KOMMISSIONENS DELEGEREDE FORORDNING (EU) Nr. 639/2014
af 11. marts 2014
om supplerende regler til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1307/2013 om regler for direkte betalinger til landbrugere under den fælles landbrugspolitiks støtteordninger og om ændring af bilag X til nævnte forordning
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1307/2013 af 17. december 2013 om regler for direkte betalinger til landbrugere under den fælles landbrugspolitiks støtteordninger og ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 637/2008 og Rådets forordning (EF) nr. 73/2009 (1), særlig artikel 4, stk. 3, artikel 8, stk. 3, artikel 9, stk. 5, artikel 35, stk. 1, 2 og 3, artikel 36, stk. 6, artikel 39, stk. 3, artikel 43, stk. 12, artikel 44, stk. 5, artikel 45, stk. 5 og 6, artikel 46, stk. 9, artikel 50, stk. 11, artikel 52, stk. 9, artikel 57, stk. 3, artikel 58. stk. 5, artikel 59, stk. 3, artikel 67, stk. 1 og 2,
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Forordning (EU) nr. 1307/2013 har ophævet og erstattet Rådets forordning (EF) nr. 73/2009 (2). Forordning (EU) nr. 1307/2013 fastlægger en ny retlig ramme med en ny ordning med direkte støtte, herunder en grundbetaling til landbrugere og yderligere støtteordninger. Kommissionen tillægges hermed beføjelser til at vedtage delegerede retsakter. For at sikre at ordningerne fungerer fuldt ud inden for den nye retlige ramme, bør der vedtages visse bestemmelser ved disse retsakter. For at mindske den administrative byrde bør disse bestemmelser være enkle og lette at kontrollere. Disse retsakter bør træde i stedet for bestemmelserne i Kommissionens forordning (EF) nr. 1120/2009 (3) og (EF) nr. 1121/2009 (4).
(2)
Denne retlige ramme bør gennem nærværende forordning suppleres med henblik på bestemte almindelige bestemmelser, grundbetalingsordningen, den generelle arealbetalingsordning, betalingen til landbrugere, som anvender landbrugsmetoder, der er til gavn for klimaet og miljøet, betalingen til unge landbrugere, der påbegynder en landbrugsaktivitet, den frivillige koblede støtte, den afgrødespecifikke betaling for bomuld og de meddelelser, der kræves i forbindelse de enkelte støtteordninger.
(3)
For at sikre at tilpasningerne af de direkte betalinger med henblik på finansiel disciplin foretages korrekt, bør der fastsættes generelle bestemmelser om rækkefølgen for beregningen af disse nedsættelser i forhold til nedsættelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1306/2013 (5).
(4)
I tråd med Den Europæiske Unions Domstols (6) retspraksis bør det præciseres, at medlemsstaterne bør udnytte deres skønsbeføjelse i overensstemmelse med visse principper, herunder navnlig princippet om ikke-forskelsbehandling, når de vedtager foranstaltninger til gennemførelse af EU-retten.
(5)
Ved anden støtte end koblet støtte skal overholdes de krav, der gælder som afkoblet indkomststøtte som omhandlet i den grønne boks i aftalen om landbrug, der blev indgået under de multilaterale handelsforhandlinger i Uruguay-runden (7), og ved koblet støtte skal overholdes de krav, der er omhandlet i blå boks i nævnte aftale.
(6)
I henhold til artikel 4, stk. 1, litra c), i forordning (EU) nr. 1307/2013 forudsætter en »landbrugsaktivitet« ikke produktion, avl eller dyrkning af landbrugsprodukter. Landbrugere kan i stedet bevare et landbrugsareal i en stand, der gør det egnet til græsning eller dyrkning uden forberedende foranstaltninger ud over anvendelse af de sædvanlige landbrugsmetoder og -maskiner, eller udøve minimumsaktiviteter på landbrugsarealer, der naturligt holdes i en stand, der gør det egnet til græsning eller dyrkning. Eftersom begge sidstnævnte aktiviteter forudsætter en bestemt handling fra landbrugerens side, er det nødvendigt at fastlægge rammer på EU-plan, inden for hvilke medlemsstaterne fastsætter yderligere kriterier for disse aktiviteter.
(7)
Af miljømæssige hensyn omfatter definitionen af »permanente græsarealer« i artikel 4, stk. 1, litra h), i forordning (EU) nr. 1307/2013 også ikke-urteagtige arter som for eksempel buske og/eller træer, som kan afgræsses, forudsat at der er mest græs og andet grøntfoder på det pågældende areal. Det er derfor nødvendigt at fastsætte et kriterie, der bruges som grundlag for at fastslå, hvorvidt græs og andet grøntfoder fortsat er fremherskende.
(8)
Definitionen på »permanente græsarealer« giver medlemsstaterne mulighed for også at betragte de arealer, der kan afgræsses og som indgår i en etableret lokal praksis, hvor græs og andet grøntfoder ikke traditionelt er fremherskende græsningsområder, som permanente græsarealer. Der bør fastsættes kriterier, på grundlag af hvilke en sådan lokal praksis kan fastslås.
(9)
I henhold til artikel 4, stk. 2, andet afsnit, i forordning (EU) nr. 1307/2013 kan medlemsstaterne betragte arealer, der kan afgræsses, og som udgør en del af den etablerede lokale praksis, hvor græs og andet grøntfoder traditionelt ikke er fremherskende på græsningsarealer, som permanente græsarealer. På disse permanente græsarealer kan anvendes en nedsættelseskoefficient, jf. artikel 32, stk. 5, i forordning (EU) nr. 1307/2013. For at sikre at denne bestemmelse anvendes forholdsmæssigt, bør det være muligt at skelne mellem forskellige arealtyper og anvende forskellige nedsættelseskoefficienter på disse arealtyper.
(10)
I henhold til artikel 9, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013 må der ikke ydes direkte betalinger til fysiske eller juridiske personer eller til sammenslutninger af fysiske eller juridiske personer, hvis landbrugsarealer overvejende er arealer, der naturligt holdes i en stand, der gør dem egnet til græsning eller dyrkning, og som på disse arealer ikke udfører de af medlemsstaterne fastsatte minimumsaktiviteter. Med henblik herpå bør det præciseres, hvornår disse arealer anses for at være den vigtigste del af en landbrugers landbrugsareal, og anvendelsesområdet for denne bestemmelse bør præciseres.
(11)
I henhold til artikel 9, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1307/2013 betragtes bedrifter, der er omfattet af den såkaldte negativliste, som aktive landbrugere, hvis de kan bevise, at de opfylder et af kriterierne i nævnte bestemmelse. Et af disse kriterier består i at forelægge dokumentation for, at det årlige beløb til direkte betalinger udgør mindst 5 % af de samlede indtægter indtjent fra ikkelandbrugsaktiviteter. Der bør derfor fastsættes bestemmelser om forskellen mellem indtægter fra landbrugsaktiviteter og ikkelandbrugsaktiviteter.
(12)
Endvidere bør der fastsættes bestemmelser om, hvordan det årlige beløb til direkte betalinger skal fastsættes med henblik på artikel 9, stk. 2, og i givet fald artikel 9, stk. 3, og artikel 9, stk. 4, i forordning (EU) nr. 1307/2013, hvormed visse landbrugere fritages fra anvendelsen af artikel 9, stk. 2 og 3, i nævnte forordning. For at sikre ligebehandling af landbrugere i Bulgarien, Kroatien og Rumænien, hvis direkte betalinger er omfattet af indfasning, bør det årlige beløb til direkte betalinger i disse medlemsstater baseres på de endelige beløb, der skal ydes efter udløbet af indfasningsprocessen.
(13)
I henhold til artikel 9, stk. 2, og, hvor det er relevant, artikel 9, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013 kan landbrugere udelukkes fra støtte, hvis deres landbrugsaktiviteter er ubetydelige, eller hvis deres vigtigste forretnings- eller selskabsformål ikke er at udøve en landbrugsaktivitet. Det er i den sammenhæng nødvendigt at fastlægge visse kriterier og samtidig give medlemsstaterne mulighed for at fastlægge alternative kriterier for målretning af støtten til landbrugsaktiviteter, som kun er marginale.
(14)
Forordning (EU) nr. 1307/2013 fastsætter flere muligheder for tildeling af betalingsrettigheder til landbrugere. Af hensyn til retssikkerheden bør det fastsættes, at i tilfælde af arv eller arveforskud, genkaldeligt forskud på arv, bedriftssammenlægning eller -opdeling fastsættes antallet og værdien af betalingsrettigheder, der tildeles, på samme betingelser som ville have været gældende for den landbruger, der oprindeligt drev bedriften. Der bør endvidere fastsættes bestemmelser om, hvordan af antallet af betalingsrettigheder, som skal tildeles, fastsættes i tilfælde af bedrifter, der er et resultat af en opdeling, hvis disse bedrifter ligger i medlemsstater, der anvender artikel 24, stk. 4 eller 5, i forordning (EU) nr. 1307/2013. Af hensyn til landbrugernes berettigede forventninger bør ændringer i en landbrugers retlige status ikke have nogen indvirkning på antallet eller værdien af betalingsrettigheder, som landbrugeren kan tildeles, hvis landbrugeren fortsætter med at udøve kontrol over bedriften med hensyn til drift, fortjeneste og finansiel risiko.
(15)
Af hensyn til retssikkerheden og for at sikre korrekt forvaltning af betalingsrettigheder bør det præciseres, at kun de støtteberettigede hektar, der er fastsat i henhold til artikel 2, stk. 1, andet afsnit, nr. 23, litra a), i Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 640/2014 (8) bør tages i betragtning ved tildeling og aktivering af betalingsrettigheder.
(16)
I tråd med Den Europæiske Unions Domstols retspraksis (9) bør betalingsrettigheder tildeles den person, der har beslutningstagende beføjelse og bærer fortjenesten og de finansielle risici, som er forbundet med landbrugsaktiviteten på de arealer, for hvilke tildelingen ansøges om. Det bør præciseres, at dette princip navnlig gælder, hvis der for en støtteberettiget hektar indgives ansøgning om tildeling af betalingsrettigheder gennem mere end én landbruger.
(17)
I henhold til artikel 24, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1307/2013 kan medlemsstaterne anvende en reduktionskoefficient på bestemte støtteberettigede hektar, når der er tale om permanente græsarealer i områder med vanskelige klimatiske forhold, som navnlig skyldes højden og andre naturbetingede begrænsninger. For at sikre at denne bestemmelse anvendes på en forholdsmæssig måde, bør der indføres en ramme for anvendelsen af denne reduktionskoefficient, især med hensyn til grænseværdierne for en sådan reduktion.
(18)
I artikel 9 i forordning (EU) nr. 1307/2013 fastsættes det grundlæggende princip, at kun aktive landbrugere er berettiget til direkte betalinger. Endvidere har medlemsstaterne i henhold til artikel 24, stk. 9, i nævnte forordning mulighed for at fastsætte en minimumsstørrelse pr. bedrift for tildeling af betalingsrettigheder. Disse bestemmelser bør også tages i betragtning ved fastsættelsen af værdien af betalingsrettigheder.
(19)
Hvis støtte, som ydes for kalenderåret 2014, tages i betragtning i henhold til artikel 26 i forordning (EU) nr. 1307/2013 ved fastsættelse af betalingsrettighedernes oprindelige enhedsværdi, bør det præciseres, at medlemsstaterne kan beslutte ikke at tage hensyn til alle foranstaltninger i nævnte bestemmelse. For at undgå enhver urimelig belastning af landbrugere bør de referencebeløb, som er relevante for fastsættelsen af værdien af betalingsrettigheder, ikke omfatte nedsættelser og udelukkelser, som er fastsat i henhold til afsnit II, kapitel 4, i forordning (EF) nr. 73/2009. Det bør præciseres, hvordan der skal tages hensyn til denne støtte, og der bør fastsættes yderligere nødvendige kriterier, som kan tages i betragtning for at tage hensyn til visse ordningers afkoblede natur.
(20)
Med henblik på bestemmelsen af den oprindelige enhedsværdi bør det endvidere præciseres, at en landbrugers betalingsrettigheder i henhold til artikel 26, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013 også omfatter betalingsrettigheder, der er bortforpagtet til en anden landbruger på det tidspunkt, hvor bortforpagterens ansøgning for 2014, indgives.
(21)
For at gøre det muligt for landbrugerne at forudsige indkomststøttens størrelse bør der fastsættes en frist, inden for hvilken medlemsstaterne skal fastsætte og meddele landbrugerne betalingsrettighedernes endelige værdi og antal, hvis landbrugerne blev underrettet herom på grundlag af foreløbige oplysninger.
(22)
Med henblik på artikel 26 eller artikel 40, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013 er det, hvis en landbruger var berørt af force majeure eller usædvanlige omstændigheder i det referenceår, der er angivet i disse artikler, hensigtsmæssigt at fastsætte betalingsrettighedernes værdi på grundlag af det seneste år, der ikke er berørt af force majeure eller usædvanlige omstændigheder. For at mindske den administrative byrde bør medlemsstaterne have mulighed for at fastsætte en bestemt tærskelværdi for den indvirkning, som force majeure eller usædvanlige omstændigheder har på den direkte støtte, som modtages i referenceåret.
(23)
Hvis en bedrift eller en del af denne sælges eller bortforpagtes i perioden før datoen for indgivelse af ansøgninger om tildeling af betalingsrettigheder i ordningens første gennemførelsesår, bør det fastsættes, at medlemsstaterne kan beslutte, at landbrugere ved kontrakt kan overføre de betalingsrettigheder, der skal tildeles sammen med bedriften eller en del af denne. Inden for rammerne af sådan privat kontraktbestemmelse bør betalingsrettighederne tildeles sælger eller bortforpagter og overføres direkte til køber eller forpagter, som i givet fald vil kunne modtage de betalinger, som sælger eller bortforpagter modtog for 2014, eller drage fordel af at anvende værdien af de rettigheder, som sælger eller bortforpagter rådede over i 2014, jf. artikel 26 i forordning (EU) nr. 1307/2013 som reference for betalingsrettighedernes oprindelige enhedsværdi. Det bør også præciseres, at artikel 34, stk. 4, i forordning (EU) nr. 1307/2013 ikke kan finde anvendelse på sådanne overførsler.
(24)
Hvad angår beregningen af betalingsrettighedernes enhedsværdi, bør der fastsættes klare regler om afrunding af tal, opdeling af eksisterende betalingsrettigheder, hvis størrelsen af den parcel, der er anmeldt, eller som er overdraget med rettigheden, ikke er en hel hektar, samt om muligheden for sammenlægning af rettigheder og hektarandele.
(25)
Af hensyn til retssikkerheden bør der fastsættes en frist for, hvornår de regioner, der er omhandlet i artikel 34, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013, skal være fastlagt.
(26)
Der bør fastsættes særlige bestemmelser for forvaltningen af den nationale reserve eller de regionale reserver.
(27)
Der bør fastsættes kriterier og maksimale procentsatser for anvendelsen af artikel 34, stk. 4, i forordning (EU) nr. 1307/2013 for at modvirke, at en nedsættelse i henhold til denne bestemmelse medfører væsentlige hindringer for eller forbud mod overdragelse af betalingsrettigheder.
(28)
Af hensyn til retssikkerheden bør det præciseres, hvordan det beløb, der kan tilbageføres til den nationale eller regionale reserve, jf. artikel 28 eller artikel 40, stk. 5, i forordning (EU) nr. 1307/2013 fastsættes, når betalingsrettighederne i det første år for anvendelsen af grundbetalingsordningen fastlægges.
(29)
Artikel 30 i forordning (EU) nr. 1307/2013 indeholder bestemmelser om obligatoriske og frivillige tilfælde af tildeling af betalingsrettigheder fra den nationale eller regionale reserve. Der bør fastsættes regler for beregningen af antallet og værdien af de betalingsrettigheder, der skal tildeles på denne måde, og det bør sikres, at prioriteringerne i henhold til artikel 30, stk. 6, i nævnte forordning ikke undermineres af de beslutninger medlemsstaterne kan træffe i henhold til artikel 30, stk. 7 og 10, i forordning (EU) nr. 1307/2013. På samme måde bør anvendelsen af artikel 30, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1307/2013 være i overensstemmelse med artikel 24, stk. 6 og 7, i nævnte forordning og med bestemmelserne om nødsituationer i denne forordning. For at sikre grundbetalingsordningens afkoblede natur bør beregningen af antallet og værdien af betalingsrettighederne inden for rammerne af den nationale eller regionale reserve ikke baseres på sektorspecifikke kriterier efter den dato, som medlemsstaten fastsætter i henhold til artikel 11, stk. 2, i Kommissionens forordning (EF) nr. 1122/2009 (10) for ansøgningsåret 2013.
(30)
Af hensyn til retssikkerheden og for at sikre ligebehandling af landbrugere, der indleder en landbrugsaktivitet, bør begrebet »landbrugere, der indleder en landbrugsaktivitet« i artikel 30, stk. 11, litra b), i forordning (EU) nr. 1307/2013, præciseres.
(31)
Hvis medlemsstater tildeler betalingsrettigheder i henhold til artikel 30, stk. 7, litra c), i forordning (EU) nr. 1307/2013, bør værdien af disse rettigheder beregnes i henhold til artikel 25 eller 40 i forordning (EU) nr. 1307/2013.
(32)
Med artikel 24, stk. 3 til 7, i forordning (EU) nr. 1307/2013 gives medlemsstaterne flere muligheder for at begrænse antallet af betalingsrettigheder, der skal tildeles landbrugere. Visse landbrugere kan således have en stor andel af støtteberettigede hektar, der ikke er omfattet af betalingsrettigheder, hvilket kan føre til nødsituationer, eftersom visse støtteordninger, som er et supplement til grundbetalingsordningen, navnlig betalingen til landbrugsmetoder, der er til gavn for klimaet og miljøet, baseres på de støtteberettigede hektar, der anmeldes med henblik på aktivering af betalingsrettigheder. Det bør derfor præciseres, at medlemsstaterne kan tildele betalingsrettigheder fra den nationale eller regionale reserve, hvis en landbruger er væsentligt berørt af de begrænsninger, der er fastsat i artikel 24, stk. 3 til 7, i forordning (EU) nr. 1307/2013. Eftersom visse arealer ikke er omfattet af forgrønnelsesforpligtelser eller kun indebærer begrænsede udgifter til opfyldelsen af forgrønnelsesforpligtelsen, bør medlemsstaterne også kunne beslutte, at de ved fastlæggelsen af nødsituationer ikke medtager disse arealer.
(33)
I henhold til artikel 21, stk. 4, i forordning (EU) nr. 1307/2013 udløber de betalingsrettigheder, som en landbruger råder over (som ejer eller forpagter) ud over de støtteberettigede hektar, som landbrugeren har til rådighed. Af hensyn til retssikkerheden bør det præciseres, i hvilken rækkefølge disse betalingsrettigheder udløber, og der bør fastsættes yderligere bestemmelser om gennemførelsen. Derudover bør medlemsstaterne også have mulighed for at tage hensyn til denne bestemmelse i forbindelse med fastsættelsen af værdien af betalingsrettigheder.
(34)
Forordning (EU) nr. 1307/2013 fastsætter, at grundbetalingen i visse medlemsstater kan gennemføres i form af den generelle arealbetalingsordning indtil senest år 2020. Under henvisning til at den generelle arealbetaling pr. hektar beregnes hvert år, og at støtteberettigelsen til grundbetalingen er en nødvendig forudsætning for adgang til de fleste andre ordninger for direkte støtte og dermed tæt forbundet med disse, bør det præciseres, at kun de støtteberettigede hektar, som fastsættes i henhold til artikel 2, stk. 1, andet afsnit, nr. 23, litra a), i delegeret forordning (EU) nr. 640/2014, skal tages i betragtning med henblik på anvendelsen af de relevante ordninger.
(35)
Medlemsstater, som anvender den generelle arealbetalingsordning og grundbetalingsordningen fra senest den 1. januar 2018, kan differentiere den generelle arealbetaling pr. hektar under hensyntagen til visse betalinger for kalenderåret 2014. Med henblik på denne differentiering bør det fastsættes, hvordan disse betalinger bør tages i betragtning, og der bør fastsættes yderligere kriterier, som er nødvendige for at sikre visse ordningers afkoblede natur. Hvis en landbruger var berørt af force majeure eller usædvanlige omstændigheder i kalenderåret 2014, bør der endvidere fastsættes en differentiering på grundlag af det seneste år, hvori der ikke optræder force majeure eller usædvanlige omstændigheder. For at mindske den administrative byrde bør medlemsstaterne gives mulighed for at fastsætte en bestemt tærskelværdi for den indvirkning, som force majeure eller usædvanlige omstændigheder har på den direkte støtte, som modtages i referenceåret. Endvidere bør der af hensyn til retssikkerheden fastsættes bestemmelser, der gælder i tilfælde af arv eller arveforskud.
(36)
I afsnit III, kapitel 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013 fastsættes betingelserne for ydelse af betaling til landbrugsmetoder, der er til gavn for klimaet og miljøet. (betaling for forgrønnelse). De krav, der knyttes til betalingen for forgrønnelse, gælder, som det er fastsat i basisretsakten, generelt (dvs. for alle støttemodtagere efter samme mønster) og fastsætter ikke-kontraktlige foranstaltninger, hvorved det sikres, at landbruget i EU generelt baseres på metoder, som er mere vidtgående end krydsoverensstemmelseskravene. Disse principper i basisretsakten skal tages i betragtning ved præciseringen af de detaljerede bestemmelser om forgrønnelsesmetoderne.
(37)
For at opnå et passende sikkerhedsniveau for så vidt angår forpligtelserne i artikel 43, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013 med hensyn til tilsvarende metoder, der er omfattet af nationale eller regionale certificeringsordninger, bør der opstilles kriterier for udpegelsen af offentlige eller private certificeringsmyndigheder.
(38)
For at overholde princippet om at der ikke må være dobbeltfinansiering, bør der fastsættes regler for beregningen af betalingerne for visse særlige forpligtelser vedrørende de metoder, som er omhandlet i afsnit I, punkt 3 og 4, og afsnit III, punkt 7, i bilag IX til forordning (EU) nr. 1307/2013. Eftersom disse forpligtelser vedrører tilsvarende metoder, som gør det muligt for landbrugere, der indgår disse forpligtelser, at opfylde et eller flere krav for at modtage den forgrønnelsesbetaling, som er omhandlet i afsnit III, kapitel 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013, bør betalingerne for disse forpligtelser, sammenlignet med den normale betaling i henhold til artikel 28, stk. 6, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1305/2013 (11), nedsættes med et beløb, som beregnes på grundlag af forgrønnelsesbetalingens niveau i den pågældende medlemsstat eller region, eller i særlige tilfælde på grundlag af den enkelte landbrugers forgrønnelsesbetaling.
(39)
Artikel 44 i forordning (EU) nr. 1307/2013 fastsætter forpligtelser med hensyn til antallet af afgrøder og de relative andele for afgrøder på agerjord. Der bør fastsættes regler for, hvordan andelene for de forskellige afgrøder, nøjagtigt beregnes.
(40)
Der bør fastsættes bestemmelser om den periode, der tages i betragtning ved beregningen af de relative andele for afgrøder, idet der tages hensyn til den konkrete tidsramme for afgrødedyrkningen i praksis og behovet for at sikre en forenklet administration.
(41)
For at skabe klarhed for landbrugerne og medlemsstaterne og for at bidrage til beskyttelsen af landskabstræk, som ligger på dyrkningsarealer, er det nødvendigt at præcisere situationen for arealer, på hvilke der ligger landskabstræk.
(42)
Til beregningen af andelen for forskellige afgrøder er det også nødvendigt at fastlægge supplerende regler for navnlig samdyrkning af to eller flere afgrøder i særskilte rækker ved siden af hinanden, undersåning og anvendelse af frøblandinger.
(43)
I artikel 45, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013 er fastlagt forpligtelser med henblik på bibeholdelse af de permanente græsarealer, som bidrager mest til beskyttelse af miljøet, herunder navnlig til kulstofbinding, biodiversitet og jordbeskyttelse. Disse græsarealer, som har stor miljømæssig betydning, kan ligge i men også uden for Natura 2000-nettet. For at sikre at de arealer, der ligger uden for, beskyttes effektivt, bør der fastsættes rammer for medlemsstaterne for udpegningen af disse arealer, som skal gøre det muligt for dem at tage hensyn til forhold i medlemsstaten og som bør bygge på synergien med eksisterende miljøpolitikker.
(44)
For at sikre beskyttelsen af disse permanente græsarealer fremover bør der fastsættes bestemmelser om, at disse arealer skal genetableres, hvis landbrugeren overtræder reglerne om den strenge beskyttelse.
(45)
I artikel 45, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1307/2013 fastsættes bestemmelser om beskyttelse af andelen af permanente græsarealer i forhold til det samlede landbrugsareal. For at nå dette mål bør medlemsstaterne overvåge udviklingen i den andel, der er udlagt som permanente græsarealer. De bør have mulighed for at indføre et system med forudgående godkendelse. Genetablering på bedriftsniveau og forbud mod yderligere omlægninger bør være et krav i tilfælde af, at mindskelsen er på mere end 5 %. For at skabe klarhed og for at opnå en forholdsmæssig gennemførelse bør der fastsættes regler for, hvilke landbrugere og arealer, der vil blive underlagt krav om godkendelse og genetablering.
(46)
For at sikre en effektiv anvendelse af godkendelsesproceduren for omlægning af permanente græsarealer bør medlemsstaterne gives fleksibilitet i udvælgelsen af prioriterede områder eller grupper af landbrugere ved udstedelsen af godkendelsen på grundlag af objektiver kriterier.
(47)
Der bør fastsættes regler for hvilken metode, der skal anvendes til at fastslå andelen af permanente græsarealer på landbrugsarealet, for at forhindre, at permanente græsarealer medregnes to gange som følge af praksis med at have græsarealer med lang omdriftstid og for at undgå, at omlægninger, som foretages af små landbrug og økologiske landbrug, der er fritaget for genetableringsforpligtelsen, har direkte indvirkning på andre landbrugs genetableringsforpligtelse. Medlemsstaterne bør have mulighed for at tilpasse deres referenceandel i begrundede tilfælde.
(48)
I artikel 46 i forordning (EU) nr. 1307/2013 er opført de elementer og arealer, som medlemsstaterne kan betragte som miljømæssigt fokusområde. Der bør fastlægges yderligere kriterier for, hvorledes disse elementer og arealer gælder som økologiske fokusområder. For at nå målet om biodiversitet bør disse kriterier sikre bevarelsen og forbedringen af biodiversiteten på bedrifter. Disse kriterier bør tillige også tage hensyn til den indsats, som landbrugerne allerede har gjort.
(49)
Forbuddet mod produktion på braklagte arealer, som vil indebære, at anvendelsen af pesticider og gødningsstoffer begrænses, bør ikke udelukke frivillige tiltag, som f.eks. udsåning af frøblandinger med vilde blomster med henblik på at forbedre biodiversiteten. Det bør præciseres, at arealer, der ligger brak i mere end fem år med henblik på at opfyldelse af kravet om miljømæssigt fokusområde, forbliver agerjord og ikke er omfattet af definitionen på permanente græsarealer.
(50)
Hvad angår terrasser, bør det i lyset af de mange forskellige måder, de anlægges på i Unionen, være op til medlemsstaterne at fastsætte udførlige betingelser baseret på nationale eller regionale særpræg og dermed tage hensyn til deres betydning for biodiversiteten.
(51)
Af hensyn til klarheden bør landskabstræk, der betragtes som miljømæssigt fokusområde, registreres, og sammenhængen med landskabstræk, som allerede beskyttes i medlemsstaterne inden for rammerne af krydsoverensstemmelse, bør præciseres. For visse landskabstræk bør der fastsættes en minimums- eller maksimumsstørrelse for at gøre det lettere at identificere dem og sikre, at området fortrinsvis benyttes som landbrugsarealer.
(52)
Erosionshæmmende striber, som skal etableres i nærheden af agerjorder langs vandløb eller på højere beliggende jorder på en skråning, har en gavnlig virkning, idet de nedsætter afstrømningen af forurenende stoffer til overfladevand. Af hensyn til biodiversiteten bør det fastsættes, at alle områder, der betragtes som miljømæssigt fokusområde, ikke kan anvendes til produktion, hvorved anvendelsen af pesticider undgås og brugen af kunstgødning begrænses. For yderligere at forbedre biodiversiteten bør frivillige tiltag som f.eks. udsåning af frøblandinger af vilde blomster ikke udelukkes. Medlemsstaterne bør kunne beslutte, hvorvidt græsning og opskæring til foder er tilladt på erosionshæmmende bræmmer.
(53)
Hvad angår hektar skovlandbrug bør det præciseres, at de arealer, der skal tages i betragtning, er de arealer udlagt som agerjord, der er beliggende i et område med et skovlandbrugssystem, hvor de betingelser, i henhold til hvilke det modtager eller modtog støtte til udvikling af landdistrikter, stadig opfyldes. Medlemsstater, der vælger disse områder med henblik på opfyldelsen af kravet om miljømæssigt fokusområde, bør tage hensyn til biodiversitetsmålet, når de fastlægger de supplerende betingelser, der gælder for at modtage støtte til etablering af skovlandbrugsordninger i deres programmer for udvikling af landdistrikterne.
(54)
Hvad angår bræmmer af støtteberettigede hektar langs skovbryn, bør det være op til medlemsstaterne at beslutte, om der skal gælde et dyrkningsforbud, hvorved anvendelse af rå- og hjælpestoffer på bræmmer, der støder op til skoven for at skabe stødpudezone til den tilgrænsende skov, undgås. Med et sådant krav vil de miljømæssige fokusområder opnå en højere værdi, som bør afspejles i en forskellig vægtningsfaktor for denne arealtype.
(55)
Den begrænsede anvendelse af rå- og hjælpestoffer ved dyrkning af lavskov i kort omdrift medfører indirekte fordele for biodiversiteten. Med henblik herpå bør medlemsstaterne fastsætte de betingelser, der gælder for denne type miljømæssige fokusområde, ved at specificere de træarter, der kan anvendes, og reglerne for anvendelse af rå- og hjælpestoffer.
(56)
For at tilpasse gennemførelsen til nationale forhold og sikre en optimal udnyttelse af kapaciteten af efterafgrøder og plantedække, der effektivt optager resterende kvælstof, og for at undgå bar jord og diffus forurening af grundvandet, bør medlemsstaterne fastsætte frister for såningen af et sådant dække. Der bør etableres efterafgrøder eller plantedække ved såning af en blanding af afgrødearter eller ved undersåning af græs for at opnå det bedst mulige jordbrugs- og miljømæssige resultat med hensyn til biodiversitet. Medlemsstaterne kan inden for rammerne af GLM 4 (god landbrugs- og miljømæssig stand), jf. bilag II til forordning (EU) nr. 1306/2013, fastsætte de datoer, efter hvilke mekanisk destruktion af efterafgrøder og plantedække, er tilladt.
(57)
Med hensyn til arealer med kvælstofbindende afgrøder bør medlemsstaterne fastsætte regler, der forhindrer, at dyrkningen af kvælstofbindende afgrøder på miljømæssige fokusområder medfører øget kvælstofudvaskning og forringet vandkvalitet, hvilket ikke er forenelig med målene i Rådets direktiv 91/676/EØF (12) og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/60/EF (13) og bringer målet om biodiversitet i fare. Medlemsstaterne bør også udarbejde listen over kvælstofbindende afgrøder, der anses for at bidrage til forbedring af biodiversiteten.
(58)
For at maksimere fordelene ved at have et miljømæssigt fokusområde på agerjord og for at sikre, at de miljømæssige fokusarealer dækker den procentdel, der er fastsat i artikel 46, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013, bør det med henblik på en effektiv forvaltning klart fastsættes, at en parcel eller et landskabstræk ikke må tælles med to gange i det samme år for opfyldelsen af kravet om miljømæssigt fokusområde.
(59)
I henhold til artikel 46, stk. 5, i forordning (EU) nr. 1307/2013 kan medlemsstaterne gennemføre indtil 50 % af kravet om, at den enkelte bedrift skal have et miljømæssigt fokusområde, på regionalt plan. For at sikre at en sådan regional gennemførelse medfører yderligere miljø- og landskabsmæssige fordele og bidrager til gennemførelsen af strategien for grøn infrastruktur (14), bør der indføres regler som kan anvendes til etablering af tilstødende miljømæssige fokusområder. Der bør også fastsættes regler for udpegningen af områder med henblik på at skabe synergi i gennemførelsen af Unionens landbrugs- og miljøpolitikker.
(60)
Med henblik på den beslutning, som medlemsstaterne skal træffe om landbrugeres mulighed for kollektivt at gennemføre halvdelen af den enkeltes forpligtelser til at gennemføre miljømæssige fokusområder, jf. artikel 46, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1307/2013, bør der for at sikre en merværdi for miljøet indføres regler, der svarer til reglerne om den regionale gennemførelse med hensyn til de elementer, der kan anvendes til at etablere tilstødende miljømæssige fokusområder og bidrage til forbedringen af grøn infrastruktur. Det bør i bestemmelserne om de kriterier, der skal opfyldes af landbrugerne, fastsættes, at deres bedrifter skal være beliggende i nærheden af hinanden, samtidig med at det overlades til medlemsstaterne at tage hensyn til forskellige administrative strukturer. Af hensyn til retssikkerheden bør der fastsættes visse regler for indholdet af den skriftlige aftale, som indgås mellem deltagerne for at fastlægge rettighederne og forpligtelserne for hver enkelt deltager.
(61)
For så vidt angår visse medlemsstaters mulighed for at fritage landbrugere i områder med tæt skovvækst fra kravet om miljømæssigt fokusområde bør der fastlægges regler, som skaber klarhed over de metoder og de data, der skal anvendes til beregningen af forholdet mellem skovområdet og det samlede overfladeareal samt forholdet mellem skov og landbrugsjord.
(62)
Forordning (EU) nr. 1307/2013 fastlægger betingelserne for betalinger til unge landbrugere. Det gælder navnlig, at betalingen sker på den betingelse, at den unge landbruger for første gang etablerer sig på en landbrugsbedrift som driftsleder, eller allerede har etableret en sådan bedrift inden for de seneste fem år forud for den første ansøgning om betaling, og at landbrugeren er under 40 år i det år, hvor den første ansøgning om betaling indgives. Er der tale om juridiske personer bør disse betingelser opfyldes af alle fysiske personer, der udøver faktisk og langsigtet kontrol over den juridiske person som defineret af Den Europæiske Unions Domstol (15). Det bør endvidere præciseres, hvilke betingelser den juridiske person og den eller de fysiske personer, der udøver kontrol over den pågældende juridiske person, skal opfylde.
(63)
For at undgå eventuelle omgåelser af betalinger til unge landbrugere bør det fastsættes, at betalingen til en juridisk person kun ydes så længe mindst én af de fysiske personer, der udøver kontrol over den juridiske person, i første anvendelsesår for betaling under ordningen, vedbliver at udøve en sådan kontrol. Med henblik på fastsættelse af den maksimumsperiode for betalinger, som er omhandlet i artikel 50, stk. 5, i forordning (EU) nr. 1307/2013, bør der fastsættes bestemmelser for tilfælde, hvor en juridisk person kontrolleres af mere end én fysisk person.
(64)
For at undgå forskelsbehandling mellem juridiske personer og en sammenslutning af fysiske personer, der ansøger om støtte under ordningen for unge landbrugere, bør tilsvarende regler gælde for en sammenslutning af fysiske personer, jf. artikel 4, stk. 1, litra a), i forordning (EU) nr. 1307/2013, hvis ansøgningerne om støtte under grundbetalingsordningen og ordningen for unge landbrugere indgives af nævnte sammenslutning og ikke af de enkelte medlemmer.
(65)
Afsnit IV, kapitel 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013 fastsætter muligheden for at yde frivillig koblet støtte til landbrugere. Betingelserne for ydelse af støtten i henhold til nævnte kapitel bør fastsættes.
(66)
I henhold til artikel 52, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013 kan koblet støtte kun ydes til de sektorer eller de regioner i en medlemsstat, hvor bestemte driftsformer eller landbrugssektorer er udsat for særlige vanskeligheder og tilskrives særlig stor betydning af økonomiske og/eller sociale og/eller miljømæssige årsager. I henhold til artikel 52, stk. 5 og 6, i forordning (EU) nr. 1307/2013 kan frivillig koblet støtte endvidere kun ydes i det omfang, det er nødvendigt for at skabe et incitament til at bevare det nuværende produktionsniveau i de berørte regioner eller sektorer. Koblet støtte bør udbetales årligt og ydes inden for fastsatte kvantitative grænser og på grundlag af faste arealer og udbytter eller et fast antal dyr. For at sikre at foranstaltninger inden for rammerne af den frivillige koblede støtte er målrettede og styrede, samtidig med at medlemsstaterne har mulighed for at udforme frivillig koblet støtte i overensstemmelse med deres behov, bør der fastlægges bestemmelser om, at medlemsstaterne overlades ansvaret for at fastsætte hvilke regioner og/eller typer af landbrug, som er støtteberettigede, og for at fastsætte kvantitative grænser samt det passende støtteniveau. For at undgå markedsforvridninger bør betalingerne imidlertid ikke beregnes på grundlag af udsving i markedspriserne eller sidestilles med et udligningsstøttesystem, hvorved medlemsstaterne betaler landbrugerne indenlandsk landbrugsstøtte på grundlag af forskellen mellem en målpris og den indenlandske markedspris.
(67)
I henhold til Aftalememorandum mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Amerikas Forenede Stater om oliefrø inden for rammerne af GATT (16), bør der fastsættes et særskilt basisareal for producenter, som er omfattet af godtgørelser for oliefrø, jf. bilaget til nævnte aftalememorandum. Eftersom oliefrø er opført på listen over sektorer og produktioner, der er berettiget til den frivillige koblede støtte, bør der i denne støtteordning indføres et maksimumsareal på EU-plan for oliefrø, jf. nævnte aftalememorandum, for at sikre, at denne internationale forpligtelse overholdes. Hvis dette maksimumsareal overskrides, bør medlemsstaterne tilpasse det anmeldte areal ved at anvende en nedsættelseskoefficient, som Kommissionen beregner og meddeler medlemsstaterne.
(68)
I henhold til artikel 52, stk. 8, i forordning (EF) nr. 1307/2013 skal frivillig koblet støtte, der ydes i medfør af nævnte artikel, være i overensstemmelse med andre EU-støtteforanstaltninger eller foranstaltninger, der finansieres ved hjælp af statsstøtte. For at sikre en korrekt forvaltning af ordningerne og for at undgå dobbeltfinansiering bør foranstaltninger, som ligner hinanden, ikke finansieres to gange i form af både frivillig koblet støtte og andre af Unionens støtteordninger. Da der er mange forskellige valgmuligheder, som medlemsstaterne kan gøre brug af, når de gennemfører den frivillige koblede støtte, bør de have ansvaret for at sikre en sådan sammenhæng inden for den ramme, der er fastsat ved forordning (EU) nr. 1307/2013, og i henhold til de betingelser, der er fastsat i denne forordning.
(69)
I henhold til artikel 55, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013 skal Kommissionen godkende den beslutning, der er omhandlet i artikel 53, stk. 4, eller, hvor det er relevant, i artikel 53, stk. 6, litra a), i nævnte forordning, hvis et af de bestemte behov i regionen eller sektoren dokumenteres. For at sikre, at denne artikel anvendes korrekt, bør de gældende kriterier for disse behov præciseres.
(70)
I afsnit IV, kapitel 2, i forordning (EU) nr. 1307/2013 fastsættes en afgrødespecifik betaling for bomuld. Kommissionen bør fastsætte de bestemmelser og betingelser, der skal gælde for godkendelse af landbrugsarealer og sorter med henblik på denne betaling. Endvidere bør der fastlægges bestemmelser om betingelserne for støtteberettigelse. Der er tale om et objektivt krav, når arealet tilsås på en sådan måde, at der opnås en minimumsplantetæthed, som skal fastsættes af medlemsstaterne under hensyntagen til jordbunds- og klimaforholdene og særlige regionale forhold. Fastlæggelsen af specifikke forskrifter for dyrkningsmetoder bør overlades til medlemsstaterne.
(71)
Medlemsstaterne bør godkende brancheorganisationer for bomuldsproduktion på grundlag af objektive kriterier som f.eks. deres størrelse og interne organisation. Ved fastsættelsen af en brancheorganisations størrelse bør der tages hensyn til, at den tilsluttede egreneringsvirksomhed skal kunne få leveret tilstrækkeligt store mængder ikke-egreneret bomuld.
(72)
For ikke at besværligøre forvaltningen af støtteordningen må en producent kun være medlem af én brancheorganisation. Af samme grund bør en landbruger, der er medlem af en brancheorganisation, og som giver tilsagn om at levere sin bomuldsproduktion, kun levere den til en egreneringsvirksomhed, der er medlem af samme organisation.
(73)
For at overvåge at forordning (EU) nr. 1307/2013 anvendes korrekt og evaluere den politiske gennemførelse bør der fastsættes meddelelsesforpligtelser for medlemsstaterne, navnlig med hensyn til de oplysninger medlemsstaterne skal indgive om deres beslutninger i henhold til afsnit II til V i nævnte forordning.
(74)
Hvad angår særlig frivillig koblet støtte, bør indholdet af de oplysninger, som medlemsstaterne skal meddele, præciseres yderligere for at sikre korrekt anvendelse af bestemmelserne om nævnte støtte og for at gøre sådanne meddelelser effektive, så det er muligt for Kommissionen at kontrollere, at medlemsstaterne overholder bestemmelserne om sammenhæng og ikke-kumulering af støtte og maksimumsprocentsatserne af det årlige nationale loft, jf. artikel 53 i forordning (EU) nr. 1307/2013, og de dermed forbundne samlede beløb, når støtteforanstaltningerne udformes.
(75)
Medlemsstaterne kan på bestemte betingelser beslutte at yde national støtte. For at kontrollere at støtten ydes inden for de fastsatte lofter, bør der fastsættes en forpligtelse til at forelægge Kommissionen årlige rapporter om bestemte punkter vedrørende den ydede støtte.
(76)
Kommissionen bør, hvor det er relevant, underrettes om eventuelle beslutninger, der følger af en revision af beslutninger, der er meddelt i henhold til forordning (EU) nr. 1307/2013 eller denne forordning, for at gøre det muligt for Kommissionen at overvåge den korrekte anvendelse og virkningen af en sådan revision. Der bør derfor fastsættes regler om de meddelelsesforpligtelser, der følger heraf.
(77)
Bilag X til forordning (EU) nr. 1307/2013 indeholder et skema med de omregnings- og vægtningsfaktorer, der er omhandlet i artikel 46, stk. 3, i samme forordning, for de forskellige typer miljømæssige fokusområder. På tidspunktet for vedtagelsen af forordning (EU) nr. 1307/2013 var skemaet ikke udfyldt. Derfor bør nævnte bilag tilpasses. Omregningsfaktorerne bør være baseret på erfaringer med måling og særlige landskabstræk. Vægtningsfaktorerne bør bestå af tre forskellige værdier, der tager hensyn til forskellene for så vidt angår betydning for biodiversiteten. Bilag X til forordning (EU) nr. 1307/2013 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed. Med henblik på beregning af det miljømæssige fokusområde bør omregnings- og vægtningsfaktorerne også gælde for elementer, der er omfattet af tilsvarende metoder, såfremt disse er de samme som de elementer, som er opført i nævnte bilag.
(78)
Af hensyn til klarheden og retssikkerheden bør forordning (EF) nr. 1120/2009 og (EF) nr. 1121/2009 ophæves.
(79)
Denne forordning bør anvendes for støtteansøgninger, der vedrører kalenderår efter kalenderåret 2014 -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL 1
ANVENDELSESOMRÅDE OG ALMINDELIGE BESTEMMELSER
AFDELING 1
Anvendelsesområde og generelle principper
Artikel 1
Anvendelsesområde
Denne forordning fastsætter supplerende bestemmelser til visse ikke-væsentlige elementer i forordning (EU) nr. 1307/2013 for så vidt angår:
a)
almindelige bestemmelser om direkte betalinger
b)
grundbetalingsordningen
c)
den generelle arealbetalingsordning
d)
betalingen til landbrugere, der anvender landbrugsmetoder, der er til gavn for klimaet og miljøet
e)
betalingen til unge landbrugere, der påbegynder en landbrugsaktivitet
f)
frivillig koblet støtte
g)
den afgrødespecifikke betaling for bomuld
h)
medlemsstaternes meddelelsesforpligtelser.
