KOMMISSIONENS DELEGEREDE FORORDNING (EU) Nr. 342/2014
af 21. januar 2014
om supplerende regler til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/87/EF og til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 575/2013 for så vidt angår reguleringsmæssige tekniske standarder for anvendelse af beregningsmetoderne for kapitalkrav i finansielle konglomerater
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 575/2013 af 26. juni 2013 om tilsynsmæssige krav til kreditinstitutter og investeringsselskaber og om ændring af forordning (EU) nr. 648/2012 (1), særlig artikel 49, stk. 6,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/87/EF af 16. december 2002 om supplerende tilsyn med kreditinstitutter, forsikringsselskaber og investeringsselskaber i et finansielt konglomerat og om ændring af Rådets direktiv 73/239/EØF, 79/267/EØF, 92/49/EØF, 92/96/EØF, 93/6/EØF og 93/22/EØF samt Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/78/EF og 2000/12/EF (2), særlig artikel 21a, stk. 3, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I finansielle konglomerater, der i betydeligt omfang driver bank- eller investeringsvirksomhed og forsikringsvirksomhed, bør dobbeltanvendelse af elementer, som opfylder betingelserne for beregning af egenkapital i det finansielle konglomerat, dvs. dobbelt gearing, samt eventuel uhensigtsmæssig frembringelse af egenkapital inden for en gruppe, fjernes for at give et præcist billede af den egenkapital, som konglomeraterne har til disposition til at dække tab og til at sikre supplerende kapital i det finansielle konglomerat.
(2)
Det er vigtigt at sikre, at egenkapital, som overstiger den egenkapital, der er nødvendig for at dække sektorspecifikke solvenskrav, kun medtages i konglomeratet, hvis der ikke er noget til hinder for at overføre aktiver eller tilbagebetale forpligtelser mellem forskellige enheder i konglomeratet, herunder tværsektorielt.
(3)
Et finansielt konglomerat bør kun medtage egenkapital, som overstiger den egenkapital, der er nødvendig for at dække sektorspecifikke solvenskrav, ved beregning af dets egenkapital, hvis den pågældende kapital kan overføres mellem enheder i det finansielle konglomerat.
(4)
Der bør indføres passende regler, hvori der tages hensyn til, at sektorspecifikke egenkapitalkrav er udarbejdet med henblik på at dække risici i den pågældende sektor og ikke er beregnet til at dække risici uden for den pågældende sektor.
(5)
For at sikre konsekvent anvendelse af beregningen af supplerende kapitalkrav bør de sektorspecifikke krav, som omfatter solvenskrav med henblik herpå, opregnes. De pågældende krav bør ikke have indvirkning på sektorreglerne om de foranstaltninger, der skal træffes, hvis sektorspecifikke solvenskrav ikke overholdes. De nødvendige foranstaltninger bør, navnlig når der opstår et underskud i et finansielt konglomerat, fordi det kombinerede bufferkrav i afsnit VII, kapitel 4, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/36/EU (3) ikke overholdes, baseres på foranstaltningerne i nævnte kapitel.
(6)
Der bør ved beregning af det supplerende kapitalkrav i et finansielt konglomerat både beregnes et teoretisk solvenskrav og et teoretisk kapitalgrundlagskrav for uregulerede enheder i det finansielle konglomerat.
(7)
Del II i bilag I til direktiv 2002/87/EF indeholder tre tekniske metoder til beregning af kapitalkrav i det finansielle konglomerat: »regnskabskonsolideringsmetoden« (metode 1), »metoden med fradrag og sammenlægning« (metode 2) og »kombinationsmetoden« (metode 3), som tillader en kombination af metode 1 og 2. De tekniske beregningsmetoder 1 og 2 bør præciseres med henblik på at sikre konsekvent anvendelse heraf. Endvidere bør de omstændigheder, hvorunder metode 3 kan anvendes, præciseres, og det bør sikres, at de kompetente myndigheder tillader anvendelse af den pågældende metode under lignende omstændigheder, anvender fælles kriterier og kræver, at metoden anvendes konsekvent i alle finansielle konglomerater. De kompetente myndigheder bør kun tillade anvendelse af metode 3, såfremt et finansielt konglomerat kan dokumentere, at det ikke ville være rimeligt muligt kun at anvende metode 1 eller metode 2. Metode 3 bør anvendes konsekvent over tid for at sikre ækvivalente betingelser. Da de tekniske beregningsmetoder anvendes i overensstemmelse med de tekniske principper i del I i bilag I til direktiv 2002/87/EF, er det også nødvendigt at præcisere de pågældende principper.
