentation af fangster, der er omfattet af en undtagelse
1. Mængden af fisk, der er sluppet fri i henhold til den undtagelse, der er fastsat i artikel 2, og resultaterne af den stikprøve, der kræves i henhold til artikel 2, stk. 5, angives i logbogen.
2. Mængden af udsmid, der sker i henhold til den i artikel 3 fastsatte undtagelse, angives i logbogen.
Artikel 5
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 2015 til den 31. december 2017.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 20. oktober 2014.
A BIZOTTSÁG 1395/2014/EU FELHATALMAZÁSON ALAPULÓ RENDELETE
(2014. október 20.)
egyes kisméretű nyílt tengeri fajoknak és ipari célból halászott halfajoknak az Északi-tengeren történő halászatára vonatkozó visszadobási terv elkészítéséről
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel a közös halászati politikáról, az 1954/2003/EK és az 1224/2009/EK tanácsi rendelet módosításáról, valamint a 2371/2002/EK és a 639/2004/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. december 11-i 1380/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre, továbbá a 2004/585/EK tanácsi határozatra (1), különösen annak 15. cikkének (6), valamint 18. cikkének (1) és (3) bekezdésére,
mivel:
(1)
Az 1380/2013/EU rendelet célja a visszadobás gyakorlatának az Unió teljes halászati tevékenysége tekintetében történő fokozatos felszámolása a fogási korlátozás hatálya alá tartozó fajok állományait érintő fogások kirakodására irányuló kötelezettség bevezetése révén.
(2)
Az 1380/2013/EU rendelet 15. cikkének (6) bekezdése felhatalmazza a Bizottságot arra, hogy felhatalmazáson alapuló jogi aktus útján visszadobási terveket fogadjon el legfeljebb három évre a tagállamok által az illetékes tanácsadó testületekkel kidolgozott közös ajánlások alapján.
(3)
Belgium, Dánia, Németország, Franciaország, Hollandia, Svédország és az Egyesült Királyság közvetlen halászati gazdálkodási érdekekkel bír az Északi-tengeren. Ezek a tagállamok a Nyílt Tengeri Tanácsadó Testülettel és az Északi-tengeri Tanácsadó Testülettel folytatott konzultációt követően közös ajánlásokat nyújtottak be a Bizottsághoz. Az illetékes tudományos szervek tudományos munkával vettek részt a folyamatban. A közös ajánlásban foglalt intézkedések összhangban vannak az 1380/2013/EU rendelet 15. cikkének (6) bekezdésével, ezért azok az 1380/2013/EU rendelet 18. cikkének (3) bekezdése szerint belefoglalandók ebbe a rendeletbe.
(4)
Az Északi-tenger tekintetében az 1380/2013/EU rendelet 15. cikke (1) bekezdésének a) pontja szerint a kirakodási kötelezettségnek legkésőbb 2015. január 1-jétől minden olyan hajóra vonatkoznia kell, amelyet a kisméretű nyílt tengeri fajok halászata és az ipari célból halászott halfajok halászata keretében használnak az e halászati tevékenységek során fogott, fogási korlátozás hatálya alá tartozó fajok esetében.
(5)
A közös ajánlás szerint a visszadobási tervnek ki kell terjednie a makréla, a hering, a fattyúmakréla, a kék puhatőkehal, az aranylazac és a spratt egyes halászataira, valamint a norvég tőkehal, a spratt és a homoki angolna ipari célú halászatára az Északi-tengeren 2015. január 1-jétől.
(6)
A közös ajánlás a kirakodási kötelezettség alóli mentességet tartalmaz a bizonyos feltételek mellett erszényes kerítőhálóval fogott makréla és hering vonatkozásában a magas túlélési arányt igazoló tudományos bizonyítékok alapján, összhangban az 1380/2013/EU rendelet 15. cikke (4) bekezdésének b) pontjával. A magas túlélési arányt igazoló tudományos bizonyítékokat a Scheveningen csoport szolgáltatta a közös ajánlásban, amely több, a halak visszaengedés utáni túlélésére irányuló, erszényes kerítőhálót használó halászati tevékenységek keretében végzett tudományos vizsgálatra hivatkozott. A szóban forgó tanulmányok eredményei szerint a túlélési arányok a csoportosulási időtől és a hálón belüli halsűrűségtől függenek, amelyek ezen halászati tevékenységek esetében jellemzően mérsékeltek. Ezeket az adatokat a HTMGB a 14-02. plenáris ülésén tekintette át. A HTMGB úgy ítélte meg, hogy - a túlélési vizsgálatok eredményeit a kereskedelmi halászati tevékenységek túlélési arányaira vonatkozóan reprezentatívnak feltételezve - a visszaengedett makrélák túlélési aránya minden bizonnyal 70 % körül lenne, és lényegesen alacsonyabb sűrűséget eredményezne, mint az a sűrűség, amelynél a hering mortalitása a megfigyelések szerint nőni kezd. A makréla és a hering az előtt történő visszaengedésére vonatkozó tilalmat, hogy a hálót teljesen kihúzták a halászhajó fedélzetére, a 850/98/EK tanácsi rendelet (2) 19b. cikkének (2) bekezdése tartalmazza, mert az az elpusztult vagy majdnem elpusztult halak elvesztését eredményezné. Ez a túlélési arányon alapuló mentesség nem érinti a hatályban lévő tilalmat, mert a halak tengerbe való visszaengedésére a halászati tevékenység olyan szakaszában kerül sor, amikor a halaknak a visszaengedés után magas a túlélési aránya. Ezért ezt a mentességet bele kell foglalni e rendeletbe.