Artikel 2
Generelle principper
1. Medlemsstaterne gennemfører denne forordning efter objektive kriterier og på en sådan måde, at der sikres ligebehandling af landbrugerne og markeds- og konkurrenceforvridninger undgås samtidig med at bæredygtig forvaltning af naturressourcer og klimaindsatsen støttes.
2. Medlemsstaterne sikrer, at alle betingelser for støtte, der gennemføres i henhold til denne forordning, kan verificeres og kontrolleres.
3. Medlemsstaterne gennemfører denne forordning:
a)
hvad angår anden støtte end koblet støtte, under overholdelse af kravene i bilag 2, punkt 1, 5 og 6, til aftalen om landbrug og
b)
hvad angår koblet støtte, under overholdelse af kravene i artikel 6, stk. 5, i aftalen om landbrug.
Artikel 3
Nedsættelser som følge af finansiel disciplin
Nedsættelser som følge af finansiel disciplin i henhold til artikel 8 i forordning (EU) nr. 1307/2013 anvendes på summen af betalingerne fra de forskellige ordninger for direkte støtte, som er opført i bilag I til forordning (EU) nr. 1307/2013, og som hver landbruger er berettiget til efter anvendelse af tilbagetrækninger og administrative sanktioner i forbindelse med direkte betalinger i henhold til afsnit II, kapitel IV, i delegeret forordning (EU) nr. 640/2014 og før anvendelse af administrative sanktioner i forbindelse med krydsoverensstemmelse i henhold til afsnit IV, kapitel II, i nævnte delegerede forordning.
AFDELING 2
Bestemmelser vedrørende definitioner i forordning (EU) nr. 1307/2013
Artikel 4
Rammebestemmelser for kriterier for bevarelse af et landbrugsareal i en stand, der gør det egnet til græsning eller dyrkning
1. Med henblik på anvendelse af artikel 4, stk. 1, litra c), nr. ii), i forordning (EU) nr. 1307/2013 fastlægger medlemsstaterne på én eller begge af følgende måder de kriterier, som landbrugere skal opfylde for at overholde forpligtelsen til at bevare landbrugsarealet i en stand, der gør det egnet til græsning eller dyrkning uden forberedende foranstaltninger ud over brug af sædvanlige landbrugsmetoder og -maskiner:
a)
Medlemsstaterne forpligter landbrugeren at udføre mindst én aktivitet pr. år. Hvis det er berettiget af miljømæssige hensyn, kan medlemsstaterne beslutte også at godkende aktiviteter, der kun udføres hvert andet år.
b)
Medlemsstaterne fastlægger de karakteristika, som et landbrugsareal skal udvise, for at det anses for at være i en stand, der gør det egnet til græsning eller dyrkning.
2. Ved fastsættelsen af kriterierne i stk. 1 kan medlemsstaterne skelne mellem forskellige typer af landbrugsområder.
Artikel 5
Rammebestemmelser for minimumsaktiviteter på landbrugsarealer, der holdes naturligt i en stand, der gør dem egnet til græsning eller dyrkning
Med henblik på artikel 4, stk. 1, litra c), nr. iii), i forordning (EU) nr. 1307/2013 skal den minimumsaktivitet, der skal fastsættes af medlemsstaterne, og som skal udføres på landbrugsarealer, der holdes naturligt i en stand, der gør dem egnet til græsning eller dyrkning, bestå af mindst én aktivitet pr. år, som skal udføres af landbrugeren. Hvis det er berettiget af hensyn til miljøet, kan medlemsstaterne beslutte også at godkende aktiviteter, der kun foretages hvert andet år.
Artikel 6
Fremherskende forekomst af græs og andet grøntfoder på græsarealer
Med henblik på artikel 4, stk. 1, litra h), i forordning (EU) nr. 1307/2013 betragtes græs og andet grøntfoder som fremherskende, når det dækker over 50 % af det støtteberettigede areal på landbrugsparcellen, jf. artikel 67, stk. 4, litra a, i forordning (EU) nr. 1306/2013.
Artikel 7
Etableret lokal praksis på permanente græsarealer
Med henblik på artikel 4, stk. 1, litra h), i forordning (EU) nr. 1307/2013 omfatter etableret lokal praksis en af følgende praksis eller en kombination heraf:
a)
praksis med afgræsning af arealer med græssende husdyr, som er en traditionel og almindelig anvendt praksis på de pågældende områder
b)
praksis, som er vigtig for bevaring af de naturtyper, der er opført i bilag I til Rådets direktiv 92/43/EØF (17), og af de biotoper og naturtyper, der er omfattet af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/147/EF (18).
Artikel 8
Nedsættelseskoefficient i henhold til artikel 32, stk. 5, i forordning (EU) nr. 1307/2013
Ved anvendelse af artikel 32, stk. 5, i forordning (EU) nr. 1307/2013 for permanente græsarealer, som kan afgræsses, og som udgør en del af etableret lokal praksis, hvor græs og andet grøntfoder ikke traditionelt er fremherskende i græsningsområder, kan medlemsstaterne skelne mellem forskellige arealtyper og anvende forskellige nedsættelseskoefficienter for disse typer.
Artikel 9
Produktion af hamp
Med henblik på artikel 32, stk. 6, i forordning (EF) nr. 1307/2013 skal støtteberettigelsen for arealer, der er beplantet med hamp, forudsætte anvendelse af frø af sorter, der er opført på den fælles sortsliste over landbrugsplantearter den 15. marts det år, for hvilket betalingen ydes, og offentliggjort i henhold til artikel 17 i Rådets direktiv 2002/53/EF (19). Frøet skal være certificeret i overensstemmelse med Rådets direktiv 2002/57/EF (20).
AFDELING 3
Aktiv landbruger
Artikel 10
Tilfælde, hvor landbrugsarealer overvejende er arealer, der holdes naturligt i en stand, der gør dem egnet til græsning eller dyrkning
1. Med henblik på artikel 9, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013 betragtes en fysisk eller juridisk person eller en sammenslutning af fysiske eller juridiske personer som værende i besiddelse af landbrugsarealer, hvis arealerne overvejende holdes naturligt i en stand, der gør dem egnet til græsning eller dyrkning, og hvis disse arealer udgør over 50 % af det samlede landbrugsareal, der anmeldes i overensstemmelse med artikel 72, stk. 1, litra a), i forordning (EU) nr. 1306/2013.
2. Artikel 9, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013 finder ikke anvendelse på en fysisk eller juridisk person eller en sammenslutning af fysiske eller juridiske personer, der på arealer, der holdes naturligt i en stand, der gør dem egnet til græsning eller dyrkning, udøver en landbrugsaktivitet som omhandlet i artikel 4, stk. 1, litra c), nr. i), i forordning (EU) nr. 1307/2013.
Artikel 11
Indtægter indtjent fra ikkelandbrugsaktiviteter
1. Med henblik på artikel 9, stk. 2, litra a), tredje afsnit, nr. i), i forordning (EU) nr. 1307/2013 og, hvor det er relevant, artikel 13 i denne forordning er indtægter fra landbrugsaktiviteter indtægter, som en landbruger har indtjent fra sin landbrugsaktivitet som omhandlet i artikel 4, stk. 1, litra c), i samme forordning, på sin bedrift, herunder EU-støtte under Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL), Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) og enhver national støtte, der er bevilget for landbrugsaktiviteter, med undtagelse af supplerende nationale direkte betalinger i henhold til artikel 18 og 19 i forordning (EU) nr. 1307/2013.
Indtægter fra forarbejdning af landbrugsprodukter, som defineret i artikel 4, stk.1, litra d), i forordning (EU) nr. 1307/2013, fra bedriften betragtes som indtægter fra landbrugsaktiviteter, forudsat at de produkter, der forarbejdes, forbliver landbrugerens ejendom, og at en sådan forarbejdning resulterer i et andet landbrugsprodukt som omhandlet i artikel 4, stk. 1, litra d), i forordning (EU) nr. 1307/2013.
Alle andre indtægter skal betragtes som indtægter fra ikkelandbrugsaktiviteter.
2. Med henblik på stk. 1 forstås ved »indtægter« bruttoindtægter før fradrag af de dermed forbundne omkostninger og afgifter.
3. EU-støtten som omhandlet i stk. 1 beregnes:
a)
i Bulgarien og Rumænien for 2015 på grundlag af det relevante beløb, som er fastsat i bilag V, punkt A, i forordning (EU) nr. 1307/2013
b)
i Kroatien for hvert år, jf. artikel 17 i forordning (EU) nr. 1307/2013, på grundlag af de beløb, som er fastsat i bilag VI, punkt A, til nævnte forordning.
Artikel 12
Beløb til direkte betalinger, jf. artikel 9, stk. 2 og 4, i forordning (EU) nr. 1307/2013 og artikel 13, stk. 2, i denne forordning
1. Det årlige beløb til direkte betalinger for en landbruger, jf. artikel 9, stk. 2, tredje afsnit, litra a), i forordning (EU) nr. 1307/2013 og, hvor det er relevant, i artikel 13, stk. 2, i denne forordning, er det samlede beløb af direkte betalinger, som landbrugeren var berettiget til i henhold til forordning (EU) nr. 1307/2013 for det seneste regnskabsår, for hvilket der foreligger dokumentation for indtægter fra ikkelandbrugsaktiviteter. Ved beregningen af dette beløb tages ikke hensyn til anvendelsen af artikel 63 og artikel 91, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1306/2013.
Hvis det seneste regnskabsår som omhandlet i første afsnit er 2014 eller tidligere, er det årlige beløb til direkte betalinger det samlede beløb af direkte betalinger, som landbrugeren var berettiget til i henhold til forordning (EF) nr. 73/2009 inden de nedsættelser og udelukkelser, som er fastsat i artikel 21 og 23 i nævnte forordning.
2. Hvis en landbruger ikke indgav en støtteansøgning om direkte betalinger i henhold til forordning (EU) nr. 1307/2013 i det seneste regnskabsår, jf. stk. 1, første afsnit, fastsætter medlemsstaterne det samlede beløb for direkte betalinger, jf. stk. 1, første afsnit, ved at gange det antal støtteberettigede hektar, som anmeldes af landbrugeren i det år, hvor støtteansøgningen indgives i henhold til artikel 72, stk. 1, litra a), i forordning (EU) nr. 1306/2013, med den nationale gennemsnitlige direkte betaling pr. hektar for det år, der er angivet t i stk. 1, første afsnit.
Den nationale gennemsnitlige direkte betaling pr. hektar i første afsnit fastsættes ved at dividere det nationale loft, som er fastsat i bilag II til forordning (EU) nr. 1307/2013, med det samlede antal støtteberettigede hektar, som er anmeldt i den pågældende medlemsstat for nævnte år i henhold til artikel 72, stk. 1, litra a), i forordning (EU) nr. 1306/2013.
Hvis det i første afsnit omhandlede år er 2014 eller et tidligere år, fastsættes den nationale gennemsnitlige direkte betaling pr. hektar i dette stykkes første afsnit ved at dividere det nationale loft, der er fastsat i bilag VIII til forordning (EF) nr. 73/2009 for nævnte år, med det samlede antal støtteberettigede hektar, som er anmeldt i den pågældende medlemsstat for nævnte år i henhold til artikel 19, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 73/2009.
3. Beløbet af direkte betalinger til en landbruger, jf. artikel 9, stk. 4, i forordning (EU) nr. 1307/2013 er det samlede beløb for direkte betalinger, som landbrugeren var berettiget til i henhold til forordning (EU) nr. 1307/2013 før anvendelsen af artikel 63 og artikel 91, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1306/2013 for det foregående år.
Hvis det år, der er omhandlet i første afsnit, er 2014, er det årlige beløb til direkte betalinger for året 2014 det samlede beløb af direkte betalinger, som landbrugeren var berettiget til i henhold til forordning (EF) nr. 73/2009 inden nedsættelser og udelukkelser, jf. artikel 21 og 23 i nævnte forordning.
4. Hvis en landbruger ikke indgav en støtteansøgning om direkte betalinger i henhold til forordning (EU) nr. 1307/2013 for det foregående år, jf. stk. 3, første afsnit, fastsætter medlemsstaterne det samlede beløb for direkte betalinger, jf. stk. 3, første afsnit, ved at gange det antal støtteberettigede hektar, som anmeldes af nævnte landbruger i det år, hvor støtteansøgningen indgives i henhold til artikel 72, stk. 1, litra a), i forordning (EU) nr. 1306/2013, med den nationale gennemsnitlige direkte betaling pr. hektar for det foregående år.
Den nationale gennemsnitlige direkte betaling pr. hektar i første afsnit fastsættes ved at dividere det nationale loft som fastsat i bilag II til forordning (EU) nr. 1307/2013 for nævnte år med det samlede antal støtteberettigede hektar, der er anmeldt i den pågældende medlemsstat for nævnte år i henhold til artikel 72, stk. 1, litra a), i forordning (EU) nr. 1306/2013.
Hvis det foregående år, der omhandles i stk. 3, første afsnit, er 2014, fastsætter medlemsstaterne det årlige beløb af direkte betalinger til landbrugeren ved at gange det antal støtteberettigede hektar, som landbrugeren har anmeldt for året 2015 i henhold til artikel 72, stk. 1, litra a), i forordning (EU) nr. 1306/2013, med den nationale gennemsnitlige direkte betaling pr. hektar for året 2014.
Den nationale gennemsnitlige direkte betaling pr. hektar for året 2014 fastsættes ved at dividere det nationale loft for året 2014, som er fastsat i bilag VIII til forordning (EF) nr. 73/2009, med det samlede antal støtteberettigede hektar, som er anmeldt i den pågældende medlemsstat for året 2014 i henhold til artikel 19, stk. 1, litra a), i samme forordning.
5. Det samlede beløb for direkte betalinger i stk. 1 og 2 beregnes:
a)
for Bulgarien og Rumænien for 2015 på grundlag af det relevante beløb som fastsat i bilag V, punkt A, til forordning (EU) nr. 1307/2013
b)
for Kroatien for hvert år som fastsat i artikel 17 i forordning (EU) nr. 1307/2013 på grundlag af det beløb, der er fastsat i bilag VI, punkt A, i bilag VI til nævnte forordning.
Artikel 13
Kriterier, der skal opfyldes for at bevise, at landbrugsaktiviteterne ikke er ubetydelige, og at de vigtigste forretnings- eller selskabsformål er at udøve en landbrugsaktivitet
1. Med henblik på artikel 9, stk. 2, tredje afsnit, litra b), i forordning (EU) nr. 1307/2013, er landbrugsaktiviteter ikke ubetydelige, hvis de samlede indtægter indtjent fra landbrugsaktiviteter som omhandlet i artikel 11 i denne forordning i det seneste regnskabsår, for hvilket der foreligger sådan dokumentation, udgør mindst en tredjedel af de samlede indtægter, som er indtjent i det seneste regnskabsår, for hvilket der foreligger sådan dokumentation.
Medlemsstaterne kan beslutte at fastsætte tærsklen for de samlede indtægter fra landbrugsaktiviteter til lavere end en tredjedel, forudsat at denne lavere tærskel ikke giver mulighed for, at fysiske eller juridiske personer, hvis landbrugsaktiviteter er marginale, kan betragtes som aktive landbrugere.
Uanset første og andet afsnit kan medlemsstater fastsætte andre kriterier for, hvorledes en enhed kan forelægge dokumentationen for, at dens landbrugsaktiviteter ikke er ubetydelige, jf. artikel 9, stk. 2, første afsnit, litra b), i forordning (EU) nr. 1307/2013.
2. Med henblik på artikel 9, stk. 3, litra a), i forordning (EU) nr. 1307/2013 kan medlemsstaterne på grundlag af følgende metoder beslutte, at landbrugsvirksomhed, de udøves af fysiske eller juridiske personer eller sammenslutninger af fysiske eller juridiske personer, kun udgør en ubetydelig del af deres samlede økonomiske virksomhed:
a)
det årlige beløb af direkte betalinger udgør under 5 % af de samlede indtægter indtjent fra ikkelandbrugsaktiviteter som omhandlet i artikel 11 i denne forordning i det seneste regnskabsår, for hvilket der foreligger sådan dokumentation
b)
de samlede indtægter indtjent fra landbrugsaktiviteter som omhandlet i artikel 11 i denne forordning i det seneste regnskabsår, for hvilket der foreligger sådan dokumentation, er lavere end en tærskel, som skal fastsættes af medlemsstaterne og som ikke overstiger en tredjedel af de samlede indtægter, der er indtjent i det seneste regnskabsår, for hvilket der foreligger sådan dokumentation.
Uanset første afsnit kan medlemsstaterne fastsætte andre kriterier, som skal anvendes til at afgøre, om landbrugsaktiviteter skal betragtes som ubetydelige, jf. artikel 9, stk. 3, litra a), i forordning (EU) nr. 1307/2013.
3. Med henblik på artikel 9, stk. 2, tredje afsnit, litra c), i forordning (EU) nr. 1307/2013 og, hvor det er relevant, artikel 9, stk. 3, litra b), i samme forordning, anses en landbrugsaktivitet for at være det vigtigste forretnings- eller selskabsformål for en juridisk person, såfremt den er registreret som det vigtigste forretnings- eller virksomhedsformål i det officielle selskabsregister eller en medlemsstats tilsvarende officielle dokumentation. Er der tale om en fysisk person, er tilsvarende dokumentation påkrævet.
Hvis der ikke findes sådanne registre, anvender medlemsstaterne tilsvarende dokumentation.
Uanset første og andet afsnit kan medlemsstaterne fastsætte alternative kriterier for, hvorledes en landbrugsaktivitet skal anses for at være de vigtigste forretnings- eller selskabsformål for en fysisk eller juridisk person i henhold til artikel 9, stk. 2, tredje afsnit, litra c), og, hvor det er relevant, til artikel 9, stk. 3, litra b), i nævnte forordning.
KAPITEL 2
GRUNDBETALINGSORDNINGEN OG DEN GENERELLE AREALBETALINGSORDNING
AFDELING 1
Bestemmelser for gennemførelse af grundbetalingsordningen, jf. Afsnit III, kapitel 1, afdeling 1, 2, 3 og 5, i forordning (EU) nr. 1307/2013
Underafdeling 1
Første tildeling af betalingsrettigheder
Artikel 14
Ved arv, ændring af retlig status eller benævnelse og sammenlægning eller -opdeling
1. Hvis en landbruger ved arv eller forskud på arv overtager en bedrift eller en del af denne, er han berettiget til, i eget navn, at gøre krav på det antal og den værdi af de betalingsrettigheder, der skal tildeles bedriften eller en del af denne, på samme betingelser som den landbruger, der oprindelig drev bedriften.
Ved genkaldeligt forskud på arv tildeles betalingsrettigheder kun den arving, der var indsat på den dato, der er angivet i artikel 24, stk. 1, eller artikel 39, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013.
2. En ændring af benævnelse har ingen indvirkning på antallet og værdien af de betalingsrettigheder, der skal tildeles.
En ændring af retlig status har ingen indvirkning på antallet og værdien af de betalingsrettigheder, der skal tildeles, hvis den landbruger, som udøvede kontrol over den oprindelige bedrift for så vidt angår drift, fortjeneste og finansiel risiko, også driver den nye bedrift.
3. En sammenlægning eller opdeling har ingen indvirkning på det samlede antal og værdien af de betalingsrettigheder, der skal tildeles bedriften/bedrifterne.
Hvis en medlemsstat bringer artikel 24, stk. 4 eller 5, i forordning (EU) nr. 1307/2013 i anvendelse, fastsættes i tilfælde af opdeling antallet af betalingsrettigheder, der skal tildeles den enkelte bedrift, som følge af opdelingen, ved at gange antallet af hektar, som er til rådighed for den relevante nye bedrift, med den gennemsnitlige nedsættelse i antallet af rettigheder, som den oprindelige bedrift ville have været omfattet af i henhold til artikel 24, stk. 4 eller 5, i forordning (EU) nr. 1307/2013
I dette stykke forstås ved:
a) »sammenlægning«: sammenlægning af to eller flere særskilte landbrugere som omhandlet i artikel 4, stk. 1, litra a), i forordning (EU) nr. 1307/2013 til en ny landbruger som omhandlet i nævnte artikel, der for så vidt angår drift, fortjeneste og finansiel risiko kontrolleres af de landbrugere, der oprindeligt drev bedrifterne eller en af dem
b) »opdeling«: opdeling af en landbruger som omhandlet i artikel 4, stk. 1, litra a), i forordning (EU) nr. 1307/2013 i:
i)
mindst to nye selvstændige landbrugere som omhandlet i nævnte artikel, hvor mindst den ene forbliver kontrolleret, for så vidt angår drift, fortjeneste og finansiel risiko, af mindst én af de fysiske eller juridiske personer, som oprindeligt drev bedriften, eller
ii)
den oprindelige landbruger og mindst én ny selvstændig landbruger som omhandlet i nævnte artikel.
Artikel 15
Fastsættelse af støtteberettigede hektar med henblik på artikel 24, stk. 2, og artikel 39, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1307/2013
1. Med henblik på fastsættelsen af antallet af de betalingsrettigheder, der skal tildeles i henhold til artikel 24, stk. 2, og artikel 39, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1307/2013 i tilfælde, hvor ingen force majeure og usædvanlige omstændigheder anerkendes, tages kun de støtteberettigede hektar, som fastslås i henhold artikel 2, stk. 1, andet afsnit, nr. 23, litra a), i delegeret forordning (EU) nr. 640/2014, i betragtning.
2. Hvis to eller flere ansøgere indgiver ansøgning om tildeling af betalingsrettigheder for en støtteberettiget hektar, jf. stk. 1, baseres beslutningen om, hvem betalingsrettigheden skal tildeles, på kriteriet hvem har beføjelse til at træffe beslutninger om de landbrugsaktiviteter, der udøves på nævnte hektar, og hvem bærer fortjenesten og de finansielle risici, som er forbundet med disse aktiviteter.
Artikel 16
Begrænsning i henhold til artikel 24, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1307/2013
1. En reduktion i henhold til artikel 24, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1307/2013 må ikke overstige 85 % af det antal betalingsrettigheder, der svarer til de støtteberettigede hektar permanente græsarealer i områder med vanskelige klimatiske forhold.
2. Med henblik på anvendelse af reduktionskoefficienten i stk. 1 kan medlemsstaterne på grundlag af de naturlige begrænsninger, der er angivet i artikel 24, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1307/2013, skelne mellem forskellige kategorier af områder med vanskelige klimatiske forhold for at anvende forskellige reduktionskoefficienter på de enkelte kategorier.
Artikel 17
Fastsættelse af værdien af betalingsrettigheder i henhold til artikel 26 og 40 i forordning (EU) nr. 1307/2013
1. Ved fastsættelsen af de relevante direkte betalinger eller værdien af betalingsrettighederne for året 2014 som omhandlet i artikel 26, i forordning (EU) nr. 1307/2013 tages kun hensyn til betalinger eller værdien af de betalingsrettigheder for de landbrugere, som er berettiget til at modtage direkte betalinger i henhold til artikel 9 og artikel 24, stk. 9, i forordning (EU) nr. 1307/2013 i året 2015.
Ved fastsættelsen af de relevante direkte betalinger for det år, der går forud for gennemførelsen af grundbetalingsordningen, jf. artikel 40, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013, tages kun hensyn til betalinger til de landbrugere, som er berettiget til at modtage direkte betalinger i henhold til artikel 9 i forordning (EU) nr. 1307/2013 i grundbetalingsordningens første anvendelsesår.
2. Med henblik på artikel 26, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1307/2013 anvendes følgende bestemmelser:
a)
henvisningen til de særlige støtteforanstaltninger i artikel 68, stk. 1, litra a), b) og c), i forordning (EF) nr. 73/2009 berører ikke medlemsstaternes mulighed for kun at tage hensyn til en eller flere foranstaltninger, der gennemføres inden for rammerne af disse særlige støtteforanstaltninger
b)
ved beregningen af den støtte, der ydes til en landbruger i kalenderåret 2014 inden for rammerne af en eller flere af de støtteordninger, der er omhandlet i artikel 26, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1307/2013, tages ikke hensyn til eventuelle nedsættelser og udelukkelser, som er fastsat i afsnit II, kapitel 4, i forordning (EF) nr. 73/2009
c)
medlemsstaterne kan i overensstemmelse med objektive og ikkediskriminerende kriterier træffe beslutning om det støtteniveau, der skal tages i betragtning ved en eller flere af de i artikel 26, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1307/2013 omhandlede ordninger, som anvendes af den pågældende medlemsstat.
Hvis medlemsstaterne bringer dette stykke i anvendelse, må den afkoblede natur af den støtte, der ydes i henhold til artikel 68, stk. 1, litra c), og artikel 126, 127 og 129 i forordning (EF) nr. 73/2009, ikke bringes i fare.
3. Med henblik på artikel 26, stk. 6, tredje afsnit, i forordning (EU) nr. 1307/2013 beregnes støtte, der ydes for kalenderåret 2014 i henhold til artikel 72a og 125a i forordning (EC) nr. 73/2009, uden at tage hensyn til eventuelle nedsættelser og udelukkelser i henhold til afsnit II, kapitel 4, i forordning (EF) nr. 73/2009.
4. Henvisningen i artikel 26, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013 til betalingsrettigheder, som en landbruger råder, omfatter også de betalingsrettigheder, som landbrugeren har bortforpagtet til en anden landbruger på datoen for indgivelsen af sin ansøgning for 2014.
Artikel 18
Endelig fastsættelse af værdien og antallet af betalingsrettigheder
Hvis de oplysninger til landbrugerne, som er omhandlet i artikel 25, stk. 10, eller i artikel 40, stk. 4, andet afsnit, i forordning (EU) nr. 1307/2013, baseres på foreløbige data, skal betalingsrettighedernes endelige værdi og endelige antal være fastsat og meddelt landbrugerne, efter at alle nødvendige kontroller, jf. artikel 74 i forordning (EU) nr. 1306/2013 er foretaget, og under alle omstændigheder senest den 1. april i det år, der følger efter grundbetalingsordningens første anvendelsesår i den pågældende medlemsstat.
Artikel 19
Fastsættelse af værdien af betalingsrettigheder i nødsituationer
1. Hvis en eller flere af de direkte betalinger, som er omhandlet i artikel 26 eller artikel 40, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013 for 2014 eller for det år, der går forud for gennemførelsen af grundbetalingsordningen, er lavere end de tilsvarende beløb i det år, der gik forud for de år, der berøres af force majeure eller usædvanlige omstændigheder, fastsættes den oprindelige enhedsværdi på grundlag af de beløb, som den pågældende landbruger modtog i det år, der gik forud for de år, som berøres af force majeure eller usædvanlige omstændigheder.
2. Medlemsstaterne kan beslutte at begrænse anvendelsen af stk. 1 til tilfælde, hvor de direkte betalinger for 2014 eller for det år, der går forud for grundbetalingsordningens gennemførelse, er lavere end en bestemt procentdel af de tilsvarende beløb i det år, der gik forud for de år, som berøres af force majeure eller usædvanlige omstændigheder. Denne procentsats må ikke være under 85 %.
Artikel 20
Private kontraktbestemmelser ved salg
1. Medlemsstaterne kan beslutte, at en landbruger ved salg af en bedrift eller en del heraf ved kontrakt, som er undertegnet inden den sidste dato for ansøgning om tildeling af betalingsrettigheder, som er fastsat af Kommissionen i henhold til artikel 78. litra b), i forordning (EU) nr. 1306/2013, sammen med bedriften eller en del af denne kan overføre de tilsvarende betalingsrettigheder, der skal tildeles. I så fald skal betalingsrettighederne tildeles sælger og overføres direkte til køber, som i givet fald vil være omfattet retten til at anvende de betalinger, som sælger modtog for 2014, eller værdien af de rettigheder, han rådede over i 2014, jf. artikel 26 i forordning (EU) nr. 1307/2013, som reference for fastsættelsen af disse betalingsrettigheders enhedsværdi.
En sådan overførsel forudsætter, at sælger opfylder bestemmelserne i artikel 24, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013, og at køber opfylder bestemmelserne i artikel 9 i samme forordning.
Et sådant salg betragtes ikke som en overdragelse uden jord som omhandlet i artikel 34, stk. 4, i forordning (EU) nr. 1307/2013.
2. Stk. 1 finder tilsvarende anvendelse på medlemsstater, der anvender afsnit III, kapitel 1, afdeling 5, i forordning (EU) nr. 1307/2013.
Artikel 21
Private kontraktbestemmelser i tilfælde af forpagtning
1. Medlemsstaterne kan beslutte, at landbrugeren ved forpagtning af en bedrift eller en af del heraf ved kontrakt undertegnet inden den dato, der er omhandlet i artikel 20, stk. 1, første afsnit, sammen med bedriften eller en del af denne kan bortforpagte de tilsvarende betalingsrettigheder, der skal tildeles. I dette tilfælde skal betalingsrettighederne tildeles sælger og overføres direkte til køber, som i givet fald vil være omfattet af retten til at anvende de betalinger, som sælger modtog for 2014, eller værdien af de rettigheder, han rådede over i 2014, jf. artikel 26 i forordning (EU) nr. 1307/2013, som reference for fastsættelsen af disse betalingsrettigheders enhedsværdi.
En sådan overførsel forudsætter, at bortforpagteren opfylder bestemmelserne i artikel 24, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013, at forpagteren opfylder bestemmelserne i artikel 9 i samme forordning, og at forpagtningskontrakten udløber efter sidste frist for indgivelse af en ansøgning inden for rammerne af grundbetalingsordningen.
En sådan bortforpagtning betragtes ikke som en overdragelse uden jord i henhold til i artikel 34, stk. 4, i forordning (EU) nr. 1307/2013.
2. Stk. 1 finder tilsvarende anvendelse på medlemsstater, der anvender afsnit III, kapitel 1, afdeling 5, i forordning (EU) nr. 1307/2013.
Artikel 22
Støttemodtagere i henhold til artikel 24, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013
Med henblik på artikel 24, stk. 1, tredje afsnit, litra a), nr. i), første led, i forordning (EU) nr. 1307/2013 forstås ved »spisekartofler« og »læggekartofler« kartofler henhørende under KN-kode 0701 bortset fra kartofler bestemt til fremstilling af kartoffelstivelse.
Underafdeling 2
Aktivering og overdragelse af rettigheder
Artikel 23
Beregning af værdien af betalingsrettigheder
1. Betalingsrettighederne beregnes først med indtil tre decimaler og rundes dernæst op eller ned til nærmeste anden decimal. Hvis beregningen giver et resultat, hvor den tredje decimal er 5, rundes summen op til anden decimal.
2. Hvis en landbruger overdrager en del af en rettighed, beregnes værdien af denne del forholdsmæssigt for hvert af de resterende berørte år, jf. artikel 25 eller 40 i forordning (EU) nr. 1307/2013.
3. Medlemsstaterne kan ændre betalingsrettighederne ved at sammenlægge rettighedsandele, som tilhører en landbruger. Værdien af de sammenlagte rettigheder beregnes for hvert af resterende relevant år som omhandlet i artikel 25 i forordning (EU) nr. 1307/2013 ved at værdien af andelene lægges til.
Artikel 24
Kravene til aktivering af betalingsrettigheder
1. Betalingsrettigheder kan kun anmeldes til betaling en gang om året af den landbruger, som råder over (som ejer eller forpagter) dem på sidste dag for indgivelse af enkeltansøgningen.
Hvis en landbruger benytter muligheden for at ændre enkeltansøgningen i henhold til de bestemmelser, der er fastsat af Kommissionen i henhold til artikel 78, litra b), i forordning (EU) nr. 1306/2013, kan han også anmelde betalingsrettigheder, som han råder over (som ejer eller forpagter) på den dato, hvor han meddeler ændringerne til myndighederne, forudsat at de pågældende betalingsrettigheder ikke anmeldes til betaling af en anden landbruger for det samme år.
Hvis en landbruger erhverver betalingsrettigheder ved overdragelse fra en anden landbruger, og hvis den anden landbruger allerede har anmeldt disse betalingsrettigheder, er yderligere anmeldelse af disse betalingsrettigheder kun tilladt for erhververen, hvis overdrageren allerede har underrettet myndighederne om overdragelsen i henhold til de bestemmelser, der er fastsat af Kommissionen i henhold til artikel 34, stk. 5, i forordning (EU) nr. 1307/2013, og trækker disse betalingsrettigheder ud af sin egen enkeltansøgning inden for de frister for ændring af enkeltansøgningen, der er fastsat af Kommissionen i henhold til artikel 78, litra b), i forordning (EU) nr. 1306/2013.
2. Hvis en landbruger efter i henhold til artikel 33, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013 at have anmeldt alle de parceller, der svarer til alle de hele betalingsrettigheder, han råder over, stadig har en parcel til sin rådighed, der svarer til en del af en hektar, kan han anmelde endnu en i hele tal angivet betalingsrettighed, som giver ret til en betaling, der beregnes i forhold til parcellens størrelse. Med henblik på anvendelsen af artikel 31, stk. 1, litra b), i nævnte forordning betragtes denne betalingsrettighed som fuldt aktiveret.
Artikel 25
Overdragelse af rettigheder
1. Betalingsrettigheder kan overdrages på alle tidspunkter af året.
2. Hvis en medlemsstat anvender den mulighed, der er fastsat i 34, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013, skal den fastsætte de regioner, der er omhandlet i denne bestemmelse, i det første år, hvor artikel 34, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013 anvendes, og senest en måned før den frist, der fastsættes af medlemsstaten i henhold til artikel 33, stk. 1, i nævnte forordning.
Underafdeling 3
Den nationale reserve eller de regionale reserver
Artikel 26
Tilbageførsel til den nationale eller regionale reserve som følge af tilbageholdelse af overdragelse af betalingsrettigheder
Hvis en medlemsstat anvender den mulighed, der er fastsat i artikel 34, stk. 4, i forordning (EU) nr. 1307/2013, kan den efter objektive kriterier og på en sådan måde, så der sikres ligebehandling af landbrugerne og så markeds- og konkurrenceforvridning undgås, beslutte at der til den nationale eller regionale reserve tilbageføres op til 30 % af de årlige enhedsværdier af hver betalingsrettighed, som overdrages uden de tilsvarende støtteberettigede hektar som omhandlet i artikel 32, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1307/2013, eller det tilsvarende beløb angivet i antal betalingsrettigheder.
Uanset første afsnit kan medlemsstaterne fastsætte, at op til 50 % af den årlige enhedsværdi af hver betalingsrettighed eller det tilsvarende beløb angivet i antal betalingsrettigheder, jf. første afsnit, må tilbageføres i løbet af de første tre år af gennemførelsen af grundbetalingsordningen.
Artikel 27
Anvendelse af bestemmelsen om uventet fortjeneste
Med henblik på artikel 28 og artikel 40, stk. 5, i forordning (EU) nr. 1307/2013 beregnes den forhøjelse af betalingsrettighedernes værdi, som er omhandlet i nævnte bestemmelser, ved at sammenholde den værdi af landbrugerens betalingsrettigheder, som fremkommer ved anvendelsen af artikel 25, stk. 4, og artikel 26 eller artikel 40, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013 efter salg eller forpagtning som omhandlet i artikel 28 eller 40, stk. 5, i nævnte forordning, med værdien af landbrugerens betalingsrettigheder, der ville være fremkommet uden salget eller forpagtningen.
Artikel 28
Fastsættelse af betalingsrettigheder fra den nationale eller regionale reserve i henhold til artikel 30, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1307/2013
1. Med henblik på artikel 30, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1307/2013 vil en ung landbruger eller en landbruger, der indleder en landbrugsaktivitet, som ansøger om betalingsrettigheder fra den nationale eller regionale reserve, men ikke råder over (som ejer eller forpagter) betalingsrettigheder, modtage et antal betalingsrettigheder svarende til det antal støtteberettigede hektar, han råder over (som ejer eller forpagter) på den dato, der er sidste frist for indgivelse af ansøgningen om tildeling eller forhøjelse af betalingsrettigheders værdi som fastsat af Kommissionen i henhold til artikel 78, litra b) i forordning (EU) nr. 1306/2013.
2. Hvis en ung landbruger eller en landbruger, der indleder en landbrugsaktivitet, som ansøger om betalingsrettigheder fra den nationale eller regionale reserve, allerede råder over (som ejer eller forpagter) betalingsrettigheder, vil han modtage et antal betalingsrettigheder svarende til det antal støtteberettigede hektar, han råder over (som ejer eller forpagter) på den dato, der er sidste frist for indgivelse af ansøgningen i henhold til stk. 1, og for hvilke han ikke råder over (som ejer eller forpagter) nogen betalingsrettighed.
Hvis værdien af de rettigheder, som landbrugeren allerede råder over (som ejer eller forpagter) ligger under det nationale eller regionale gennemsnit, jf. artikel 30, stk. 8, andet afsnit, i forordning (EU) nr. 1307/2013, kan de årlige enhedsværdier for disse rettigheder forhøjes til det nationale eller regionale gennemsnit som fastsat i artikel 30, stk. 10, i nævnte forordning.
I medlemsstater, der anvender forhøjelsen i artikel 30, stk. 10, i forordning (EU) nr. 1307/2013 med henblik på artikel 30, stk. 7, i nævnte forordning, er forhøjelsen som omhandlet i dette stykke, andet afsnit, obligatorisk i den pågældende medlemsstat. Denne forhøjelse skal være af en størrelse, som svarer til den største forhøjelse, som gennemføres med henblik på artikel 30, stk. 7, i forordning (EU) nr. 1307/2013.
3. I medlemsstater, som anvender artikel 24, stk. 6 eller 7, i forordning (EU) nr. 1307/2013, kan de begrænsninger for tildeling af betalingsrettigheder, som er fastsat i nævnte bestemmelser, finde tilsvarende anvendelse for tildeling af betalingsrettigheder i henhold til artikel 30, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1307/2013.
Medlemsstaterne kan beslutte, at hvis anvendelsen af en eller flere af de begrænsninger, der er fastsat i første afsnit, begrænser det samlede antal betalingsrettigheder, som en landbruger allerede råder over og som nyligt er tildelt fra reserven, til mindre end en fast procentdel af hans støtteberettigede hektar i det år, hvori han ansøger om tildeling af betalingsrettigheder fra reserven, tildeles denne landbruger et yderligere antal betalingsrettigheder, der svarer til en andel af hans samlede antal støtteberettigede hektar, som anmeldes i hans ansøgning for nævnte år i henhold til artikel 72, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1306/2013.
Den faste procentsats, som er omhandlet i andet afsnit, beregnes i overensstemmelse med den metode, der er omhandlet i artikel 31, stk. 2, andet afsnit, i denne forordning.
Den i dette stykke, andet afsnit, omhandlede andel af landbrugerens samlede antal støtteberettigede hektar beregnes som halvdelen af forskellen i procentpoint mellem den faste procentsats, som er omhandlet i dette stykke, tredje afsnit, og andelen af betalingsrettigheder, som landbrugeren råder over, i hans støtteberettigede hektar, der anmeldes i henhold til artikel 72, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1306/2013 i hans ansøgning for det i dette stykke, andet afsnit, omhandlede år. Med henblik på dette afsnit forstås ved »betalingsrettigheder, som landbrugeren råder over« betalingsrettigheder, som landbrugeren allerede råder over og som nylig er tildelt fra reserven.
Ved beregningen af antallet af støtteberettigede hektar, jf. andet, tredje og fjerde afsnit i dette stykke, kan medlemsstaterne beslutte ikke at medtage arealer med permanente afgrøder, permanente græsarealer beliggende i områder med vanskelige klimatiske forhold som omhandlet i artikel 24, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1307/2013 eller arealer, der anerkendes som permanente græsarealer i henhold til artikel 4, stk. 2, andet afsnit i forordning (EU) nr. 1307/2013.
Medlemsstater, der gør brug af muligheden i artikel 23 i forordning (EU) nr. 1307/2013 for at anvende grundbetalingsordningen på regionalt plan, kan til grund for den beregningsmetode, der er omhandlet i andet afsnit i dette stykke, lægge det samlede antal tildelte/anmeldte i 2015 i den pågældende region.
Ved fastsættelsen af tærsklen i andet afsnit lades jord, som er erhvervet eller forpagtet af landbrugeren efter den 19. oktober 2011, ude af betragtning.
4. Med henblik på denne artikel må kun de landbrugere, som indleder deres landbrugsaktivitet, betragtes som at have indledt deres landbrugsaktivitet i kalenderåret 2013 eller et senere år, og som indgiver en ansøgning om grundbetaling senest to år efter det kalenderår, i hvilket de indledte deres landbrugsaktivitet.
Artikel 29
Fastsættelse af betalingsrettigheder fra den nationale eller regionale reserve i henhold til artikel 30, stk. 7, i forordning (EU) nr. 1307/2013
1. Hvis ved anvendelsen af artikel 30, stk. 7, i forordning (EU) nr. 1307/2013 nye betalingsrettigheder tildeles i henhold til artikel 30, stk. 10, i nævnte forordning, skal de tildeles i overensstemmelse med de betingelser, der er fastlagt i denne artikel, og i overensstemmelse med de objektive kriterier, der er opstillet af den pågældende medlemsstat.
2. Hvis en landbruger, som ikke råder over betalingsrettigheder (som ejer eller forpagter), er berettiget til at modtage betalingsrettigheder fra den nationale eller regionale reserve i henhold til artikel 30, stk. 7, i forordning (EU) nr. 1307/2013 og som ansøger herom, modtager han et antal betalingsrettigheder, der svarer til det antal støtteberettigede hektar, han råder over (som ejer eller forpagter) på den dato, der er sidste frist for indgivelse af ansøgningen i henhold til artikel 28, stk. 1.
3. Hvis en landbruger, som råder over betalingsrettigheder (som ejer eller forpagter), er berettiget til at modtage betalingsrettigheder fra den nationale eller regionale reserve i henhold til artikel 30, stk. 7, i forordning (EU) nr. 1307/2013 og som ansøger herom, modtager han et antal betalingsrettigheder, der svarer til det antal støtteberettigede hektar, han råder over (som ejer eller forpagter) på den dato, der er sidste frist for indgivelse af ansøgningen i henhold til artikel 28, stk. 1, og for hvilke han ikke råder over (som ejer eller forpagter) nogen betalingsrettighed.
Hvis værdien af de rettigheder, som landbrugeren allerede råder over (som ejer eller forpagter) ligger under det nationale eller regionale gennemsnit, jf. artikel 30, stk. 8, andet afsnit, i forordning (EU) nr. 1307/2013, kan de årlige enhedsværdier for disse rettigheder forhøjes til det nationale eller regionale gennemsnit som fastsat i artikel 30, stk. 10, i nævnte forordning.
4. Ved anvendelsen af stk. 1 må medlemsstaterne ikke fastsætte kriterier, der vedrører produktion eller andre sektorspecifikke data, for en periode, som ligger efter den dato, medlemsstaterne har fastsat i henhold til artikel 11, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1122/2009 for ansøgningsåret 2013.
Artikel 30
Supplerende bestemmelser om fastsættelse af betalingsrettigheder fra den nationale eller regionale reserve
1. Hvis den årlige enhedsværdi af betalingsrettigheder som omhandlet i artikel 30, stk. 10, i forordning (EU) nr. 1307/2013 øges, forhøjer medlemsstaterne enhedsværdien af de rettigheder, landbrugeren allerede råder over (som ejer eller forpagter) på tidspunktet for sin ansøgning om tildeling af rettigheder fra den nationale eller regionale reserve, i overensstemmelse med objektive kriterier og på en måde, så der sikres ligebehandling af landbrugerne, og markeds- og konkurrenceforvridninger undgås.
2. Med henblik på stk. 1 må medlemsstaterne ikke fastsætte kriterier, der vedrører produktion eller andre sektorspecifikke data for en periode, som ligger efter den dato, medlemsstaterne har fastsat i henhold til artikel 11, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1122/2009 for ansøgningsåret 2013.
Artikel 31
Nødsituationer
1. Hvis en landbruger som følge af force majeure eller usædvanlige omstændigheder forhindres i at indgive en ansøgning om tildeling af betalingsrettigheder i henhold til artikel 24, stk. 1, eller artikel 39, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013 og ansøger om betalingsrettigheder fra den nationale eller regionale reserve, tildeles han betalingsrettigheder i henhold til artikel 30, stk. 7, litra c), i nævnte forordning. Medlemsstaterne fastsætter de årlige enhedsværdier af de betalingsrettigheder, der skal tildeles i henhold til artikel 25 eller 40 i forordning (EU) nr. 1307/2013 og til beslutninger truffet af medlemsstaten, hvad angår mulighederne i nævnte artikler.