(8)
Metode 1 til beregning af koncernsolvensen, jf. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/138/EF (4), og metode 1 til beregning af supplerende kapitalkrav, jf. direktiv 2002/87/EF, bør anses for at være ækvivalente, idet begge metoder er i overensstemmelse med hovedformålene for supplerende tilsyn. Begge metoder sikrer fjernelse af frembringelse af egenkapital inden for en gruppe og beregning af egenkapital i overensstemmelse med definitionerne og begrænsningerne i de relevante sektorregler.
(9)
Beføjelserne til at vedtage reguleringsmæssige tekniske standarder i artikel 49, stk. 6, i forordning (EU) nr. 575/2013 hænger tæt sammen med beføjelserne i artikel 21a, stk. 3, i direktiv 2002/87/EF, idet begge vedrører konsekvent anvendelse af de beregningsmetoder, der er opstillet i bilaget til nævnte direktiv. Af hensyn til sammenhængen mellem de beregningsmetoder, som præciseres med henblik på de pågældende retsakter, og for at de personer, som er omfattet af disse beregningsmetoder, lettere kan få et samlet overblik over og samlet adgang til dem, er det hensigtsmæssigt at samle alle de i medfør af nævnte beføjelser vedtagne reguleringsmæssige tekniske standarder i én enkelt forordning.
(10)
Denne forordning er baseret på de nye sektorspecifikke solvensordninger, som er oprettet i Unionen med det formål at sikre, at beregningsmetoderne anvendes så konsekvent som muligt. Denne forordning bør derfor ikke finde anvendelse før datoen for anvendelse af forordning (EU) nr. 575/2013. De bestemmelser, der er afhængige af anvendelsen af direktiv 2009/138/EF, bør finde anvendelse fra datoen for nævnte direktivs anvendelse. Eksisterende nationale gennemførelsesbestemmelser om beregning af supplerende kapitalkrav bør derfor fortsat anvendes på de områder, der ikke er harmoniseret ved denne forordning, i perioden indtil forordningen finder fuldstændig anvendelse, og tilgrundliggende beregninger, som er baseret på regler for forsikringssektoren, bør baseres på de regler for forsikringssektoren, som finder anvendelse på tidspunktet for den pågældende beregning.
(11)
Denne forordning er baseret på det udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder, som Den Europæiske Banktilsynsmyndighed (EBA), Den Europæiske Tilsynsmyndighed for Forsikrings- og Arbejdsmarkedspensionsordninger (EIOPA) og Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed (ESMA) har forelagt Kommissionen i fællesskab.
(12)
EBA, EIOPA og ESMA har gennemført åbne offentlige høringer om det udkast til tekniske reguleringsmæssige standarder, som denne forordning er baseret på, analyseret de eventuelle tilknyttede omkostninger og fordele, jf. artikel 10 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1093/2010 (5), artikel 10 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1094/2010 (6) og artikel 10 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1095/2010 (7), og anmodet interessentgruppen for banker, nedsat i henhold til artikel 37 i forordning (EU) nr. 1093/2010, interessentgruppen for forsikringer, nedsat i henhold til artikel 37 i forordning (EU) nr. 1094/2010, og interessentgruppen for værdipapirer og markeder, nedsat i henhold til artikel 37 i forordning (EU) nr. 1095/2010, om rådgivning -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL I
FORMÅL OG DEFINITIONER
Artikel 1
Genstand
I denne forordning præciseres de tekniske principper og tekniske beregningsmetoder, som er anført i bilag I til direktiv 2002/87/EF, med henblik på alternativerne til fradrag som omhandlet i artikel 49, stk. 1, i forordning (EU) nr. 575/2013 og med henblik på beregning af egenkapital og supplerende kapitalkrav som omhandlet i artikel 6, stk. 2, i direktiv 2002/87/EF.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
1) »forsikringsledet finansielt konglomerat«: et finansielt konglomerat, hvis væsentligste finansielle sektor er forsikringssektoren, jf. artikel 3, stk. 2, i direktiv 2002/87/EF
2) »bankledet finansielt konglomerat«: et finansielt konglomerat, hvis væsentligste finansielle sektor enten er banksektoren eller investeringsservicesektoren, jf. artikel 3, stk. 2, i direktiv 2002/87/EF.