(7)
A közös ajánlás a kirakodási kötelezettség alóli de minimis kivételt is tartalmaz nyílt tengeri makréla-, fattyúmakréla- és heringhalászat esetében a IVb. és c. ICES-területen az északi szélesség 54. fokától délre a nem szándékos fogások aránytalan költségeinek elkerülésére, például a tárolás, a munkaerő vagy a fagyasztás vonatkozásában, továbbá figyelembe véve a szelektivitás fokozásának a nehézségeit. Ez a mentesség a magas túlélési arányt igazoló tudományos bizonyítékokon alapul, amelyeket a közös ajánlásban részes tagállamok szolgáltattak és a Halászati Tudományos, Műszaki és Gazdasági Bizottság (HTMGB) is ellenőrzött. A HTMGB arra az eredményre jutott, hogy a közös ajánlás megalapozott minőségi érveket mutat be a nem szándékos fogások kezelésével kapcsolatos aránytalan költségeken alapuló de minimis kivételre. A fentiek fényében és az azoktól eltérő tudományos információk hiányában célszerű a de minimis kivételt a közös ajánlásokban szereplő százalékos értékek szerint meghatározni az 1380/2013/EU rendelet 15. cikke (1) bekezdésének c) pontjában megengedett szinteket meg nem haladó értékekkel. Ezért ezt a kivételt bele kell foglalni e rendeletbe.
(8)
A megfelelő ellenőrzés érdekében meg kell határozni az e rendelet szerinti mentességek hatálya alá tartozó fogások dokumentálására vonatkozó speciális követelményeket.
(9)
Mivel az e rendelet szerinti intézkedések közvetlenül érintik az uniós hajók gazdasági tevékenységét és a halászati szezon tervezését, annak a közzététele után azonnal hatályba kell lépnie.
(10)
E rendelet az 1380/2013/EU rendelet 15. cikkének (1) bekezdésében meghatározott határidő betartása érdekében 2015. január 1-jétől alkalmazandó. Az említett rendelet 15. cikkének (6) bekezdése szerint legfeljebb 3 évig lehet érvényben,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Tárgy
Ez a rendelet az 1380/2013/EU rendelet 15. cikkének (1) bekezdésében előírt, az Északi-tengeren a rendelet 4. cikke (2) bekezdésének a) pontjában leírtaknak megfelelően 2015. január 1-jétől alkalmazandó kirakodási kötelezettség végrehajtásának részletes szabályait írja elő az e rendelet mellékletében meghatározott halászati tevékenységek tekintetében.
2. cikk
Túlélési arányon alapuló mentesség
(1) Az 1380/2013/EU rendelet 15. cikkének (1) bekezdésétől eltérve a kirakodási kötelezettség nem vonatkozik az erszényes kerítőhálóval végzett halászat keretében fogott makrélára és heringre, ha az összes az alábbi feltétel teljesül:
-
a kifogott halakat az erszényes kerítőháló egy adott (az alábbi (2) és (3) bekezdésben meghatározott) százalékos mértékig történő bezárása előtt („kinyerési pont”) visszaengedik a tengerbe,
-
az erszényes kerítőháló jól látható bójával van ellátva, amely egyértelműen jelzi a kinyerési pont határát,
-
a hajó és az erszényes kerítőhálós eszköz elektronikus rögzítő- és nyilvántartó rendszerrel van felszerelve, amely dokumentálja, hogy az egyes halászati műveletek során mikor, hol és milyen mértékben használták az erszényes kerítőhálót.
(2) A kinyerési pontnak a makrélahalászatban az erszényes kerítőháló záródásának 80 %-ánál, a heringhalászatban pedig annak 90 %-ánál kell lennie.
(3) Ha a körbekerített halrajban elegyedik a két faj, a kinyerési pontnak az erszényes kerítőháló záródásának 80 %-ánál kell lennie.
(4) A kinyerési pont után tilos visszaengedni a kifogott makréla- és heringegyedeket.
(5) Visszaengedés előtt a körbekerített halrajból mintát kell venni a faji összetétel, a méretbeli összetétel és a mennyiség megbecslése céljából.
3. cikk
De minimis kivétel
Az 1380/2013/EU rendelet 15. cikkének (1) bekezdésétől eltérve a nyílt tengeri halászat keretében legfeljebb 25 méteres teljes hosszúságú nyílt tengeri vonóhálós hajókkal vízközi vonóháló (OTM) segítségével fogott makrélának, fattyúmakrélának, heringnek és vékonybajszú tőkehalnak 2015-ben 3 %-a, 2016-ban pedig 2 %-a visszadobható makréla-, fattyúmakréla- és heringhalászat esetén a IVb. és c. ICES-területen az északi szélesség 54. fokától délre.
4. cikk
A mentesség hatálya alá tartozó fogások dokumentálása
(1) A 2. cikk szerinti mentesség alapján visszaengedett halmennyiséget és a 2. cikk (5) bekezdése szerinti mintavétel eredményét naplózni kell.
(2) A 3. cikk szerinti mentesség alapján visszadobott halmennyiséget naplózni kell.
5. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.
Ezt a rendeletet 2015. január 1-jétől2017. december 31-ig kell alkalmazni.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2014. október 20-án.