2. Medlemsstaterne kan beslutte, at hvis anvendelsen af en eller flere af de begrænsninger for tildeling af betalingsrettigheder, der er fastsat i artikel 24, stk. 3 til 7, i forordning (EU) nr. 1307/2013, medfører en begrænsning af antallet af betalingsrettigheder, der tildeles en landbruger, til under en fast procentdel af hans støtteberettigede hektar, og hvis landbrugeren ansøger om betalingsrettigheder fra den nationale eller regionale reserve, anses denne landbruger for at være i en situation med »særlige ulemper« som omhandlet i artikel 30, stk. 7, litra b), i nævnte forordning. I så fald tildeles denne landbruger et antal betalingsrettigheder i henhold til artikel 30, stk. 7, litra b), i forordning (EU) nr. 1307/2013, der svarer til en andel af det samlede antal støtteberettigede hektar, som landbrugeren anmelder i sin ansøgning for 2015 i henhold til artikel 72, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1306/2013.
Den i første afsnit nævnte faste procentdel beregnes som det samlede antal betalingsrettigheder, der tildeles i medlemsstaten i 2015 efter anvendelse af de begrænsninger, der er fastsat i artikel 24, stk. 3 til 7, i forordning (EU) nr. 1307/2013, divideret med det samlede antal støtteberettigede hektar, der anmeldes i medlemsstaten i 2015 i henhold til artikel 72, stk. 1, i forordning (EU) 1306/2013.
Den i første afsnit omhandlede andel af landbrugerens samlede antal støtteberettigede hektar beregnes som halvdelen af forskellen i procentpoint mellem den faste procentsats, jf. første og andet afsnit, og landbrugerens andel af betalingsrettigheder i sine støtteberettigede hektar, der anmeldes i 2015 i henhold til artikel 72, stk. 1, litra a), i forordning (EU) nr. 1306/2013.
Ved beregningen af antallet af støtteberettigede hektar som omhandlet i første, andet og tredje afsnit i dette stykke kan medlemsstaterne beslutte ikke at medtage arealer med permanente afgrøder, permanente græsarealer beliggende i områder med vanskelige klimatiske forhold som omhandlet i artikel 24, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1307/2013 eller arealer, der anerkendes som permanente græsarealer i henhold til artikel 4, stk. 2, andet afsnit, i nævnte forordning.
Medlemsstater, der gør brug af muligheden i artikel 23 i forordning (EU) nr. 1307/2013 for at anvende grundbetalingsordningen på regionalt plan, kan til grund for den beregningsmetode, der er omhandlet i andet afsnit i dette stykke, lægge det samlede antal tildelte/anmeldte i 2015 i den pågældende region.
Ved fastsættelsen af tærsklen i første afsnit lades jord, som er erhvervet eller forpagtet af landbrugeren efter den 19. oktober 2011, ude af betragtning.
Underafdeling 4
Medlemsstater, som anvender artikel 21, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013
Artikel 32
Gennemførelse i medlemsstater, der anvender artikel 21, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013
Medmindre andet er fastsat i denne underafdeling, anvendes bestemmelserne i denne afdeling for medlemsstater, der anvender artikel 21, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013.
Artikel 33
Anvendelse af artikel 21, stk. 4, i forordning (EU) nr. 1307/2013
Ved fastsættelsen af hvilke betalingsrettigheder, der skal udløbe i henhold til artikel 21, stk. 4, i forordning (EU) nr. 1307/2013, skal de rettigheder, der har den laveste værdi, gives førsteprioritet.
Hvis betalingsrettigheder har samme værdi, nedsættes antallet af ejede betalingsrettigheder og antallet af forpagtede betalingsrettigheder i samme forhold.
Medlemsstaterne kan beslutte at bringe første og andet stykke i anvendelse på regionalt plan.
Artikel 34
Bestemmelse af værdien af betalingsrettigheder i henhold til artikel 26 i forordning (EU) nr. 1307/2013 for medlemsstater, der anvender artikel 21, stk. 3, i nævnte forordning
Med henblik på bestemmelse af betalingsrettigheders oprindelige enhedsværdi kan medlemsstater, der anvender artikel 21, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013, tilpasse betalingsbeløbet for 2014 som omhandlet i artikel 26, stk. 5, i nævnte forordning, inden nedsættelser og udelukkelser, ved at fratrække det beløb, der hidrører fra betalingsrettigheder, som er udløbet i henhold til artikel 21, stk. 4, i forordning (EU) nr. 1307/2013.
AFDELING 2
Den generelle arealbetalingsordning
Artikel 35
Støtteberettigede hektar i medlemsstater, der anvender den generelle arealbetalingsordning
Med henblik på den generelle arealbetalingsordning, jf. afsnit III, kapitel 1, afdeling 4, i forordning (EU) nr. 1307/2013, herunder enhver henvisning i forordning (EU) nr. 1307/2013 til støtteberettigede hektar, der anmeldes med henblik på denne ordning, tages kun hensyn til de støtteberettigede hektar, der fastsættes som omhandlet i artikel 2, stk. 1, andet afsnit, nr. 23, litra a), i delegereret forordning (EU) nr. 640/2014.
Artikel 36
Anvendelse af artikel 36, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013
1. Med henblik på differentiering af den generelle arealbetaling, jf. artikel 36, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013, gælder følgende bestemmelser:
a)
henvisningen til de særlige støtteforanstaltninger, der er fastsat i artikel 68, stk. 1, litra a), b) og c), i forordning (EF) nr. 73/2009, berører ikke medlemsstaternes mulighed for kun at tage hensyn til en eller flere foranstaltninger, der gennemføres under de særlige støtteforanstaltninger
b)
medlemsstaterne kan i overensstemmelse med objektive og ikkediskriminerende kriterier træffe beslutning om størrelsen af den støtte, der skal tages hensyn til for en eller flere af de ordninger, der anvendes af den pågældende medlemsstat i henhold til artikel 36, stk. 3, andet afsnit, i nævnte forordning, og, hvor det er relevant, i henhold til tredje afsnit i nævnte bestemmelse. Tages der hensyn til støtte, som er ydet inden for rammerne af den relevante ordning i 2014, må det beløb, der anvendes til at differentiere den generelle arealbetaling, dog ikke ligge over det tilsvarende beløb, der blev ydet til den enkelte landbruger inden for rammerne af en sådan ordning i 2014
c)
hvis tages der hensyn til støtte, der er ydet i henhold til artikel 68, stk. 1, litra c), og artikel 126, 127 og 129 i forordning (EF) nr. 73/2009, må denne differentiering ikke bringe disse ordningers afkoblede natur i fare.
En sådan differentiering skal være til rådighed for landbrugere, der i 2014 modtog støtte i henhold til artikel 36, stk. 3, andet, tredje eller fjerde afsnit, i forordning (EU) nr. 1307/2013. Beløbet pr. hektar fastsættes hvert år ved at dividere det beløb, der anvendes til differentiering af den generelle arealbetaling, som er til rådighed for den enkelte landbruger, med antallet af støtteberettigede hektar, som anmeldes af landbrugeren i henhold til artikel 72, stk. 1, første afsnit, litra a), i forordning (EU) nr. 1306/2013.
2. Hvis støttebeløbet under en eller flere af de støtteordninger, der er nævnt i artikel 36, stk. 3, andet afsnit, i forordning (EU) nr. 1307/2013, for 2014 er lavere end det eller de tilsvarende beløb i det år, der går forud for de år, der er berørt af force majeure eller usædvanlige omstændigheder, tager medlemsstaten hensyn til den støtte, der er ydet inden for rammerne af de pågældende støtteordninger i det år, der går forud for de år, der er berørt af force majeure eller usædvanlige omstændigheder.
Medlemsstaterne kan beslutte at begrænse anvendelsen af første afsnit til tilfælde, hvor de direkte betalinger for 2014 er lavere end en bestemt procentdel af de tilsvarende beløb i det år, der gik forud for de år, der er berørt af force majeure eller usædvanlige omstændigheder. Denne procentsats må ikke være under 85 %.
3. Medlemsstaterne kan beslutte, at i tilfælde af arv eller arveforskud står differentieringen af den generelle arealbetaling til rådighed for den landbruger, som har arvet bedriften, såfremt denne landbruger er berettiget til støtte inden for rammerne af den generelle arealbetalingsordning.
Artikel 37
Produktion af hamp under den generelle arealbetalingsordning
Hvad angår den generelle arealbetalingsordning finder artikel 9 tilsvarende anvendelse.
KAPITEL 3
FORGRØNNELSE
AFDELING 1
Tilsvarende metoder
Artikel 38
Krav til de nationale eller regionale certificeringsordninger
1. Medlemsstater, der beslutter at anvende tilsvarende metoder, jf. artikel 43, stk. 3, litra b), i forordning 1307/2013, udpeger en eller flere offentlige eller private certificeringsmyndigheder, der certificerer, at landbrugeren anvender metoder på sin bedrift, som overholder bestemmelserne i artikel 43, stk. 3, i nævnte forordning.
2. Offentlige eller private certificeringsmyndigheder skal opfylde følgende betingelser:
a)
de skal råde over den fornødne sagkundskab, hjælpemidler og infrastruktur til at kunne varetage certificeringsopgaverne
b)
de skal råde over et tilstrækkeligt antal velkvalificerede og erfarne medarbejdere
c)
de skal være upartiske og uden interessekonflikter hvad angår varetagelsen af certificeringsopgaverne.
Private certificeringsmyndigheder skal være akkrediteret i overensstemmelse med EN ISO/IEC 17021 (Krav til organer, der reviderer og certificerer forvaltningssystemer) eller EN ISO/IEC 17065 (Overensstemmelsesvurdering - Krav til organer, der certificerer produkter, processer og serviceydelser) i sektoren for landbrugsproduktion. Akkreditering foretages udelukkende af et nationalt akkrediteringsorgan i en medlemsstat og i henhold til bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 765/2008 (21).
3. Udpegelsen af en offentlig eller privat certificeringsmyndighed trækkes tilbage, hvis myndigheden ikke opfylder de betingelser for udpegelse, der er fastsat i stk. 2.
Artikel 39
Beregning af det beløb, der er omhandlet i artikel 28, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1305/2013
1. For landbrugere, som beslutter at anvende de metoder, der er omhandlet i afsnit I, punkt 3 og 4, og i afsnit III, punkt 7, i bilag IX til forordning (EU) nr. 1307/2013, og eventuelle yderligere tilsvarende metoder, der er tilføjet i nævnte bilag, for hvilke det er nødvendigt at foretage en særlig beregning for at undgå dobbeltfinansiering, som tilsvarende metoder i henhold til artikel 43, stk. 3, litra a), i nævnte forordning, trækker medlemsstaterne fra støttebeløbet pr. hektar, der beregnes i henhold til artikel 28, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1305/2013, et beløb svarende til en tredjedel af den gennemsnitlige forgrønnelsesbetaling pr. hektar i den pågældende medlemsstat eller region for hver forgrønnelsesmetode, som metoden svarer til.
Den gennemsnitlige forgrønnelsesbetaling pr. hektar i den pågældende medlemsstat eller region beregnes på grundlag af den procentsats, som er omhandlet i artikel 47, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013, af gennemsnittet af de nationale lofter for årene 2015 til 2019, jf. bilag II til nævnte forordning, samt antallet af støtteberettigede hektar, der er anmeldt i henhold til artikel 33 eller artikel 36 i forordning (EU) nr. 1307/2013 i 2015. Medlemsstater, der beslutter allerede i 2015 at anvende de metoder, der er omhandlet i første afsnit i dette stykke, kan anslå antallet af anmeldte støtteberettigede hektar i 2015 på grundlag af de anmeldelser, der blev indgivet i 2014 i henhold til artikel 34, stk. 2, i forordning (EF) nr. 73/2009.
2. Uanset stk. 1 kan medlemsstater, der beslutter at anvende artikel 43, stk. 9, tredje afsnit, i forordning (EU) nr. 1307/2013, beslutte at foretage den nedsættelse, der er omhandlet i denne artikels stk. 1, for den enkelte landbruger, med et beløb, der svarer til en tredjedel af den gennemsnitlige forgrønnelsesbetaling pr. hektar til den pågældende landbruger.
Den gennemsnitlige forgrønnelsesbetaling til landbrugeren beregnes på grundlag af den gennemsnitlige enkeltbetaling, der er beregnet i henhold til artikel 43, stk. 9, tredje og fjerde afsnit, i forordning (EU) nr. 1307/2013 for årene 2015 til 2019, og på grundlag af det antal støtteberettigede hektar, som landbrugeren i 2015 anmeldte i overensstemmelse med artikel 33 i nævnte forordning.
AFDELING 2
Afgrødediversificering
Artikel 40
Beregning af andele for forskellige afgrøder til afgrødediversificering
1. Med henblik på beregningen af andele for forskellige afgrøder, jf. artikel 44, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013, skal den periode, som skal lægges til grund, være den del af dyrkningsperioden, som under hensyntagen til de traditionelle dyrkningsmetoder i national sammenhæng er mest relevant.
Medlemsstaterne oplyser rettidigt landbrugerne om denne periode. Hver hektar i bedriftens samlede landbrugsareal tages ved beregningen af andelen for de forskellige afgrøder kun i betragtning én gang i et ansøgningsår.
2. Ved beregningen af andelene for de forskellige afgrøder kan det areal, som er dækket af en afgrøde, omfatte landskabstræk, der udgør en del af det støtteberettigede areal i henhold til artikel 9 i delegeret forordning (EU) nr. 640/2014.
3. På arealer med blandingskultur, hvor to eller flere afgrøder dyrkes samtidig i særskilte rækker, betragtes hver afgrøde som en særskilt afgrøde, hvis den dækker mindst 25 % af arealet. Størrelsen af det areal, der er dækket med forskellige afgrøder, beregnes ved at dividere arealet med blandingskultur med antallet af afgrøder, der dækker mindst 25 % af arealet, uanset en afgrødes faktiske andel på arealet.
Arealer med blandingskultur hvor der udover en hovedafgrøde dyrkes en anden afgrøde, som er undersået, anses kun for at dækket af hovedafgrøden.
Arealer, som er tilsået med en frøblanding, betragtes, uanset hvilke specifikke afgrøder, der indgår i denne blanding, som arealer med en enkelt afgrøde. Uanset artikel 44, stk. 4, litra d), i forordning (EU) nr. 1307/2013 benævnes denne enkelte afgrøde »blandingsafgrøde«. Hvis det kan fastslås, at de arter, som indgår i forskellige frøblandinger, adskiller sig fra hinanden, kan medlemsstaterne anerkende disse forskellige frøblandinger som forskellige enkelte afgrøder, forudsat disse forskellige frøblandinger ikke anvendes for den afgrøde, der er nævnt i artikel 44, stk. 4, litra d), i forordning (EU) nr. 1307/2013.
AFDELING 3
Permanente græsarealer
Artikel 41
Rammer for udpegelse af flere miljømæssigt sårbare permanente græsarealer uden for Natura 2000-områder
Områder beliggende uden for de områder, der er omfattet af direktiv 92/43/EØF eller direktiv 2009/147/EF, jf. artikel 45, stk. 1, andet afsnit, i forordning (EU) nr. 1307/2013, kan udpeges som miljømæssigt sårbare permanente græsarealer hvis de opfylder et eller flere af følgende kriterier:
a)
de omfatter organiske jorder med et højt indhold af organisk kulstof, f.eks. moser og vådområder
b)
de rummer naturtyper, der er opført i bilag I til direktiv 92/43/EØF eller er beskyttet i henhold til national lovgivning
c)
de rummer plantearter, der er opført i bilag II til direktiv 92/43/EØF eller er beskyttet i henhold til national lovgivning
d)
de er af stor betydning for vilde fuglearter, som er opført i bilag I til direktiv 2009/147/EF
e)
de er af stor betydning for vilde dyrearter, som er beskyttet i henhold til direktiv 92/43/EØF eller er beskyttet i henhold til national lovgivning
f)
de omfatter permanente græsarealer med høj naturværdi som fastsat ved objektive kriterier, der fastsættes af medlemsstaten
g)
de omfatter stærkt erosionstruede jorder
h)
de ligger i et følsomt område, der er udpeget inden for rammerne af forvaltningsplaner for vandopløbslande i henhold til direktiv 2000/60/EF.
Medlemsstaterne kan hvert år udpege nye arealer og underretter de berørte landbrugere rettidigt om deres beslutning.
Artikel 42
Genetablering i tilfælde af misligholdelse af den forpligtelse, der gælder for miljømæssigt sårbare permanente græsarealer
Hvis en landbruger, uanset Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/35/EF (22) har omlagt eller pløjet permanente græsarealer, som er omfattet af den forpligtelse, der er omhandlet i artikel 45, stk. 1, tredje afsnit, i forordning (EU) nr. 1307/2013, pålægger den berørte medlemsstat en forpligtelse til at genetablere det permanente græsareal og kan, på baggrund af en vurdering af hvert enkelt tilfælde, udstede præcise instruktioner, som skal den pågældende landbruger skal efterleve, for, hvordan den forårsagede miljømæssige skade skal afhjælpes for at genoprette den miljømæssigt sårbare status.
Landbrugeren oplyses straks efter konstateringen af den manglende overholdelse om forpligtelsen til genetablering og om den dato, inden for hvilken forpligtelsen skal være opfyldt. Denne dato må ikke være senere end fristen for indgivelse af enkeltansøgningen for det efterfølgende år, eller for Sverige og Finland senest den 30, juni i det efterfølgende år.
Uanset artikel 4, stk. 1, litra h), i forordning (EU) nr. 1307/2013, betragtes det genetablerede areal som permanent græsareal fra den første genetableringsdag og underlægges den forpligtelse, der er omhandlet i artikel 45, stk. 1, tredje afsnit, i forordning (EU) nr. 1307/2013.
Artikel 43
Beregning af andelen af permanente græsarealer
1. Arealer, som anmeldes af landbrugere, der deltager i ordningen for små landbrugere, jf. afsnit V i forordning (EU) nr. 1307/2013, såvel som de enheder af en bedrift, der bruges til økologisk produktion i henhold til artikel 11 i Rådets forordning (EF) nr. 834/2007 (23), medtages ikke i den andel som permanente græsarealer udgør af det samlede landbrugsareal, og referenceandelen omhandlet i artikel 45, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1307/2013.
2. Arealer anmeldt af landbrugere i 2012 som permanente græsarealer, der er blevet omlagt til arealer med andre anvendelser, kan tages ud af beregningen af permanente græsarealer i henhold til artikel 45, stk. 2, litra a), andet afsnit, i forordning (EU) nr. 1307/2013 med op til det antal hektar permanente græsningsarealer eller permanente græsarealer, som landbrugere efter 2012 har udlagt og i 2015 har anmeldt på nationalt, regionalt eller subregional plan eller på bedriftsniveau, såfremt de nugældende bestemmelser om bibeholdelse af permanente græsarealer i artikel 6, stk. 2, i forordning (EF) nr. 73/2009 og i artikel 93, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1306/2013 var opfyldt.
Ved beregningen af antallet af hektar permanente græsningsarealer eller permanente græsarealer, som er fastsat efter 2012, jf. første afsnit, tages der kun hensyn til hektar permanente græsningsarealer eller permanente græsarealer på et landbrugsareal, som er anmeldt i 2012, 2013 eller 2014 i henhold til artikel 34, stk. 2, i forordning (EF) nr. 73/2009.
3. Medlemsstaterne tilpasser referenceandelen, hvis de skønner, at der er en betydelig indvirkning på udviklingen i andelen, som især skyldes en ændring i det areal, som anvendes til økologisk produktion, eller en ændring i populationen af deltagere i ordningen for mindre landbrugere. I sådanne tilfælde underretter medlemsstaterne straks Kommissionen om den tilpasning, der er foretaget, og begrundelsen herfor.
Artikel 44
Opretholdelse af andelen af permanente græsarealer
1. Medlemsstaterne kan forpligte den enkelte landbruger til ikke at omlægge permanente græsarealer uden forudgående godkendelse Landbrugerne skal oplyses om denne forpligtelse straks og under alle omstændigheder senest den 15. november i det år, hvor den pågældende medlemsstat træffer denne beslutning. Denne forpligtelse gælder kun for landbrugere, som er underlagt forpligtelserne i afsnit III, kapitel 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013 for så vidt angår permanente græsarealer, der ikke er omfattet af artikel 45, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013.
Ved udstedelsen af godkendelsen kan objektive og ikkediskriminerende kriterier, herunder miljømæssige kriterier, lægges til grund. Hvis godkendelsen i første afsnit er betinget af, at et andet areal med det tilsvarende antal hektar udlægges som permanent græsareal, anses nævnte areal, uanset artikel 4, stk. 1, litra h, i forordning (EU) nr. 1307/2013, som permanent græsareal fra den første omlægningsdag. Sådanne arealer skal anvendes til dyrkning af græs eller andet grøntfoder i fem år i træk fra omlægningstidspunktet, eller, hvis medlemsstaten beslutter det, det resterende antal år, som kræves for at opnå de fem på hinanden følgende år, når landbrugerne omlægger arealer, som allerede blev anvendt til dyrkning af græs eller andet grøntfoder, til permanente græsarealer.
2. Hvis det konstateres, at den andel, som er omhandlet i artikel 45, stk. 2, første afsnit, i forordning (EU) nr. 1307/2013, er faldet med mere end 5 % i forhold til den referenceandel, der er fastsat i samme artikel, indfører den berørte medlemsstat forpligtelse til at genetablere arealer som permanente græsarealer og træffer foranstaltninger til at forhindre yderligere omlægninger af permanente græsarealer.
Medlemsstaterne fastlægger hvilke landbrugere, der er omfattet af genetableringsforpligtelsen, blandt:
a)
landbrugere, der er omfattet af forpligtelserne i afsnit III, kapitel 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013, for så vidt angår permanente græsarealer, som ikke er omfattet af artikel 45, stk. 1, i nævnte forordning, og
b)
landbrugere, som på grundlag af de ansøgninger, der er indgivet i henhold til artikel 72 i forordning (EU) nr. 1306/2013 eller artikel 19 i forordning (EF) nr. 73/2009 i de to foregående kalenderår, eller i 2015 i de foregående tre kalenderår, råder over landbrugsarealer, der blev omlagt fra permanente græsarealer eller permanente græsningsarealer til arealer med andre anvendelser.
Hvis de i andet afsnit, litra b), omhandlede perioder omfatter kalenderårene før 2015, gælder genetableringsforpligtelsen også for arealer, der blev omlagt til arealer med andre anvendelser fra arealer udlagt som permanente græsningsarealer, som var omfattet af forpligtelsen i artikel 6, stk. 2, i forordning (EF) nr. 73/2009 eller artikel 93, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1306/2013.
Ved fastlæggelsen af hvilke landbrugere, der skal genetablere permanente græsarealer, pålægger medlemsstaterne først forpligtelsen for landbrugere, der har et areal til rådighed, som blev omlagt fra permanente græsarealer eller permanente græsningsarealer til arealer til andre anvendelser i strid med kravet om godkendelse, i givet fald, som er omhandlet i stk. 1 i denne artikel eller i artikel 4, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1122/2009. Disse landbrugere skal genetablere hele det omlagte areal.
3. Hvis anvendelsen af stk. 2, fjerde afsnit, ikke fører til en forøgelse af den andel, som er omhandlet i artikel 45, stk. 2, første afsnit, i forordning (EU) nr. 1307/2013, over tærskelværdien på 5 %, fastsætter medlemsstaterne, at landbrugere, der råder over et areal, der blev omlagt fra permanente græsarealer eller permanente græsningsarealer til arealer til andre anvendelser i de perioder, der er omhandlet i stk. 2, andet afsnit, litra b), i denne artikel, også skal genetablere en procentdel af det areal, der er omlagt, som permanente græsarealer eller udlægge et andet areal, som svarer til denne procentdel, til permanent græsareal. Denne procentdel beregnes på grundlag af det areal, som landbrugeren har omlagt i de perioder, der er omhandlet i stk. 2, andet afsnit, litra b), i denne artikel, og det areal, som kræves for at andelen i artikel 45, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1307/2013 stiger over tærskelværdien på 5 %.
Medlemsstaterne kan med henblik på beregningen af procentdelen i første afsnit udelukke de arealer, som blev permanente græsarealer efter den 31. december 2015, fra det areal, som landbrugeren har omlagt, såfremt de foretager administrativ krydskontrol af de permanente græsarealer, som årligt anmeldes i den geo-spatiale støtteansøgning ved hjælp af et geografisk skæringspunkt med det areal, der anmeldes som permanent græsningsareal i 2015 som registreret i systemet til identificering af landbrugsparceller, samt at disse permanente græsarealer ikke blev udlagt som følge af en forpligtelse til at genetablere som eller udlægge et areal til permanent græsareal i henhold til stk. 2 eller til dette stykke. Hvis det med denne udelukkelse ikke er muligt at få den andel, som er omhandlet i artikel 45, stk. 2, første afsnit, i forordning (EU) nr. 1307/2013 til at overstige tærskelværdien på 5 %, udelukker medlemsstaterne ikke disse arealer.
Der tages ikke hensyn til permanente græsarealer eller permanente græsningsarealer, som landbrugere har udlagt inden for rammerne af forpligtelser i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1698/2005 (24) og forordning (EU) nr. 1305/2013, ved det område, som er omlagt af landbrugeren med henblik på beregningen af den procentdel, der er omhandlet i første afsnit.
Landbrugerne underrettes straks om genetableringsforpligtelsen og under alle omstændigheder senest den 31. december i det år, hvor der konstateres et fald på mere end 5 %. Genetableringsforpligtelsen skal være opfyldt før den dato, der er frist for indgivelse af enkeltansøgningen, for det efterfølgende år, eller for Sveriges og Finlands vedkommende senest den 30. juni i det efterfølgende år.
Uanset artikel 4, stk. 1, litra h), i forordning (EU) 1307/2013 betragtes genetablerede permanente græsarealer eller arealer, der er udlagt som permanente græsarealer, som permanente græsarealer fra den første genetablerings- eller udlægningsdag. Disse arealer skal anvendes til dyrkning af græs eller andet grøntfoder i fem år i træk fra deres omlægningstidspunkt, eller, hvis medlemsstaten beslutter det, når landbrugerne omlægger arealer, som allerede blev anvendt til dyrkning af græs eller andet grøntfoder, til permanente græsarealer, det resterende antal år, der kræves for at opnå de fem på hinanden følgende år.
AFDELING 4
Miljømæssigt fokusområde
Artikel 45
Yderligere kriterier for de forskellige typer miljømæssige fokusområder
1. For at fastlægge hvornår de arealtyper, der er omhandlet i artikel 46, stk. 2, første afsnit, i forordning (EU) nr. 1307/2013, kan opnå status som miljømæssige fokusområder, finder stk. 2 til 11 i denne artikel anvendelse.
2. På braklagte arealer må der ikke finde landbrugsproduktion sted. Uanset artikel 4, stk. 1, litra h), i forordning (EF) nr. 1307/2013 forbliver arealer, der ligger brak i mere end fem år med henblik på gennemførelsen af et miljømæssigt fokusområde, agerjord.
3. Terrasser er inden for rammerne af god landbrugs- og miljømæssig stand (GLM) 7 som omhandlet i bilag II til forordning II til forordning (EU) nr. 1306/2013 beskyttede terrasser såvel som andre terrasser. Medlemsstaterne kan beslutte, at kun terrasser, der er beskyttet inden for rammerne af GLM 7, betragtes som miljømæssigt fokusområde. Medlemsstater, som beslutter også at medregne andre terrasser, skal opstille kriterier for disse andre terrasser, herunder minimumshøjden, på grundlag af nationale eller regionale særpræg.
4. Landskabstræk skal stå til landbrugerens rådighed og er de elementer, der beskyttes inden for rammerne af GLM 7, lovbestemte forvaltningskrav 2 eller 3, jf. bilag II til forordning (EU) nr. 1306/2013, såvel som følgende elementer:
a)
hegn eller træbevoksede bræmmer med en bredde på indtil 10 meter
b)
enkeltstående træer med en kronediameter på mindst 4 meter
c)
træer på række med en kronediameter på mindst 4 meter. Mellemrummet mellem kronerne må højst være 5 meter
d)
træer i grupper, hvor træerne er forbundne af et overlappende krondække, samt markkrat, i begge tilfælde højst 0,3 ha
e)
markbræmmer med en bredde på mellem 1 og 20 meter, på hvilke der ikke må finde landbrugsproduktion sted
f)
damme på højst 0,1 ha. Reservoirer opført i beton eller plast betragtes ikke som miljømæssige fokusområder
g)
grøfter med en bredde på højst 6 meter, herunder åbne vandløb i forbindelse med kunstvanding eller dræning. Kanaler med betonvægge betragtes ikke som miljømæssige fokusområder
h)
traditionelle stendiger.
Medlemsstaterne kan i behørigt begrundede tilfælde beslutte at begrænse de udvalgte landskabselementer til de elementer, der er opført under GLM 7, lovbestemte forvaltningskrav 2 eller 3, jf. bilag II til forordning (EU) nr. 1306/2013, og/eller til et eller flere af de elementer, der er opført i litra a) til h) i første stykke.
Med henblik på litra b) og c) i første afsnit kan medlemsstaterne medtage træer med en kronediameter på under 4 meter, som der er godkendt af dem som værdifulde landskabstræk.
Med henblik på litra e) i første afsnit kan medlemsstaterne fastsætte en mindre mindstebredde.
Med henblik på litra f) i første afsnit kan medlemsstaterne fastsætte en mindstestørrelse for damme, og de kan fastsætte, at en bræmme med bredbevoksning langs vandkanten med en bredde på indtil 10 meter medregnes i dammens størrelse. De kan under hensyntagen til den betydning, som damme har for bevarelse af naturtyper og arter, fastsætte kriterier for at sikre, at damme har en naturværdi.
Med henblik på litra h) i første afsnit fastsætter medlemsstaterne minimumskriterier på grundlag af nationale eller regionale særpræg, herunder begrænsninger med hensyn til højde og bredde.
5. Erosionshæmmende striber omfatter de erosionshæmmende striber langs vandløb, som kræves i henhold til GLM 1, lovbestemte forvaltningskrav 1 eller 10 som omhandlet i bilag II til forordning (EU) nr. 1306/2013 såvel som andre typer erosionshæmmende striber. Minimumsbredden af disse andre erosionshæmmende striber fastsættes af medlemsstaterne, dog således at den ikke er under 1 meter. De skal være beliggende på eller grænse op til et dyrket område på en sådan måde at deres langsider er parallelle med kanten af et vandløb eller et andet vandområde. Langs vandløb kan de omfatte bræmmer med bredbevoksning med en bredde på indtil 10 meter. Der må ikke finde landbrugsproduktion sted på bræmmer. Uanset kravet om at der ikke må finde landbrugsproduktion sted, kan medlemsstaterne tillade afgræsning eller afhøstning, såfremt den erosionshæmmende stribe kan skelnes fra de tilgrænsende landbrugsarealer.
6. Hektar skovlandbrug er agerjord, der er berettiget til støtte fra grundbetalingsordningen eller den generelle arealbetalingsordning, jf. afsnit III, kapitel 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013, og som opfylder de betingelser, i henhold til hvilke støtte var ydet eller ydes i henhold til artikel 44 i forordning (EF) nr. 1698/2005 eller artikel 23 i forordning (EU) nr. 1305/2013.
7. Hvad angår bræmmer af støtteberettigede hektar langs skovkanter kan medlemsstaterne beslutte enten at tillade landbrugsproduktion eller fastsætte et krav om, at der ikke må finde landbrugsproduktion sted, eller give landbrugere valgmuligheden. Hvis en medlemsstat beslutter ikke at tillade landbrugsproduktion, kan den som undtagelse fra kravet om, at der ikke må finde landbrugsproduktion sted, tillade afgræsning eller afhøstning, såfremt bræmmen kan skelnes fra de tilgrænsende landbrugsarealer. Minimumsbredden af disse bræmmer fastsættes af medlemsstaterne, dog således at den ikke er under 1 meter. Bredden må højst være 10 meter.
8. For arealer i kort omdrift, hvor der ikke anvendes mineralske gødningsmidler og/eller plantebeskyttelsesmidler, opstiller medlemsstaterne en liste over træarter, der kan anvendes til dette formål, ved at de fra den liste, der er udarbejdet i henhold til artikel 4, stk. 2, litra c), i forordning (EU) nr. 1307/2013 udvælger de økologisk set bedst egnede træarter, og udelukker dermed træarter, som entydigt ikke er naturligt hjemmehørende. Medlemsstaterne fastsætter også kravene for anvendelse af mineralske gødningsmidler eller plantebeskyttelsesmidler, og holder sig målsætningen om miljømæssigt fokusområde for øje, navnlig bevarelse og forbedring af biodiversitet.
9. Arealer med efterafgrøder eller plantedække omfatter sådanne arealer, som er etableret i henhold til kravene inden for rammerne af lovbestemte forvaltningskrav 1, jf. bilag II til forordning (EU) nr. 1306/2013, såvel som andre arealer med efterafgrøder og plantedække, på betingelse af at de blev etableret ved udsåning af en blanding af afgrødearter eller ved undersåning af græs i hovedafgrøden. Medlemsstaterne udarbejder listen over blandinger af afgrødearter, der skal anvendes, og fastsætter såningsperioden for efterafgrøder eller plantedække og kan fastsætte yderligere betingelser navnlig om produktionsmetoder. Den periode, som medlemsstaterne fastsætter, må ikke strække sig ud over den 1. oktober.
Til arealer med efterafgrøder eller plantedække hører ikke arealer med vinterafgrøder, der som regel sås om efteråret med henblik på høstning eller græsning. Omfattet er heller ikke arealer, der hører under tilsvarende metoder som omhandlet i punkt I.3 og 4 i bilag IX til forordning (EU) nr. 1307/2013 og gennemført i form af forpligtelser, jf. artikel 43, stk. 3, litra a), i nævnte forordning.
10. På arealer med kvælstofbindende afgrøder skal landbrugerne dyrke de kvælstofbindende afgrøder, som er opført på en liste, som medlemsstaten har udarbejdet. Denne liste skal indeholde de kvælstofbindende afgrøder, som den pågældende medlemsstat anser for at bidrage til forbedring af biodiversiteten. Disse afgrøder skal være til stede i vækstperioden. Medlemsstaterne fastsætter regler for, hvor der må dyrkes kvælstofbindende afgrøder, der kvalificerer sig som miljømæssige fokusområder. Disse regler skal tage hensyn til behovet for at opfylde målsætningerne i direktiv 91/676/EØF og direktiv 2000/60/EF, eftersom kvælstofbindende afgrøder kan øge risikoen for kvælstofudvaskning om efteråret. Medlemsstaterne kan fastsætte yderligere betingelser navnlig om produktionsmetoder.
Til arealer med kvælstofbindende afgrøder hører ikke arealer, der hører under tilsvarende metoder, der er omhandlet i punkt I.3 og 4 i bilag IX til forordning (EU) nr. 1307/2013 og gennemført i form af de forpligtelser i henhold til artikel 43, stk. 3, litra a), i nævnte forordning.
11. En landbruger kan med henblik på overholdelse af kravene vedrørende miljømæssige fokusområder kun anmelde det samme areal eller landskabstræk én gang i et ansøgningsår.
Artikel 46
Bestemmelser om gennemførelse af miljømæssige fokusområder på regionalt plan
1. Medlemsstater, der vælger den regionale gennemførelse som omhandlet i artikel 46, stk. 5, i forordning (EU) nr. 1307/2013 fastlægger med henblik på anvendelsen af nævnte artikel de pågældende regioner. De regioner, der skal fastlægges, skal bestå af enkelte og ensartede geografiske områder med sammenlignelige landbrugs- og miljømæssige forhold. I denne henseende henviser ensartethed til jordbundstype, højden og tilstedeværelsen naturområder og delvise naturområder.
2. Inden for de fastlagte regioner udpeger medlemsstaterne de arealer, hvor op til halvdelen af procentsatsen af det miljømæssige fokusområde skal gennemføres.
3. Hvad angår de fastlagte arealer, fastsætter medlemsstaterne særlige forpligtelser for de deltagende landbrugere eller grupper af landbrugere. Disse forpligtelser skal sikre, at tilstødende miljømæssige fokusområder udgør en sammenhængende struktur. Til forpligtelserne for de deltagende landbrugere eller grupper af landbrugere hører kravet om, at for hver enkelt landbruger, der deltager, gælder, at mindst 50 % af det areal, der er omfattet af den forpligtelse, der er fastsat i artikel 46, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013, skal ligge på deres bedrifts jord i regionen, og skal opfylde betingelserne i artikel 46, stk. 2, andet afsnit, i samme forordning.
4. Forpligtelserne for de deltagende landbrugere eller grupper af landbrugere sikrer, at de sammenhængende miljømæssige fokusområder omhandlet i stk. 3 består af et eller flere af de arealer, der er omhandlet i artikel 46, stk. 2, første afsnit, litra a), c), d) og h), i forordning (EU) nr. 1307/2013.
5. Medlemsstaterne tager ved udpegelsen af arealer og fastlæggelsen af forpligtelser, jf. stk. 2 og 3, efter omstændighederne hensyn til bestående nationale eller regionale strategier for bevarelse af biodiversitet og/eller for tilpasning til klimaændringer og til afbødning af deres følger, forvaltningsplaner for vandopløbslande eller behov, der indkredses med henblik på at sikre den økologiske sammenhæng i Natura 2000-nettet, jf. artikel 10 i direktiv 92/43/EØS, eller til at bidrage til gennemførelsen af strategien for grøn infrastruktur.
6. Inden medlemsstaterne fastsætter forpligtelser for landbrugere, rådfører de sig med berørte landbrugere eller grupper af landbrugere og andre relevante interesserede parter. Efter disse høringer udarbejder medlemsstaterne en endelig detaljeret plan for den regionale gennemførelse og underretter de interesserede parter, som deltog i høringen, og de berørte landbrugere eller grupper af landbrugere om planen, herunder om udpegningen af arealer og forpligtelserne for de deltagende landbrugere eller grupper af landbrugere og navnlig om den nøjagtige procentdel, som hver enkelt landbruger skal gennemføre på sin bedrift. Medlemsstaterne fremsender disse oplysninger til landbrugeren senest den 30. juni i det år, der går forud for det år, i hvilket den regionale gennemførelse anvendes, eller for denne forordnings første anvendelsesår så rettidigt, at landbrugeren kan indsende sin ansøgning.
Uanset de betalinger til landbrugere, der er omhandlet i artikel 43, stk. 9, i forordning (EU) nr. 1307/2013, sikrer medlemsstaterne, at der træffes foranstaltninger om økonomisk kompensation mellem landbrugere og om administrative sanktioner i tilfælde af manglende overholdelse med hensyn til de sammenhængende miljømæssige fokusområder.
Artikel 47
Bestemmelser om den kollektive gennemførelse og de kriterier, der skal opfyldes af bedrifter for at kunne tages i betragtning som bedrifter, der ligger i nærheden af hinanden
1. Medlemsstater, der beslutter at give tilladelse til en kollektiv gennemførelse, jf. artikel 46, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1307/2013, fastlægger de kriterier, der skal opfyldes af bedrifter for at kunne tages i betragtning som bedrifter, der ligger i nærheden af hinanden, og lægger til grund herfor et af følgende kriterier:
a)
landbrugere, hvor 80 % af bedriften ligger i samme kommune
b)
landbrugere, hvor 80 % af bedriften ligger i et område, hvis radius i kilometer fastsættes af medlemsstaterne, dog således at den højst er 15 kilometer.
2. Medlemsstater, der vælger at udpege de områder, hvor en kollektiv gennemførelse er mulig, og som vælger at pålægge de deltagende landbrugere eller grupper af landbrugere forpligtelser, bør tage hensyn til bestående nationale eller regionale strategier for bevarelse af biodiversitet og/eller for tilpasning til klimaændringer og til afbødning af deres følger, forvaltningsplanter for vandopløbslande eller behov, der indkredses med henblik på at sikre den økologiske sammenhæng i Natura 2000-nettet, jf. artikel 10 i direktiv 92/43/EØS eller til at bidrage til gennemførelsen af strategien for grøn infrastruktur.
3. De deltagende landbrugeres eller grupper af landbrugeres forpligtelser, jf. stk. 2, omfatter et krav om, at de sammenhængende miljømæssige fokusområder består af et eller flere af de arealer, der er omhandlet i artikel 46, stk. 2, andet afsnit, litra a), c), d) og h), i forordning (EU) nr. 1307/2013.
4. Landbrugere, der deltager i den kollektive gennemførelse, indgår en skriftlig aftale, som omfatter oplysninger om de interne ordninger med økonomisk udligning og om administrative sanktioner i tilfælde af manglende overholdelse af reglerne på det fælles anvendte miljømæssige fokusområde.
Artikel 48
Fastsættelse af andelen af skovområde i forhold til landbrugsarealer
1. Medlemsstater, der beslutter at gennemføre artikel 46, stk. 7, i forordning (EU) nr. 1307/2013, fastsætter den procentvise andel, som skov skal udgøre af det samlede jordareal som omhandlet i første afsnit i nævnte stykke, på grundlag af oplysninger fra Eurostat. Skovdata skal være i overensstemmelse med den definition, der anvendes af De Forenede Nationers Levnedsmiddel- og Landbrugsorganisation, og må ikke vedrøre andre træbevoksede områder. Områder der gennemløbes af indre vandveje, herunder floder og søer, må ikke medregnes i det samlede jordareal.
2. Andelen af skovområde i forhold til landbrugsarealer som omhandlet i artikel 46, stk. 7, i forordning (EU) nr. 1307/2013 beregnes på grundlag af oplysninger fra Eurostat. Hvis der ikke foreligger tilstrækkelige data fra Eurostat om skovområder og landbrugsarealer på det krævede niveau til at fastsætte skovandelen på et områdeniveau, der svarer til LAU 2-niveau, eller en klar afgrænset enheds niveau, som dækker et enkelt klart sammenhængende geografisk område med tilsvarende landbrugsmæssige forhold, kan andre datakilder anvendes.
Medlemsstaterne skal dokumentere, at de har anvendt ajourførte og konsistente data om skovarealer og landbrugsarealer, der så vidt muligt afspejler den faktiske situation.
3. De i stk. 1 og 2 omhandlede data er gyldige i en periode på tre år. Efter udløbet af denne frist foretager de medlemsstater, der beslutter fortsat at anvende den undtagelse, der er fastsat i artikel 46, stk. 7, i forordning (EU) nr. 1307/2013 for at forlænge treårsperioden, en genberegning af andelene i henhold til stk. 1 og 2 i denne artikel på grundlag af de senest tilgængelige data.
Hvis ændringer af administrative grænser påvirker det forhold, der er omhandlet i stk. 2, tages dataene og beregningerne op til fornyet vurdering og eventuelle ændringer i anvendelsen af undtagelsen meddeles Kommissionen.
KAPITEL 4
BETALING TIL UNGE LANDBRUGERE
Artikel 49
Adgang for juridiske personer til betalingen til unge landbrugere
1. Den årlige betaling til unge landbrugere, jf. artikel 50, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013, ydes til en juridisk person, uanset retlig form, hvis følgende betingelser er opfyldt:
a)
den juridiske person er berettiget til en betaling i henhold til grundbetalingsordningen eller den generelle arealbetalingsordning, jf. afsnit III, kapitel 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013, og har aktiveret betalingsrettigheder eller anmeldt støtteberettigede hektar, jf. artikel 50, stk. 4, i nævnte forordning
b)
en ung landbruger som defineret i artikel 50, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1307/2013 udøver faktisk og langsigtet kontrol over den juridiske person for så vidt angår beslutninger vedrørende drift, fortjeneste og finansiel risiko i det første år af den juridiske persons ansøgning om betaling i henhold til ordningen for unge landbrugere. Hvis flere fysiske personer, herunder en eller flere personer, som ikke er unge landbrugere, deltager i den juridiske persons kapital eller drift, skal den unge landbruger være bemyndiget til at udøve denne faktiske og langsigtede kontrol enten alene eller i fællesskab med andre landbrugere
c)
mindst én af de unge landbrugere, som opfylder betingelsen i litra b), opfylder de kriterier for støtteberettigelse, som medlemsstaterne har fastsat i henhold til artikel 50, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013, hvis sådanne kriterier findes, medmindre medlemsstaterne har besluttet, at disse kriterier gælder for alle sådanne unge landbrugere.
Hvis der over en juridisk person udøves kontrol af en anden juridisk person alene eller i fællesskab, anvendes betingelserne i stk. 1, litra b), for hver fysisk person, der udøver kontrol over denne anden juridiske person.
2. Den i artikel 50, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013 omhandlede betaling ydes ikke længere, hvis alle de unge landbrugere, som opfylder kriterierne i stk. 1, første afsnit, litra b), og, hvor det er relevant, i stk. 1, første afsnit, litra c), er ophørt med at udøve kontrol over den juridiske person.