KAPITEL II
TEKNISKE PRINCIPPER
Artikel 3
Fjernelse af dobbelt gearing og frembringelse af egenkapital inden for en gruppe
Egenkapital, som er frembragt direkte eller indirekte ved transaktioner inden for en gruppe, medtages ikke ved beregning af supplerende kapitalkrav i et finansielt konglomerat.
Artikel 4
Mulighed for at overføre og gøre egenkapital disponibel
1. Anerkendt egenkapital i en reguleret enhed, som overstiger den egenkapital, der er nødvendig for at dække sektorspecifikke solvenskrav, jf. artikel 9, medtages ikke i beregningen af egenkapitalen i et finansielt konglomerat eller af summen af egenkapitalen i de enkelte regulerede og uregulerede enheder i den finansielle sektor i det finansielle konglomerat, medmindre nuværende eller forventede praktiske eller retlige forhold ikke er til hinder for overførsel af egenkapital mellem enheder i det finansielle konglomerat.
2. Den enhed, der er nævnt i artikel 6, stk. 2, femte afsnit, i direktiv 2002/87/EF skal, når den forelægger koordinatoren resultaterne af beregningen og de for beregningen relevante data, der er nævnt i det pågældende afsnit, bekræfte og dokumentere over for koordinatoren, at stk. 1 er overholdt.
Artikel 5
Sektorspecifik egenkapital
1. Egenkapital som nævnt i stk. 2, der er disponibel i en reguleret enhed, kan anvendes til dækning af risici i den sektor, som anerkender denne egenkapital, men ikke til dækning af risici i andre finansielle sektorer.
2. Egenkapital som nævnt i stk. 1 er ikke:
a)
egentlige kernekapitalposter, hybride kernekapitalposter og supplerende kapitalposter som defineret i forordning (EU) nr. 575/2013
b)
kernekapitalelementer i institutter omfattet af kravene i direktiv 2009/138/EF, hvis de pågældende elementer er klassificeret som tier 1-kapital eller tier 2-kapital, jf. artikel 94, stk. 1 og 2, i nævnte direktiv.
Artikel 6
Underskud af egenkapital i det finansielle konglomerat
1. Såfremt der er underskud af egenkapital i det finansielle konglomerat, må kun egenkapitalelementer, der opfylder betingelserne i henhold til sektorreglerne for både banksektoren og forsikringssektoren, anvendes til at dække det pågældende underskud.
2. Egenkapital som nævnt i stk. 1 er følgende:
a)
egentlig kernekapital som defineret i artikel 50 i forordning (EU) nr. 575/2013
b)
kernekapitalelementer, hvis de pågældende elementer er klassificeret som tier 1-kapital, jf. artikel 94, stk. 1, i direktiv 2009/138/EF, og medtagelse af de pågældende elementer ikke er begrænset ved delegerede retsakter vedtaget i henhold til artikel 99 i nævnte direktiv
c)
hybrid kernekapital som defineret i artikel 61 i forordning (EU) nr. 575/2013
d)
kernekapitalelementer, hvis de pågældende elementer er klassificeret som tier 1-kapital, jf. artikel 94, stk. 1, i direktiv 2009/138/EF, og medtagelse af de pågældende elementer er begrænset ved delegerede retsakter vedtaget i henhold til artikel 99 i nævnte direktiv
e)
supplerende kapital som defineret i artikel 71 i forordning (EU) nr. 575/2013
f)
kernekapitalelementer, hvis de pågældende elementer er klassificeret som tier 2-kapital, jf. artikel 94, stk. 2, i direktiv 2009/138/EF.
3. Egenkapitalelementer, som anvendes til at dække underskuddet, skal være i overensstemmelse med artikel 4, stk. 1.
Artikel 7
Konsekvens
De regulerede enheder eller det blandede finansielle holdingselskab i et finansielt konglomerat skal anvende beregningsmetoden konsekvent over tid.
Artikel 8
Konsolidering
For så vidt angår forsikringsledede finansielle konglomerater, anses metode 1 til beregning af koncernsolvensen for forsikrings- og genforsikringsselskaber, jf. artikel 230, 231 og 232 i direktiv 2009/138/EF, og metode 1 til beregning af de supplerende kapitalkrav for de regulerede enheder i et finansielt konglomerat, jf. bilag I til direktiv 2002/87/EF, for at være ækvivalente, forudsat at anvendelsesområdet for koncerntilsyn i afsnit III i direktiv 2009/138/EF ikke er væsentligt forskelligt fra anvendelsesområdet for supplerende tilsyn i kapitel II i direktiv 2002/87/EF.