3. Med henblik på denne artikel:
a)
betragtes henvisninger i artikel 50, stk. 4 til 10, i forordning (EU) nr. 1307/2013 til »landbruger« som en henvisning til den juridiske person, der er omhandlet i denne artikel
b)
betragtes henvisningen til den første indgivelse af en ansøgning til grundbetalingsordningen eller den generelle arealbetalingsordning, jf. artikel 50, stk. 2, litra a), i forordning (EU) nr. 1307/2013, som en henvisning til den juridiske persons første ansøgning om en betaling i henhold til ordningen for unge landbrugere
c)
betragtes, uanset bestemmelserne i stk. 4 i denne artikel, henvisningen i artikel 50, stk. 5, andet punktum, i forordning (EU) nr. 1307/2013 til »etablering« som henvisning til etablering gennem de unge landbrugere, som i henhold til stk. 1, litra b), i denne artikel udøver kontrol over den juridiske person.
4. Hvis flere af de unge landbrugere, der er omhandlet i stk. 1, første afsnit, litra b), har erhvervet kontrol over den juridiske person på forskellige tidspunkter, anses den tidligste erhvervelse af kontrol for at være det tidspunkt, hvor »etableringen« jf. artikel 50, stk. 5, i forordning (EU) nr. 1307/2013, har fundet sted.
Artikel 50
Adgang for en gruppe af fysiske personer til betalingen til unge landbrugere
Artikel 49 finder tilsvarende anvendelse på en gruppe af fysiske personer som omhandlet i artikel 4, stk. 1, litra a), i forordning (EU) nr. 1307/2013, for hvilken kravene i artikel 48, stk. 1, litra a), i denne forordning opfyldes på gruppeniveau.
KAPITEL 5
KOBLET STØTTE
AFDELING 1
Frivillig koblet støtte
Artikel 51
Definitioner
I denne afdeling forstås ved »koblede støtteforanstaltninger« foranstaltninger til gennemførelse af frivillig koblet støtte, jf. artikel 52, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013.
Artikel 52
Generelle principper
1. De regioner, som er omhandlet i artikel 52, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013, fastlægges af medlemsstaterne efter objektive og ikkediskriminerende kriterier som f.eks. de agronomiske og socioøkonomiske karakteristika og det regionale landbrugspotentiale eller den institutionelle eller administrative struktur. De må være andre regioner end de regioner, der er fastlagt inden for rammerne af andre støtteordninger, som er fastsat i forordning (EU) nr. 1307/2013.
2. Ved fastsættelsen af de særlige driftsformer eller landbrugssektorer, som er omhandlet i artikel 52, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013, tager medlemsstaterne hensyn til navnlig de relevante produktionsstrukturer og -betingelser i den pågældende region eller sektor.
3. Med henblik på artikel 52, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013 betragtes visse driftsformer eller landbrugssektorer som værende i »vanskeligheder«, hvis der er risiko for nedlæggelse af eller tilbagegang i produktionen på grund af bl.a. den udøvede aktivitets ringe rentabilitet, som har negative virkninger for den økonomiske, sociale eller miljømæssige balance i den pågældende region eller sektor.
Artikel 53
Betingelser for ydelse af støtte
1. Medlemsstaterne fastsætter kriterierne for berettigelse til koblede støtteforanstaltninger i overensstemmelse med de rammer, der er fastlagt i forordning (EU) nr. 1307/2013, og de betingelser, der er fastsat i denne forordning.
2. Arealer, udbytter og antal dyr, jf. artikel 52, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1307/2013, fastsættes af medlemsstaterne på regionalt niveau eller sektorniveau. De skal afspejle de maksimale udbytter, dyrket areal eller antal dyr, som blev opnået i den pågældende region eller sektor i mindst ét år i en periode på fem år før det år, hvor beslutningen i nævnte forordnings artikel 53, stk. 1, blev truffet.
Den årlige betaling angives som støttebeløb pr. enhed. Det følger af forholdet mellem det beløb, der er fastsat til finansieringen af den foranstaltning, der meddeles i henhold til nr. 3, litra i), i bilag I til denne forordning, og enten det areal eller det antal dyr, der er berettiget til støtte i det pågældende år, eller det areal eller det antal dyr, der er fastsat i henhold til første afsnit i denne artikel.
3. Hvis den koblede støtteforanstaltning vedrører oliefrø som omhandlet i Aftalememorandum i mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Amerikas Forenede Stater om visse olieafgrøder inden for rammerne af GATT må det samlede maksimumsareal, der kan støttes som meddelt af medlemsstaterne, ikke overstige et maksimumsareal for hele Unionen for at sikre overholdelse af Unionens internationale forpligtelser.
Hvis maksimumsarealet i første afsnit overskrides, skal de pågældende medlemsstater tilpasse det areal, der er anmeldt, ved anvendelse af en nedsættelseskoefficient, der følger af forholdet mellem maksimumsarealet og det samlede areal, der er anmeldt med henblik på støtte for de oliefrø, der er omhandlet i første afsnit.
Kommissionen fastsætter nedsættelseskoefficienten i andet afsnit ved hjælp af gennemførelsesretsakter, der vedtages uden at anvende proceduren i artikel 71, stk. 2 eller 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013.
4. Hvis den koblede støtteforanstaltning vedrører kvæg og/eller får og geder, fastlægger medlemsstaterne som en betingelse for støtteberettigelse forpligtelser til at identificere og registrere dyr som omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1760/2000 (25) eller Rådets forordning (EF) nr. 21/2004 (26).
5. Medlemsstaterne må ikke yde arealrelateret støtte for arealer, som ikke er støtteberettigede arealer som omhandlet i artikel 32, stk. 2, 3 og 4, i forordning (EU) nr. 1307/2013. Hvis medlemsstaterne yder koblet støtte for hamp, gælder betingelsen i artikel 32, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1307/2013 og i artikel 9 i denne forordning.
Artikel 54
Sammenhæng og kumulering af støtte
1. Med henblik på artikel 52, stk. 8, i forordning (EU) nr. 1307/2013 betragtes foranstaltninger, der er fastsat i forordning (EU) nr. 1305/2013 og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1308/2013 (27), som »andre EU-foranstaltninger og -politikker«.
2. Medlemsstaterne sikrer sammenhængen mellem:
a)
koblede støtteforanstaltninger og foranstaltninger, der gennemføres inden for rammerne af andre EU-foranstaltninger og -politikker
b)
andre koblede støtteforanstaltninger
c)
koblede støtteforanstaltninger og foranstaltninger, der finansieres gennem statsstøtte.
Medlemsstaterne sikrer, at de koblede støtteforanstaltninger ikke virker hindrende for, at de i første afsnit omhandlede andre foranstaltninger fungerer efter hensigten.
3. Hvis støtte i henhold til en bestemt koblet støtteforanstaltning også kan ydes i henhold til en anden koblet støtteforanstaltning eller i henhold til en foranstaltning, der gennemføres inden for rammerne af andre EU-foranstaltninger og -politikker, sikrer medlemsstaterne, at den pågældende landbruger kun i henhold til én sådan foranstaltning modtager støtte med det mål, der er omhandlet i 52, stk. 5, i forordning (EU) nr. 1307/2013.
Artikel 55
Kriterier for Kommissionens godkendelse
1. Med henblik på artikel 55, stk. 1, litra a), i forordning (EU) nr. 1307/2013 foreligger der mangel på alternativer, når:
a)
ingen anden produktion end den produktion, der er omfattet af en koblet støtteforanstaltning, kan gennemføres i den pågældende region eller sektor, eller forsættelsen af en sådan produktion kræver store ændringer i produktionsstrukturerne, eller
b)
omlægningen til en anden produktion begrænses i alvorlig grad af manglen på jord eller infrastrukturer, som egner sig til den nævnte produktion, af en fortsat betydelig nedgang i antallet af bedrifter og af utilstrækkelige investeringer, der er nødvendige for omlægningen, eller af andre lignende årsager.
2. Med henblik på artikel 55, stk. 1, litra b), i forordning (EU) nr. 1307/2013 er det nødvendigt at sikre stabile forsyninger til den lokale forarbejdningsindustri, hvis en indstilling eller nedsættelse af produktionen i den berørte region eller sektor forventes at få negativ indvirkning på aktiviteten og den dermed forbundne økonomiske levedygtighed eller beskæftigelsen i virksomheder i efterfølgende produktionsled, som i betydelig grad er afhængige af denne produktion, f.eks. virksomheder, der forarbejder råvarer, slagterier og fødevareindustrien. Disse virksomheder i efterfølgende produktionsled skal være placeret i den berørte region eller skal være mærkbart afhængige af sektoren for at kunne videreføre deres aktiviteter.
3. Med henblik på artikel 55, stk. 1, litra c), i forordning (EU) nr. 1307/2013 foreligger der fortsatte forstyrrelser på det pågældende marked, når landbrugerne i den berørte region eller sektor rammes af økonomiske tab, som navnlig skyldes forurening, forgiftning eller forringelse af miljøkvaliteten som følge af en konkret hændelse af begrænset geografisk omfang.
4. Ved vurderingen af niveauet af koblet støtte, der følger af de foranstaltninger, der meddeles med henblik på godkendelse, tager Kommissionen hensyn til størrelsen af koblede direkte betalinger, der blev ydet i mindst ét år i referenceperioden 2010-2014, jf. artikel 53, stk. 4, i forordning (EU) nr. 1307/2013.
AFDELING 2
Afgrødespecifik betaling for bomuld
Artikel 56
Godkendelse af landbrugsarealer til produktion af bomuld
Medlemsstaterne fastsætter objektive kriterier, på grundlag af hvilke landbrugsarealer godkendes i henhold til artikel 57, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1307/2013.
Disse kriterier baseres på et eller flere af følgende elementer:
a)
de økonomiske forhold i landbruget i de regioner, der har en betydelig bomuldsproduktion
b)
klima- og jordbundsforhold for de pågældende arealer
c)
forvaltningen af vand til kunstvanding
d)
vekseldrift og dyrkningsmetoder, der kan bidrage til at beskytte miljøet.
Artikel 57
Godkendelse af sorter til udsåning
Med henblik på artikel 57, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1307/2013 godkender medlemsstaterne de sorter, der er registreret i Den fælles sortsliste over landbrugsplantearter fastsat i medfør af direktiv 2002/53/EF, som er tilpasset markedets behov.
Artikel 58
Betingelser for støtteberettigelse
De arealer, der er omhandlet i artikel 57, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013, betragtes som tilsået, når der er opnået en minimumsplantetæthed, som fastsættes af den pågældende medlemsstat under hensyn til jordbunds- og klimaforholdene og i givet fald de særlige regionale særpræg.
Artikel 59
Dyrkningspraksis
Medlemsstaterne kan fastsætte særlige regler for den dyrkningspraksis, der er nødvendig til afgrødepleje og høst af afgrøder under normale vækstbetingelser.
Artikel 60
Godkendelse af brancheorganisationer
1. Medlemsstaterne godkender hvert år for en periode på et år, som starter senest den 1. marts, enhver brancheorganisation som omhandlet i artikel 59, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013, der ansøger om at blive godkendt som brancheorganisation og som:
a)
opfylder de godkendelseskriterier, der er fastsat i artikel 56 i denne forordning
b)
omfatter mindst én egreneringsvirksomhed og
c)
har fastlagt interne regler for drift, navnlig for betingelser for medlemskab og medlemsbidrag i overensstemmelse med nationale regler og EU's regler.
2. Fastslås det, at en godkendt brancheorganisation ikke opfylder godkendelseskriterierne i stk. 1, inddrager medlemsstaten godkendelsen, medmindre der træffes foranstaltninger til at overholde kriterierne. Påtænkes det at inddrage godkendelsen, underretter medlemsstaten brancheorganisationen herom med oplysning om grunden hertil. Medlemsstaten giver brancheorganisationen mulighed for at fremsætte sine bemærkninger inden for en bestemt frist.
Landbrugere, der er medlem af en godkendt brancheorganisation, hvis godkendelse inddrages i henhold til første afsnit i dette stykke, mister retten til den støtteforhøjelse, som fastsættes i medfør af artikel 60, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1307/2013.
Artikel 61
Forpligtelser for producenter
1. En producent må kun være medlem af én godkendt brancheorganisation, jf. artikel 59, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013.
2. En producent, der er medlem af en godkendt brancheorganisation, må kun levere sin producerede bomuld til en egreneringsvirksomhed, der er medlem af samme organisation.
3. Producenternes medlemskab af en godkendt brancheorganisation skal være frivilligt.
KAPITEL 6
MEDDELELSER
Artikel 62
Meddelelser om definitioner og bestemmelser herom
Medlemsstaterne meddeler senest den 31. januar 2015 Kommissionen alle beslutninger truffet i henhold til artikel 4, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1307/2013. Disse meddelelser omfatter oplysninger om disse beslutninger, deres berettigelse og de objektive kriterier, på grundlag af hvilke, disse beslutninger er truffet.
Artikel 63
Meddelelser om nedsættelseskoefficienten i henhold til artikel 32, stk. 5, i forordning (EU) nr. 1307/2013
Medlemsstaterne underretter senest den 31. januar 2015 Kommissionen om beslutninger i henhold til artikel 8. Denne meddelelse omfatter oplysninger om disse beslutninger, deres berettigelse og de objektive kriterier, på grundlag af hvilke disse beslutninger blev truffet.
Artikel 64
Meddelelser om grundbetalingen
1. Underretter en medlemsstat Kommissionen om sine beslutninger i henhold til artikel 22, stk. 2 og 3, artikel 24, stk. 10, artikel 29 og artikel 40, stk. 4, i forordning (EU) nr. 1307/2013, omfatter meddelelsen oplysninger om disse beslutninger. Beslutninger i henhold til artikel 24, stk. 10, artikel 29 og artikel 40, stk. 4, i nævnte forordning skal, hvor det er relevant, endvidere indeholde en begrundelse.
Underretter en medlemsstat Kommissionen om sine beslutninger i henhold til artikel 23, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1307/2013, skal meddelelsen indeholde oplysninger om disse beslutninger, deres berettigelse og de objektive kriterier på grundlag af hvilke, disse beslutninger blev truffet, herunder kriterierne for fastlæggelse af regionerne i henhold til artikel 23, stk. 1, i nævnte forordning, kriterierne for fordeling af de nationale tærskelværdier mellem regioner i henhold til artikel 23, stk. 2, i nævnte forordning og kriterier for eventuelle årlige gradvise ændringer i henhold til artikel 23, stk. 3, i nævnte forordning.
2. Beslutter en medlemsstat at gøre brug af de muligheder, der er fastsat i artikel 30, stk. 7, artikel 30, stk. 11, litra b), artikel 32, stk. 3, litra b), artikel 32, stk. 5, og artikel 36, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013, underretter den Kommissionen herom senest den 31. januar i beslutningens første anvendelsesår, med oplysninger om beslutninger, deres berettigelse og, hvor det er relevant, de objektive kriterier, på grundlag af hvilke disse beslutninger blev truffet.
I tilfælde af en revision af den beslutning, der er omhandlet i artikel 30, stk. 7, i forordning (EU) nr. 1307/2013, meddeles oplysningerne i andet afsnit i dette stykke Kommissionen senest den 31. januar i den reviderede beslutnings første anvendelsesår.
3. Beslutter en medlemsstat at gøre brug af den mulighed, der er omhandlet i artikel 34, stk. 3 og 4, i forordning (EU) nr. 1307/2013, underretter den Kommissionen om sin beslutning senest den 31. januar i beslutningens første anvendelsesår.
4. Beslutter en medlemsstat at gøre brug af de muligheder, der er fastsat i artikel 39, stk. 1, og i artikel 40, stk. 2 og 5, i forordning (EU) nr. 1307/2013, underretter den Kommissionen herom senest den 31. juli i det år, der går forud for beslutningens første anvendelsesår med oplysninger om disse beslutninger, deres berettigelse og, hvor det er relevant, de objektive kriterier, på grundlag af hvilke disse beslutninger blev truffet.
5. Beslutter en medlemsstat at anvende den generelle arealbetalingsordning i henhold til artikel 36, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013 underretter den senest den 1. september hvert år for det berørte ansøgningsår Kommissionen om det samlede antal hektar, som er anmeldt af landbrugerne i henhold til artikel 36, stk. 2, i nævnte forordning.
Artikel 65
Meddelelser om forgrønnelse
1. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen følgende oplysninger:
a)
senest den 15. december 2014:
i)
hvis det er relevant, deres beslutning om at beregne den betaling, der er omhandlet i artikel 43, stk. 9, i forordning (EU) nr. 1307/2013, i henhold til tredje afsnit i nævnte stykke
ii)
hvis det er relevant, deres beslutning om at udpege yderligere sårbare permanente græsarealer, jf. artikel 45, stk. 1, andet afsnit, i forordning (EU) nr. 1307/2013
iii)
hvis det er relevant, deres beslutning om at anvende den betaling, der er omhandlet i artikel 43, stk. 9, i forordning (EU) nr. 1307/2013, på regionalt plan, jf. artikel 47, stk. 2, andet afsnit, i nævnte forordning
b)
senest den 15. december i det pågældende år beslutningen om at udpege nye miljømæssigt sårbare permanente græsarealer som omhandlet i artikel 41, andet afsnit, i denne forordning
c)
senest den 15. december i hvert år for det pågældende ansøgningsår:
i)
det samlede antal landbrugere, som skal anvende mindst én forgrønnelsesforpligtelse, jf. artikel 43, stk. 2 og 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013, og det samlede antal hektar, som er anmeldt af disse landbrugere
ii)
det samlede antal landbrugere, der er undtaget fra at anvende en eller flere forgrønnelsesmetoder, og antallet af hektar, der er anmeldt af disse landbrugere, antallet af landbrugere, der er undtaget fra alle metoder, eftersom de opfylder kravene i forordning (EF) nr. 834/2007, antallet af landbrugere, der er undtaget fra (kravet om) afgrødediversificering, og antallet af landbrugere, der er undtaget fra kravet om miljøfokusområder og det respektive antal hektar, der er anmeldt af disse landbrugere. Landbrugere, der deltager i ordningen for små landbrugere, medtages ikke i disse tal
iii)
det samlede antal landbrugere, der anvender tilsvarende metoder, hvor der skelnes mellem landbrugere, der anvender tilsvarende metoder i henhold til artikel 43, stk. 3, litra a) eller b), i forordning (EU) nr. 1307/2013, og det respektive antal hektar, der er anmeldt af disse landbrugere
iv)
det samlede antal landbrugere, der er omfattet af afgrødediversificering, opdelt efter antallet af landbrugere, der er omfattet af diversificering med to afgrøder og antallet af landbrugere, der er omfattet af diversificering med tre afgrøder, herunder det respektive antal hektar agerjord, der er anmeldt af disse landbrugere
v)
det samlede antal landbrugere, der tages i betragtning ved beregningen af permanente græsarealer i forhold til det samlede landbrugsareal, og det samlede antal hektar, der er udlagt som permanente græsarealer, som er anmeldt af disse landbrugere
vi)
det samlede antal landbrugere, der anmelder miljømæssigt sårbare permanente græsarealer, det samlede antal hektar, der er udlagt som miljømæssigt sårbare permanente græsarealer, der er anmeldt af disse landbrugere, samt det samlede antal hektar udpegede miljømæssigt sårbare permanente græsarealer
vii)
det samlede antal landbrugere, der er omfattet af kravet om miljømæssigt fokusområde, det samlede antal hektar agerjord, der er anmeldt af disse landbrugere, og det samlede antal hektar, der er anmeldt som miljømæssigt fokusområde, inden anvendelse af vægtningsfaktorer, fordelt på type miljømæssigt fokusområde, som anført i artikel 46, stk. 2, første afsnit, i forordning (EU) nr. 1307/2013
viii)
det samlede antal landbrugere, der gennemfører forpligtelsen til miljømæssigt fokusområde på regionalt plan eller kollektivt, og det samlede antal hektar agerjord, der er anmeldt af disse landbrugere
d)
senest den 15. december hvert år referenceandelen og den årlige andel af permanente græsarealer i forhold til det samlede landbrugsareal samt oplysninger om forpligtelser på bedriftsniveau i henhold til artikel 45, stk. 2, femte afsnit, i forordning (EU) nr. 1307/2013 og artikel 44 i denne forordning.
2. Medlemsstaterne meddeler senest den 1. august 2014, jf. artikel 46, stk. 8, i forordning (EU) nr. 1307/2013, Kommissionen følgende:
a)
deres beslutning om, hvilke af de arealer, der er anført i artikel 46, stk. 2, første afsnit, i forordning (EU) nr. 1307/2013, der skal betragtes som miljømæssigt fokusområde, som suppleres senest den 1. oktober 2014 med detaljerede oplysninger om disse beslutninger, herunder om de betingelser, som disse områder skal opfylde som følge af medlemsstaternes beslutninger
b)
detaljerede oplysninger om brugen af de omregnings- og vægtningsfaktorer, der er omhandlet i artikel 46, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013.
3. Medlemsstaterne meddeler senest den 1. august i det år, der går forud for den første anvendelse af den relevante beslutning i henhold til 46, stk. 8, i forordning (EU) nr. 1307/2013 Kommissionen følgende:
a)
for medlemsstater, der vælger den regionale gennemførelse, jf. artikel 46, stk. 5, i forordning (EU) nr. 1307/2013, oplysninger om fastlæggelsen af regionerne, udpegelsen af arealer, de udvalgte arealer med henblik på artikel 46, stk. 4, i denne forordning, samt oplysninger, der begrunder, hvordan den regionale gennemførelse understøtter gennemførelsen af Unionens politikker for miljø, klima og biodiversitet
b)
for medlemsstater, der beslutter at give tilladelse til den kollektive gennemførelse som omhandlet i artikel 46, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1307/2013, skal meddelelsen indeholde oplysninger om udpegelsen af arealer og de udvalgte arealer med henblik på artikel 47, stk. 3, i denne forordning, hvor det er relevant.
4. I deres meddelelse, som skal forelægges senest den 1. august i det år, der går forud for den første anvendelse af den pågældende beslutning i henhold til artikel 46, stk. 8, i forordning (EU) nr. 1307/2013, oplyser medlemsstater, som opfylder betingelsen i artikel 46, stk. 7, i nævnte forordning og som beslutter at anvende den i nævnte bestemmelse fastsatte fritagelse, Kommissionen om denne beslutning, herunder om de data og beregninger, der dokumenterer, at samtlige betingelser for fritagelsen som omhandlet i artikel 46, stk. 7, i forordning (EU) nr. 1307/2013 opfyldes.
Første afsnit gælder tilsvarende for beslutninger om at anvende fritagelsen i artikel 46, stk. 7, i forordning (EU) nr. 1307/2013 yderligere, og om at forlænge den treårsperiode, der er omhandlet i artikel 48, stk. 3, i denne forordning.
Medlemsstaterne underretter straks Kommissionen om enhver ændring i anvendelsen af fritagelsen, jf. artikel 46, stk. 7, i forordning (EU) nr. 1307/2013.
Artikel 66
Meddelelser om betalingen til unge landbrugere
1. Beslutter en medlemsstat at anvende artikel 50, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1307/2013 til beregning af betalingen til unge landbrugere, giver den senest den 31. januar 2015 Kommissionen meddelelse om den valgte metode til beregning af betalingen og om den maksimumsgrænse, som er fastsat i henhold til sidste afsnit i samme artikel.
2. Beslutter en medlemsstat at fastsatte kriterier for støtteberettigelse i henhold til artikel 50, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013 eller at gøre brug af den beregningsmetode, der er omhandlet i artikel 50, stk. 10, i nævnte forordning, meddeler den Kommissionen dette senest den 31. januar 2015.
3. Beslutter en medlemsstat at gøre brug af muligheden for at foretage en ny beregning af det faste antal hektar, jf. artikel 50, stk. 10, tredje afsnit, i forordning (EU) nr. 1307/2013, underretter den Kommissionen herom senest den 1. august det år, for hvilket en sådan ny beregning vil finde anvendelse for en sådan beslutning, og giver en begrundelse og anfører de objektive kriterier, som beslutningen er truffet på grundlag af.
Artikel 67
Meddelelser om den frivillige koblede støtte
1. De meddelelser, der er omhandlet i artikel 54, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013, skal indeholde de oplysninger, der er opført i bilag I til denne forordning.
2. For hver koblet støtteforanstaltning og hver specifik driftsform eller specifikke landbrugssektorer meddeler medlemsstaterne Kommissionen antal støttemodtagere, størrelsen af de betalinger, der er ydet, samt det samlede areal og det samlede antal husdyr, for hvilke der faktisk er blevet udbetalt støtte. Disse meddelelser skal indgives senest den 15. september i det år, der følger efter det år, for hvilket betalingerne ydes.
Artikel 68
Meddelelser om minimumskrav for at modtage direkte betalinger
Medlemsstaterne meddeler senest den 1. august 2014 Kommissionen om enhver beslutning, som er truffet i henhold til artikel 10 forordning (EU) nr. 1307/2013.
Artikel 69
Meddelelser om omfordelingsbetaling
Hvis en medlemsstat beslutter at yde omfordelingsbetalinger i henhold til afsnit III, kapitel 2, i forordning (EU) nr. 1307/2013, skal den meddelelse, der er omhandlet i artikel 41, stk. 1, andet afsnit, i nævnte forordning omfatte nærmere oplysninger om denne beslutning, herunder nærmere oplysninger om og begrundelsen for beregningen af omfordelingsbetalingen og, hvor det er relevant, oplysninger om anvendelse på regionalt plan i henhold til artikel 41, stk. 2, i nævnte forordning og om enhver graduering for antallet af hektar som handlet i artikel 41, stk. 5, i nævnte forordning.
Artikel 70
Meddelelser om betalingen for områder med naturlige begrænsninger
Hvis en medlemsstat beslutter at yde betalingen for områder med naturlige begrænsninger som omhandlet i afsnit III, kapitel 4, i forordning (EU) nr. 1307/2013, meddeler denne senest den 1. august 2014 Kommissionen enhver beslutning truffet i henhold til artikel 48 forordning (EU) nr. 1307/2013. Meddelelsen skal indeholde nærmere oplysninger om beslutningen, herunder, hvor det er relevant, oplysninger om en eventuel begrænsning af betalingerne til bestemte områder i henhold til artikel 48, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1307/2013 om eventuel anvendelse af maksimumsgrænserne i nævnte forordnings artikel 48, stk. 4, og om alle anvendelser på regionalt plan i henhold til nævnte forordnings artikel 48, stk. 5.
Artikel 71
Meddelelser om ordningen for mindre landbrugere
Hvis en medlemsstat beslutter at anvende ordningen for mindre landbrugere i henhold til afsnit V i forordning (EU) nr. 1307/2013, underretter den senest den 1. august 2014 Kommissionen om enhver beslutning truffet i henhold til nævnte afsnit.
Meddelelsen skal indeholde nærmere oplysninger om den pågældende beslutning, herunder om landbrugere, der automatisk er omfattet af ordningen i henhold til artikel 62, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1307/2013 og om beregningen af betalingens størrelse i henhold til nævnte forordnings artikel 63.
Medlemsstaterne underretter Kommissionen om finansieringsbeslutningen som omhandlet i artikel 65, stk. 2, straks og senest den 1. december i det kalenderår, som betalingen vedrører.
Artikel 72
Anvendelse af artikel 8, stk. 1, artikel 41, stk. 4, eller artikel 52, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1307/2013 på medlemmer af juridiske personer eller sammenslutninger
Hvis en medlemsstat beslutter at anvende artikel 8, stk. 4, artikel 41, stk. 8, eller artikel 52, stk. 7, i forordning (EU) nr. 1307/2013, meddeler den senest den 1. august 2014 Kommissionen de nærmere oplysninger om de pågældende beslutninger.
Artikel 73
Lineære nedsættelser af betalingerne
Ved anvendelse af enhver lineær nedsættelse som omhandlet i artikel 7, stk. 1, andet afsnit, artikel 51, stk. 2, eller artikel 65, stk. 2, litra c), i forordning (EU) nr. 1307/2013 underretter medlemsstaterne Kommissionen om den anvendte nedsættelsesprocent straks og senest den 30. juni i det kalenderår, der følger efter det år, hvor der blev ansøgt om de lineært nedsatte direkte betalinger.
Artikel 74
Anmodning om oplysninger om foranstaltninger truffet af medlemsstaterne
Hvor det er nødvendigt for at sikre en korrekt anvendelse af de regler, der er fastsat i forordning (EU) nr. 1307/2013 eller i denne forordning, kan Kommissionen anmode medlemsstaterne om at forelægge oplysninger om de foranstaltninger, der er truffet for at gennemføre forordning (EU) nr. 1307/2013, eller andre bestemmelser, der er vedtaget af Kommissionen i henhold til nævnte forordning.
Artikel 75
Rapporter
1. Hvis Bulgarien og Rumænien beslutter at anvende supplerende nationale direkte betalinger i henhold til artikel 18 forordning (EU) nr. 1307/2013, forelægger de Kommissionen en rapport senest den 30. juni 2016. For hver supplerende national direkte betaling skal rapporten indeholde oplysning om antal modtagere, summen af den bevilgede supplerende nationale direkte betaling, antal hektar for hvilket betalingen er ydet, og betalingsprocenten, hvor det er relevant.
2. Hvis en medlemsstat beslutter at yde midlertidig national støtte i henhold til artikel 37, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013, forelægger den Kommissionen en årsrapport senest den 15. september i det år, der følger efter gennemførelsen af den midlertidige nationale støtte. Rapporten skal for hver sektor indeholde oplysning om antal modtagere, summen af den bevilgede midlertidige nationale støtte, antal hektar, antal dyr eller andre enheder, der er bevilget den pågældende støtte, og støtteprocenten, hvor det er relevant.
Artikel 76
Meddelelse af beslutninger truffet som følge af en revurdering
Såfremt en beslutning, der er meddelt Kommissionen i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 1307/2013 eller denne forordning kan revurderes, meddeles Kommissionen den beslutning, der følger af revurderingen, senest fire uger efter beslutningen er truffet, medmindre der i forordning (EU) nr. 1307/2013 er fastsat en anden frist for sådanne meddelelser.
En sådan meddelelse skal indeholde nærmere oplysninger om beslutningen og, hvor det er relevant, en begrundelse og de objektive kriterier, på grundlag af hvilke der er truffet en sådan beslutning.
KAPITEL 7
ÆNDRING, OPHÆVELSE OG IKRAFTTRÆDEN
Artikel 77
Ændring af forordning (EU) nr. 1307/2013
Bilag X til forordning (EU) nr. 1307/2013 erstattes af teksten i bilag II til denne forordning.
Artikel 78
Ophævelse
Forordning (EF) nr. 1120/2009 og (EF) nr. 1121/2009 ophæves.
De anvendes dog fortsat for støtteansøgninger, der vedrører kalenderår før kalenderåret 2015.
Artikel 79
Ikrafttræden og anvendelse
Denne forordning træder i kraft på syvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes for støtteansøgninger, der vedrører kalenderår efter kalenderåret 2014.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 11. marts 2014.
A BIZOTTSÁG 639/2014/EU FELHATALMAZÁSON ALAPULÓ RENDELETE
(2014. március 11.)
a közös agrárpolitika keretébe tartozó támogatási rendszerek alapján a mezőgazdasági termelők részére nyújtott közvetlen kifizetésekre vonatkozó szabályok megállapításáról szóló 1307/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet kiegészítéséről és X. mellékletének módosításáról
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
Tekintettel a mezőgazdasági termelők részére nyújtott közvetlen kifizetésekre vonatkozó szabályok megállapításáról, valamint a 637/2008/EK és a 73/2009/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. december 17-i 1307/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1), és különösen annak 4. cikke (3) bekezdésére, 8. cikke (3) bekezdésére, 9. cikke (5) bekezdésére, 35. cikke (1), (2) és (3) bekezdésére, 36. cikke (6) bekezdésére, 39. cikke (3) bekezdésére, 43. cikke (12) bekezdésére, 44. cikke (5) bekezdésére, 45. cikke (5) és (6) bekezdésére, 46. cikke (9) bekezdésére, 50. cikke (11) bekezdésére, 52. cikke (9) bekezdésére, 57. cikke (3) bekezdésére, 58. cikke (5) bekezdésére, 59. cikke (3) bekezdésére, valamint 67. cikke (1) és (2) bekezdésére,
mivel:
(1)
Az 1307/2013/EU rendelet hatályon kívül helyezte és felváltotta a 73/2009/EK tanácsi rendeletet (2). Az 1307/2013/EU rendelet egy a mezőgazdasági termelők részére nyújtott alaptámogatást és további támogatási rendszereket magában foglaló, a közvetlen támogatás új rendszerét tartalmazó új jogi keretrendszert határoz meg. Felhatalmazza a Bizottságot arra, hogy felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat és végrehajtási aktusokat fogadjon el. Annak érdekében, hogy a rendszerek az új jogi keretben zökkenőmentesen működjenek, bizonyos szabályokat kell elfogadni a szóban forgó jogi aktusok útján. Az adminisztratív terhek csökkentése érdekében e szabályoknak egyszerűeknek és könnyen ellenőrizhetőeknek kell lenniük. Ezek az aktusok az 1120/2009/EK (3) és az 1121/2009/EK (4) bizottsági rendeletben meghatározott szabályok helyébe lépnek.
(2)
Bizonyos általános rendelkezésekkel, az alaptámogatási rendszerrel, az egységes területalapú támogatási rendszerrel, az éghajlat és a környezet szempontjából előnyös mezőgazdasági gyakorlatokat folytató mezőgazdasági termelők részére nyújtott támogatással, a mezőgazdasági tevékenységüket megkezdő fiatal mezőgazdasági termelők részére nyújtott támogatással, a termeléstől függő önkéntes támogatással, a gyapotra vonatkozó terményspecifikus támogatással kapcsolatosan, valamint az egyes támogatási rendszerek tekintetében szükséges értesítésekkel összefüggésben szükség van a keretrendszer e rendelet révén történő kiegészítésére.
(3)
Annak érdekében, hogy a közvetlen kifizetések kiigazítása megfelelő módon, a pénzügyi fegyelemre tekintettel történjen, az 1306/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (5) szerinti csökkentések kiszámításánál alkalmazott sorrendre vonatkozóan általános szabályokat kell meghatározni.
(4)
Az Európai Unió Bíróságának ítélkezési gyakorlatával összhangban (6) indokolt annak tisztázása, hogy a tagállamok - amikor az uniós jogszabályok végrehajtása érdekében intézkedéseket fogadnak el - mérlegelési jogkörüket bizonyos alapelveknek megfelelően kötelesek gyakorolni, különös tekintettel a megkülönböztetésmentesség alapelvére.
(5)
A termeléstől függő támogatástól eltérő támogatások esetében tiszteletben kell tartani a többoldalú kereskedelmi tárgyalások uruguayi fordulója keretében elfogadott mezőgazdasági megállapodás (7)„zöld doboza” szerinti, a termelés mennyiségétől és értékétől nem függő támogatásokra vonatkozó előírásokat, a termeléstől függő támogatások esetében pedig tiszteletben kell tartani az említett megállapodás „kék doboza” szerinti előírásokat.
(6)
Az 1307/2013/EU rendelet 4. cikke (1) bekezdésének c) pontja értelmében a „mezőgazdasági tevékenység” nem követeli meg mezőgazdasági termékek előállítását, tenyésztését vagy termesztését. E helyett a mezőgazdasági termelők olyan állapotban tarthatják a mezőgazdasági területet, hogy az a szokásos mezőgazdasági módszereken és gépeken túlmutató külön előkészítés nélkül alkalmas legyen legeltetésre vagy növénytermesztésre, vagy a természetes módon legeltetésre vagy növénytermesztésre alkalmas állapotban tartott mezőgazdasági területeken minimumtevékenységeket végezhetnek. Tekintve, hogy e két utóbbi tevékenység a mezőgazdasági termelő részéről bizonyos tevékenységet igényel, szükség van egy olyan uniós keretrendszer létrehozására, amelyen belül a tagállamok további kritériumokat határoznak meg e tevékenységekre vonatkozóan.
(7)
Környezetvédelmi okokból az 1307/2013/EU rendelet 4. cikke (1) bekezdésének h) pontjában szereplő „állandó gyepterület” fogalommeghatározás magában foglal nem lágyszárú fajokat is, például a legeltetésre alkalmas cserjéket és/vagy fákat, feltéve, hogy a gyep vagy az egyéb egynyári takarmánynövények túlsúlyban maradnak az adott földterületen. Ezért szükség van egy olyan kritérium meghatározására, amely előírja, hogy a gyep vagy az egyéb egynyári takarmánynövények mely esetekben maradnak túlsúlyban.
(8)
Az „állandó gyepterület” fogalommeghatározás lehetővé teszi a tagállamok számára, hogy állandó gyepterületnek tekintsenek olyan földterületet, amely alkalmas a legeltetésre és amely a bevett helyi gyakorlatok részét képezi ott, ahol a legelőterületeken a gyep vagy az egyéb egynyári takarmánynövények hagyományosan nincsenek túlnyomó többségben. E célból szükség van olyan kritériumok megállapítására, amelyek alapján meghatározhatók e bevett helyi gyakorlatok.
(9)
Az 1307/2013/EU rendelet 4. cikke (2) bekezdések második albekezdésének megfelelően a tagállamok állandó gyepterületként vehetik figyelembe az olyan földterületet, amely alkalmas a legeltetésre és amely a bevett helyi gyakorlatok részét képezi ott, ahol a legelőterületeken a gyep vagy az egyéb egynyári takarmánynövények hagyományosan nincsenek túlnyomó többségben. Az ilyen állandó gyepterület az 1307/2013/EU rendelet 32. cikke (5) bekezdésének megfelelően csökkentési együttható hatálya alá eshet. E rendelkezés arányos alkalmazásának biztosítása érdekében indokolt lehetővé tenni a területek különböző kategóriáinak megkülönböztetését abból a célból, hogy e kategóriák szerint különböző csökkentési együtthatók legyenek alkalmazhatók.
(10)
Az 1307/2013/EU rendelet 9. cikkének (1) bekezdése előírja, hogy nem nyújthatók közvetlen támogatások olyan természetes vagy jogi személyek részére, illetve természetes vagy jogi személyek azon csoportjai részére, akiknek/amelyeknek mezőgazdasági területei főként természetes módon legeltetésre vagy növénytermesztésre alkalmas állapotban tartott területeket jelentenek, és akik e területeken nem végeznek a tagállamok által meghatározott minimumtevékenységet. E célból szükség van annak meghatározására, hogy e területek mikor tekintendők a mezőgazdasági termelő mezőgazdasági földterületének fő részeként, valamint tisztázni szükséges e rendelkezés alkalmazási körét.
(11)
Az 1307/2013/EU rendelet 9. cikke (2) bekezdésének megfelelően az úgynevezett negatív lista hatálya alá eső személyek aktív mezőgazdasági termelőnek tekintendők, ha képesek igazolni, hogy megfelelnek a rendelkezésben felsorolt kritériumok valamelyikének. E kritériumok egyike annak bizonyításából áll, hogy a közvetlen támogatások éves összege a nem mezőgazdasági tevékenységből származó teljes bevétel legkevesebb 5 %-át teszi ki. Ennek megfelelően szükség van olyan rendelkezések meghatározására, amelyek meghatározzák, hogy a bevételek mezőgazdasági vagy nem mezőgazdasági tevékenységből származnak-e.
(12)
Szükséges továbbá annak szabályozása, hogy miként határozható meg a közvetlen támogatások éves összege az 1307/2013/EU rendelet 9. cikke (2) bekezdésének és - adott esetben - 9. cikke (3) bekezdésének, valamint 9. cikke (4) bekezdésének alkalmazásában, amely bizonyos mezőgazdasági termelőket mentesít a rendelet 9. cikke (2) és (3) bekezdésének alkalmazása alól. Annak érdekében, hogy Bulgáriában, Horvátországban és Romániában, ahol a közvetlen támogatások fokozatosan kerülnek bevezetésre, a mezőgazdasági termelők egyenlő elbánásban részesüljenek, e tagállamokban a közvetlen támogatások éves összegének a fokozatos bevezetési folyamat végén nyújtott végleges összegen kell alapulnia.
(13)
Az 1307/2013/EU rendelet 9. cikke (2) bekezdésének és - adott esetben - 9. cikke (3) bekezdésének megfelelően a mezőgazdasági termelők kizárhatók a támogatásból, ha mezőgazdasági tevékenységük nem jelentéktős, vagy ha fő üzleti tevékenységük, illetve vállalatuk célja nem mezőgazdasági tevékenység gyakorlása. E tekintetben bizonyos kritériumok meghatározására van szükség, miközben meg kell adni a tagállamok számára a lehetőséget arra, hogy alternatív kritériumokat állapítsanak meg a csupán marginális jelentőségű mezőgazdasági tevékenységek céljából.
(14)
Az 1307/2013/EU rendelet számos lehetőséget biztosít a támogatási jogosultságok mezőgazdasági termelők részére történő kiosztására. A jogbiztonság érdekében elő kell írni, hogy tényleges vagy várható öröklés, visszavonható várható öröklés vagy mezőgazdasági üzemek egyesülése vagy szétválása esetén a kiosztott támogatási jogosultságok száma és értéke ugyanolyan feltételekkel kerüljön megállapításra, mint amelyek az üzemet eredetileg irányító mezőgazdasági termelőre vonatkoztak volna. Szükséges továbbá meghatározni arra vonatkozó szabályokat, hogy miként kell meghatározni az 1307/2013/EU rendelet 24. cikkének (4) vagy (5) bekezdését alkalmazó tagállamban található, szétválás folytán létrejött mezőgazdasági üzemek támogatási jogosultságainak a számát. A mezőgazdasági termelők jogos elvárásai miatt a mezőgazdasági termelő jogállásának változásai nem lehetnek hatással a mezőgazdasági termelőnek kiosztható támogatási jogosultságok számára vagy értékére, amennyiben az adott mezőgazdasági termelő az irányítás, a haszon és a pénzügyi kockázatok tekintetében továbbra is ellenőrzést gyakorol a mezőgazdasági üzem felett.
(15)
A jogbiztonság és a támogatási jogosultságok megfelelő kezelése érdekében egyértelművé kell tenni, hogy csak a 640/2014/EU felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet (8) 2. cikke (1) bekezdése második albekezdése 23. pontjának a) alpontja értelmében meghatározott támogatható hektárokat kell figyelembe venni a támogatási jogosultságok kiosztása és aktiválása kapcsán.
(16)
Az Európai Unió Bíróságának ítélkezési gyakorlatával összhangban (9) a támogatási jogosultságokat az azon a földterületen folytatott mezőgazdasági tevékenységgel kapcsolatos döntéshozatali jogkört és hasznot élvező, valamint a pénzügyi kockázatokat viselő személynek kell kiosztani, amely földterületre a támogatást kérik. Tisztázni szükséges, hogy ez az alapelv különösen akkor alkalmazandó, amikor egy támogatható hektárra vonatkozóan több mezőgazdasági termelő nyújt be támogatási jogosultság kiosztására irányuló kérelmet.
(17)
Az 1307/2013/EU rendelet 24. cikkének (6) bekezdése lehetővé teszi a tagállamok számára, hogy csökkentési együtthatót alkalmazzanak bizonyos olyan támogatható hektárok vonatkozásában, amelyek - elsősorban a magas fekvés vagy egyéb hátrányos természeti adottságok miatt - kedvezőtlen éghajlati viszonyokkal rendelkező területen elhelyezkedő állandó gyepterületből állnak. E rendelkezés arányos alkalmazásának biztosítása érdekében indokolt megállapítani egy keretet az ilyen csökkentési együttható alkalmazására, különösen az ilyen csökkentés korlátai tekintetében.
(18)
Az 1307/2013/EU rendelet 9. cikke rögzíti azt az alapelvet, hogy kizárólag az aktív mezőgazdasági termelők részesülhetnek közvetlen kifizetésekben. Az említett rendelet 24. cikkének (9) bekezdése emellett lehetővé teszi a tagállamok számára, hogy a támogatási jogosultságok kiosztása céljából mezőgazdasági üzemenkénti minimális méretet állapítsanak meg. Ezeket a rendelkezéseket a támogatási jogosultságok értékének meghatározásával kapcsolatban is indokolt figyelembe venni.
(19)
Arra az esetre vonatkozóan, amikor a tagállamok a támogatási jogosultságok kezdeti egységértékének megállapításához az 1307/2013/EU rendelet 26. cikke alapján a 2014. naptári évre nyújtott támogatást veszik figyelembe, egyértelművé kell tenni, hogy a tagállamok dönthetnek úgy, hogy nem veszik figyelembe az említett rendelkezésben felsorolt valamennyi intézkedést. A mezőgazdasági termelők indokolatlan szankcionálásának elkerülése érdekében a támogatási jogosultságok értékének megállapítása szempontjából releváns referenciaösszegek nem foglalhatnak magukba semmilyen, a 73/2009/EK rendelet II. címének 4. fejezete alapján meghatározott csökkentést vagy kizárást. Indokolt meghatározni, hogy ezt a támogatást hogyan kell figyelembe venni, és indokolt megállapítani további olyan kritériumokat, amelyek bizonyos figyelembe vehető programok termeléstől független jellegének tiszteletben tartásához szükségesek.
(20)
A támogatási jogosultságok kezdeti egységértékének meghatározásához emellett egyértelművé kell tenni, hogy az 1307/2013/EU rendelet 26. cikke (3) bekezdésében a valamely mezőgazdasági termelő birtokában lévő támogatási jogosultságok közé tartoznak azon támogatási jogosultságok is, amelyeket a bérbeadó 2014-re vonatkozó kérelmének benyújtásakor egy másik mezőgazdasági termelő bérel.
(21)
Annak érdekében, hogy a mezőgazdasági termelők előre fel tudják mérni a jövedelemtámogatást, indokolt határidőt megszabni arra vonatkozóan, hogy a tagállamoknak meddig kell meghatározniuk és meddig kell közölniük a mezőgazdasági termelőkkel a támogatási jogosultságok végleges értékét és számát abban az esetben, ha a mezőgazdasági termelőket előzetes adatok alapján tájékoztatták.
(22)
Az 1307/2013/EU rendelet 26. cikkének vagy 40. cikke (3) bekezdésének alkalmazásában abban az esetben, ha egy mezőgazdasági termelőt a szóban forgó cikkekben említett referenciaév során vis maior vagy rendkívüli események érintették, indokolt a támogatási jogosultságok értékét a legutolsó, vis maiortól és rendkívüli eseményektől mentes év alapján meghatározni. Az adminisztratív terhek csökkentése érdekében azonban lehetővé kell tenni a tagállamok számára, hogy bizonyos küszöbértékeket határozzanak meg a vis maior vagy a rendkívüli körülmények által a referenciaévben nyújtott közvetlen támogatásra gyakorolt hatás vonatkozásában.
(23)
Azon esetekre vonatkozóan, amikor egy mezőgazdasági üzem egésze vagy egy része a támogatási jogosultságoknak a rendszer alkalmazása első évében történő kiosztása iránti kérelem benyújtására megszabott határidőt megelőzően eladásra vagy bérbeadásra kerül, elő kell írni, hogy a tagállamok dönthetnek úgy, hogy a mezőgazdasági termelők szerződés útján, a mezőgazdasági üzem egészével, illetve adott részével együtt átruházhatják a kiosztandó támogatási jogosultságokat. Az ilyen magánjogi szerződéses kikötés alapján a támogatási jogosultságokat annak az eladónak, illetve bérbeadónak kell kiosztani és közvetlenül arra a vevőre, illetve bérlőre kell átruházni, aki - adott esetben - megkapja az eladó, illetve a bérbeadó részére 2014-re nyújtott támogatásokat, vagy részesül a támogatási jogosultságok kezdeti egységértékének meghatározásakor az 1307/2013/EU rendelet 26. cikkében említettek szerint az eladónak vagy a bérbeadónak 2014-ben járó jogosultságok értékéből. Egyértelművé kell tenni továbbá, hogy az 1307/2013/EU rendelet 34. cikkének (4) bekezdése nem alkalmazandó az ilyen átruházásokra.
(24)
A támogatási jogosultságok egységértékének kiszámítása kapcsán egyértelmű szabályokat kell meghatározni a számok kerekítésére vonatkozóan, a meglévő támogatási jogosultságok megosztásának lehetőségét illetően abban az esetben, ha a bejelentett vagy a jogosultsággal együtt átruházott parcella egy hektárnak csak a törtrészét teszi ki, valamint a jogosultságok és a törtrészek összevonására vonatkozóan.
(25)
A jogbiztonság érdekében indokolt határidőt megszabni az 1307/2013/EU rendelet 34. cikke (3) bekezdésében említett régiók létrehozására.
(26)
Egyedi rendelkezéseket kell megállapítani a nemzeti vagy regionális tartalékok kezelését illetően.
(27)
Az 1307/2013/EU rendelet 34. cikke (4) bekezdésének alkalmazására vonatkozóan kritériumokat és maximális százalékos arányokat szükséges meghatározni annak megakadályozása érdekében, hogy az említett rendelkezés szerinti csökkentések jelentősen akadályozzák vagy ellehetetlenítsék a támogatási jogosultságok átruházását.
(28)
A jogbiztonság érdekében indokolt egyértelművé tenni annak az összegnek a meghatározását, amely a támogatási jogosultságoknak az alaptámogatási rendszer végrehajtásának első évében történő meghatározásakor az 1307/2013/EU rendelet 28. cikke vagy 40. cikkének (5) bekezdése szerint visszajuttatható a nemzeti vagy a regionális tartalékba.
(29)
Az 1307/2013/EU rendelet 30. cikke a támogatási jogosultságok nemzeti vagy regionális tartalékból történő kiosztásának kötelező és választható eseteiről rendelkezik. Indokolt szabályokat meghatározni az így kiosztásra kerülő támogatási jogosultságok számának és értékének kiszámítására vonatkozóan, és előírni, hogy azok a döntések, amelyeket a tagállamok az 1307/2013/EU rendelet 30. cikkének (7) és (10) bekezdése alapján meghozhatnak, nem ássák alá az említett rendelet 30. cikkének (6) bekezdésében megállapított prioritásokat. Hasonlóképpen, az 1307/2013/EU rendelet 30. cikke (6) bekezdése alkalmazásának összhangban kell állnia az említett rendelet 24. cikkének (6) és (7) bekezdésével, valamint e rendelet rendkívüli esetekre vonatkozó szabályaival. Az alaptámogatási rendszer termeléstől független jellegének biztosítása érdekében a nemzeti vagy regionális tartalékból kiosztandó támogatási jogosultságok számának és értékének kiszámítása nem alapulhat ágazatspecifikus kritériumokon azt az időpontot követően, amelyet a tagállamok az 1122/2009/EK bizottsági rendelet (10) 11. cikkének (2) bekezdése szerint határoznak meg a 2013-as igénylési évre vonatkozóan.
(30)
A jogbiztonság érdekében és annak biztosítására, hogy a mezőgazdasági tevékenységüket megkezdő mezőgazdasági termelők egyenlő elbánásban részesüljenek, indokolt egyértelművé tenni a „mezőgazdasági tevékenységét megkezdő mezőgazdasági termelőnek” az 1307/2013/EU rendelet 30. cikke (11) bekezdésének b) pontjában említett fogalmát.
(31)
A tagállamok által az 1307/2013/EU rendelet 30. cikke (7) bekezdésének c) pontja értelmében kiosztott támogatási jogosultságok esetében a jogosultságok értékét az 1307/2013/EU rendelet 25. vagy 40. cikkének megfelelően kell kiszámítni.
(32)
Az 1307/2013/EU rendelet 24. cikkének (3)-(7) bekezdése számos lehetőséget biztosítanak a tagállamok számára a mezőgazdasági termelőknek kiosztandó támogatási jogosultságok számának korlátozására. Bizonyos mezőgazdasági termelők birtokában így nagy arányban lehetnek támogatható, de támogatási jogosultság nélküli hektárok, ami rendkívüli eseteket eredményezhet, mivel az alaptámogatási rendszert kiegészítő bizonyos támogatási rendszerek - különösen az éghajlat és a környezet szempontjából előnyös mezőgazdasági gyakorlatokra nyújtott támogatás - a támogatási jogosultságok aktiválása céljából bejelentett támogatható hektárok számán alapulnak. Ezért egyértelművé kell tenni, hogy a tagállamoknak lehetőségük van jogosultságokat kiosztani a nemzeti vagy regionális tartalékból, ha az 1307/2013/EU rendelet 24. cikkének (3)-(7) bekezdésében említett korlátozások a mezőgazdasági termelőt jelentős mértékben érintik. Mivel bizonyos területek nem esnek a kizöldítési kötelezettségek hatálya alá, illetve a kizöldítésnek való megfelelés csak korlátozott költségekkel jár, a tagállamok számára lehetővé kell tenni az is, hogy a rendkívüli esetek meghatározásakor dönthessenek úgy, hogy nem vonják be az ilyen területeket.
(33)
Az 1307/2013/EU rendelet 21. cikkének (4) bekezdése értelmében a mezőgazdasági termelő birtokában lévő (tulajdonában lévő vagy bérelt), a rendelkezésére álló támogatható hektárok számát meghaladó támogatási jogosultságok hatályukat vesztik. A jogbiztonság érdekében indokolt egyértelművé tenni az ilyen támogatási jogosultságok hatályvesztésének prioritási sorrendjét és meghatározni a végrehajtás további szabályait. Emellett indokolt a tagállamoknak lehetőséget biztosítani arra, hogy ezt a rendelkezést a támogatási jogosultságok értékének meghatározásával kapcsolatban is figyelembe vegyék.
(34)
Az 1307/2013/EU rendelet előírja, hogy egyes tagállamokban az alaptámogatás nyújtása egységes területalapú támogatási rendszer formájában is megvalósítható legkésőbb 2020-ig. Tekintettel arra, hogy a hektáronkénti egységes területalapú támogatást minden évben kiszámítják, és az alaptámogatásra való jogosultság a legtöbb közvetlen kifizetési rendszer esetében előfeltétele a hozzáférésnek, és így eredendően kapcsolódik az ilyen rendszerekhez, egyértelművé kell tenni, hogy csak a 640/2014/EU felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet 2. cikke (1) bekezdése második albekezdése 23. pontjának a) alpontja értelmében meghatározott támogatható hektárokat kell figyelembe venni a releváns programok céljára.
(35)
Az egységes területalapú támogatási rendszert alkalmazó és legkésőbb 2018. január 1-jétől az alaptámogatási rendszert alkalmazó tagállamok a 2014-es naptári évre nyújtott egyes kifizetések figyelembevételével differenciálhatják az egy hektár után nyújtott egységes területalapú támogatást. E differenciálás céljából indokolt meghatározni, hogy miként kell figyelembe venni e kifizetéseket, és indokolt megállapítani további olyan kritériumokat, amelyek bizonyos programok termeléstől független jellegének tiszteletben tartásához szükségesek. Emellett ha egy mezőgazdasági termelőt a 2014-es naptári évben fennálló vis maior vagy rendkívüli körülmények érintettek, indokolt, hogy a differenciálás megállapítására a vis maiortól vagy rendkívüli körülményektől mentes utolsó év alapján kerüljön sor. Az adminisztratív terhek csökkentése érdekében azonban lehetővé kell tenni a tagállamok számára, hogy bizonyos küszöbértékeket határozzanak meg a vis maior vagy a rendkívüli körülmények által a referenciaévben nyújtott közvetlen támogatásra gyakorolt hatás vonatkozásában. Ezenkívül a jogbiztonság érdekében meg kell határozni a tényleges vagy a várható öröklés esetére vonatkozó szabályokat.
(36)
Az 1307/2013/EU rendelet III. címének 3. fejezete megállapítja az éghajlat és a környezet szempontjából előnyös mezőgazdasági gyakorlatokra nyújtott támogatás („kizöldített” kifizetés) nyújtásának feltételeit. A kizöldített kifizetésre vonatkozóan az alap-jogiaktusban meghatározott követelményeket általánosítottuk (azaz minden kedvezményezett esetében ugyanazt a mintát követik), és azok olyan, szerződésen kívüli fellépéseket írnak elő, amelyek általában biztosítják, hogy az EU mezőgazdasága a kölcsönös megfeleltetési követelményeket túlteljesítő gyakorlatokra építsen. Az alap-jogiaktusban meghatározott, szóban forgó elveket szem előtt kell tartani a kizöldítési gyakorlatokra vonatkozó részletes szabályok meghatározásakor.
(37)
Az 1307/2013/EU rendelet 43. cikkének (3) bekezdésében előírt, a nemzeti vagy regionális tanúsítási rendszerek egyenértékű gyakorlatai vonatkozásában előírt kötelezettségekkel kapcsolatos biztosíték megfelelő szintjének biztosítása céljából, kritériumokat kell meghatározni a tanúsítványok kiadásáért felelős állami és magánhatóságok kijelölése tekintetében.
(38)
A kettős finanszírozás tilalma elvének tiszteletben tartása érdekében meg kell határozni az 1307/2013/EU rendelet IX. melléklete I. szakaszának 3. és 4. pontjában és III. szakaszának 7. pontjában említett gyakorlatokra kiterjedő egyes konkrét kötelezettségvállalásokra vonatkozó kifizetések kiszámításának szabályait. Mivel az említett kötelezettségvállalások olyan egyenértékű gyakorlatokra vonatkoznak, amelyek lehetővé teszik az ilyen kötelezettségeket vállaló mezőgazdasági termelők számára, hogy teljesítsenek egy vagy több, az 1307/2013/EU rendelet III. címének 3. fejezetében említett „kizöldített” kifizetéshez való hozzájutáshoz szükséges kötelezettséget, az ilyen kötelezettségvállalásokra vonatkozó kifizetéseket - az 1305/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (11) 28. cikkének (6) bekezdésében előírt rendes kifizetésekhez képest - az érintett tagállamban vagy régióban folyósított kizöldített kifizetés mértéke, vagy egyedi esetekben a mezőgazdasági termelőnek folyósított egyedi kizöldített kifizetés alapján kiszámított összeggel csökkenteni kell.
(39)
Az 1307/2013/EU rendelet 44. cikke rögzíti a növénykultúrák számával és a növénykultúrák szántóterületen belüli részarányával kapcsolatos kötelezettségeket. Meg kell állapítani a különféle növénykultúrák arányának pontos kiszámítására vonatkozó szabályokat.
(40)
Meg kell határozni a növénykultúrák részarányának kiszámításához figyelembe veendő időszakra vonatkozó szabályokat, tekintetbe véve a növénytermesztési tevékenységek időzítését a gyakorlatban, valamint az egyszerű adminisztráció biztosítása iránti igényt.
(41)
A mezőgazdasági termelők és a tagállamok számára az egyértelműség, valamint a szántóföldeken elhelyezkedő tájképi elemek védelmének érdekében tisztázni kell a tájképi jellemzőkkel rendelkező területek helyzetét.
(42)
A különböző növénykultúrák részarányának kiszámítása céljából kiegészítő szabályokat kell meghatározni a külön sorokban folyó vegyes növénytermesztés, az alávetés és a vetőmagkeverékek alkalmazásának speciális eseteire.
(43)
Az 1307/2013/EU rendelet 45. cikkének (1) bekezdése rögzíti az állandó gyepterületek megóvására irányuló azon kötelezettségeket, amelyek a leginkább hozzájárulnak a környezet védelméhez, különösen a szénmegkötés, a biodiverzitás és a talajvédelem tekintetében. Ilyen, nagy környezeti jelentőségű gyepterületek a Natura 2000 hálózaton belül és kívül egyaránt találhatók. A hálózaton kívüliek hatékony védelme érdekében a tagállamok számára keretet szükséges létrehozni az ilyen területek kijelölésére, amely keretnek lehetővé kell tennie, hogy a tagállamok figyelembe vehessék az országra jellemző feltételeket, valamint e keretnek a meglévő környezetvédelmi politikákkal való szinergián kell alapulnia.
(44)
Annak érdekében, hogy az említett állandó gyepterületek az évek során védelemben részesüljenek, meg kell határozni az e területek visszaalakítására vonatkozó szabályokat arra az esetre, ha a mezőgazdasági termelő megszegné a szigorú védelem követelményét.
(45)
Az 1307/2013/EU rendelet 45. cikkének (2) bekezdése előírja az állandó gyepterület teljes mezőgazdasági területhez viszonyított arányának a védelmét. E cél elérése érdekében a tagállamok kötelesek nyomon követni az állandó gyepterület arányának alakulását. Lehetővé kell tenni számukra egy előzetes engedélyezési rendszer létrehozását. 5 %-ot meghaladó csökkenés esetén egyedi visszaalakítási kötelezettséget, valamint a további átalakítás tilalmát kell alkalmazni. Az egyértelműség és az arányos végrehajtás érdekében szabályokat kell meghatározni az engedélyek és visszaalakítások által érintett mezőgazdasági termelőkre és területekre vonatkozóan.
(46)
Az állandó gyepterületek átalakítására vonatkozó engedélyezési eljárás hatékony alkalmazása érdekében a tagállamok számára rugalmasságot kell biztosítani, hogy az objektív kritériumok alapján odaítélendő engedélyek céljából elsőbbséget élvező területeket, csoportokat vagy mezőgazdasági termelőket határozhassanak meg.
(47)
Szabályokat kell megállapítani az állandó gyepterület mezőgazdasági területhez viszonyított arányának meghatározására szolgáló módszerre vonatkozóan, hogy elkerülhetőek legyenek az olyan esetek, amikor a hosszú vetésforgójú gyepterületre irányuló gyakorlatból kifolyólag az állandó gyepterületeket kétszer számolják, valamint amikor a visszaalakítás alól mentességet élvező kistermelők és biotermelők átalakításai közvetlen hatással vannak más mezőgazdasági termelők visszaalakításra vonatkozó kötelezettségeire. Indokolt esetekben lehetővé kell tenni a tagállamok számára referenciaarányuk módosítását.
(48)
Az 1307/2013/EU rendelet 46. cikke tartalmazza azoknak az elemeknek és területeknek a felsorolását, amelyeket a tagállamok ökológiai jelentőségű területként alkalmazhatnak. Meg kell határozni az ezen elemek és területek ökológiai jelentőségű területté történő minősítésének további kritériumait. A biológiai sokféleségre vonatkozó célkitűzés megvalósítása érdekében e kritériumoknak biztosítaniuk kell a mezőgazdasági üzemek biológiai sokféleségének megőrzését és javítását. E kritériumoknak figyelembe kell venniük a mezőgazdasági termelők által ez idáig tett erőfeszítéseket is.
(49)
A parlagon hagyott földterületeken a növényvédő szerek vagy a műtrágya használatát korlátozó termelési tilalom nem zárhatja ki az önkéntes intézkedéseket, például a vadvirágmag-keverékeknek a biológiai sokféleség jelentette előnyök növelése céljából történő vetését. Egyértelművé kell tenni, hogy az ökológiai jelentőségű terület követelményének céljára öt évnél hosszabb ideig parlagon hagyott földterületek továbbra is szántóterületek, és nem tartoznak az állandó gyepterület fogalmába.
(50)
Mivel a teraszok kialakítása Unió-szerte sokféle, ezek tekintetében a tagállamoknak kell részletes feltételeket meghatározniuk a nemzeti vagy regionális sajátosságok alapján, figyelembe véve a teraszok értékét a biológiai sokféleség szempontjából.
(51)
Az egyértelműség érdekében fel kell sorolni az ökológiai jelentőségű területnek minősülő tájképi elemeket, és tisztázni kell a tagállamokban a kölcsönös megfeleltetés értelmében már védett elemekkel való kapcsolatot. Egyes elemek esetében meg kell állapítani egy legkisebb és legnagyobb méretet, ezzel elősegítve az ilyen elemek azonosítását és a terület túlnyomórészt mezőgazdasági jellegének biztosítását.
(52)
A vízfolyások mentén elhelyezkedő szántóterületek határához közel, vagy egy lejtőn magasabban elhelyezkedő területen belül található védelmi sávok hatékonyan csökkentik a szennyező anyagok felszíni vizekbe történő szivárgását. A biológiai sokféleség nyújtotta előnyök érdekében rendelkezni kell arról, hogy az ökológiai jelentőségű területnek számító területeken sehol nem folytatható termelés, ami a növényvédő szerek alkalmazásának elkerülését és a műtrágya alkalmazásának korlátozását is jelenti. A biológiai sokféleségből fakadó kedvező hatások további fokozása céljából a tilalom nem vonatkozhat az olyan önkéntes tevékenységekre, mint például a vadvirágmag-keverékek vetése. Lehetőséget kell biztosítani a tagállamok számára annak eldöntésére, hogy a védelmi sávokon engedélyezik-e a legeltetést és a takarmánynövények kaszálását.
(53)
Az agrár-erdészeti hektárok tekintetében egyértelművé kell tenni, hogy a figyelembe veendő területek olyan agrár-erdészeti rendszerbe tartozó területen elhelyezkedő szántóterületek, amelyek továbbra is megfelelnek az e területre korábban vagy jelenleg nyújtott vidékfejlesztési támogatás feltételeinek. Az ökológiai jelentőségű területekre vonatkozó kötelezettség teljesítéséhez ezeket a területeket választó tagállamoknak akkor, amikor vidékfejlesztési programjaikban meghatározzák az agrár-erdészeti rendszerek kialakításához nyújtott támogatás megszerzésének további feltételeit, szem előtt kell tartaniuk a biológiai sokféleségre vonatkozó célkitűzést.
(54)
Az erdőszélek mentén fekvő támogatható hektársávok tekintetében a tagállamok hatásköre eldönteni, hogy művelési tilalmat vezetnek-e be, amely a határos erdőhöz tartozó pufferzóna kialakítása céljából megakadályozza egy adott, erdővel határos sáv forrásainak igénybevételét. Az ilyen tilalom növeli az ökológiai jelentőségű terület értékét, aminek meg kell jelennie az ilyen területtípusra vonatkozó súlyozási tényező differenciált értékében.
(55)
A rövid rotációs idejű sarjerdő műveléséhez szükséges források korlátozott igénybevétele közvetett előnyöket biztosít a biológiai sokféleség szempontjából. E célból a tagállamoknak az ültethető fafajok jegyzékének és a források felhasználására vonatkozó szabályoknak a meghatározásával rögzíteniük kell az ilyen típusú ökológiai jelentőségű területre alkalmazandó feltételeket.
(56)
Ahhoz, hogy lehetővé tegyék a nemzeti feltételekhez igazított végrehajtást, valamint a köztes kultúráknak és a takarónövényzetnek a visszamaradó nitrogén hatékony megkötéséhez rendelkezésre álló kapacitásának optimális igénybevételét, illetve a fedetlen talaj kialakulásának és a felszín alatti vizek diffúz szennyezésének megakadályozása céljából a tagállamoknak ki kell jelölniük az ilyen növénytakarók vetésének időpontját. A köztes kultúrákat és a takarónövényzetet - a biológiai sokféleség tekintetében optimális agronómiai és környezeti eredmény biztosítása érdekében - különböző növényfajok magkeverékének vetésével vagy fű alávetésével kell létrehozni. Az 1306/2013/EU rendelet II. mellékletében említett GAEC 4 alkalmazásában a tagállamok meghatározhatják azokat az időpontokat, amelyeket követően megengedett a köztes kultúrák és a takarónövényzet mechanikai megsemmisítése.
(57)
A nitrogénmegkötő növényekkel beültetett területek tekintetében a tagállamoknak olyan szabályokat kell létrehozniuk, amelyek megakadályozzák, hogy a nitrogénmegkötő növények ökológiai jelentőségű területeken történő termesztése fokozza a nitrogén kilúgozódását és rontsa a vízminőséget, ami összeegyeztethetetlen lenne a 91/676/EGK tanácsi irányelv (12) és a 2000/60/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (13) célkitűzéseivel, és veszélyeztetné a biológiai sokféleségre vonatkozó célkitűzés megvalósítását. A tagállamok kötelesek létrehozni továbbá a biológiai sokféleség fokozásához hozzájáruló, nitrogénmegkötő növények listáját.
(58)
A szántóterületen található ökológiai jelentőségű terület kedvező hatásainak maximalizálása céljából, valamint annak érdekében, hogy az ökológiai jelentőségű területek kiterjedése megfeleljen az 1307/2013/EU rendelet 46. cikkének (1) bekezdésében előírt százalékos arányoknak, a hatékony gazdálkodás érdekében egyértelműen úgy kell rendelkezni, hogy egy parcella vagy tájképi elem nem vehető figyelembe kétszer ugyanabban az évben az ökológiai jelentőségű területre vonatkozó követelmény teljesítése céljából.
(59)
Az 1307/2013/EU rendelet 46. cikkének (5) bekezdése lehetővé teszi a tagállamok számára, hogy az ökológiai jelentőségű területekre vonatkozó egyedi követelmény legfeljebb 50 %-át regionális szinten hajtsák végre. Annak érdekében, hogy a regionális szintű végrehajtás a környezet és a táj szempontjából további előnyökkel járjon és hozzájáruljon a környezetbarát infrastruktúrára vonatkozó stratégia (14) végrehajtásához, az egymással határos ökológiai jelentőségű területek kialakításához felhasználható elemekre vonatkozó szabályokat kell bevezetni. Szabályokat kell meghatározni továbbá a területek kijelölése tekintetében is az Unió mezőgazdasági és környezetvédelmi politikáinak végrehajtása terén adódó szinergiák kialakítása érdekében.
(60)
Azon tagállami döntés meghozatala céljából, amely lehetővé teszi a mezőgazdasági termelők számára, hogy az 1307/2013/EU rendelet 46. cikke (6) bekezdésének megfelelően kollektív végrehajtás keretében teljesítsék az ökológiai jelentőségű területre vonatkozó egyedi kötelezettségük felét, az egymással határos ökológiai jelentőségű területek kialakításához felhasználható elemek tekintetében a regionális szintű végrehajtásra vonatkozó szabályokhoz hasonló szabályokat kell bevezetni a hozzáadott környezeti érték biztosítása céljából. A mezőgazdasági termelők által teljesítendő feltételekre vonatkozó szabályoknak rendelkezniük kell arról, hogy e termelők mezőgazdasági üzemeinek egymás közvetlen közelében kell elhelyezkedniük, ugyanakkor mozgásteret kell biztosítaniuk a tagállamok számára a különböző igazgatási struktúrák figyelembevételéhez. A jogi egyértelműség érdekében a résztvevők által kötendő írásos megállapodás tartalmára vonatkozó szabályokat kell létrehozni az egyes résztvevők jogainak és kötelezettségeinek meghatározása céljából.
(61)
Azon lehetőség tekintetében, hogy egyes tagállamok mentesíthetik a sűrű erdővel borított területek mezőgazdasági termelőit az ökológiai jelentőségű területre vonatkozó kötelezettség alól, olyan szabályokat kell meghatározni, amelyek egyértelműen kijelölik az erdő és a teljes földterület, valamint az erdő és a mezőgazdasági földterület arányának kiszámításához alkalmazandó módszereket és adatokat.
(62)
Az 1307/2013/EU rendelet megállapítja a fiatal mezőgazdasági termelők részére nyújtott támogatás igénybevételére jogosító feltételeket. A támogatás azzal a feltétellel fizethető ki, hogy a fiatal mezőgazdasági termelő először kezd mezőgazdasági üzem vezetőjeként gazdálkodni vagy a kérelem első benyújtását megelőző öt évben már létrehozott ilyen üzemet, valamint hogy a támogatás iránti első kérelem benyújtásának évében a mezőgazdasági termelő nem idősebb 40 évnél. Jogi személyek esetében indokolt előírni, hogy e feltételeknek minden olyan természetes személy eleget tegyen, aki a jogi személy felett az Európai Unió Bírósága által meghatározottak szerint tényleges és hosszú távú ellenőrzést gyakorol (15). Ezen túlmenően egyértelművé kell tenni, hogy mely feltételeket kell teljesíteniük a jogi személynek és a jogi személy felett ellenőrzést gyakorló természetes személynek vagy személyeknek.
(63)
A fiatal mezőgazdasági termelők részére biztosított támogatás esetleges kijátszásának elkerülése érdekében elő kell írni, hogy a támogatás csak addig ítélhető oda, amíg az adott jogi személy felett a támogatás igénybevételének első évében ellenőrzést gyakorló természetes személyek közül legalább egy továbbra is ilyen ellenőrzést gyakorol. Az 1307/2013/EU rendelet 50. cikkének (5) bekezdése szerinti maximális támogatásnyújtási időszak meghatározása céljából szabályokat kell megállapítani olyan esetekre vonatkozóan, amikor a jogi személy felett több mint egy természetes személy gyakorol ellenőrzést.
(64)
A fiatal mezőgazdasági termelők részére nyújtott támogatást kérelmező jogi személyek és a természetes személyek csoportjai közötti hátrányos megkülönböztetés elkerülése végett azonos szabályokat kell alkalmazni az 1307/2013/EU rendelet 4. cikke (1) bekezdésének a) pontjában említett természetes személyek csoportjára, ha az alaptámogatás és a fiatal mezőgazdasági termelők részére nyújtott támogatás iránti kérelmet a csoport és nem annak egyes tagjai nyújtják be.
(65)
Az 1307/2013/EU rendelet IV. címének 1. fejezete rendelkezik arról a lehetőségről, hogy a tagállamok termeléstől függő önkéntes támogatást nyújtsanak a mezőgazdasági termelők részére. A szóban forgó fejezetben említett, a támogatás odaítélésére vonatkozó feltételeket meg kell határozni.
(66)
Az 1307/2013/EU rendelet 52. cikkének (3) bekezdése értelmében a termeléstől függő önkéntes támogatás csak a tagállamok azon ágazatainak vagy régióinak nyújtható, ahol meghatározott, gazdasági és/vagy társadalmi és/vagy környezeti szempontból kiemelt fontosságú gazdálkodási típusok vagy mezőgazdasági ágazatok bizonyos nehézségekkel küzdenek. Ezen túlmenően az 1307/2013/EU rendelet 52. cikkének (5) és (6) bekezdése szerint a termeléstől függő önkéntes támogatás csak az érintett régiókban és ágazatokban meglévő termelési szint fenntartásának ösztönzéséhez szükséges mértékben ítélhető oda. A támogatást indokolt éves kifizetés formájában, meghatározott mennyiségi korlátok betartása mellett, rögzített területek és terméshozamok vagy rögzített állatlétszám alapján nyújtani. Annak érdekében, hogy a termeléstől függő önkéntes támogatás keretében hozott intézkedések célirányosak és megfelelően kezeltek legyenek, ugyanakkor pedig a tagállamok a saját igényeknek megfelelő termeléstől függő önkéntes támogatást dolgozhassanak ki, rendelkezni kell arról, hogy a támogatásra jogosult régiók és/vagy gazdálkodási típusok meghatározása, a mennyiségi határértékek rögzítése és a támogatás megfelelő mértékének megállapítása tagállami hatáskörbe kerüljön. A piac torzulásának elkerülése érdekében azonban a kifizetések nem alapulhatnak a piaci árak ingadozásain, illetve nem lehetnek egyenértékűek olyan veszteségtérítési rendszerrel, amelyben a tagállamok a hazai mezőgazdasági támogatást az irányár és a belföldi piaci ár közötti különbség alapján fizetik a mezőgazdasági termelőknek.
(67)
Az Európai Gazdasági Közösség és az Amerikai Egyesült Államok közötti, az olajos magvakról szóló, egyetértési nyilatkozat formájában a GATT keretében létrejött megállapodás értelmében a szóban forgó egyetértési nyilatkozat (16) mellékletében szereplő olajos magvakkal összefüggő támogatásban részesülő termelők vonatkozásában külön bázisterületet kell meghatározni. Mivel ezek az olajos magvak szerepelnek a termeléstől függő önkéntes támogatásra jogosult ágazatok és termékek listáján, az említett nemzetközi kötelezettségvállalásnak való megfelelés érdekében az említett egyetértési nyilatkozatban szereplő olajos magvak tekintetében indokolt uniós szinten bevezetni e támogatási rendszerben a maximális terület fogalmát. A maximális terület túllépése esetén a tagállamok a Bizottság által kiszámított és velük közölt csökkentési együttható alkalmazásával kiigazítják a bejelentett területet.
(68)
Az 1307/2013/EU rendelet 52. cikke (8) bekezdésének megfelelően az adott cikk alapján nyújtott termeléstől függő támogatásnak összhangban kell lennie az egyéb uniós támogatási intézkedésekkel és állami támogatásokból finanszírozott intézkedésekkel. A támogatási rendszerek megfelelő kezelése érdekében és a kettős finanszírozás elkerülésére hasonló intézkedésre nem nyújtható finanszírozás kétszer, azaz a termeléstől függő önkéntes támogatás és más uniós támogatási rendszer keretében is. Tekintettel a termeléstől függő önkéntes támogatás végrehajtása során a tagállamok előtt álló döntések változatosságára, a tagállamoknak az e rendeletben meghatározott feltételeknek megfelelően a tagállamoknak az 1307/2013/EU rendeletben megállapított keretrendszeren belül és az e rendeletben foglalt feltételeknek megfelelően gondoskodniuk kell az érintett intézkedések összhangjáról.
(69)
Az 1307/2013/EU rendelet 55. cikkének (1) bekezdése értelmében a Bizottság jóváhagyja a rendelet 53. cikkének (4) bekezdésében vagy adott esetben a rendelet 53. cikke (6) bekezdésének a) pontjában említett határozatot, ha az érintett régióban vagy ágazatban bizonyos szükségletek közül egy bizonyításra kerül. Az adott cikk helyes alkalmazásának biztosítása érdekében rendelkezést kell hozni az e szükségletekre irányadó kritériumok meghatározásáról.
(70)
Az 1307/2013/EU rendelet IV. címének 2. fejezete a gyapotra vonatkozó terményspecifikus támogatásról rendelkezik. A Bizottságnak meg kell állapítania a mezőgazdasági földterületeknek és a fajtáknak a támogatás tekintetében történő engedélyezésére vonatkozó szabályokat és feltételeket. Ezen túlmenően meg kell határozni a jogosultsági követelményekre vonatkozó szabályokat. Objektív követelménynek minősül az, ha a földterületet a tagállamok által a talaj- és éghajlati viszonyok és a regionális sajátosságok alapján meghatározandó minimális ültetési sűrűség elérését szem előtt tartva kell bevetni. Az agronómiai gyakorlatokra vonatkozó külön szabályok megállapítását tagállami hatáskörben kell hagyni.
(71)
Helyénvaló úgy rendelkezni, hogy a tagállamok a gyapottermelő ágazati szervezetek elismeréséről a szóban forgó szervezetek méretével és belső szervezeti felépítésével kapcsolatos objektív kritériumok alapján döntsenek. Célszerű az adott ágazati szervezet méretét azon követelmény figyelembevételével megállapítani, hogy a gyapot tisztítását végző tag elegendő mennyiségű tisztítatlan gyapotot tudjon átvenni.
(72)
A támogatási rendszer működésében fellépő komplikációk elkerülésének érdekében egy termelő nem lehet egynél több ágazati szervezet tagja. Ugyanezen okból célszerű úgy rendelkezni, hogy amennyiben egy adott ágazati szervezetben tagsággal rendelkező termelő vállalja, hogy az általa termelt gyapotot leszállítja, azt csak olyan gyapottisztító vállalkozás számára szállíthassa be, amely ugyanannak az ágazati szervezetnek a tagja.
(73)
Az 1307/2013/EU rendeletben megállapított szabályok helyes alkalmazásának figyelemmel kísérése, valamint a szakpolitika végrehajtásának értékelése céljából értesítési kötelezettségeket kell megállapítani a tagállamok számára, különösen azon információk tekintetében, amelyeket az említett rendelet II-V. címének megfelelően meghozott döntéseik kapcsán közölniük kell.
(74)
Közelebbről, ami a termeléstől függő önkéntes támogatást illeti, a támogatási szabályok helyes alkalmazásának biztosítása, valamint ezen értesítések hatékonnyá tétele érdekében pontosabban meg kell határozni a tagállamok által bejelentendő információk tartalmát, lehetővé téve a Bizottság számára annak ellenőrzését, hogy a támogatási intézkedések megtervezésekor a tagállamok tiszteletben tartják-e, a következetességre és a támogatáshalmozásra vonatkozó követelményeket, valamint az 1307/2013/EU rendelet 53. cikkében a nemzeti felső határértékek tekintetében előírt maximális százalékértékeket és a kapcsolódó teljes összegeket.
(75)
A tagállamok bizonyos feltételek mellett dönthetnek nemzeti támogatás nyújtásáról. Annak biztosítása érdekében, hogy az ilyen támogatásokat a megszabott határokon belül nyújtsák, indokolt megállapítani egy olyan kötelezettséget, amely szerint a nyújtott támogatások bizonyos részleteiről éves jelentéseket kell benyújtani a Bizottságnak.
(76)
A Bizottságot adott esetben tájékoztatni kell az 1307/2013/EU rendeletnek vagy e rendeletnek megfelelően bejelentett döntések felülvizsgálata következtében meghozott döntésekről, hogy a Bizottság ellenőrizhesse az ilyen felülvizsgálat helyes alkalmazását és a hatását. Ezt illetően tehát indokolt értesítési szabályokat megállapítani.
(77)
Az 1307/2013/EU rendelet X. mellékletében található egy táblázat, amely a különböző típusú ökológiai jelentőségű területek tekintetében meghatározza az említett rendelet 46. cikkének (3) bekezdésében említett átváltási és súlyozási tényezőket. Az 1307/2013/EU rendelet elfogadásakor a táblázat üresen maradt. Ezt a mellékletet tehát módosítani kell. Az átváltási tényezőket a mérések útján szerzett tapasztalatok és az elemek sajátosságai alapján kell meghatározni. A súlyozási tényezőknek három különböző értéket kell tartalmazniuk, amelyek tükrözik a biológiai sokféleség tekintetében vett jelentőség eltéréseit. Az 1307/2013/EU rendelet X. mellékletét ezért mindezeknek megfelelően módosítani kell. Az ökológiai jelentőségű terület kiszámítása céljából az átváltási és súlyozási tényezők az egyenértékű gyakorlatokban szereplő elemek esetében is irányadóak, amennyiben ezek megegyeznek az említett mellékletben felsorolt elemekkel.
(78)
Az egyértelműség és a jogbiztonság érdekében az 1120/2009/EK és az 1121/2009/EK rendeletet hatályon kívül kell helyezni.
(79)
Ezt a rendeletet a 2014. naptári év utáni naptári évekhez kapcsolódó támogatás iránti kérelmek vonatkozásában kell alkalmazni,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. FEJEZET
ALKALMAZÁSI KÖR ÉS ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK
1. SZAKASZ
Hatály és általános elvek
1. cikk
Hatály
E rendelet az 1307/2013/EU rendelet egyes nem alapvető elemeit kiegészítő rendelkezéseket határoz meg az alábbiakkal kapcsolatosan:
a)
a közvetlen támogatásokról szóló általános rendelkezések;
b)
az alaptámogatási rendszer;
c)
az egységes területalapú támogatási rendszer;
d)
az éghajlat és a környezet szempontjából előnyös mezőgazdasági gyakorlatot folytató mezőgazdasági termelők részére nyújtott támogatás,
e)
a mezőgazdasági tevékenységüket megkezdő fiatal mezőgazdasági termelők részére nyújtott támogatás;
f)
termeléstől függő önkéntes támogatás;
g)
a gyapotra vonatkozó terményspecifikus támogatás;
h)
a tagállamok értesítései kötelezettségei.
2. cikk
Általános elvek
(1) A tagállamok e rendeletet objektív kritériumoknak megfelelően, oly módon hajtják végre, amely biztosítja a mezőgazdasági termelőkkel szembeni egyenlő bánásmódot, a piac és a verseny torzulásának megakadályozását és egyúttal a természeti erőforrásokkal való fenntartható gazdálkodást és az éghajlat védelmét.
(2) A tagállamok biztosítják az e rendelet alapján megvalósuló támogatás összes feltételének igazolhatóságát és ellenőrizhetőségét.
(3) E rendelet végrehajtásakor a tagállamok:
a)
a termeléstől függő támogatástól eltérő támogatások esetében tiszteletben tartják a mezőgazdasági megállapodás 2. mellékletének 1., 5. és 6. pontjában foglalt előírásokat; és
b)
a termeléstől függő támogatások esetében tiszteletben tartják mezőgazdasági megállapodás 6. cikkének (5) bekezdésében foglalt előírásokat.
3. cikk
A pénzügyi fegyelem következtében szükséges csökkentések
Az 1307/2013/EU rendelet 8. cikkében említett pénzügyi fegyelem következtében szükséges csökkentéseket az 1307/2013/EU rendelet I. mellékletében felsorolt azon különböző közvetlen támogatási rendszerekből származó kifizetések összegére kell alkalmazni, amelyekre a mezőgazdasági termelő a 640/2014/EU felhatalmazáson alapuló rendelet II. címének IV. fejezete szerint a közvetlen kifizetésekre kirótt visszavonások és közigazgatási szankciók alkalmazása után és az említett, felhatalmazáson alapuló rendelet IV. címének II. fejezete szerint a kölcsönös megfeleltetés tekintetében kirótt közigazgatási szankciók alkalmazása előtt jogosult.
2. SZAKASZ
Az 1307/2013/EU rendelet fogalommeghatározásaival kapcsolatos rendelkezések
4. cikk
A mezőgazdasági terület legeltetésre vagy növénytermesztésre alkalmas állapotban tartása kritériumainak keretrendszere
(1) Az 1307/2013/EU rendelet 4. cikke (1) bekezdése c) pontjának ii. alpontja alkalmazásában azon kritériumokat, amelyeket a mezőgazdasági termelőknek teljesíteniük kell annak érdekében, hogy eleget tegyenek kötelezettségüknek, miszerint a mezőgazdasági területet a szokásos mezőgazdasági módszereken és gépeken túlmutató külön előkészítés nélkül legeltetésre vagy növénytermesztésre alkalmas állapotban tartják, a tagállamok határozzák meg az alábbiak közül az egyik vagy mindkét módon:
a)
A tagállamok előírják legalább egy éves tevékenység elvégzését a mezőgazdasági termelő számára. Ahol környezetvédelmi okokból indokolt, a tagállamok dönthetnek úgy, hogy figyelembe veszik a kétévente elvégzett tevékenységeket is;
b)
A tagállamok meghatározzák, hogy melyek azok a jellemzők, amelyeknek meg kell felelnie egy adott mezőgazdasági területnek ahhoz, hogy az legeltetésre vagy növénytermesztésre alkalmas állapotban tartottnak minősüljön.
(2) Az (1) bekezdésben említett kritériumok megállapításakor a tagállamok különbséget tehetnek a különböző típusú mezőgazdasági területek között.
5. cikk
A természetes módon legeltetésre vagy növénytermesztésre alkalmas állapotban tartott mezőgazdasági területeken végzett minimumtevékenységek keretrendszere
Az 1307/2013/EU rendelet 4. cikke (1) bekezdése c) pontjának iii. alpontja alkalmazásában a tagállamok által meghatározandó, a természetes módon legeltetésre vagy növénytermesztésre alkalmas állapotban tartott mezőgazdasági területeken elvégzendő minimumtevékenységnek a mezőgazdasági termelő által elvégzett legalább egy éves tevékenységnek kell lennie. Ahol környezetvédelmi okokból indokolt, a tagállamok dönthetnek úgy, hogy figyelembe veszik a kétévente elvégzett tevékenységeket is.
6. cikk
A gyep és az egyéb egynyári takarmánynövények túlsúlyának érvényesülése állandó gyepterület esetén
Az 1307/2013/EU rendelet 4. cikke (1) bekezdése h) pontjának alkalmazásában a gyep és az egyéb egynyári takarmánynövények túlsúlyának fennmaradása akkor valósul meg, ha azok az 1306/2013/EU rendelet 67. cikke (4) bekezdése a) pontjának értelmezése szerinti mezőgazdasági parcella szintjén a támogatható terület több mint 50 -át borítják.
7. cikk
Bevett helyi gyakorlatok állandó gyepterület esetén
Az 1307/2013/EU rendelet 4. cikke (1) bekezdése h) pontjának alkalmazásában a bevett helyi gyakorlat a következők valamelyike vagy kombinációja:
a)
az állatállomány legeltetésére szolgáló területeken érvényesülő azon gyakorlatok, amelyek hagyományos jellegűek és általánosan alkalmazottak az érintett területeken;
b)
a 92/43/EGK tanácsi irányelv (17) I. mellékletében felsorolt élőhelyek, valamint a 2009/147/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvben (18) meghatározott biotópok és élőhelyek megőrzése szempontjából fontos gyakorlatok.
8. cikk
Az 1307/2013/EU rendelet 32. cikkének (5) bekezdése szerinti csökkentési együttható
Az 1307/2013/EU rendelet 32. cikke (5) bekezdésének alkalmazásakor olyan állandó gyepterület esetében, amely alkalmas a legeltetésre és amely a bevett helyi gyakorlatok részét képezi ott, ahol a legelőterületeken a gyep vagy az egyéb egynyári takarmánynövények hagyományosan nincsenek túlnyomó többségben, a tagállamok különbséget tehetnek a különböző kategóriájú földterületek között annak érdekében, hogy e kategóriák szerint eltérő csökkentési együtthatók legyenek alkalmazhatóak.
9. cikk
Kendertermesztés
Az 1307/2013/EU rendelet 32. cikke (6) bekezdésének alkalmazásában a kendertermesztésre használt területek támogathatóságának feltétele, hogy a támogatás tárgyévében március 15-én érvényben lévő, a 2002/53/EK tanácsi irányelv (19) 17. cikkének megfelelően közzétett Mezőgazdasági Növényfajok Közös Fajtajegyzékében felsorolt fajták vetőmagjait használják. A vetőmagnak a 2002/57/EK tanácsi irányelvnek (20) megfelelően minősített vetőmagnak kell lennie.
3. SZAKASZ
Aktív mezőgazdasági termelő
10. cikk
Azon esetek, amikor a mezőgazdasági területek főként természetes módon legeltetésre vagy növénytermesztésre alkalmas állapotban tartott területeket jelentenek
(1) Az 1307/2013/EU rendelet 9. cikke (1) bekezdésének alkalmazásában valamely természetes vagy jogi személy, illetve természetes vagy jogi személyek csoportja akkor tekinthető olyannak, akinek/amelynek mezőgazdasági területei főként természetes módon legeltetésre vagy növénytermesztésre alkalmas állapotban tartott területeket jelentenek, ha e területek az 1306/2013/EU rendelet 72. cikke (1) bekezdésének a) pontja szerint bejelentett összes mezőgazdasági területnek több mint 50 -át képviselik.
(2) Az 1307/2013/EU rendelet 9. cikke (1) bekezdése nem vonatkozik arra a természetes vagy jogi személyre, illetve természetes vagy jogi személyek azon csoportjára, aki/amely a természetes módon legeltetésre vagy növénytermesztésre alkalmas állapotban tartott területeken az 1307/2013/EU rendelet 4. cikke (1) bekezdése c) pontja i. alpontjának értelmezése szerint mezőgazdasági tevékenységet végez.
11. cikk
Nem mezőgazdasági tevékenységből származó bevételek
(1) Az 1307/2013/EU rendelet 9. cikke (2) bekezdése harmadik albekezdése a) pontjának és - adott esetben - e rendelet 13. cikkének alkalmazásában a mezőgazdasági tevékenységből származó bevételek azok a bevételek, amelyeket a mezőgazdasági termelő a gazdaságában végzett, az említett rendelet 4. cikke (1) bekezdése c) pontjának értelmezése szerinti mezőgazdasági tevékenységből szerzett, beleértve az Európai Mezőgazdasági Garanciaalapból (EMGA) és az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapból (EMVA) kapott támogatásokat, valamint a mezőgazdasági tevékenység után járó nemzeti támogatásokat is, az 1307/2013/EU rendelet 18. és 19. cikke alapján járó kiegészítő nemzeti közvetlen támogatások kivételével.
Az 1307/2013/EU rendelet 4. cikke (1) bekezdése d) pontjának értelmezésében a gazdaság mezőgazdasági termékek feldolgozásából származó bevétele mezőgazdasági tevékenységből származó bevételnek tekintendő, feltéve, hogy a feldolgozott termékek a mezőgazdasági termelő tulajdonában maradnak és, hogy a feldolgozás eredménye egy az 1307/2013/EU rendelet 4. cikke (1) bekezdése d) pontja szerinti másik mezőgazdasági termék.
Minden egyéb bevétel nem mezőgazdasági tevékenységből származó bevételnek tekintendő.
(2) Az (1) bekezdés alkalmazásában a „bevétel” a költségek és adók levonása előtti bruttó bevételt jelenti.
(3) Az (1) bekezdésben említett uniós támogatás kiszámítása:
a)
Bulgáriában és Romániában a 2015. évre, az 1307/2013/EU rendelet V. mellékletének A. pontjában meghatározott megfelelő összeg alapján;
b)
Horvátországban az 1307/2013/EU rendelet 17. cikkében szereplő minden egyes évre, az említett rendelet VI. mellékletének A. pontjában meghatározott összeg alapján.
12. cikk
Az 1307/2013/EU rendelet 9. cikkének (2) és (4) bekezdésében, valamint az e rendelet 13. cikkének (2) bekezdésében említett közvetlen támogatások összege
(1) A mezőgazdasági termelőnek nyújtott, az 1307/2013/EU rendelet 9. cikke (2) bekezdése harmadik albekezdésének a) pontjában és - adott esetben - az e rendelet 13. cikke (2) bekezdésében említett közvetlen támogatás éves összege a közvetlen támogatásoknak az a teljes összege, amelyre a mezőgazdasági termelő az 1307/2013/EU rendeletnek megfelelően jogosult volt abban a legutolsó pénzügyi évben, amelyre vonatkozóan a nem mezőgazdasági tevékenységből származó bevétel igazolható. Ezt az összeget az 1306/2013./EU rendelet 63. cikke és 91. cikkének (1) bekezdése alkalmazásának figyelembevétele nélkül kell kiszámítani.
Amennyiben az első albekezdésben szereplő legutolsó pénzügyi év 2014 vagy egy korábbi év, úgy a közvetlen támogatás éves összege a közvetlen támogatásoknak az a teljes összege, amelyre a mezőgazdasági termelő a 73/2009/EK rendeletnek megfelelően az annak 21. és 23. cikkében meghatározott támogatáscsökkentéseket és a támogatási körből való kizárásokat megelőzően jogosult volt.
(2) Amennyiben a mezőgazdasági termelő az (1) bekezdés első albekezdésében említett legutolsó pénzügyi évben nem nyújtott be közvetlen támogatásra vonatkozó támogatási kérelmet az 1307/2013/EU rendeletnek megfelelően, akkor az (1) bekezdés első albekezdésében szereplő közvetlen támogatás teljes összegét a tagállamok úgy állapítják meg, hogy a mezőgazdasági termelő által a támogatási kérelem benyújtásának évében az 1306/2013/EU rendelet 72. cikke (1) bekezdése a) pontjának megfelelően bejelentett támogatható hektárok számát megszorozzák az (1) bekezdés első albekezdésében említett évre hektáronként kifizetett nemzeti átlagos közvetlen támogatással.
Az első albekezdésben említett hektáronkénti nemzeti átlagos közvetlen támogatást úgy állapítják meg, hogy az 1307/2013/EU rendelet II. mellékletében az adott évre meghatározott nemzeti felső határértéket elosztják az adott tagállamban arra az évre az 1306/2013/EU rendelet 72. cikke (1) bekezdése a) pontjának megfelelően bejelentett támogatható hektárok teljes számával.
Amennyiben az (1) bekezdés első albekezdésében említett év 2014 vagy egy korábbi év, akkor az e bekezdés első albekezdésében szereplő hektáronkénti nemzeti átlagos közvetlen támogatás megállapítása úgy történik, hogy az adott évre vonatkozóan a 73/2009/EK rendelet VIII. mellékletében meghatározott nemzeti felső határértéket elosztják az adott tagállamban arra az évre a 73/2009/EK rendelet 19. cikke (1) bekezdése a) pontjának megfelelően bejelentett támogatható hektárok teljes számával.
(3) A mezőgazdasági termelőnek nyújtott, az 1307/2013/EU rendelet 9. cikkének (4) bekezdésében említett közvetlen támogatás összege a közvetlen támogatásoknak az a teljes összege, amelyre a mezőgazdasági termelő az 1307/2013/EU rendeletnek megfelelően az 1306/2013/EU rendelet 63. cikkének és 91. cikke (1) bekezdésének alkalmazása előtt a megelőző évben jogosult volt.
Amennyiben az első albekezdésben említett év 2014, úgy a közvetlen támogatás összege a 2014. évi közvetlen támogatásoknak az a teljes összege, amelyre a mezőgazdasági termelő a 73/2009/EK rendelet értelmében az annak 21. és 23. cikkében meghatározott támogatáscsökkentéseket és a támogatási körből való kizárásokat megelőzően jogosult volt.
(4) Amennyiben a mezőgazdasági termelő a (3) bekezdés első albekezdésében említett előző évben nem nyújtott be közvetlen támogatásra vonatkozó támogatási kérelmet az 1307/2013/EU rendeletnek megfelelően, akkor a tagállamok a (3) bekezdés első albekezdésében szereplő közvetlen támogatás teljes összegét úgy állapítják meg, hogy a mezőgazdasági termelő által a támogatási kérelem benyújtásának évében az 1306/2013/EU rendelet 72. cikke (1) bekezdése a) pontjának megfelelően bejelentett támogatható hektárok számát megszorozzák az előző évi hektáronként kifizetett nemzeti átlagos közvetlen támogatással.
Az első albekezdésben említett hektáronkénti nemzeti átlagos közvetlen támogatást úgy állapítják meg, hogy az 1307/2013/EU rendelet II. mellékletében az adott évre meghatározott nemzeti felső határértéket elosztják az adott tagállamban arra az évre az 1306/2013/EU rendelet 72. cikke (1) bekezdése a) pontjának megfelelően bejelentett támogatható hektárok teljes számával.
Amennyiben a (3) bekezdés első albekezdésében említett előző év 2014, akkor az adott mezőgazdasági termelő részére nyújtott közvetlen támogatás éves összegét a tagállamok úgy állapítják meg, hogy a mezőgazdasági termelő által az 1306/2013/EU rendelet 72. cikke (1) bekezdése a) pontjának megfelelően a 2015. évre bejelentett támogatható hektárok számát megszorozzák a 2014. évi hektáronként kifizetett nemzeti átlagos közvetlen támogatással.
A hektáronkénti nemzeti átlagos közvetlen támogatást a 2014. évre úgy állapítják meg, hogy a 2014. évre vonatkozóan a 73/2009/EK rendelet VIII. mellékletében meghatározott nemzeti felső határértéket elosztják az adott tagállamban a 2014. évre az említett rendelet 19. cikke (1) bekezdése a) pontjának megfelelően bejelentett támogatható hektárok teljes számával.
(5) Az (1) és (2) bekezdésben említett közvetlen támogatások teljes összegének kiszámítása:
a)
Bulgáriában és Romániában a 2015. évre, az 1307/2013/EU rendelet V. mellékeltének A. pontjában meghatározott megfelelő összeg alapján;
b)
Horvátországban az 1307/2013/EU rendelet 17. cikkében szereplő minden egyes évre, az említett rendelet VI. mellékletének A. pontjában meghatározott összeg alapján.
13. cikk
Annak bizonyítására vonatkozó kritériumok, hogy a mezőgazdasági tevékenység nem jelentéktelen, valamint hogy a fő üzleti tevékenység, illetve a vállalat célja a mezőgazdasági tevékenység
(1) Az 1307/2013/EU rendelet 9. cikke (2) bekezdése harmadik albekezdése b) alpontjának alkalmazásában a mezőgazdasági tevékenység nem jelentéktelen, ha az e rendelet 11. cikkének értelmezése szerinti mezőgazdasági tevékenységből származó összes bevétel abban a legutolsó pénzügyi évben, amelyre vonatkozóan ez bizonyítható, legalább egyharmada annak a legutolsó pénzügyi évben elért összes bevételnek, amelyre vonatkozóan ilyen bizonyíték rendelkezésre áll.
A tagállamok dönthetnek úgy, hogy a mezőgazdasági tevékenységből származó összes bevétel küszöbértékét egyharmadnál alacsonyabb szinten határozzák meg, feltéve, hogy ez az alacsonyabb küszöbérték nem teszi lehetővé a marginális jelentőségű mezőgazdasági tevékenységet folytató természetes vagy jogi személyek számára azt, hogy aktív mezőgazdasági termelőnek minősüljenek.
Eltérve az első és második albekezdéstől, a tagállamok olyan alternatív kritériumokat határozhatnak meg, amelyek lehetővé teszik, hogy egy adott személy bizonyíthassa, miszerint mezőgazdasági tevékenysége az 1307/2013/EU rendelet 9. cikke (2) bekezdése harmadik albekezdésének b) alpontja értelmében nem jelentéktelen.
(2) Az 1307/2013/EU rendelet 9. cikke (3) bekezdésének a) pontja alkalmazásában a tagállamok az alábbi módszerek alkalmazásával döntést hozhatnak arról, hogy a mezőgazdasági tevékenység a természetes vagy jogi személy, illetve természetes vagy jogi személyek egy csoportja teljes gazdasági tevékenységének csupán jelentéktelen részét teszi ki:
a)
a közvetlen támogatások éves összege az e rendelet 11. cikke értelmezése szerinti nem mezőgazdasági tevékenységből származó teljes bevétel kevesebb mint 5 %-át teszi ki abban a legutolsó pénzügyi évben, amelyre vonatkozóan ez bizonyítható;
b)
a mezőgazdasági tevékenységből származó, e rendelet 11. cikkének értelmezése szerinti teljes bevétel összege abban a legutolsó pénzügyi évben, amelyre vonatkozóan ez bizonyítható, alacsonyabb, mint a tagállamok által eldönthető küszöbérték, és nem haladja az abban a legutolsó pénzügyi évben elért teljes bevétel egyharmadát, amelyre vonatkozóan ez bizonyítható.
Az első albekezdéstől eltérve a tagállamok olyan alternatív kritériumokat határozhatnak meg, amely szerint a mezőgazdasági tevékenység az 1307/2013/EU rendelet 9. cikke (3) bekezdésének a) pontja értelmében jelentéktelennek tekintendő.
(3) Az 1307/2013/EU rendelet 9. cikke (2) bekezdése harmadik albekezdése c) pontjának és - adott esetben - 9. cikke (3) bekezdése b) pontjának alkalmazásában a mezőgazdasági tevékenység egy jogi személy fő üzleti tevékenységének vagy vállalata céljának tekintendő, ha az valamely tagállam hivatalos cégnyilvántartása vagy más azzal egyenértékű hivatalos tanúsítása mint fő üzleti tevékenységet vagy vállalati főfeladatot tartja nyilván. Természetes személy esetében ezzel egyenértékű bizonyíték szükséges.
Amennyiben ilyen nyilvántartások nem léteznek, úgy a tagállamok azzal egyenértékű bizonyítékot alkalmaznak.
Az első és a második albekezdéstől eltérve a tagállamok olyan alternatív kritériumokat határozhatnak meg, amelyek szerint a mezőgazdasági tevékenység az említett rendelet 9. cikke (2) bekezdése harmadik albekezdése c) pontjának és - adott esetben - 9. cikke (3) bekezdése b) pontjának értelmében a természetes vagy jogi személy fő üzleti tevékenységének vagy vállalata céljának tekintendő.
2. FEJEZET
ALAPTÁMOGATÁSI RENDSZER ÉS EGYSÉGES TERÜLETALAPÚ TÁMOGATÁSI RENDSZER
1. SZAKASZ
Az 1307/2013/EU rendelet III. címe 1. fejezetének 1., 2., 3. És 5. szakaszában előírt alaptámogatási rendszer végrehajtásának szabályai
1. Alszakasz
A támogatási jogosultságok első kiosztása
14. cikk
Az öröklés esetei, a jogállásban vagy elnevezésben bekövetkezett változások, valamint az egyesülés és a szétválás
(1) Amennyiben egy mezőgazdasági termelő tényleges vagy várható öröklés útján szerezte meg a mezőgazdasági üzemet vagy annak egy részét, jogosult arra, hogy saját nevében, a mezőgazdasági üzemet eredetileg irányító mezőgazdasági termelőre vonatkozó feltételekkel azonos feltételek mellett igényelje a birtokába került mezőgazdasági üzemnek vagy üzem egy részének kiosztandó támogatási jogosultságokat azok száma és értéke szerint.
Visszavonható várható öröklés esetében a támogatási jogosultságok csak az 1307/2013/EU rendelet 24. cikkének (1) bekezdésében vagy 39. cikkének (1) bekezdésében említett időpontig örökösként megnevezett örökösnek oszthatók ki.
(2) Az elnevezés megváltozása nincs hatással a kiosztandó támogatási jogosultságok számára és értékére.
A jogállás megváltozása nincs hatással a kiosztandó támogatási jogosultságok számára és értékére, amennyiben az új mezőgazdasági üzemet is az a mezőgazdasági termelő irányítja, aki az eredeti mezőgazdasági üzem felett az irányítás, haszon és pénzügyi kockázat tekintetében ellenőrzést gyakorolt.
(3) Az egyesülés vagy szétválás nincs hatással a mezőgazdasági üzem(ek) részére kiosztandó támogatási jogosultságok teljes számára és értékére.
Szétválás esetén, ha a tagállam az 1307/2013/EU rendelet 24. cikkének (4) vagy (5) bekezdését alkalmazza, a szétválás eredményeképpen létrejövő egyes mezőgazdasági üzemeknek kiosztandó támogatási jogosultságok számát úgy kell meghatározni, hogy az adott új mezőgazdasági üzem rendelkezésére álló támogatható hektárok számát meg kell szorozni a jogosultságok számának azon átlagos csökkentésével, amelyet az eredeti mezőgazdasági üzem esetében az 1307/2013/EU rendelet 24. cikkének (4) vagy (5) bekezdésének megfelelően alkalmazni kellett volna.
E bekezdés alkalmazásában a következő meghatározásokat kell alkalmazni:
a) „egyesülés”: két vagy több különálló - az 1307/2013/EU rendelet 4. cikke (1) bekezdésének a) pontja értelmében vett - mezőgazdasági termelő egyesülése egyetlen új - az említett cikk szerinti - mezőgazdasági termelővé, amely az irányítás, haszon és pénzügyi kockázat tekintetében a mezőgazdasági üzemeket eredetileg irányító mezőgazdasági termelők, illetve valamelyikük ellenőrzése alatt áll;
b) „szétválás”: egyetlen - az 1307/2013/EU rendelet 4. cikke (1) bekezdésének a) pontja értelmében vett - mezőgazdasági termelő szétválása a következőkre:
i.
legalább két új, különálló, az említett cikk szerinti mezőgazdasági termelő, amelyek közül legalább egy továbbra is a mezőgazdasági üzemet eredetileg irányító jogi vagy természetes személyek közül legalább egynek az ellenőrzése alatt áll az irányítás, haszon és pénzügyi kockázat tekintetében; vagy
ii.
az eredeti mezőgazdasági termelő és legalább egy új, különálló, az említett cikk szerinti mezőgazdasági termelő.
15. cikk
A támogatható hektárok megállapítása az 1307/2013/EU rendelet 24. cikke (2) bekezdésének és 39. cikke (2) bekezdésének alkalmazásában
(1) A kiosztandó támogatási jogosultságok számának az 1307/2013/EU rendelet 24. cikkének (2) bekezdése és 39. cikkének (2) bekezdése szerinti, olyan esetekben történő megállapításához, amikor nem került sor vis maior vagy rendkívüli körülmények elismerésére, csak azok a támogatható hektárok vehetők figyelembe, amelyek a 640/2014/EU felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet 2. cikke (1) bekezdése második albekezdése 23. pontjának a) alpontja értelmében meghatározottak.
(2) Amikor egy, az (1) bekezdésben említett támogatható hektárra vonatkozóan két vagy több kérelmező nyújt be támogatási jogosultságok kiosztására irányuló kérelmet, akkor azt, hogy kinek kerül kiosztásra a támogatási jogosultság, annak alapján kell eldönteni, hogy ki rendelkezik döntéshozatali jogkörrel az adott hektáron végzett mezőgazdasági tevékenységekkel kapcsolatban, ki rendelkezik a haszon felett és viseli a pénzügyi kockázatokat e tevékenységek kapcsán.
16. cikk
Az 1307/2013/EU rendelet 24. cikkének (6) bekezdése szerinti korlátozás
(1) Az 1307/2013/EU rendelet 24. cikkének (6) bekezdése szerinti csökkentés nem haladhatja meg a kedvezőtlen éghajlati viszonyokkal rendelkező területen elhelyezkedő állandó gyepterületből álló támogatható hektároknak megfelelő támogatási jogosultságok számának 85 %-át.
(2) Az (1) bekezdésében előírt csökkentési együttható alkalmazása céljából a tagállamok az 1307/2013/EU rendelet 24. cikkének (6) bekezdésében említett hátrányos természeti adottságok alapján különbséget tehetnek a kedvezőtlen éghajlati viszonyokkal rendelkező területek kategóriái között annak érdekében, hogy különböző csökkentési együtthatókat alkalmazzanak az egyes kategóriákra.
17. cikk
A támogatási jogosultságok értékének az 1307/2013/EU rendelet 26. és 40. cikke szerinti meghatározása
(1) A 2014. évhez kapcsolódó, az 1307/2013/EU rendelet 26. cikkében említett releváns közvetlen kifizetések, illetve jogosultságok értékének meghatározásához csak az olyan mezőgazdasági termelőknek teljesített kifizetéseket, illetve jogosultságokat kell figyelembe venni, akik az 1307/2013/EU rendelet 9. cikkének és 24. cikke (9) bekezdésének megfelelően jogosultak arra, hogy közvetlen kifizetésben részesüljenek a 2015. évben.
Az 1307/2013/EU rendelet 40. cikkének (3) bekezdésében említett, az alaptámogatási rendszer végrehajtását megelőző naptári évhez kapcsolódó releváns közvetlen kifizetések meghatározásához csak az olyan mezőgazdasági termelőknek teljesített kifizetéseket kell figyelembe venni, akik az 1307/2013/EU rendelet 9. cikkének megfelelően jogosultak arra, hogy közvetlen kifizetésben részesüljenek az alaptámogatási rendszer végrehajtásának első évében.
(2) Az 1307/2013/EU rendelet 26. cikke (6) bekezdésének alkalmazásában a következő szabályok alkalmazandók:
a)
a 73/2009/EK rendelet 68. cikke (1) bekezdésének a), b) és c) pontjában szabályozott különleges támogatási intézkedésekre való hivatkozás nem érinti a tagállamok azon lehetőségét, hogy az adott különleges támogatási intézkedések keretében végrehajtott intézkedések közül egyet vagy többet figyelembe vegyenek;
b)
a valamely mezőgazdasági termelőnek a 2014-es naptári évre az 1307/2013/EU rendelet 26. cikkének (6) bekezdésében említett támogatási programok közül egynek vagy többnek a keretében odaítélt támogatást a 73/2009/EK rendelet II. címének 4. fejezetében meghatározott csökkentések vagy kizárások figyelembevétele nélkül kell kiszámítani;
c)
a tagállamok objektív és megkülönböztetéstől mentes kritériumok alapján dönthetnek arról, hogy az 1307/2013/EU rendelet 26. cikkének (6) bekezdésében felsorolt, az érintett tagállam által alkalmazott egy vagy több program kapcsán milyen szintű támogatást kell figyelembe venni.
E bekezdés alkalmazása során a tagállamok nem veszélyeztethetik a 73/2009/EK rendelet 68. cikke (1) bekezdésének c) pontja, valamint 126., 127. és 129. cikke alapján nyújtott támogatás termeléstől független jellegét.
(3) Az 1307/2013/EU rendelet 26. cikke (6) bekezdésének harmadik albekezdése alkalmazásában a 73/2009/EK rendelet 72a. és 125a. cikke alapján a 2014. naptári évre nyújtott támogatást a 73/2009/EK rendelet II. címének 4. fejezetében meghatározott támogatáscsökkentések és a támogatás köréből való kizárások figyelembevétele nélkül kell kiszámítani.
(4) Az 1307/2013/EU rendelet 26. cikkének (3) bekezdésében szereplő, valamely mezőgazdasági termelő birtokában lévő támogatási jogosultságokra való hivatkozás vonatkozik azokra a támogatási jogosultságokra is, amelyeket adott mezőgazdasági termelőtől a 2014. évre vonatkozó kérelmének benyújtásakor egy másik mezőgazdasági termelő bérel.
18. cikk
A támogatási jogosultságok értékének és számának végleges megállapítása
Amennyiben az 1307/2013/EU rendelet 25. cikke (10) bekezdésében vagy 40. cikke (4) bekezdésének második albekezdésében említett, a mezőgazdasági termelőknek nyújtott tájékoztatás ideiglenes adatokon alapul, a támogatási jogosultságok végleges értékét és számát az 1306/2013/EU rendelet 74. cikke szerinti valamennyi szükséges ellenőrzés után, de minden esetben az alaptámogatási rendszer érintett tagállam általi alkalmazásának első évét követő év április 1-jéig kell megállapítani és közölni a mezőgazdasági termelőkkel.
19. cikk
A támogatási jogosultságok értékének megállapítása rendkívüli esetekben
(1) Amennyiben az 1307/2013/EU rendelet 26. cikkében vagy 40. cikkének (3) bekezdésében említett, a 2014. évhez, illetve az alaptámogatási rendszer végrehajtását megelőző évhez kapcsolódó közvetlen kifizetések közül egy vagy több alacsonyabb, mint a vis maiorral vagy rendkívüli körülményekkel érintett éveket megelőző év megfelelő összegei, akkor a kezdeti egységértéket az adott mezőgazdasági termelőnek a vis maiorral vagy rendkívüli körülményekkel érintett éveket megelőző évben nyújtott összegek alapján kell megállapítani.
(2) A tagállamok dönthetnek úgy, hogy azokra az esetekre korlátozzák az (1) bekezdés alkalmazását, amelyekben a 2014. évhez vagy az alaptámogatási rendszer végrehajtását megelőző évhez kapcsolódó közvetlen kifizetések alacsonyabbak, mint vis maiorral vagy rendkívüli körülményekkel érintett éveket megelőző év megfelelő összegeinek egy bizonyos százaléka. Ez a százalékos érték nem lehet kisebb, mint 85 %.
20. cikk
Magánjogi szerződéses kikötés adásvétel esetén
(1) A tagállamok dönthetnek úgy, hogy egy mezőgazdasági üzemnek vagy annak egy részének az adásvétele esetében a mezőgazdasági termelők egy, az 1306/2013/EU bizottsági végrehajtási rendelet 78. cikke b) pontjának megfelelően a Bizottság által a támogatási jogosultságok kiosztása iránti kérelem benyújtására meghatározott legkésőbbi időpont előtt aláírt szerződés útján a mezőgazdasági üzemmel vagy annak egy részével együtt átruházhatják a kiosztandó megfelelő támogatási jogosultságokat. Ilyen esetben a támogatási jogosultságokat az eladó részére kell kiosztani és közvetlenül a vevőre kell átruházni, aki adott esetben hasznot húz azokból a támogatási jogosultságokból, amelyeket az eladó kapott a 2014. évre, vagy azon jogosultságok értékéből, amelyekkel az eladó 2014-ben rendelkezett az említett támogatási jogosultságok kezdeti egységértékének meghatározásakor az 1307/2013/EU rendelet 26. cikkének megfelelően.
Az ilyen átruházáshoz szükséges, hogy az eladó megfeleljen az 1307/2013/EU rendelet 24. cikke (1) bekezdésének, a vevő pedig az említett rendelet 9. cikkének.
Az ilyen adásvétel nem tekintendő az 1307/2013/EU rendelet 34. cikke (4) bekezdésének értelmében vett, földterület nélküli átruházásnak.
(2) Az (1) bekezdés értelemszerűen alkalmazandó az 1307/2013/EU rendelet III. címe 1. fejezetének 5. szakaszát alkalmazó tagállamokra is.
21. cikk
Magánjogi szerződéses kikötés bérlet esetén
(1) A tagállamok dönthetnek úgy, hogy egy mezőgazdasági üzemnek vagy annak egy részének a bérbeadása esetén a mezőgazdasági termelők egy, a 20. cikk (1) bekezdésének első albekezdésében említett időpont előtt aláírt szerződés útján a mezőgazdasági üzemmel vagy annak egy részével együtt bérbe adhatják a kiosztandó megfelelő támogatási jogosultságokat. Ilyen esetben a támogatási jogosultságokat a bérbeadó részére kell kiosztani és közvetlenül a bérlőnek kell bérbe adni, aki adott esetben hasznot húz azokból a támogatási jogosultságokból, amelyeket a bérbeadó kapott a 2014. évre, vagy azon jogosultságok értékéből, amelyekkel a bérbeadó 2014-ben rendelkezett az említett támogatási jogosultságok kezdeti egységértékének meghatározásakor az 1307/2013/EU rendelet 26. cikkének megfelelően.
Az ilyen átruházáshoz szükséges, hogy a bérbeadó megfeleljen az 1307/2013/EU rendelet 24. cikke (1) bekezdésének, a bérlő pedig a 9. cikkének, és hogy a bérleti szerződés az alaptámogatási rendszer keretében benyújtandó kérelmek benyújtásának végső határideje után járjon le.
Az ilyen bérbeadás nem tekintendő az 1307/2013/EU rendelet 34. cikke (4) bekezdésének értelmében vett földterület nélküli átruházásnak.
(2) Az (1) bekezdés értelemszerűen alkalmazandó az 1307/2013/EU rendelet III. címe 1. fejezetének 5. szakaszát alkalmazó tagállamokra is.
22. cikk
Az 1307/2013/EU rendelet 24. cikkének (1) bekezdése szerinti kedvezményezettek
Az 1307/2013/EU rendelet 24. cikke (1) bekezdése harmadik albekezdése a) pontja i. alpontjának első francia bekezdése alkalmazásában az „áruburgonya” és a „vetőburgonya”a 0701 KN-kód alá tartozó burgonya, a burgonyakeményítő-gyártásra szánt burgonya kivételével.
2. Alszakasz
Jogosultságok aktiválása és átruházása
23. cikk
A támogatási jogosultságok értékének kiszámítása
(1) A támogatási jogosultságokat az első lépésben három tizedesjegyig kell kiszámítani, a második lépésben pedig a legközelebbi második tizedesjegyre kell fel-, illetve lekerekíteni. Amennyiben a számítás olyan eredményt ad, amelyben a harmadik tizedesjegy 5, az összeget felfelé kell kerekíteni a második tizedesjegyre.
(2) Amennyiben egy mezőgazdasági termelő átruházza egy jogosultság törtrészét, az érintett törtrész értékét minden fennmaradó, az 1307/2013/EU rendelet 25. vagy 40. cikkében említett releváns évre vonatkozóan arányosan kell kiszámítani.
(3) A tagállamok a mezőgazdasági termelő tulajdonában lévő jogosultságok törtrészeinek összevonásával módosíthatják a támogatási jogosultságokat. Az összevont jogosultságok értékét minden fennmaradó, az 1307/2013/EU rendelet 25. vagy 40. cikkében említett releváns évre vonatkozóan a törtrészek értékének összeadásával kell meghatározni.
24. cikk
A támogatási jogosultságok értékének kiszámítása
(1) A támogatási jogosultságokat évente csak egyszer jelentheti be kifizetés teljesítésére az azokat (tulajdonosként vagy bérlőként) birtokló mezőgazdasági termelő az egységes kérelem benyújtására vonatkozó legkésőbbi időpontban.
Amennyiben azonban egy mezőgazdasági termelő az 1306/2013/EU rendelet 78. cikkének b) pontja alapján a Bizottság által megállapított szabályoknak megfelelően igénybe veszi az egységes kérelem módosításának lehetőségét, egyúttal a módosítások illetékes hatóságnak történő bejelentésének időpontjában birtokában lévő (tulajdonában lévő vagy bérelt) támogatási jogosultságokat is bejelentheti kifizetésre, feltéve, hogy az érintett támogatási jogosultságokat ugyanannak az évnek a vonatkozásában nem jelenti be egy másik mezőgazdasági termelő.
Amennyiben a mezőgazdasági termelő a támogatási jogosultságokat átruházás útján egy másik mezőgazdasági termelőtől szerzi meg, és az említett másik mezőgazdasági termelő már bejelentette kifizetésre azokat a támogatási jogosultságokat, az érintett támogatási jogosultságok kifizetésre való további bejelentése csak akkor megengedett, ha az átruházó az 1307/2013/EU rendelet 34. cikkének (5) bekezdése alapján a Bizottság által megállapított szabályoknak megfelelően már tájékoztatta az átruházásról az illetékes hatóságot, és az érintett támogatási jogosultságokat az 1306/2013/EU rendelet 78. cikkének b) pontja alapján a Bizottság által az egységes kérelem módosítására vonatkozóan megállapított határidőkön belül visszavonja saját egységes kérelméből.
(2) Amennyiben egy mezőgazdasági termelő - miután az 1307/2013/EU rendelet 33. cikke (1) bekezdésének megfelelően nyilatkozott a rendelkezésére álló összes, egész számban kifejezett támogatási jogosultsághoz tartozó parcelláról - még mindig rendelkezik egy hektár törtrészét kitevő parcellával, újabb egész számú támogatási jogosultságot jelenthet be, ami a parcella méretével arányosan kiszámított támogatásra jogosítja fel. A támogatási jogosultságot az említett rendelet 31. cikke (1) bekezdése b) pontjának alkalmazásában teljes mértékben aktiváltnak kell tekinteni.
25. cikk
A jogosultságok átruházása
(1) Támogatási jogosultságok az év során bármikor átruházhatók.
(2) Amennyiben egy tagállam él az 1307/2013/EU rendelet 34. cikkének (3) bekezdésében előírt lehetőséggel, az 1307/2013/EU rendelet 34. cikke (3) bekezdése alkalmazásának első évében, de legkésőbb a tagállam által az említett rendelet 33. cikkének (1) bekezdése szerint megállapított időpont előtt egy hónappal meg kell határoznia a szóban forgó rendelkezésben említett régiókat.
3. Alszakasz
Nemzeti vagy regionális tartalékok
26. cikk
A nemzeti vagy regionális tartalékba való visszajuttatás a támogatási jogosultságok átruházásához kapcsolódó visszatartás miatt
Amennyiben egy tagállam él az 1307/2013/EU rendelet 34. cikkének (4) bekezdésében előírt lehetőséggel, objektív kritériumok alapján és oly módon, hogy a mezőgazdasági termelők egyenlő elbánásban részesüljenek, és ne torzuljon a piac vagy a verseny, dönthet úgy, hogy a megfelelő, az 1307/2013/EU rendelet 32. cikkének (2) bekezdése értelmében vett támogatható hektárok nélkül átruházott minden egyes támogatási jogosultság éves egységértékének legfeljebb 30 %-át vagy az annak megfelelő, támogatási jogosultságok számában kifejezett összeget visszajuttatja a nemzeti vagy regionális tartalékba.
Az első albekezdéstől eltérve a tagállamok az egyes támogatási jogosultságok éves egységértéke vagy a támogatási jogosultságok számában kifejezett egyenértékű összeg legfeljebb 50 %-ának a visszajuttatásáról rendelkezhetnek az első albekezdésben foglaltak szerint az alaptámogatási rendszer alkalmazásának első három évében.
27. cikk
A rendkívüli nyereségre vonatkozó záradék alkalmazása
Az 1307/2013/EU rendelet 28. cikke és 40. cikke (5) bekezdésének alkalmazásában a támogatási jogosultságok értékének a szóban forgó rendelkezésekben említett növekedését úgy kell meghatározni, hogy a mezőgazdasági termelő támogatási jogosultságainak az 1307/2013/EU rendelet 25. cikke (4) bekezdésének és 26. cikkének, illetve 40. cikke (3) bekezdésének alkalmazásából eredő, az említett rendelet 28. cikke vagy 40. cikke (5) bekezdésében említett adásvétel, illetve bérbeadás utáni értékét össze kell vetni a mezőgazdasági termelő támogatási jogosultságainak az adásvétel vagy bérbeadás nélküli értékével.
28. cikk
A nemzeti vagy regionális tartalékból az 1307/2013/EU rendelet 30. cikkének (6) bekezdése szerint biztosított támogatási jogosultságok megállapítása
(1) Az 1307/2013/EU rendelet 30. cikke (6) bekezdésének alkalmazásában ha egy fiatal mezőgazdasági termelő vagy egy mezőgazdasági tevékenységét megkezdő mezőgazdasági termelő úgy kérelmez támogatási jogosultságokat a nemzeti vagy regionális tartalékból, hogy nem birtokol (tulajdonosként vagy bérlőként) támogatási jogosultságokat, akkor az 1306/2013/EU rendelet 78. cikkének b) pontja alapján a Bizottság által a támogatási jogosultságok kiosztása és értékük növelése iránti kérelmének benyújtása tekintetében megállapított legkésőbbi időpontban birtokában lévő (tulajdonában lévő vagy általa bérelt) támogatható hektárok számával megegyező számú támogatási jogosultságot kell biztosítani neki.
(2) Ha egy fiatal mezőgazdasági termelő vagy egy mezőgazdasági tevékenységét megkezdő mezőgazdasági termelő úgy kérelmez támogatási jogosultságokat a nemzeti vagy regionális tartalékból, hogy már birtokol (tulajdonosként vagy bérlőként) támogatási jogosultságokat, akkor a kérelem benyújtásának az (1) bekezdés szerinti legkésőbbi időpontjában birtokában lévő (tulajdonában lévő vagy általa bérelt) azon támogatható hektárok számával megegyező számú támogatási jogosultságot kell biztosítani neki, amely hektárok kapcsán nem rendelkezik támogatási jogosultsággal (tulajdonosként vagy bérlőként).
Amennyiben azon támogatási jogosultságok értéke, amelyeket a mezőgazdasági termelő már birtokol (tulajdonosként vagy bérlőként), elmarad az 1307/2013/EU rendelet 30. cikke (8) bekezdésének második albekezdésében említett nemzeti vagy regionális átlagtól, ezeknek a támogatási jogosultságoknak az éves egységértéke az említett rendelet 30. cikkének (10) bekezdésében előírtaknak megfelelően megnövelhető a nemzeti vagy regionális átlag értékéig.
Az 1307/2013/EU rendelet 30. cikkének (10) bekezdésében említett értéknövelést az említett rendelet 30. cikkének (7) bekezdése alkalmazásában végrehajtó tagállamokban azonban kötelező az e bekezdés második albekezdésében említett értéknövelés. Az ilyen értéknövelés szintje megfelel az 1307/2013/EU rendelet 30. cikke (7) bekezdésének alkalmazásában végrehajtott legnagyobb mértékű értéknövelés szintjének.
(3) Az 1307/2013/EU rendelet 24. cikke (6) vagy (7) bekezdését alkalmazó tagállamokban a támogatási jogosultságok kiosztására vonatkozóan az említett rendelkezésekben meghatározott korlátozások értelemszerűen alkalmazhatók a támogatási jogosultságoknak az 1307/2013/EU rendelet 30. cikke (6) bekezdésének megfelelően történő kiosztására is.
Azonban a tagállamok dönthetnek úgy, hogy abban az esetben, ha az első albekezdésben említett egy vagy több korlátozás alkalmazása olyan mértékre korlátozza a valamely mezőgazdasági termelő birtokában lévő vagy a tartalékból újonnan kiosztott támogatási jogosultságok teljes számát, amely nem éri el az adott mezőgazdasági termelő rendelkezésére álló támogatható hektárok egy rögzített százalékos arányát abban az évben, amelyben a támogatási jogosultságok tartalékból történő kiosztását kéri, akkor a mezőgazdasági termelőnek további támogatási jogosultságokat kell kiosztani, olyan számban, amely megfelel a mezőgazdasági termelő által az 1306/2013/EU rendelet 72. cikke (1) bekezdésének megfelelően az említett évre vonatkozóan benyújtott kérelemben bejelentett támogatható hektárok teljes száma egy bizonyos hányadának.
Az e cikk második albekezdésében említett, rögzített százalékos arányt az e rendelet 31. cikke (2) bekezdésének második albekezdésében említett módszernek megfelelően kell kiszámítani.
A mezőgazdasági termelő támogatható hektárjai teljes számának az e bekezdés második albekezdésben említett hányadát úgy kell kiszámítani, hogy meg kell felezni az e bekezdés harmadik albekezdésben említett rögzített százalékos arány, valamint a támogatási jogosultságoknak a mezőgazdasági termelő által az 1306/2013/EU rendelet 72. cikke (1) bekezdésének megfelelően az e bekezdés második albekezdésében említett évre vonatkozó kérelmében bejelentett támogatható hektárjaiban meglévő, a mezőgazdasági termelő birtokában lévő támogatási jogosultságok aránya közötti, százalékpontban kifejezett különbséget. Ezen albekezdés alkalmazásában „a mezőgazdasági termelő birtokában lévő támogatási jogosultságok” a már a mezőgazdasági termelő birtokában lévő támogatási jogosultságokat és a tartalékból újonnan kiosztandó támogatási jogosultságokat jelentik.
Az e bekezdés második, harmadik és negyedik albekezdésben említett támogatható hektárok számának kiszámításakor a tagállamok dönthetnek úgy, hogy nem számítják be az állandó növények által elfoglalt területeket, az 1307/2013/EU rendelet 24. cikkének (6) bekezdésében említett kedvezőtlen éghajlati viszonyokkal rendelkező területeken elhelyezkedő állandó gyepterületet vagy az 1307/2013/EU rendelet 4. cikke (2) bekezdése második albekezdésének megfelelően állandó gyepterületként elismert területeket.
Az 1307/2013/EU rendelet 23. cikkében biztosított, az alaptámogatási rendszer regionális szinten történő alkalmazásának lehetőséget kihasználó tagállamok az e bekezdés második albekezdésében említett számítási módszert a vonatkozó régióban 2015-ben kiosztott/bejelentett teljes számra alapozhatják.
A második albekezdésben szereplő küszöbérték meghatározásához a mezőgazdasági termelő által 2011. október 19. után megszerzett vagy bérbe vett földterületet nem lehet figyelembe venni.
(4) E cikk alkalmazásában csak azokat a mezőgazdasági tevékenységüket megkezdő mezőgazdasági termelőket kell figyelembe venni, akik a 2013-as naptári évben vagy egy annál későbbi évben kezdték meg a mezőgazdasági tevékenységüket, és akik legkésőbb két évvel a mezőgazdasági tevékenységük megkezdésének naptári éve után alaptámogatás iránti kérelmet nyújtanak be.
29. cikk
A nemzeti vagy regionális tartalékból az 1307/2013/EU rendelet 30. cikkének (7) bekezdése szerint biztosított támogatási jogosultságok megállapítása
(1) Az 1307/2013/EU rendelet 30. cikke (7) bekezdésének alkalmazásában amennyiben az említett rendelet 30. cikke (10) bekezdésének megfelelően új támogatási jogosultságok kerülnek kiosztásra, azokat az e cikkben foglalt feltételeknek és az érintett tagállam által megállapított objektív kritériumoknak megfelelően kell kiosztani.
(2) Amennyiben egy olyan mezőgazdasági termelő, aki nem rendelkezik (tulajdonosként vagy bérlőként) egyetlen támogatási jogosultsággal sem, az 1307/2013/EU rendelet 30. cikkének (7) bekezdése alapján jogosult arra, hogy támogatási jogosultságokat kapjon a nemzeti vagy regionális tartalékból, és ez iránt kérelmet nyújt be, akkor legfeljebb a kérelem benyújtásának a 28. cikk (1) bekezdése szerinti időpontjában birtokában lévő (tulajdonában lévő vagy általa bérelt) támogatható hektárok számának megfelelő számú támogatási jogosultságot kaphat.
(3) Amennyiben egy olyan mezőgazdasági termelő, aki rendelkezik (tulajdonosként vagy bérlőként) támogatási jogosultságokkal, az 1307/2013/EU rendelet 30. cikkének (7) bekezdése alapján jogosult arra, hogy támogatási jogosultságokat kapjon a nemzeti vagy regionális tartalékból, és ez iránt kérelmet nyújt be, akkor legfeljebb kérelem benyújtásának a 28. cikk (1) bekezdése szerinti időpontjában birtokában lévő (tulajdonában lévő vagy általa bérelt) azon támogatható hektárok számának megfelelő számú támogatási jogosultságot kaphat, amely hektárokra vonatkozóan nem rendelkezik támogatási jogosultsággal (tulajdonosként vagy bérlőként).
Amennyiben azon támogatási jogosultságok értéke, amelyeket a mezőgazdasági termelő már birtokol (tulajdonosként vagy bérlőként), elmarad az 1307/2013/EU rendelet 30. cikke (8) bekezdésének második albekezdésében említett nemzeti vagy regionális átlagtól, ezeknek a támogatási jogosultságoknak az éves egységértéke az említett rendelet 30. cikkének (10) bekezdésében előírtaknak megfelelően megnövelhető a nemzeti vagy regionális átlag értékéig.
(4) Az (1) bekezdés alkalmazásában a tagállamok az adott tagállam által az 1122/2009/EK rendelet 11. cikke (2) bekezdésének megfelelően a 2013-as igénylési évre meghatározott időpontot követő időszakban nem állapíthatnak meg a termeléshez vagy más ágazatspecifikus adathoz kapcsolódó kritériumokat.
30. cikk
A nemzeti vagy regionális tartalékból biztosított támogatási jogosultságok megállapításának további szabályai
(1) A támogatási jogosultságok éves egységértékének az 1307/2013/EU rendelet 30. cikke (10) bekezdésében említett növelése során a tagállamok a támogatási jogosultságok nemzeti vagy regionális tartalékból történő kiosztása iránti kérelem benyújtásakor a mezőgazdasági termelő birtokában lévő (tulajdonában lévő vagy általa bérelt) jogosultságok egységértékének növelését objektív kritériumok alapján és oly módon végzik, hogy a mezőgazdasági termelők egyenlő elbánásban részesüljenek, és ne torzuljon a piac vagy a verseny.
(2) Az (1) bekezdés alkalmazásában a tagállamok az adott tagállam által az 1122/2009/EK rendelet 11. cikke (2) bekezdésének megfelelően a 2013-as igénylési évre meghatározott időpontot követő időszakban nem állapíthatnak meg a termeléshez vagy más ágazatspecifikus adathoz kapcsolódó kritériumokat.
31. cikk
Rendkívüli esetek
(1) Amennyiben egy mezőgazdasági termelő vis maior vagy rendkívüli körülmények miatt nem tudott támogatási jogosultságok kiosztása iránti kérelmet benyújtani az 1307/2013/EU rendelet 24. cikke (1) bekezdésének vagy 39. cikke (1) bekezdésének megfelelően, és támogatási jogosultságokat kérelmez a nemzeti vagy regionális tartalékból, akkor számára az említett rendelet 30. cikke (7) bekezdésének c) pontja alapján támogatási jogosultságokat kell biztosítani. A tagállamok az 1307/2013/EU rendelet 25. cikkének vagy 40. cikkének megfelelően állapítják meg a kiosztandó támogatási jogosultságok éves egységértékét, és meghozzák az említett cikkekben szereplő lehetőségekre vonatkozó döntésüket.
(2) A tagállamok dönthetnek úgy, hogy amennyiben a támogatási jogosultságok kiosztására vonatkozó, az 1307/2013/EU rendelet 24. cikkének (3)-(7) bekezdésében meghatározott egy vagy több korlátozás alkalmazása olyan mértékre korlátozza a valamely mezőgazdasági termelőnek kiosztott támogatási jogosultságok számát, amely nem éri el a mezőgazdasági termelő rendelkezésére álló támogatható hektárok egy rögzített százalékos arányát, és amennyiben a mezőgazdasági termelő támogatási jogosultságokat kérelmez a nemzeti vagy regionális tartalékból, akkor úgy kell tekinteni, hogy az adott mezőgazdasági termelőt az említett rendelet 30. cikke (7) bekezdésének b) pontja értelmében vett „különleges hátrányok” sújtják. Ebben az esetben a mezőgazdasági termelőnek az 1307/2013/EU rendelet 30. cikke (7) bekezdése b) pontjának megfelelően olyan számú támogatási jogosultságot kell kiosztani, amely megfelel a mezőgazdasági termelő által az 1306/2013/EU rendelet 72. cikke (1) bekezdésének megfelelően a 2015-re vonatkozóan benyújtott kérelemben bejelentett támogatható hektárok teljes száma egy bizonyos hányadának.
Az első albekezdésben említett rögzített százalékos arányt a tagállamban 2015-ben az 1307/2013/EU rendelet 24. cikke (3)-(7) bekezdésében foglalt korlátozások alkalmazását követően kiosztott támogatási jogosultságok teljes számának és a tagállamban 2015-ben az 1306/2013/EU rendelet 72. cikke (1) bekezdésének megfelelően bejelentett támogatható hektárok teljes számának a hányadosaként kell kiszámítani.
A mezőgazdasági termelő támogatható hektárjai teljes számának az első albekezdésben említett hányadát úgy kell kiszámítani, hogy meg kell felezni az első és a második albekezdésben említett rögzített százalékos arány, valamint a támogatási jogosultságoknak a mezőgazdasági termelő által az 1306/2013/EU rendelet 72. cikke (1) bekezdése a) pontjának megfelelően 2015-ben bejelentett támogatható hektárok teljes számán belüli aránya közötti, százalékpontban kifejezett különbséget.
Az e bekezdés első, második és harmadik albekezdésben említett támogatható hektárok számának kiszámításakor a tagállamok dönthetnek úgy, hogy nem számítják be az állandó növények által elfoglalt területeket, az 1307/2013/EU rendelet 24. cikkének (6) bekezdésében említett kedvezőtlen éghajlati viszonyokkal rendelkező területeken elhelyezkedő állandó gyepterületet vagy a szóban forgó rendelet 4. cikke (2) bekezdése második albekezdésének megfelelően állandó gyepterületként elismert területeket.
Az 1307/2013/EU rendelet 23. cikkében biztosított, az alaptámogatási rendszer regionális szinten történő alkalmazásának lehetőséget kihasználó tagállamok az e bekezdés második albekezdésében említett számítási módszert a vonatkozó régióban 2015-ben kiosztott/bejelentett teljes számra alapozhatják.
Az első albekezdésben szereplő küszöbérték meghatározásához a mezőgazdasági termelő által 2011. október 19. után megszerzett vagy bérbe vett földterületet nem lehet figyelembe venni.
4. Alszakasz
Az 1307/2013/EU rendelet 21. Cikkének (3) bekezdését alkalmazó tagállamok
32. cikk
Végrehajtás az 1307/2013/EU rendelet 21. cikkének (3) bekezdését alkalmazó tagállamokban
Ezen alszakasz eltérő rendelkezése hiányában e szakasz rendelkezései az 1307/2013/EU rendelet 21. cikkének (3) bekezdését alkalmazó tagállamokra alkalmazandók.
33. cikk
Az 1307/2013/EU rendelet 21. cikke (4) bekezdésének alkalmazása
Annak meghatározásakor, hogy mely támogatási jogosultságok vesztik hatályukat az 1307/2013/EU rendelet 21. cikke (4) bekezdésének megfelelően, a legalacsonyabb értékű támogatási jogosultságokat kell előnyben részesíteni.
Azonos értékű támogatási jogosultságok esetében a tulajdonolt és a bérelt támogatási jogosultságok számát ugyanolyan arányban kell csökkenteni.
A tagállamok dönthetnek úgy, hogy az első és a második bekezdést regionális szinten alkalmazzák.
34. cikk
A támogatási jogosultságok értékének meghatározása az 1307/2013/EU rendelet 26. cikke szerint az említett rendelet 21. cikkének (3) bekezdését alkalmazó tagállamok esetében
A támogatási jogosultságok kezdeti egységértékének meghatározásához az 1307/2013/EU rendelet 21. cikkének (3) bekezdését alkalmazó tagállamok a 2014-re vonatkozó támogatásoknak az említett rendelet 26. cikke (5) bekezdésében említett összegét kiigazíthatják úgy, hogy abból - támogatáscsökkentések és kizárások alkalmazása előtt - kivonják az 1307/2013/EU rendelet 21. cikkének (4) bekezdése alapján hatályukat vesztett támogatási jogosultságokból eredő összeget.
2. SZAKASZ
Egységes területalapú támogatási rendszer
35. cikk
Támogatható hektárok az egységes területalapú támogatási rendszert alkalmazó tagállamokban
Az 1307/2013/EU rendelet III. címe 1. fejezetének 4. szakaszában előírt egységes területalapú támogatási rendszer alkalmazásában, ideértve az 1307/2013/EU rendeletben [a közvetlen kifizetésekről szóló rendelet] az e program céljára bejelentett támogatható hektárok említéseit, csak azok a támogatható hektárok vehetők figyelembe, amelyek a 640/2014/EU felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet 2. cikke (1) bekezdése második albekezdése 23. pontjának a) alpontja értelmében meghatározottak.
36. cikk
Az 1307/2013/EU rendelet 36. cikke (3) bekezdésének alkalmazása
(1) Az egységes területalapú támogatásnak az 1307/2013/EU rendelet 36. cikke (3) bekezdésében előírt differenciálása kapcsán a következő szabályok alkalmazandók:
a)
a 73/2009/EK rendelet 68. cikke (1) bekezdésének a), b) és c) pontjában szabályozott különleges támogatási intézkedésekre való hivatkozás nem érinti a tagállamok azon lehetőségét, hogy az adott különleges támogatási intézkedések keretében végrehajtott intézkedések közül egyet vagy többet figyelembe vegyenek;
b)
a tagállamok objektív és megkülönböztetéstől mentes kritériumok alapján dönthetnek arról, hogy az érintett tagállam által az említett rendelet 36. cikke (3) bekezdése második albekezdésének megfelelően, illetve adott esetben az említett rendelkezés harmadik albekezdésének megfelelően alkalmazott egy vagy több program kapcsán milyen szintű támogatást kell figyelembe venni; Azonban a vonatkozó rendszer keretében 2014-ben nyújtott támogatás figyelembevételekor az egységes területalapú támogatás differenciálásához használt összeg nem lehet nagyobb, mint az ugyanazon rendszer keretében 2014-ben az egyéni mezőgazdasági termelő részére nyújtott megfelelő összeg.
c)
a 73/2009/EK rendelet 68. cikke (1) bekezdése c) pontjának vagy 126., 127. vagy 129. cikkének megfelelően nyújtott támogatás figyelembevételekor az ilyen differenciálás nem veszélyeztetheti az említett rendszerek termeléstől független jellegét.
Ez a fajta differenciálás azon mezőgazdasági termelők részére áll rendelkezésre, akik 2014-ben az 1307/2013/EU rendelet 36. cikke (3) bekezdésének második, harmadik vagy negyedik albekezdésében említett támogatást kapták. A hektáronkénti összeget évente határozzák meg úgy, hogy az egyéni mezőgazdasági termelő részére rendelkezésre álló egységes területalapú támogatás differenciálására szolgáló összeget elosztják az 1306/2013/EU rendelet 72. cikke (1) bekezdése első albekezdésének a) pontjával összhangban a mezőgazdasági termelő által bejelentett támogatható hektárok számával.
(2) Ha az 1307/2013/EU rendelet 36. cikke (3) bekezdésének második albekezdésében említett, 2014-hez kapcsolódó egy vagy több támogatási rendszer keretében nyújtott támogatás összege alacsonyabb, mint a vis maiorral vagy rendkívüli körülményekkel érintett éveket megelőző év megfelelő összege vagy összegei, akkor a tagállamnak az érintett támogatási rendszerek keretében a vis maiorral vagy rendkívüli körülményekkel érintett éveket megelőző évben nyújtott támogatást kell figyelembe vennie.
A tagállamok dönthetnek úgy, hogy azokra az esetekre korlátozzák az első albekezdés alkalmazását, amelyekben a 2014. évhez kapcsolódó közvetlen kifizetések alacsonyabbak, mint vis maiorral vagy rendkívüli körülményekkel érintett éveket megelőző év megfelelő összegeinek egy bizonyos százaléka. Ez a százalékos érték nem lehet kisebb, mint 85 %.
(3) A tagállamok dönthetnek úgy, hogy tényleges vagy várható öröklés esetén az egységes területalapú támogatás differenciálása azon mezőgazdasági termelők számára áll rendelkezésre, akik a mezőgazdasági üzemet örökölték, azzal a feltétellel, hogy az adott mezőgazdasági termelő az egységes területalapú támogatási rendszer keretében támogatható.
37. cikk
Kendertermesztés az egységes területalapú támogatási rendszer keretében
A 9. cikk értelemszerűen alkalmazandó az egységes területalapú támogatási rendszerre is.
3. FEJEZET
KIZÖLDÍTÉS
1. SZAKASZ
Egyenértékűség
38. cikk
A nemzeti vagy regionális tanúsítási rendszerekre alkalmazandó előírások
(1) Az 1307/2013/EU rendelet 43. cikke (3) bekezdésének b) pontjában említett egyenértékű gyakorlatok végrehajtása mellett döntő tagállamok kijelölnek legalább egy, a tanúsítványok kiadásáért felelős állami vagy magánhatóságot, amely tanúsítja, hogy a mezőgazdasági termelő az említett rendelet 43. cikke (3) bekezdésének megfelelő gyakorlatokat folytat mezőgazdasági üzeme területén.
(2) A tanúsítványok kiadásáért felelős állami vagy magánhatóságok teljesítik az alábbi feltételeket:
a)
rendelkeznek a tanúsítási feladatok elvégzéséhez szükséges szakértelemmel, berendezésekkel és infrastruktúrával;
b)
elegendő számú szakképzett és tapasztalt munkatárssal rendelkeznek;
c)
a tanúsítási feladatok végrehajtása tekintetében pártatlanok, és nem áll fenn összeférhetetlenség.
A tanúsítványok kiadásáért felelős magánhatóságok mezőgazdasági termelési ágazaton belüli akkreditációját az EN ISO/IEC 17021 szabvánnyal (Irányítási rendszerek auditját és tanúsítását végző testületekre vonatkozó követelmények) vagy az EN ISO/IEC 17065 szabvánnyal (Megfelelőségértékelés. Termékek, folyamatok és szolgáltatások tanúsítását végző szervezetekre vonatkozó követelmények) összhangban végzik. A tagállami akkreditációt a 765/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel (21) összhangban kizárólag nemzeti akkreditáló testület végezheti el.
(3) Visszavonják a tanúsítványok kiadásáért felelős állami vagy magánhatóság kijelölését, amennyiben nem teljesíti a kijelölésére vonatkozóan a (2) bekezdésben meghatározott feltételeket.
39. cikk
Az 1305/2013/EU rendelet [vidékfejlesztési rendelet] 28. cikkének (6) bekezdésében említett összeg kiszámítása
(1) Azon mezőgazdasági termelők esetében, akik úgy döntenek, hogy az 1307/2013/EU rendelet IX. melléklete I. szakaszának 3. és 4. pontjában és III. szakaszának 7. pontjában említett gyakorlatot, valamint bármely egyéb, a szóban forgó mellékletbe felvett olyan egyenértékű gyakorlatot folytatnak, amelyre vonatkozóan a kettős finanszírozás elkerülése érdekében konkrét számításra van szükség - például az említett rendelet 43. cikke (3) bekezdésének a) pontja értelmében egyenértékű gyakorlatok esetében -, a tagállamoknak az 1305/2013/EU rendelet 28. cikkének (6) bekezdése szerint kiszámított hektáronkénti támogatás összegéből ki kell vonniuk az érintett tagállamban vagy régióban az adott gyakorlattal egyenértékű egyes kizöldítési gyakorlatokra vonatkozó, hektáronkénti átlagos kizöldített kifizetés egyharmadának megfelelő összeget.
Az érintett tagállamban vagy régióban a hektáronkénti átlagos kizöldített kifizetés értékét az 1307/2013/EU rendelet II. mellékletében a 2015-2019. évekre vonatkozóan megállapított átlagos nemzeti felső összeghatárnak az említett rendelet 47. cikkének (1) bekezdésében foglalt százalékos értéke, valamint az 1307/2013/EU rendelet 33. vagy 36. cikkével összhangban 2015-ben bejelentett támogatható hektárok száma alapján kell kiszámítani. Azok a tagállamok, amelyek úgy döntenek, hogy már 2015-ben végrehajtják az e bekezdés első albekezdésében említett gyakorlatokat, a 2015-ben bejelentett támogatható hektárok számát a 73/2009/EK rendelet 34. cikkének (2) bekezdése értelmében 2014-ben bejelentett adatok alapján becsülhetik meg.
(2) Az (1) bekezdéstől eltérve azok a tagállamok, amelyek az 1307/2013/EU rendelet 43. cikke (9) bekezdése harmadik albekezdésének alkalmazásáról határoznak, dönthetnek úgy, hogy az e cikk (1) bekezdésében említett levonást egyedi alapon, az érintett mezőgazdasági termelőnek folyósított hektáronkénti átlagos kizöldített kifizetés egyharmadának megfelelő összeggel alkalmazzák.
A mezőgazdasági termelőnek folyósított átlagos kizöldített kifizetés értékét az 1307/2013/EU rendelet 43. cikke (9) bekezdésének harmadik és negyedik albekezdésével összhangban a 2015-2019. évekre kiszámított egyedi kifizetés átlagos összege, valamint a mezőgazdasági termelő által a rendelet 33. cikkével összhangban 2015-ben bejelentett támogatható hektárok száma alapján kell kiszámítani.
2. SZAKASZ
A növénytermesztés diverzifikálása
40. cikk
A különböző növénykultúrák arányának kiszámítása a növénytermesztés diverzifikálása céljából
(1) Az 1307/2013/EU rendelet 44. cikkének (1) bekezdése szerinti, különböző növénykultúrák arányának a kiszámítása céljából a figyelembe veendő időszak a művelési időszaknak a tagállami hagyományos művelési eljárásokra figyelemmel megállapított leglényegesebb része.
A tagállamoknak a mezőgazdasági termelőket időben értesíteniük kell erről az időszakról. A mezőgazdasági üzem teljes szántóterületén belül minden egyes hektárt igénylési évenként csak egyszer lehet figyelembe venni a különböző növénykultúrák arányának kiszámítása céljából.
(2) A különböző növénykultúrák arányának kiszámításához egy adott növénykultúrával borított terület magában foglalhat olyan tájképi jellemzőket, amelyek a 640/2014/EU felhatalmazáson alapuló rendelet 9. cikkével összhangban támogatható terület részét képezik.
(3) Az olyan területek esetében, ahol a vegyes növénytermesztés úgy valósul meg, hogy két vagy több növénykultúrát külön sorokban termesztenek, mindegyik növénykultúra akkor számít külön növénykultúrának, ha a szóban forgó terület legalább 25 %-át elfoglalja. A külön növénykultúrák által elfoglalt területet úgy kell kiszámítani, hogy a vegyes növénytermesztésű területet el kell osztani azon növénykultúrák számával, amelyek az adott terület legalább 25 %-át elfoglalják, függetlenül az adott területen lévő növénykultúra tényleges részarányától.
Az olyan területek esetében, ahol a vegyes növénytermesztés úgy valósul meg, hogy a fő növénykultúra alá vetnek egy másik növénykultúrát, úgy kell tekinteni, hogy az adott területet csak a fő növénykultúra borítja.
Azokat a területeket, amelyeken vetőmagkeveréket vetnek, a keverékben található egyes növénykultúráktól függetlenül úgy kell tekinteni, hogy az adott területet egyetlen növénykultúra borítja. Az 1307/2013/EU rendelet 44. cikke (4) bekezdése d) pontjának sérelme nélkül az ilyen egyetlen növénykultúrát „vegyes növénykultúrának” nevezzük. Ha megállapítható, hogy a különböző vetőmagkeverékekben lévő fajok különböznek egymástól, akkor a tagállamok különálló egyetlen növénykultúraként ismerhetik el ezeket a különböző vetőmagkeverékeket, azzal a feltétellel, hogy ezek a különböző vetőmagkeverékeket nem használják az 1307/2013/EU rendelet 44. cikke (4) bekezdésének d) pontjában említett növénykultúra céljaira.
3. SZAKASZ
Állandó gyepterület
41. cikk
További, környezeti szempontból érzékeny, a Natura 2000 területein kívüli állandó gyepterületek kijelölésére szolgáló keret
Azokat az 1307/2013/EU rendelet 45. cikke (1) bekezdésének második albekezdésében említett, környezeti szempontból érzékeny állandó gyepterületeket, amelyek kívül esnek a 92/43/EGK irányelv vagy a 2009/147/EK irányelv hatályán, az alábbi egy vagy több kritérium alapján kell kijelölni:
a)
nagy szervesszén-tartalmú szerves talajt - például tőzegláp vagy vizes élőhelyek - takar;
b)
a 92/43/EGK irányelv I. mellékletében felsorolt vagy a nemzeti jogszabályok értelmében védett élőhelyeknek ad otthont;
c)
a 92/43/EGK irányelv II. mellékletében felsorolt vagy a nemzeti jogszabályok értelmében védett növényfajoknak ad otthont;
d)
a 2009/147/EK irányelv I. mellékletében felsorolt vadon élő madárfajok szempontjából kiemelkedően fontos;
e)
a 92/43/EGK irányelv vagy a nemzeti jogszabályok értelmében védett vadon élő állatfajok szempontjából kiemelkedően fontos;
f)
a tagállamok által meghatározandó objektív kritériumok alapján meghatározott, jelentős természeti értéket képviselő állandó gyepterületet borít;
g)
nagy talajerózió-veszélynek kitett talajt takar;
h)
a 2000/60/EK irányelv szerint vízgyűjtő-gazdálkodási tervben érzékeny területként kijelölt területen helyezkedik el.
A tagállamok minden évben dönthetnek úgy, hogy további területeket jelölnek ki és erről a mezőgazdasági termelőt időben értesítik.
42. cikk
Visszaalakítás a környezeti szempontból érzékeny állandó gyepterületekre vonatkozó kötelezettség megszegése esetén
A 2004/35/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (22) sérelme nélkül abban az esetben, ha a mezőgazdasági termelő az 1307/2013/EU rendelet 45. cikke (1) bekezdésének harmadik albekezdésében említett állandó gyepterületet átalakította vagy felszántotta, az érintett tagállam kötelezi a termelőt arra, hogy a szóban forgó területet alakítsa vissza állandó gyepterületté, valamint - eseti alapon - az érintett mezőgazdasági termelőnek pontos utasításokat adhat arra vonatkozóan, hogyan állítsa helyre az okozott környezeti károkat a terület környezeti szempontból érzékeny állapotának a visszaállítása érdekében.
Az említett meg nem felelés megállapítását követően a mezőgazdasági termelőt haladéktalanul értesíteni kell arról, hogy a területet vissza kell alakítania és arról a határidőről, ameddig ennek eleget kell tennie. Ez az időpont legkésőbb a, következő évre vonatkozó egységes kérelem benyújtásának időpontja, vagy Svédország és Finnország esetében a következő év június 30. lehet.
Az 1307/2013/EU rendelet 4. cikke (1) bekezdésének h) pontjától eltérve úgy kell tekinteni, hogy a visszaalakított terület a visszaalakítás első napjától állandó gyepterület, amelyre az 1307/2013/EU rendelet 45. cikke (1) bekezdésének harmadik albekezdésében említett kötelezettség vonatkozik.
43. cikk
Az állandó gyepterület arányának kiszámítása
(1) Az 1307/2013/EU rendelet V. címében említett mezőgazdasági kistermelői támogatási rendszerben részt vevő mezőgazdasági termelők által bejelentett területek, valamint a 834/2007/EK tanácsi rendelet (23) 11. cikkével összhangban a mezőgazdasági üzem ökológiai termelésre használt egységei nem számítanak bele az állandó gyepterület teljes mezőgazdasági területhez viszonyított arányába, valamint az 1307/2013/EU rendelet 45. cikkének (2) bekezdésében említett referenciaarányba.
(2) A mezőgazdasági termelők által 2012-ben állandó legelőként hasznosított földterületként bejelentett, más hasznosítási formájú földterületté átalakított területek levonhatók az állandó gyepterületek 1307/2013/EU rendelet 45. cikke (2) bekezdése második albekezdésének a) pontja szerinti kiszámítása során, az olyan állandó legelő vagy állandó gyepterület hektárszámáig, amelyet a mezőgazdasági termelők 2012 után alakítottak ki és 2015-ben jelentettek be nemzeti, regionális, szubregionális szinten vagy a mezőgazdasági üzem szintjén, feltéve, hogy az állandó legelők fenntartására vonatkozóan a 73/2009/EK rendelet 6. cikkének (2) bekezdésében és az 1306/2013/EU rendelet 93. cikke (3) bekezdésében meghatározott meglévő szabályok teljesülnek.
Az első albekezdésben foglaltak szerint a 2012 után kialakított állandó legelő vagy állandó gyepterület hektárszámának kiszámításakor csak a 73/2009/EK rendelet 34. cikke (2) bekezdésének megfelelően 2012-ben, 2013-ban vagy 2014-ben bejelentett mezőgazdasági területen lévő állandó legelő vagy állandó gyepterület hektárszámát kell figyelembe venni.
(3) A tagállamok kiigazítják a referenciaarányt, ha úgy ítélik meg, hogy jelentős hatás éri az arány alakulását, különösen az ökológiai termelésre használt területek változása vagy a mezőgazdasági kistermelői támogatási rendszerben részt vevők sokaságában bekövetkező változás miatt. Ilyen helyzetekben a tagállamok haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot a kiigazításról és az annak alapjául szolgáló indokokról.
44. cikk
Az állandó gyepterület arányának fenntartása
(1) A tagállamok előírhatják a mezőgazdasági termelők szintjén azt a betartandó egyedi kötelezettséget, hogy előzetes egyedi engedélyeztetés nélkül ne alakítsák át az állandó gyepterületeket. A mezőgazdasági termelőket haladéktalanul, de legkésőbb annak az évnek november 15-e előtt tájékoztatni kell erről a kötelezettségről, amelyben az érintett tagállam így rendelkezik. A szóban forgó kötelezettség csak azon mezőgazdasági termelők esetében alkalmazandó, akikre vonatkoznak az 1307/2013/EU rendelet III. címének 3. fejezete szerinti, az 1307/2013/EU rendelet 45. cikke (1) bekezdésének hatálya alá nem tartozó állandó gyepterületekkel kapcsolatos kötelezettségek.
Az engedély kiállítása objektív és megkülönböztetéstől mentes kritériumok, ezen belül környezetvédelmi kritériumok alkalmazásától függhet. Amennyiben az első albekezdésben említett engedély esetében alkalmazni kell azt a feltételt, hogy megegyező hektárszámú másik területet kell állandó gyepterületként létrehozni, az 1307/2013/EU rendelet 4. cikke (1) bekezdésének h) pontjától eltérve úgy kell tekinteni, hogy a szóban fogó terület az átalakítás első napjától kezdve állandó gyepterület. Az ilyen területeket az átalakítás időpontját követő legalább öt egymást követő évben gyep vagy más egynyári takarmánynövény termesztésére kell használni, vagy - amennyiben a tagállam úgy dönt - abban az esetben, amikor a mezőgazdasági termelő olyan területet alakít át állandó gyepterületté, amelyet már eddig is gyep vagy más egynyári takarmánynövény termesztésére használt, az öt egymást követő év eléréséhez szükséges fennmaradó számú évben.
(2) Ha megállapítást nyer, hogy az 1307/2013/EU rendelet 45. cikke (2) bekezdésének első albekezdésében említett arány az ugyanabban a cikkben említett referenciaarányhoz képest több mint 5 %-kal csökkent, az érintett tagállam kötelezettséget ír elő a földterületek állandó gyepterületté való visszaalakítására vonatkozóan, illetve szabályokat ír elő az állandó gyepterületek új átalakításának elkerülése céljából.
A tagállamok meghatározzák a visszaalakítási kötelezettség tárgyát képező mezőgazdaság termelők körét, mégpedig azon termelők közül:
a)
akikre vonatkoznak az 1307/2013/EU rendelet III. címének 3. fejezete szerinti, az említett rendelet 45. cikke (1) bekezdésének hatálya alá nem tartozó állandó gyepterületekkel kapcsolatos kötelezettségek, valamint;
b)
akik az 1306/2013/EU rendelet 72. cikkével vagy a 73/2009/EK rendelet 19. cikkével összhangban az elmúlt két naptári év során vagy 2015-ben az elmúlt három naptári év során benyújtott kérelmek alapján olyan mezőgazdasági területekkel rendelkeznek, amelyek állandó gyepterületként vagy állandó legelőként használt földterületből valamilyen más célú földterületté lettek átalakítva.
Ha a második albekezdés b) pontjában említett időszakok 2015 előtti naptári éveket tartalmaznak, a visszaalakítási kötelezettség olyan, állandó legelőként használt földterületből valamilyen más célú földterületté átalakított területekre is alkalmazandó, amelyekre vonatkozott a 73/2009/EK rendelet 6. cikkének (2) bekezdése vagy az 1306/2013/EU rendelet 93. cikkének (3) cikke.
A tagállamok annak meghatározása során, hogy mely mezőgazdasági termelőnek kell területet visszaalakítania állandó gyepterületté, először azokat a termelőket kötelezik a visszaalakításra- ha vannak ilyenek -, akik rendelkeznek olyan területtel, amely az e cikk (1) bekezdésében vagy az 1122/2009/EK rendelet 4. cikkének (1) bekezdésében említett engedélyeztetési követelmény megsértésével állandó gyepterületként vagy állandó legelőként használt földterületből valamilyen más célú földterületté lett átalakítva. Az érintett mezőgazdasági termelőknek a teljes átalakított területet vissza kell alakítaniuk.
(3) Ha a (2) bekezdés negyedik albekezdésének alkalmazása nem vezet az 1307/2013/EU rendelet 45. cikke (2) bekezdésének első albekezdésében említett aránynak az 5 %-os küszöb feletti növekedéséhez, a tagállamok úgy rendelkeznek, hogy azoknak a mezőgazdasági termelőknek, akik rendelkeznek olyan területtel, amely az e cikk (2) bekezdése második albekezdésének b) pontjában említett időszak során állandó gyepterületként vagy állandó legelőként használt földterületből valamilyen más célú földterületté lett átalakítva, az átalakított terület bizonyos százalékát szintén vissza kell alakítaniuk állandó gyepterületté vagy a százaléknak megfelelő nagyságú, más területen állandó gyepterületet kell létrehozniuk. A százalékos arányt a mezőgazdasági termelő által az e cikk (2) bekezdése második albekezdésének b) pontjában említett időszakok alatt átalakított területek, valamint az 1307/2013/EU rendelet 45. cikkének (2) bekezdésében említett aránynak az 5 %-os küszöb fölé emeléséhez szükséges terület alapján kell kiszámítani.
Az első albekezdésben említett százalékos mérték kiszámításakor a tagállamok kizárhatják a mezőgazdasági termelő által átalakított területből azokat a területeket, amelyek 2015. december 31. után váltak állandó gyepterületté, azzal a feltétellel, hogy évente elvégzik a térinformatikai támogatási kérelemben évente bejelentett állandó gyepterület adminisztratív keresztellenőrzéseit a mezőgazdasági parcellák azonosítási rendszerében rögzített, 2015-ben állandó legelőként bejelentett terület térbeli metszésével, valamint azzal a feltétellel, hogy ezeket az állandó gyepterületeket nem a visszaalakítási kötelezettség vagy az állandó gyepterület kialakítására vonatkozó kötelezettség eredményeként alakították ki a (2) bekezdés vagy az e bekezdés rendelkezései szerint. Ha azonban e kizárás nem teszi lehetővé az 1307/2013/EU rendelet 45. cikke (2) bekezdésének első albekezdésében említett aránynak az 5 %-os küszöb fölé emelését, a tagállamok nem zárhatják ki e területeket.
Azok az állandó gyepterületek vagy állandó legelőként hasznosított földterületek, amelyeket a mezőgazdasági termelők az 1698/2005/EK tanácsi rendelet (24) és az 1305/2013/EU tanácsi rendelet szerinti kötelezettségvállalás keretében hoztak létre, a mezőgazdasági termelő által átalakított területként nem vehető figyelembe az első albekezdésben említett arány kiszámításához.
A mezőgazdasági termelőket haladéktalanul - de legkésőbb az 5 %-ot meghaladó csökkenés megállapításának éve december 31. előtt - tájékoztatni kell a rájuk vonatkozó egyedi visszaalakítási kötelezettségről és az állandó gyepterület új átalakításának elkerülésére vonatkozó szabályokról. A visszaalakítási kötelezettséget a következő évre vonatkozó egységes kérelem benyújtásának időpontjáig, vagy Svédország és Finnország esetében a következő év június 30-ig kell teljesíteni.
Az 1307/2013/EU rendelet 4. cikke (1) bekezdésének h) pontjától eltérve úgy kell tekinteni, hogy az állandó gyepterületté visszaalakított vagy állandó gyepterületként létrehozott terület a visszaalakítás, illetve létrehozás első napjától kezdve állandó gyepterület. Az említett területeket az átalakítás időpontját követő legalább öt egymást követő évben gyep vagy más egynyári takarmánynövény termesztésére kell használni, vagy - amennyiben a tagállam úgy dönt - abban az esetben, amikor a mezőgazdasági termelő olyan területet alakít át állandó gyepterületté, amelyet már eddig is gyep vagy más egynyári takarmánynövény termesztésére használt, az öt egymás követő év eléréséhez szükséges fennmaradó évben.
4. SZAKASZ
Ökológiai jelentőségű terület
45. cikk
Az ökológiai jelentőségű terület típusaira vonatkozó további kritériumok
(1) Az 1307/2013/EU rendelet 46. cikke (2) bekezdésének első albekezdésében felsorolt területtípusok ökológiai jelentőségű területnek történő minősítéséhez e cikk (2)-(11) bekezdése alkalmazandó.
(2) A parlagon hagyott földterületeken tilos mezőgazdasági termelést végezni. Az 1307/2013/EU rendelet 4. cikke (1) bekezdésének h) pontjától eltérve az ökológiai jelentőségű terület céljára öt évnél hosszabb ideig parlagon hagyott földterület továbbra is szántóterület.
(3) A teraszok a GAEC 7 értelmében, az 1306/2013/EU rendelet II. mellékletében említett módon védett teraszok és egyéb teraszok. A tagállamok dönthetnek úgy, hogy csak a GAEC 7 értelmében védett teraszokat tekintik ökológiai jelentőségű területnek. Az egyéb teraszok figyelembevétele mellett döntő tagállamok kritériumokat határoznak meg ezen egyéb teraszok tekintetében, ideértve a nemzeti és regionális sajátosságok alapján megállapított minimális magasságot.
(4) A tájképi elemek a mezőgazdasági termelők rendelkezésére állnak, és azok tekintendők tájképi elemeknek, amelyek a GAEC 7, az SMR 2 vagy az SMR 3 értelmében védettek az 1306/2013/EU rendelet II. mellékletében foglaltak szerint, valamint tájképi elemek a következők is:
a)
legfeljebb 10 méter széles sövények vagy fás sávok;
b)
legalább 4 méter átmérőjű lombkoronával rendelkező, elszigetelten álló fák;
c)
legalább 4 méter átmérőjű lombkoronával rendelkező, sorban álló fák. A lombkoronák közötti távolság nem haladja meg az 5 métert;
d)
átfedés záródással összekapcsolt fákból álló facsoportok, és mindkét esetben legfeljebb 0,3 hektár kiterjedésű bozótfoltok;
e)
1-20 méter széles táblaszegélyek, amelyeken mezőgazdasági termelés nem végezhető;
f)
legfeljebb 0,1 hektár területű tavak. A betonból vagy műanyagból készült tározók nem tekinthetők ökológiai jelentőségű területnek;
g)
legfeljebb 6 méter széles vizesárkok, ideértve az öntözés vagy vízelvezetés céljára szolgáló nyílt vízfolyásokat. A betonfalú csatornák nem tekinthetők ökológiai jelentőségű területnek;
h)
hagyományos kőfalak.
A tagállamok dönthetnek úgy, hogy a tájképi elemek kiválasztását a GAEC 7, az SMR 2 vagy az SMR 3 szerinti elemekre korlátozzák az 1306/2013/EU rendelet II. mellékletében foglaltak szerint, és/vagy - kellőképpen indokolt esetben - az első albekezdés a) - h) pontjában felsorolt egy vagy több elemre.
Az első albekezdés b) és c) pontjának alkalmazásában a tagállamok felvehetik a felsorolásba az általuk értékes tájképi elemnek tekintett, legfeljebb 4 méter átmérőjű lombkoronával rendelkező fákat.
Az első albekezdés e) pontjának alkalmazásában a tagállamok kisebb maximális szélességet is meghatározhatnak.
Az első albekezdés f) pontja alkalmazásában a tagállamok megállapíthatják a tavak minimális méretét, és dönthetnek úgy, hogy a part menti vegetációval borított, legfeljebb 10 méter széles sávot beszámítják a tó méretébe. Kritériumokat határozhatnak meg annak biztosítása érdekében, hogy a tavak természeti értéket képviselőként minősüljenek, figyelembe véve a tavaknak az élőhelyek és fajok megőrzése szempontjából betöltött szerepét.
Az első albekezdés h) pontjának alkalmazásában a tagállamok a nemzeti vagy regionális sajátosságokon alapuló minimumkövetelményeket határoznak meg, ideértve a magassági és szélességi értékek korlátozását.
(5) A védelmi sávok magukban foglalják a GAEC 1, az SMR 1 vagy az SMR 10 alapján megkövetelt, az 1306/2013/EU rendelet II. mellékletében foglaltak szerinti, vízfolyások mentén elhelyezkedő védelmi sávokat, illetve további védelmi sávokat. E további védelmi sávok minimális szélességét a tagállamok határozzák meg, az azonban nem lehet 1 méternél kisebb. A sávok szántóterületen helyezkednek el vagy azzal határosak oly módon, hogy hosszú éleik párhuzamosak a vízfolyás vagy víztest szélével. A vízfolyások mentén ide tartozhatnak a part menti vegetációval borított, legfeljebb 10 méter széles sávok. A védelmi sávokon tilos mezőgazdasági termelést végezni. A termelés mellőzésére vonatkozó követelménytől eltérve a tagállamok engedélyezhetik a legeltetést vagy a kaszálást, amennyiben a védelmi sáv továbbra is megkülönböztethető a sávval határos mezőgazdasági földterülettől.
(6) Az agrár-erdészeti hektárok olyan szántóterület, amely az 1307/2013/EU rendelet III. címének 1. fejezetében említett, és az 1698/2005/EK rendelet 44. cikke vagy az 1305/2013/EU rendelet 23. cikke értelmében korábban odaítélt vagy jelenleg odaítélendő támogatás feltételeit teljesítő alaptámogatási rendszer vagy egységes területalapú támogatási rendszer keretében támogatható.
(7) Az erdőszélek mentén fekvő támogatható hektársávok tekintetében a tagállamok hatásköre eldönteni, hogy engedélyezik a mezőgazdasági termelést, művelési tilalmat vezetnek be, vagy mindkét lehetőséget biztosítják a mezőgazdasági termelők számára. Amennyiben egy tagállam úgy dönt, hogy nem engedélyezi a mezőgazdasági termelést, a művelési tilalomtól eltérve engedélyezheti a legeltetést vagy a kaszálást, amennyiben a sáv továbbra is megkülönböztethető a sávval határos mezőgazdasági földterülettől. E sávok minimális szélességét a tagállamok határozzák meg, az azonban nem lehet 1 méternél kisebb. A sávok maximális szélessége 10 méter.
(8) Azon rövid rotációs idejű sarjerdővel beültetett területek esetében, amelyeken nem használnak ásványi műtrágyát és/vagy növényvédő szereket, a tagállamok - az ökológiai szempontból legmegfelelőbb fajoknak az 1307/2013/EU rendelet 4. cikke (2) bekezdésének c) pontja szerint összeállított jegyzékből történő kiválasztásával, és így az egyértelműen nem őshonos fajok kizárásával - létrehozzák az e célra felhasználható fajok jegyzékét. A tagállamok - az ökológiai jelentőségű területek célját, különösen a biológiai sokféleség megóvását és fokozását szem előtt tartva - meghatározzák továbbá az ásványi műtrágya és növényvédő szerek használatára vonatkozó előírásokat.
(9) A köztes kultúrákkal és takarónövényzettel borított területek magukban foglalják az 1306/2013/EU rendelet II. mellékletében foglaltak szerint az SMR 1 követelményei értelmében meghatározott ilyen területeket, valamint más, köztes kultúrákkal és takarónövényzettel borított területeket, amennyiben azokat különböző növényfajok magkeverékének vetésével vagy a főnövény mellett fű alávetésével hozták létre. A tagállamok létrehozzák az alkalmazandó növényfajok keverékeinek jegyzékét, és meghatározzák a köztes kultúrák és a takarónövények vetési időszakát, ezenkívül kiegészítő feltételeket állapíthatnak meg a termelési módszerek tekintetében. A tagállamok által meghatározandó időszak nem tarthat október 1-jénél tovább.
A köztes kultúrákkal és takarónövényzettel borított területek nem foglalják magukban az ősszel, rendesen betakarítás vagy legeltetés céljára vetett, téli takarónövényekkel borított területeket. Nem tartoznak ide az 1307/2013/EU rendelet IX. melléklete I. szakaszának 3. és 4. pontjában említett, és a szóban forgó rendelet 43. cikke (3) bekezdésének a) pontjában foglalt kötelezettségvállalások útján végrehajtott egyenértékű gyakorlatokkal érintett területek sem.
(10) A nitrogénmegkötő növényekkel beültetett területeken a mezőgazdasági termelők azokat a nitrogénmegkötő növényeket termeszthetik, amelyek szerepelnek a tagállamok által összeállított listán. A lista azokat a nitrogénmegkötő növényeket tartalmazza, amelyek a tagállamok megítélése szerint hozzájárulnak a biológiai sokféleség javítására vonatkozó célkitűzéshez. A termesztési idény során ezeknek a növényeknek jelen kell lenniük. A tagállamok szabályokat hoznak létre arra vonatkozóan, hogy hol termeszthetők a területet ökológiai jelentőségét adó nitrogénmegkötő növények. Ezek a szabályok figyelembe veszik a 91/676/EGK és a 2000/60/EK irányelv célkitűzései megvalósításának szükségességét, hiszen a nitrogénmegkötő növények ősszel fokozhatják a nitrogén kilúgozódásának kockázatát. A tagállamok kiegészítő feltételeket állapíthatnak meg a termelési módszerek tekintetében.
A nitrogénmegkötő növényekkel beültetett területek nem foglalják magukban az 1307/2013/EU rendelet IX. melléklete I. szakaszának 3. és 4. pontjában említett, és a szóban forgó rendelet 43. cikke (3) bekezdésének a) pontjában foglalt kötelezettségvállalások útján végrehajtott egyenértékű gyakorlatokkal érintett területeket.
(11) A mezőgazdasági termelő ugyanazt a területet vagy tájképi elemet egy igénylési évben csak egyszer jelentheti be az ökológiai jelentőségű területre vonatkozó követelmény teljesítése céljából.
46. cikk
Az ökológiai jelentőségű területekre vonatkozó követelmény regionális szintű végrehajtásával kapcsolatos szabályok
(1) Az 1307/2013/EU rendelet 46. cikkének (5) bekezdésében előírt regionális szintű végrehajtás mellett döntő tagállamok az említett cikk alkalmazásában régiókat határoznak meg. A meghatározandó régiók hasonló mezőgazdasági és környezeti feltételekkel rendelkező, egységes és homogén földrajzi területeket foglalnak magukban. Ebben a tekintetben a homogenitás a talajtípusra, a tengerszint feletti magasságra, valamint a természeti és természetközeli területek jelenlétére vonatkozik.
(2) A meghatározott régiókon belül a tagállamok kijelölik azokat a területeket, amelyeken az ökológiai jelentőségű területre vonatkozó követelmény tekintetében meghatározott százalékpontok legfeljebb felét végre kell hajtani.
(3) A meghatározott területek tekintetében a tagállamok különleges kötelezettségeket írnak elő a részt vevő mezőgazdasági termelők vagy azok csoportjai számára. Ezek a kötelezettségek biztosítják az egymással határos ökológiai jelentőségű területek egybefüggő struktúráinak létrehozását. A részt vevő mezőgazdasági termelőkre vagy azok csoportjaira vonatkozó kötelezettségek magukban foglalják azt az előírást, hogy az 1307/2013/EU rendelet 46. cikkének (1) bekezdésében meghatározott kötelezettség hatálya alá tartozó terület legalább 50 %-a az egyes részt vevő mezőgazdasági termelők adott régión belüli mezőgazdasági üzemének földterületén helyezkedjen el, és összhangban álljon az említett rendelet 46. cikke (2) bekezdésének második albekezdésével.
(4) A részt vevő mezőgazdasági termelőkre vagy azok csoportjaira vonatkozó kötelezettségek biztosítják, hogy a (3) bekezdésben említett, egybefüggő ökológiai jelentőségű területek magukban foglalnak egy vagy több, az 1307/2013/EU rendelet 46. cikke (2) bekezdése első albekezdésének a), c), d) és h) pontjában szereplő területet.
(5) A területek (2) bekezdés szerinti kijelölése és a kötelezettségek (3) bekezdésben említett előírása során a tagállamok adott esetben figyelembe veszik a nemzeti vagy regionális szintű biológiai sokféleség meglévő mértékét és/vagy az éghajlatváltozás mérséklését és az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodást célzó stratégiákat, vízgyűjtő-gazdálkodási terveket, illetve a Natura 2000 hálózatnak a 92/43/EGK irányelv 10. cikkében említett ökológiai egységessége biztosítása, illetőleg a környezetbarát infrastruktúrára vonatkozó stratégia végrehajtásához való hozzájárulás érdekében meghatározott szükségleteket.
(6) A mezőgazdasági termelőkre vonatkozó kötelezettségek előírását megelőzően a tagállamok konzultációt folytatnak az érintett mezőgazdasági termelőkkel vagy azok csoportjaival és más érdekeltekkel. E konzultációt követően a tagállamok véglegesítik a regionális szintű végrehajtásra vonatkozó részletes tervet, és tájékoztatják a konzultációban részt vevő érdekelt feleket és az érintett mezőgazdasági termelőket vagy azok csoportjait erről a tervről, ideértve a területek kijelölését és a részt vevő mezőgazdasági termelőkre vagy azok csoportjaira vonatkozó kötelezettségeket, valamint különösen az egyes mezőgazdasági termelők által saját mezőgazdasági üzemük területén végrehajtandó pontos százalékos értékeket. Ezt az információt a tagállamok legkésőbb a regionális szintű végrehajtás évét megelőző év június 30-ig - illetve e rendelet alkalmazásának első évében kellő időben ahhoz, hogy a mezőgazdasági termelő megfelelően benyújthassa kérelmét - továbbítják a mezőgazdasági termelő számára.
A mezőgazdasági termelőknek történő, az 1307/2013/EU rendelet 43. cikkének (9) bekezdésében említett kifizetések sérelme nélkül a tagállamok gondoskodnak arról, hogy szabályokat határozzanak meg a mezőgazdasági termelők közötti pénzügyi ellentételezés, valamint meg nem felelés esetén az egybefüggő ökológiai jelentőségű területekre vonatkozó közigazgatási szankciók tekintetében.
47. cikk
A kollektív végrehajtással és az egymás közvetlen közelében lévőnek tekintendő mezőgazdasági üzemek által teljesítendő kritériumokkal kapcsolatos szabályok
(1) Azok a tagállamok, amelyek úgy döntenek, hogy az 1307/2013/EU rendelet 46. cikkének (6) bekezdésében előírtaknak megfelelően engedélyezik a kollektív végrehajtást, az egymás közvetlen közelében lévőnek tekintendő mezőgazdasági üzemek által teljesítendő kritériumokat határoznak meg, az alábbiak bármelyikének segítségével:
a)
azok a mezőgazdasági termelők, akik mezőgazdasági üzemeinek 80 %-a ugyanazon a településen van;
b)
azok a mezőgazdasági termelők, akik mezőgazdasági üzemének 80 %-a a tagállamok által megállapítandó számú - de legfeljebb 15 - kilométer sugarú körnek megfelelő kiterjedésű területen helyezkedik el.
(2) A kollektív végrehajtásra kijelölt területek, valamint a mezőgazdasági termelőkre vagy azok csoportjaira vonatkozó kötelezettségek meghatározása mellett döntő tagállamok figyelembe veszik a nemzeti vagy regionális szintű biológiai sokféleség meglévő mértékét és/vagy az éghajlatváltozás mérséklését és az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodást célzó stratégiákat, vízgyűjtő-gazdálkodási terveket, illetve a Natura 2000 hálózatnak a 92/43/EGK irányelv 10. cikkében említett ökológiai egységessége biztosítása, illetőleg a környezetbarát infrastruktúrára vonatkozó stratégia javításához való hozzájárulás érdekében meghatározott szükségleteket.
(3) A részt vevő mezőgazdasági termelőkre vagy azok csoportjaira vonatkozó, (2) bekezdésben említett kötelezettségek között szerepel az a feltétel, hogy az egybefüggő ökológiai jelentőségű területek magukban foglalnak egy vagy több, az 1307/2013/EU rendelet 46. cikke (2) bekezdése második albekezdésének a), c), d) és h) pontjában szereplő területet.
(4) A kollektív végrehajtásban részt vevő mezőgazdasági termelők írásos megállapodást kötnek, amely részletesen ismerteti a pénzügyi ellentételezéssel, valamint meg nem felelés esetén a közös ökológiai jelentőségű területekre vonatkozó közigazgatási szankciókkal kapcsolatos belső szabályokat.
48. cikk
Az erdő és a mezőgazdasági földterület arányának meghatározása
(1) Az 1307/2013/EU rendelet 46. cikke (7) bekezdésének végrehajtása mellett döntő tagállamok az Eurostat rendelkezésre álló adatai alapján meghatározzák az erdőknek és a teljes földterületnek az említett bekezdés első albekezdésében foglalt százalékos arányát. Az erdőre vonatkozó adatok az ENSZ Élelmezésügyi és Mezőgazdasági Szervezete által alkalmazott fogalommeghatározásra utalnak, és nem foglalják magukban az egyéb fás területekhez tartozó területet. A teljes földterület nem foglalja magában a szárazföldi vizekkel - többek között a folyókkal és tavakkal - borított területet.
(2) Az erdőnek és a mezőgazdasági földterületnek az 1307/2013/EU rendelet 46. cikkének (7) bekezdésében említett arányát az Eurostat rendelkezésre álló adatainak felhasználásával kell kiszámítani. Ha az Eurostatnál nem állnak rendelkezésre az erdővel borított földterületre és a mezőgazdasági földterületre vonatkozó, az erdő arányának az LAU2 szinttel egyenértékű terület szintjén, vagy egy hasonló mezőgazdasági tulajdonságokkal rendelkező egyetlen, egyértelműen egybefüggő földrajzi területet lefedő, pontosan körülhatárolt egység szintjén történő értékeléséhez szükséges adatok, alkalmazhatók más adatforrások.
A tagállamoknak bizonyítaniuk kell, hogy az erdős területekre és a mezőgazdasági földterületekre vonatkozó, naprakész és következetes adatokat alkalmaztak, amelyek a lehető legnagyobb mértékben tükrözik a tényleges helyzetet.
(3) Az (1) és (2) bekezdésben említett adatok és számítások három évig érvényesek. E határidő lejártát követően az 1307/2013/EU rendelet 46. cikkének (7) bekezdésében előírt mentesség további alkalmazása és a hároméves időszak megújítása mellett döntő tagállamok - a legfrissebb rendelkezésre álló adatok felhasználásával - e cikk (1) és (2) bekezdésének megfelelően újra kiszámítják az arányokat.
A közigazgatási határoknak a (2) bekezdésben említett arányt érintő változásai esetén újraértékelik az adatokat és a számításokat, és a mentesség alkalmazásában bekövetkező bármely változást bejelentik a Bizottságnak.
4. FEJEZET
A FIATAL MEZŐGAZDASÁGI TERMELŐKNEK NYÚJTOTT TÁMOGATÁS
49. cikk
Jogi személyek hozzáférése a fiatal mezőgazdasági termelők részére nyújtott támogatáshoz
(1) Az 1307/2013/EU rendelet 50. cikkének (1) bekezdésében említett, a fiatal mezőgazdasági termelőknek nyújtott éves támogatás odaítélhető jogi személynek tekintet nélkül annak jogi formájára, amennyiben teljesülnek a következő feltételek:
a)
a jogi személy az 1307/2013/EU rendelet III. címének I. fejezetében említett alaptámogatási rendszer vagy egységes területalapú kifizetési rendszer keretében jogosult a támogatásra, valamint az említett rendelet 50. cikkének (4) bekezdése szerint aktiválta a támogatási jogosultságokat vagy támogatható hektárokat jelentett be;
b)
az 1307/2013/EU rendelet 50. cikkének (2) bekezdése szerinti fiatal mezőgazdasági termelő a fiatal mezőgazdasági termelők részére nyújtott támogatást igénybe vevő jogi személy felett az igénybevétel első évében tényleges és hosszú távú ellenőrzést gyakorol az irányítási döntések, a haszon és a pénzügyi kockázatok tekintetében. Amennyiben a jogi személy tőkéje vagy irányítása több természetes személy - közöttük fiatal mezőgazdasági termelőnek nem minősülő személyek - között oszlik meg, a fiatal mezőgazdasági termelőnek képesnek kell lennie - vagy egyedül, vagy más mezőgazdasági termelőkkel együtt - tényleges és hosszú távú ellenőrzést gyakorolni;
c)
a b) pontban megállapított feltételt teljesítő fiatal mezőgazdasági termelők közül legalább egynek eleget kell tennie a tagállamok által az 1307/2013/EU rendelet 50. cikke (3) bekezdése alapján meghatározott kritériumoknak, ha léteznek ilyen kritériumok, hacsak a tagállamok nem döntöttek úgy, hogy a szóban forgó kritériumok minden ilyen, fiatal mezőgazdasági termelőre alkalmazandók.
Amennyiben egy jogi személy más jogi személy ellenőrzése vagy más jogi személyek közös ellenőrzése alatt áll, a jogi személy felett ellenőrzést gyakorló természetes személyekre az első albekezdés b) pontjában meghatározott feltételek alkalmazandók.
(2) Az 1307/2013/EU rendelet 50. cikkének (1) bekezdése szerinti támogatás már nem ítélhető oda, ha az (1) bekezdés első albekezdésének b) pontjában és - adott esetben - az (1) bekezdés első albekezdésének c) pontjában meghatározott kritériumoknak megfelelő fiatal mezőgazdasági termelők közül már egy sem gyakorol ellenőrzést a jogi személy felett.
(3) E cikk alkalmazásában:
a)
az 1307/2013/EU rendelet 50. cikkének (4)-(10) bekezdésében a mezőgazdasági termelőre való valamennyi hivatkozást az e cikkben említett jogi személyre történő hivatkozásként kell értelmezni;
b)
az 1307/2013/EU rendelet 50. cikke (2) bekezdésének a) pontjában említett alaptámogatási rendszert vagy egységes területalapú támogatási rendszert érintő kérelem első benyújtására való hivatkozást a jogi személy által a fiatal mezőgazdasági termelőknek nyújtott támogatás iránt benyújtott első kérelemre történő hivatkozásként kell értelmezni;
c)
e cikk (4) bekezdésének sérelme nélkül az 1307/2013/EU rendelet 50. cikke (5) bekezdésének második mondatában a „tevékenység megkezdése” kifejezést az e cikk (1) bekezdése első albekezdésének b) pontjának megfelelően a jogi személy felett ellenőrzést gyakorló fiatal mezőgazdasági termelők tevékenységének megkezdésére történő hivatkozásként kell értelmezni.
(4) Amennyiben több, az (1) bekezdés első albekezdésének b) pontja szerinti fiatal mezőgazdasági termelő különböző időpontokban szerzett ellenőrzést a jogi személy felett, az 1307/2013/EU rendelet 50. cikke (5) bekezdésnek második mondata szerinti tevékenységkezdés időpontjának a legkorábbi ellenőrzésszerzést kell tekinteni.
50. cikk
Természetes személyek csoportjának hozzáférése a fiatal mezőgazdasági termelők részére nyújtott támogatáshoz
A 49. cikk értelemszerűen vonatkozik a természetes személyeknek az 1307/2013/EU rendelet 4. cikke (1) bekezdésének a) pontjában említett olyan csoportjára, amely a csoport szintjén eleget tesz az e rendelet 49. cikk (1) bekezdésének a) pontjában megállapított követelményeknek.
5. FEJEZET
TERMELÉSTŐL FÜGGŐ TÁMOGATÁS
1. SZAKASZ
Termeléstől függő önkéntes támogatás
51. cikk
Fogalommeghatározások
E szakasz alkalmazásában a „termeléstől függő támogatási intézkedések” az 1307/2013/EU rendelet 52. cikkének (1) bekezdésében említett, termeléstől függő önkéntes támogatás végrehajtására irányuló intézkedések.
52. cikk
Általános elvek
(1) Az 1307/2013/EU rendelet 52. cikkének (3) bekezdésében említett régiókat a tagállamok objektív és megkülönböztetéstől mentes kritériumok - például agronómiai és társadalmi-gazdasági jellemzők és regionális mezőgazdasági potenciál vagy intézményi, illetve igazgatási struktúra - alapján határozzák meg. Az ilyen régiók eltérhetnek az 1307/2013/EU rendeletben előírt más támogatási rendszerek keretében kialakított régióktól.
(2) Az 1307/2013/EU rendelet 52. cikkének (3) bekezdésében említett konkrét gazdálkodási típusok vagy mezőgazdasági ágazatok meghatározásakor a tagállamok figyelembe veszik különösen az érintett régiók vagy ágazatok releváns termelési struktúráit és feltételeit.
(3) Az 1307/2013/EU rendelet 52. cikke (3) bekezdésének alkalmazásában akkor tekinthető úgy, hogy bizonyos gazdálkodási típusok vagy meghatározott mezőgazdasági ágazatok „nehézségekkel küzdenek ”, ha többek között a végzett tevékenység alacsony jövedelmezősége miatt - ami negatív hatással van az érintett régió vagy ágazat gazdasági, társadalmi vagy környezeti egyensúlyára - fennáll a termelés beszüntetésének vagy visszaesésének veszélye.
53. cikk
A támogatás odaítélésének feltételei
(1) A tagállamok a termeléstől függő támogatási intézkedésekre vonatkozó jogosultsági kritériumokat az 1307/2013/EU rendeletben meghatározott keretrendszerrel és az e rendeletben megállapított feltételekkel összhangban állapítják meg.
(2) Az 1307/2013/EU rendelet 52. cikkének (6) bekezdésében említett területeket, terméshozamokat és állatlétszámot a tagállamok regionális vagy ágazati szinten rögzítik. Ezeknek tükrözniük kell azokat a maximális hozamokat, művelt földterületet vagy állatlétszámot, amelyeket a megcélzott régióban vagy ágazatban az említett rendelet 53. cikkének (1) bekezdésében említett döntés évét megelőző ötéves időszak során legalább egy évben elértek.
Az éves kifizetést egységnyi támogatási összegként kell kifejezni. Ez az összeg e rendelet I. melléklete 3. i. pontjának megfelelően bejelentett intézkedés finanszírozására meghatározott összeg és vagy a kérdéses évben támogatható földterület, illetve állatlétszám, vagy pedig az e bekezdés első albekezdése szerint rögzített terület, illetve állatlétszám hányadosaként számítható ki.
(3) Amennyiben a termeléstől függő önkéntes támogatás az Európai Gazdasági Közösség és az Amerikai Egyesült Államok közötti, az olajos magvakról szóló, a GATT keretében létrejött egyetértési nyilatkozat mellékletében említett olajos magvakra vonatkozik, a tagállamok által bejelentett, támogatható maximális területek összessége a nemzetközi kötelezettségvállalások betartásának biztosítása céljából európai uniós szinten nem haladhat meg egy maximális területet.
Az első albekezdésben említett maximális terület túllépése esetén az érintett tagállamok a maximális terület és az első albekezdésben említett olajos magvakkal összefüggő támogatás vonatkozásában bejelentett összes terület közötti arányból adódó csökkentési együtthatóval kiigazítják az általuk bejelentett területet.
A Bizottság a második albekezdésben említett csökkentési együtthatót az 1307/2013/EU rendelet 71. cikke (2) és (3) bekezdésében említett eljárás alkalmazása nélkül elfogadott végrehajtási aktusok útján állapítja meg.
(4) Ha a termeléstől függő támogatás szarvasmarhafélékre és/vagy juhokra és kecskékre vonatkozik, a tagállamok a támogatás jogosultsági feltételeként meghatározzák az állatok azonosítására és nyilvántartására vonatkozóan az 1760/2000/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletben (25), illetve a 21/2004/EK tanácsi rendeletben (26) előírt követelményeket.
(5) A tagállamok nem nyújthatnak területalapú, termeléstől függő támogatást olyan területekre, amelyek az 1307/2013/EU rendelet 32. cikke (2), (3) és (4) bekezdésének értelmében nem minősülnek támogatható területeknek. Amennyiben a tagállamok kenderre vonatkozó, termeléstől függő támogatást ítélnek oda, az 1307/2013/EU rendelet 32. cikkének (6) bekezdésében és e rendelet 9. cikkében említett feltétel alkalmazandó.
54. cikk
A támogatások összhangja és halmozása
(1) Az 1307/2013/EU rendelet 52. cikke (8) bekezdésének alkalmazásában az 1305/2013/EU rendeletben és az 1308/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletben (27) előírt intézkedéseket „más uniós intézkedéseknek és szakpolitikáknak” kell tekinteni.
(2) A tagállamok biztosítják a következők közötti összhangot:
a)
a termeléstől függő támogatási intézkedések és a más uniós intézkedések és szakpolitikák keretében végrehajtott intézkedések;
b)
különböző, termeléstől függő támogatási intézkedések;
c)
termeléstől függő támogatási intézkedések és állami támogatásokból finanszírozott intézkedések.
A tagállamok biztosítják, hogy a termeléstől függő támogatási intézkedések ne akadályozzák az első albekezdésben említett egyéb intézkedések megfelelő működését.
(3) Ha egy bizonyos termeléstől függő támogatási intézkedés szerinti támogatás más termeléstől függő támogatási intézkedés vagy más uniós intézkedések és szakpolitikák keretében végrehajtott intézkedés értelmében is odaítélhető, a tagállamok gondoskodnak arról, hogy az érintett termelő az 1307/2013/EU rendelet 52. cikke (5) bekezdésében említett célkitűzés elérésre irányuló támogatást csak egyetlen ilyen intézkedés vonatkozásában kapja meg.
55. cikk
A Bizottság általi jóváhagyás kritériumai
(1) Az 1307/2013/EU rendelet 55. cikke (1) bekezdése a) pontjának alkalmazásában alternatíva hiánya akkor áll fenn, ha:
a)
a termeléstől függő támogatásban részesülő termelésen kívül a megcélzott régióban vagy ágazatban más termelés nem végezhető, vagy az ilyen termelés folytatásához a termelési struktúrák jelentős megváltoztatása szükséges; vagy
b)
a más termelésre történő átállás lehetősége rendkívül korlátozott az adott termelésre alkalmas területek vagy infrastruktúra rendelkezésre állásának hiánya, az üzemek számát érintő jelentős egymást követő csökkentések, az átálláshoz szükséges beruházások mértéke vagy más hasonló okok miatt.
(2) Az 1307/2013/EU rendelet 55. cikke (1) bekezdése b) pontjának értelmében gondoskodni kell a helyi feldolgozóipar stabil ellátásáról, amennyiben a megcélzott régióban vagy ágazatban a termelés felfüggesztése vagy csökkentése várhatóan negatív hatást gyakorol a tevékenységre és egyúttal a gazdasági életképességre, vagy a feldolgozóipari tevékenységet végző vállalkozásokban - például a nyersanyag-feldolgozókban, a vágóhidakon vagy az élelmiszer-ipari vállalkozásokban - való foglalkoztatás függ az ilyen termeléstől. Az ilyen feldolgozóipari vállalkozásoknak az adott régióban kell lenniük, vagy tevékenységük végzéséhez jelentős mértékben kell támaszkodniuk az ágazatra.
(3) Az 1307/2013/EU rendelet 55. cikke (1) bekezdése c) pontjának értelmében az érintett piacok elhúzódó zavarai akkor állnak fenn, ha az érintett régióban vagy ágazatban tevékenységet folytató mezőgazdasági termelőket olyan gazdasági veszteségek sújtják, amelyek különösen egy egyedi eseményhez kapcsolódó és behatárolt földrajzi kiterjedésű, szennyezésből vagy környezetminőség-romlásból adódnak.
(4) A tagállamok által bejelentett, jóváhagyandó intézkedésekből eredő termeléstől függő támogatás mértékének értékelésekor a Bizottság figyelembe veszi az 1307/2013/EU rendelet 53. cikkének (4) bekezdésében említett 2010-2014-es referencia-időszak legalább egy évében odaítélt, termeléstől függő közvetlen kifizetések mértékét.
2. SZAKASZ
A gyapotra vonatkozó terményspecifikus támogatás
56. cikk
Mezőgazdasági földterületek engedélyezése gyapottermelés céljából
A tagállamok megállapítják azokat az objektív kritériumokat, amelyek alapján a mezőgazdasági földterületek az 1307/2013/EU rendelet 57. cikkének (2) bekezdése értelmében engedélyezhetők.
Az említett kritériumokat az alábbi tényezők közül egy vagy több alapján kell megállapítani:
a)
azon régiók agrárgazdasága, amelyekben a gyapot a legfontosabb növénykultúrák közé tartozik;
b)
a szóban forgó területek talaj- és éghajlati viszonyai;
c)
az öntözésre használt vízzel való gazdálkodás;
d)
a várhatóan környezetkímélő vetésforgók és termesztéstechnológiák.
57. cikk
A vetésre szánt fajták engedélyezése
Az 1307/2013/EU rendelet 57. cikke (2) bekezdésének alkalmazásában a tagállamok a 2002/53/EK irányelvben előírt Mezőgazdasági Növényfajok Közös Fajtajegyzékében felsoroltak közül a piac szükségleteihez igazodó fajtákat engedélyezik.
58. cikk
A támogathatóság feltételei
Az 1307/2013/EU rendelet 57. cikkének (1) bekezdése szerinti területeket úgy kell bevetni, hogy az ültetési sűrűség elérje az érintett tagállamok által a talaj- és éghajlati viszonyok és - adott esetben - a regionális sajátosságok figyelembevételével meghatározandó alsó határértéket.
59. cikk
Agronómiai gyakorlatok
A tagállamok egyedi szabályokat írhatnak elő a rendes termesztési körülmények között történő ültetvénygondozás és betakarítás biztosítására irányuló mezőgazdasági gyakorlatokra vonatkozóan.
60. cikk
Az ágazati szervezetek elismerése
(1) A tagállamok a legkésőbb március 1-jével kezdődő egyéves időszakra elismernek minden olyan, az 1307/2013/EU rendelet 59. cikkének (1) bekezdése szerinti ágazati szervezetet, amely ilyen szervezetként való elismerés iránti kérelmet nyújt be, és amely:
a)
a tagállam által legalább 4 000 hektárban meghatározott földterületen gazdálkodik és teljesíti az e rendelet 56.. cikkében megállapított engedélyezési kritériumokat;
b)
magában foglal legalább egy gyapottisztító üzemet; és
c)
belső működési szabályzatot fogadott el - különösen a belépési és tagdíjfizetési feltételekről - a nemzeti és uniós jogszabályokkal összhangban.
(2) Amennyiben megállapítást nyer, hogy egy ágazati szervezet nem teljesíti az (1) bekezdésben előírt elismerési követelményeket, a tagállam visszavonja az elismerést, kivéve, ha az említett követelmények teljesítésének hiányára megoldást találnak. Amennyiben a tagállam az elismerés visszavonását tervezi, értesíti az érintett ágazati szervezetet erről a szándékról, továbbá ismerteti a visszavonás indokait. A tagállam lehetővé teszi az ágazati szervezet számára, hogy meghatározott időn belül megtegye észrevételeit.
Azok a mezőgazdasági termelők, akik olyan ágazati szervezetnek a tagjai, amelynek az elismerését e bekezdés első albekezdésével összhangban visszavonták, elveszítik az 1307/2013/EU rendelet 60. cikkének (2) bekezdésében előírt támogatásnövelési lehetőség igénybevételére való jogukat.
61. cikk
A termelők kötelezettségei
(1) Egy adott termelő nem lehet tagja egynél több, az 1307/2013/EU rendelet 59. cikkének (1) bekezdésében említett elismert ágazati szervezetnek.
(2) Az elismert ágazati szervezetben tagsággal rendelkező termelő köteles az általa megtermelt gyapotot olyan gyapottisztító vállalkozásnak leadni, amely ugyanazon ágazati szervezet tagja.
(3) A termelők elismert ágazati szervezetbe való belépése, illetve ilyen szervezetben való részvétele csak önkéntes alapon történhet.
6. FEJEZET
ÉRTESÍTÉSEK
62. cikk
A fogalommeghatározásokhoz és a vonatkozó rendelkezésekhez kapcsolódó értesítések
A tagállamok 2015. január 31-ig értesítik a Bizottságot az 1307/2013/EU rendelet 4. cikke (2) bekezdésének megfelelően meghozott döntésekről. Az ilyen értesítés tartalmazza a döntések részleteit, valamint a döntések alapjául szolgáló indokokat és objektív kritériumokat.
63. cikk
A csökkentési együtthatóhoz kapcsolódó értesítések az 1307/2013/EU rendelet 32. cikke (5) bekezdésének megfelelően
A tagállamok 2015. január 31-ig értesítik a Bizottságot a 8. cikknek megfelelően meghozott döntésekről. Az ilyen értesítés tartalmazza a döntések részleteit, valamint a döntések alapjául szolgáló indokokat és objektív kritériumokat.
64. cikk
Az alaptámogatáshoz kapcsolódó értesítések
(1) Amennyiben egy tagállam az 1307/2013/EU rendelet 22. cikkének (2) és (3) bekezdése, 24. cikkének (10) bekezdése, 29. cikke és 40. cikkének (4) bekezdése alapján meghozott döntéseiről értesíti a Bizottságot, akkor az értesítésnek tartalmaznia kell az ilyen döntések részleteit. Az említett rendelet 24. cikkének (10) bekezdése, 29. cikke és 40. cikkének (4) bekezdése alapján meghozott döntések esetében az értesítésnek adott esetben indoklást is tartalmaznia kell.
Amennyiben egy tagállam az 1307/2013/EU rendelet 23. cikkének (6) bekezdése alapján meghozott döntéseiről értesíti a Bizottságot, akkor az értesítésnek tartalmaznia kell az ilyen döntések részleteit, valamint a döntések alapjául szolgáló indokokat és objektív kritériumokat, különös tekintettel az említett rendelet 23. cikke (1) bekezdésének megfelelően a régiók meghatározásához használt kritériumokra, az említett rendelet 23. cikke (2) bekezdésének megfelelően a nemzeti felső összeghatárok régiók közötti megosztásához használt kritériumokra, és az említett rendelet 23. cikke (3) bekezdésének megfelelően az éves progresszív módosításokhoz használt kritériumokra.
(2) Amennyiben egy tagállam úgy dönt, hogy él az 1307/2013/EU rendelet 30. cikke (7) bekezdésében, 30. cikke (11) bekezdésének b) pontjában, 32. cikke (3) bekezdésének b) pontjában, 32. cikkének (5) bekezdésében és 36. cikkének (3) bekezdésében biztosított lehetőségekkel, akkor az ilyen döntés alkalmazása első évének január 31-éig értesíti a Bizottságot az említett döntések részleteiről, döntések indoklásáról, valamint - adott esetben - a döntések alapjául szolgáló objektív kritériumokról.
Az 1307/2013/EU rendelet 30. cikkének (7) bekezdésében említett döntés felülvizsgálata esetében az e bekezdés első albekezdésében említett információkat az ilyen felülvizsgált döntés alkalmazása első évének január 31-éig közölni kell a Bizottsággal.
(3) Amennyiben egy tagállam úgy dönt, hogy él az 1307/2013/EU rendelet 34. cikkének (3) és (4) bekezdésében biztosított lehetőséggel, akkor az ilyen döntés alkalmazása első évének január 31-éig értesíti a Bizottságot a döntéséről.
(4) Amennyiben egy tagállam úgy dönt, hogy él az 1307/2013/EU rendelet 39. cikke (1) bekezdésének második albekezdésében és 40. cikke (2) és (5) bekezdésében biztosított lehetőségekkel, akkor az ilyen döntés első alkalmazásának évét megelőző év július 31-éig értesíti a Bizottságot az említett döntések részleteiről, a döntések indoklásáról, valamint - adott esetben - a döntések alapjául szolgáló objektív kritériumokról.
(5) Amennyiben egy tagállam úgy dönt, hogy az 1307/2013/EU rendelet 36. cikke (1) bekezdésének megfelelően alkalmazza az egységes területalapú támogatási rendszert, akkor az érintett igénylési évre vonatkozóan minden év szeptember 1-jéig értesíti a Bizottságot az említett rendelet 36. cikke (2) bekezdésének megfelelően a mezőgazdasági termelők által bejelentett hektárok teljes számáról.
65. cikk
A kizöldítéshez kapcsolódó értesítések
(1) A tagállamok bejelentik a Bizottságnak a következő információkat:
a)
2014. december 15-ig:
i.
adott esetben az 1307/2013/EU rendelet 43. cikkének (9) bekezdésében említett kifizetésnek az említett bekezdés harmadik albekezdése szerinti kiszámításával kapcsolatos döntésük;
ii.
adott esetben további, az 1307/2013/EU rendelet 45. cikke (1) bekezdésének második albekezdésében említett, környezeti szempontból érzékenynek számító állandó gyepterületek kijelölésével kapcsolatos döntésük;
iii.
adott esetben az 1307/2013/EU rendelet 43. cikkének (9) bekezdésében említett kifizetésnek az említett rendelet 47. cikke (2) bekezdésének második albekezdésében előírtak szerinti, regionális szintű alkalmazásával kapcsolatos döntésük;
b)
az érintett év december 15-ig az új, környezeti szempontból érzékenynek számító állandó gyepterületek kijelölésével kapcsolatos döntés, az e rendelet 41. cikkének második albekezdésében foglaltak szerint;
c)
minden év december 15-ig, az érintett igénylési év tekintetében:
i.
azon mezőgazdasági termelők teljes száma, akik kötelesek legalább egy, az 1307/2013/EU rendelet 43. cikkének (2) és (3) bekezdésében említett környezetvédelmi célú kötelezettséget alkalmazni, valamint az ilyen mezőgazdasági termelők által bejelentett hektárok teljes száma;
ii.
az egy vagy több kizöldítési gyakorlat alól mentesülő mezőgazdasági termelők teljes száma és az ilyen mezőgazdasági termelők által bejelentett hektárok száma, a 834/2007/EK rendelet előírásainak megfelelő és ezért valamennyi gyakorlat alól mentesülő mezőgazdasági termelők száma, a növénytermesztés diverzifikálására vonatkozó kötelezettség alól mentesülő mezőgazdasági termelők száma, az ökológiai jelentőségű területekre vonatkozó kötelezettség alól mentesülő mezőgazdasági termelők száma, valamint az említett csoportokba tartozó mezőgazdasági termelők által külön-külön bejelentett hektárok száma. Ezek a számok nem tartalmazzák a mezőgazdasági kistermelői támogatási rendszerben részt vevő mezőgazdasági termelőket;
iii.
az egyenértékű intézkedéseket alkalmazó mezőgazdasági termelők teljes száma, megkülönböztetve az 1307/2013/EU rendelet 43. cikke (3) bekezdésének a) vagy b) pontja értelmében egyenértékű gyakorlatokat alkalmazó mezőgazdasági termelőket, valamint az említett két csoportba tartozó mezőgazdasági termelők által külön-külön bejelentett hektárok száma;
iv.
a növénytermesztés diverzifikálására vonatkozó kötelezettség hatálya alá tartozó mezőgazdasági termelők teljes száma a két növénykultúrát érintő diverzifikáció biztosítására kötelezett, illetve a három növénykultúrát érintő diverzifikáció biztosítására kötelezett mezőgazdasági termelők száma szerinti bontásban, és ideértve az e csoportokba tartozó mezőgazdasági termelők által külön-külön bejelentett, szántóterülettel borított hektárok számát;
v.
az állandó gyepterület és a teljes mezőgazdasági terület arányának kiszámításakor figyelembe vett mezőgazdasági termelők teljes száma, valamint az ilyen mezőgazdasági termelők által bejelentett, állandó gyepterülettel borított hektárok teljes száma;
vi.
a környezeti szempontból érzékenynek számító állandó gyepterületeket bejelentő mezőgazdasági termelők teljes száma, az ilyen mezőgazdasági termelők által bejelentett, környezeti szempontból érzékenynek számító állandó gyepterülettel borított hektárok teljes száma és a kijelölt, környezeti szempontból érzékeny állandó gyepterületek hektárjainak teljes száma;
vii.
az ökológiai jelentőségű területre vonatkozó kötelezettség hatálya alá tartozó mezőgazdasági termelők teljes száma, az ilyen mezőgazdasági termelők által bejelentett, szántóterülettel borított hektárok teljes száma és az ökológiai jelentőségű területként bejelentett hektárok teljes száma a súlyozási tényezők alkalmazása előtt, az ökológiai jelentőségű területeknek az 1307/2013/EU rendelet 46. cikke (2) bekezdésének első albekezdésében foglalt felsorolásban szereplő típusai szerinti bontásban;
viii.
az ökológiai jelentőségű területekre vonatkozó kötelezettséget regionális szinten vagy kollektíven végrehajtó mezőgazdasági termelők teljes száma és az ilyen mezőgazdasági termelők által bejelentett, szántóterülettel borított hektárok teljes száma;
d)
minden év december 15-ig az állandó gyepterületek és a teljes mezőgazdasági terület referenciaaránya és éves aránya, valamint információk az üzem szintjén az 1307/2013/EU rendelet 45. cikke (2) bekezdésének ötödik albekezdése és e rendelet 44. cikke szerint meghatározott kötelezettségekről.
(2) Az 1307/2013/EU rendelet 46. cikkének (8) bekezdése értelmében 2014. augusztus 1-jéig teljesítendő bejelentésükben a tagállamok értesítik a Bizottságot az alábbiakról:
a)
arról a döntésükről, hogy az 1307/2013/EU rendelet 46. cikke (2) bekezdésének első albekezdésében felsorolt területek közül mely területek tekintendők ökológiai jelentőségű területnek, és az értesítést 2014. október 1-jéig kiegészítik az ilyen döntésekre vonatkozó részletes információkkal, ideértve a tagállamok által hozott döntések eredményeképpen az ezeken a területeken alkalmazott feltételekre vonatkozó információkat is.
b)
az 1307/2013/EU rendelet 46. cikkének (3) bekezdésében említett átváltási és súlyozási tényezők alkalmazásával kapcsolatos részletes információk.
(3) Az 1307/2013/EU rendelet 46. cikkének (8) bekezdése értelmében a releváns döntés első alkalmazását megelőző év augusztus 1-jéig teljesítendő bejelentésükben a tagállamok értesítik a Bizottságot az alábbiakról:
a)
az 1307/2013/EU rendelet 46. cikkének (5) bekezdésében foglalt regionális végrehajtás mellett döntő tagállamok esetében a régiók meghatározásával, a területek kijelölésével és az e rendelet 46. cikke (4) bekezdésének alkalmazásában kiválasztott területekkel kapcsolatos információk, valamint azok az információk, amelyek alátámasztják, hogy a regionális végrehajtás hogyan szolgálja a környezetvédelemmel, az éghajlattal és a biológiai sokféleséggel kapcsolatos uniós politikák végrehajtását;
b)
az 1307/2013/EU rendelet 46. cikkének (6) bekezdésében említett kollektív végrehajtás engedélyezése mellett döntő tagállamok adott esetben tájékoztatást nyújtanak a területek kijelöléséről és az e rendelet 47. cikkének (3) bekezdésének alkalmazásában kiválasztott területekről.
(4) Az 1307/2013/EU rendelet 46. cikkének (8) bekezdése értelmében a releváns döntés első alkalmazását megelőző év augusztus 1-jéig teljesítendő bejelentésükben azok a tagállamok, amelyek teljesítik az említett rendelet 46. cikkének (7) bekezdésében foglalt feltételt, és az említett rendelkezés által előírt mentesség alkalmazása mellett döntenek, értesítik a Bizottságot e döntésük részleteiről, ideértve azokat az adatokat és számításokat, amelyek bizonyítják, hogy az 1307/2013/EU rendelet 46. cikkének (7) bekezdésében foglalt mentesség valamennyi feltétele teljesül.
Az első albekezdés értelemszerűen alkalmazandó az 1307/2013/EU rendelet 46. cikkének (7) bekezdésében előírt mentesség további alkalmazásával és az e rendelet 48. cikkének (3) bekezdésében említett hároméves időszak megújításával kapcsolatos döntésekre.
A tagállamok haladéktalanul értesítik a Bizottságot az 1307/2013/EU rendelet 46. cikkének (7) bekezdésében előírt mentesség alkalmazását érintő bármely változásról.
66. cikk
A fiatal mezőgazdasági termelőknek nyújtott támogatáshoz kapcsolódó értesítések
(1) Ha valamely tagállam úgy dönt, hogy a fiatal mezőgazdasági termelőknek nyújtott támogatás kiszámítása tekintetében az 1307/2013/EU rendelet 50. cikkének (6) bekezdését alkalmazza, a támogatás kiszámításához kiválasztott módszerről és az említett rendelet 50. cikke (9) bekezdésének megfelelően meghatározott felső határértékről 2015. január 31-ig értesíti a Bizottságot.
(2) Amennyiben egy tagállam úgy dönt, hogy az 1307/2013/EU rendelet 50. cikke (3) bekezdésének megfelelően határozza meg a támogathatósági feltételeket, vagy az említett rendelet 50. cikkének (10) bekezdésében említett számítási módszert alkalmazza, akkor erről a döntéséről 2015. január 31-ig értesíti a Bizottságot.
(3) Ha valamely tagállam úgy dönt, hogy él a rögzített hektárszámnak az 1307/2013/EU rendelet 50. cikke (10) bekezdésének harmadik albekezdésében előírt újraszámításának lehetőségével, döntéséről azon év augusztus 1-jéig értesíti a Bizottságot, amelyben az újraszámítást alkalmazná, valamint indoklást ad és ismerteti a döntést megalapozó objektív kritériumokat.
67. cikk
A termeléstől függő önkéntes támogatáshoz kapcsolódó értesítések
(1) Az 1307/2013/EU rendelet 54. cikke (1) bekezdésében említett értesítésekbe be kell foglalni az e rendelet I. mellékletében felsorolt tételeket.
(2) A termeléstől függő minden támogatási intézkedés és minden meghatározott gazdálkodási típus vagy meghatározott mezőgazdasági ágazat esetében a tagállamok értesítik a Bizottságot a kedvezményezettek teljes számáról, az odaítélt támogatások összegéről, valamint azon teljes területről és azon állatok teljes számáról, amelyekre a támogatást ténylegesen kifizették. Az ilyen értesítéseket a támogatások odaítélésének évét követő év szeptember 15-ig kell elküldeni.
68. cikk
A közvetlen kifizetések odaítélésének minimumkövetelményeivel kapcsolatos értesítések
A tagállamok 2014. augusztus 1-jéig értesítik a Bizottságot az 1307/2013/EU rendelet 10. cikkének megfelelően meghozott döntésekről.
69. cikk
Az átcsoportosítással nyújtható támogatással kapcsolatos értesítések
Amennyiben egy tagállam úgy dönt, hogy az 1307/2013/EU rendelet III. címe 2. fejezete alapján átcsoportosítással nyújtható támogatást nyújt, az 1307/2013/EU rendelet 41. cikke (1) bekezdésének második albekezdésében említett értesítés tartalmazza az ilyen döntés részleteit, többek között az átcsoportosítással nyújtható támogatás kiszámításának részleteit és indoklását, valamint adott esetben az említett rendelet 41. cikke (2) bekezdése alapján történő regionális alkalmazásra és a megállapított hektárszámon belüli fokozatos támogatási rendszernek az említett rendelet 41. cikke (5) bekezdése alapján történő kialakítására vonatkozó tájékoztatást.
70. cikk
A hátrányos természeti adottságú területekre vonatkozó támogatással kapcsolatos értesítések
Amennyiben egy tagállam úgy dönt, hogy az 1307/2013/EU rendelet III. címének 4. fejezete alapján hátrányos természeti adottságú területekre vonatkozó támogatást nyújt, 2014. augusztus 1-jéig értesíti a Bizottságot az 1307/2013/EU rendelet 48. cikkének megfelelően meghozott döntésekről. Ez az értesítés tartalmazza az ilyen döntés részleteit, ideértve adott esetben a támogatásoknak - az 1307/2013/EU rendelet 48. cikkének (2) bekezdése alapján - bizonyos területekre történő korlátozására, az említett rendelet 48. cikkének (4) bekezdésében említett felső határok alkalmazására, valamint az említett rendelet 48. cikkének (5) bekezdése alapján történő regionális alkalmazásra vonatkozó tájékoztatást.
71. cikk
A mezőgazdasági kistermelői támogatási rendszerrel kapcsolatos értesítések
Amennyiben egy tagállam úgy dönt, hogy az 1307/2013/EU rendelet V. címe alapján mezőgazdasági kistermelői támogatási rendszert alkalmaz, 2014. augusztus 1-jéig értesíti a Bizottságot az említett címnek megfelelően meghozott döntésekről.
Ez az értesítés tartalmazza az ilyen döntés részleteit, ideértve a mezőgazdasági termelőknek az 1307/2013/EU rendelet 62. cikkének (2) bekezdése alapján történő lehetséges automatikus bevonását, valamint a támogatásnak az említett rendelet 63. cikke szerinti kiszámítását.
A tagállamok haladéktalanul, de legkésőbb azon naptári év december 1-ig, amelyre a kifizetés vonatkozik, értesítik a Bizottságot az 1307/2013/EU rendelet 65. cikkének (2) bekezdésében említett, finanszírozásra vonatkozó döntésről.
72. cikk
Az 1307/2013/EU rendelet 8. cikke (1) bekezdésének, 41. cikke (4) bekezdésének vagy 52. cikke (6) bekezdésének jogi személyeknek vagy azok csoportjainak a tagjaira történő alkalmazása
Amennyiben egy tagállam úgy dönt, hogy alkalmazza az 1307/2013/EU rendelet 8. cikkének (4) bekezdését, 41. cikkének (8) bekezdését vagy 52. cikkének (7) bekezdését, 2014. augusztus 1-jéig értesíti a Bizottságot az ilyen döntések részleteiről.
73. cikk
A támogatások lineáris csökkentése
Az 1307/2013/EU rendelet 7. cikke (1) bekezdésének második albekezdésében, 51. cikkének (2) bekezdésében vagy 65. cikke (2) bekezdésének c) pontjában említett lineáris csökkentések alkalmazása esetében a tagállamok haladéktalanul, de legkésőbb a lineárisan csökkentett közvetlen kifizetések igénylésének naptári évét követő év június 30-ig tájékoztatják a Bizottságot a csökkentésre alkalmazott százalékos arányról.
74. cikk
Tájékoztatás kérése tagállamok által hozott intézkedésekről
Amennyiben az 1307/2013/EU rendeletben vagy e rendeletben foglalt szabályok helyes alkalmazásának biztosítása érdekében szükséges, a Bizottság kérheti, hogy a tagállamok közöljenek részleteket az 1307/2013/EU rendelet végrehajtása vagy az említett rendelet alapján a Bizottság által elfogadott szabályok végrehajtása céljából meghozott intézkedésekről.
75. cikk
Jelentések
(1) Amennyiben Bulgária és Románia úgy dönt, hogy az 1307/2013/EU rendelet 18. cikke alapján kiegészítő nemzeti közvetlen kifizetéseket nyújt, 2016. június 30-ig jelentést nyújt be a Bizottságnak. A jelentésnek minden egyes kiegészítő nemzeti közvetlen támogatás tekintetében tartalmaznia kell a kedvezményezettek számát, a nyújtott kiegészítő nemzeti közvetlen támogatás teljes összegét, a támogatással érintett hektárok számát, valamint adott esetben a támogatás mértékét.
(2) Amennyiben egy tagállam úgy dönt, hogy az 1307/2013/EU rendelet 37. cikkének (1) bekezdése alapján átmeneti nemzeti támogatást nyújt, az említett átmeneti nemzeti támogatás végrehajtását követő év szeptember 15-ig éves jelentést nyújt be a Bizottságnak. A jelentésnek minden egyes ágazat tekintetében tartalmaznia kell a kedvezményezettek számát, a nyújtott átmeneti nemzeti támogatás összegét, a támogatással érintett hektárok számát, azon állatok vagy más egységek számát, amelyekre vonatkozóan támogatást nyújtottak, valamint adott esetben a támogatás mértékét.
76. cikk
Értesítés felülvizsgálatból eredő döntésről
Amennyiben egy olyan döntés, amelyről a Bizottságot az 1307/2013/EU rendeletnek vagy e rendeletnek megfelelően értesítették, felülvizsgálható, a Bizottságot - amennyiben az 1307/2013/EU rendelet nem állapít meg más határidőt az értesítésre - a felülvizsgálat eredményeképpen meghozott döntés meghozatalától számított négy héten belül értesíteni kell az ilyen döntésről.
Az ilyen értesítés tartalmazza a döntés részleteit és adott esetben azt az indoklást és azokat az objektív kritériumokat, amelyek alapján az ilyen döntés meghozatalára sor került.
7. FEJEZET
MÓDOSÍTÁS, HATÁLYON KÍVÜL HELYEZÉS ÉS HATÁLYBALÉPÉS
77. cikk
Az 1307/2013/EU rendelet módosítása
Az 1307/2013/EU rendelet X. mellékletének helyébe e rendelet II. mellékletének szövege lép.
78. cikk
Hatályon kívül helyezés
Az 1120/2009/EK rendelet és az 1121/2009/EK rendelet hatályát veszti.
Azonban továbbra is alkalmazandók a 2015. naptári év előtti naptári évekhez kapcsolódó támogatás iránti kérelmek vonatkozásában.
79. cikk
Hatálybalépés és alkalmazás
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő hetedik napon lép hatályba.
Ezt a rendeletet a 2014. naptári év utáni naptári évekhez kapcsolódó támogatás iránti kérelmek vonatkozásában kell alkalmazni.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2014. március 11-én.