Artikel 9
Solvenskrav
1. Såfremt reglerne for forsikringssektoren finder anvendelse, anses solvenskapitalkravet, jf. artikel 100 og 218 i direktiv 2009/138/EF, herunder eventuelle kapitaltillæg anvendt i overensstemmelse med artikel 37 i nævnte direktiv, i henhold til artikel 216, stk. 4, artikel 231, stk. 7, artikel 232, artikel 233, stk. 6, artikel 238, stk. 2 og 3, i nævnte direktiv for at udgøre solvenskravene med henblik på beregning af de supplerende kapitalkrav.
2. Såfremt reglerne for bank- eller investeringsservicesektoren finder anvendelse, anses kapitalgrundlagskrav, jf. tredje del, afsnit I, kapitel 1, i forordning (EU) nr. 575/2013, og krav i henhold til nævnte forordning eller til direktiv 2013/36/EU om at have et kapitalgrundlag, der er større end de pågældende krav, herunder et krav som følge af processen til vurdering af den interne kapital i artikel 73 i nævnte direktiv, eventuelle krav stillet af en kompetent myndighed i henhold til artikel 104, stk. 1, litra a), i nævnte direktiv, de kombinerede bufferkrav som defineret i artikel 128, stk. 6, i nævnte direktiv og foranstaltninger truffet i henhold til artikel 458 eller 459 i forordning (EU) nr. 575/2013, for at udgøre solvenskravene med henblik på beregning af de supplerende kapitalkrav.
Artikel 10
Det finansielle konglomerats egenkapital og solvenskrav
1. Det finansielle konglomerats egenkapital og solvenskrav beregnes i overensstemmelse med definitionerne og begrænsningerne i de relevante sektorregler, jf. dog artikel 14, stk. 7, 8 og 9.
2. Porteføljeadministrationsselskabers egenkapital beregnes i overensstemmelse med artikel 2, stk. 1, litra l), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/65/EF (8). Porteføljeadministrationsselskabers solvenskrav svarer til kravene i artikel 7, stk. 1, litra a), i nævnte direktiv.
3. Forvaltere af alternative investeringsfondes egenkapital beregnes i overensstemmelse med artikel 4, stk. 1, litra ad), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/61/EU (9). Forvaltere af alternative investeringsfondes solvenskrav svarer til kravene i artikel 9 i nævnte direktiv.
Artikel 11
Behandling af tværsektorielle besiddelser
1. Såfremt en enhed i et bankledet finansielt konglomerat har en besiddelse i en enhed i den finansielle sektor, som hører til forsikringssektoren, og som fratrækkes i henhold til artikel 14, stk. 3, og artikel 15, stk. 3, stilles der ikke supplerende kapitalkrav til den pågældende besiddelse i det finansielle konglomerat.
2. Såfremt anvendelsen af stk. 1 fører til en direkte ændring af størrelsen af det forventede tab efter metoden med interne ratings, jf. tredje del, afsnit II, kapitel 3, i forordning (EU) nr. 575/2013, lægges der et beløb svarende til den pågældende ændring til det finansielle konglomerats egenkapital.
Artikel 12
Teoretisk kapitalgrundlagskrav og teoretiske solvenskrav for uregulerede enheder i den finansielle sektor
1. Såfremt et blandet finansielt holdingselskab har kapitalinteresser i en ureguleret enhed i den finansielle sektor, beregnes det teoretiske kapitalgrundlagskrav og de teoretiske solvenskrav for den pågældende enhed i overensstemmelse med sektorreglerne for det finansielle konglomerats væsentligste sektor.
2. For en ureguleret enhed i den finansielle sektor, som ikke er nævnt i stk. 1, beregnes det teoretiske kapitalgrundlagskrav og de teoretiske solvenskrav i overensstemmelse med sektorreglerne for den finansielle sektor, der er nærmest den uregulerede enhed i den finansielle sektor. Hvilken finansiel sektor der er nærmest, bestemmes på grundlag af den relevante enheds aktiviteter og det omfang, hvori enheden gennemfører disse aktiviteter. Hvis det ikke er muligt at identificere den nærmeste finansielle sektor entydigt, anvendes sektorreglerne i det finansielle konglomerats væsentligste sektor.
Artikel 13
Sektorspecifikke overgangs- og undtagelsesbestemmelser
De sektorregler, der anvendes til beregning af supplerende kapitalkrav, skal omfatte eventuelle overgangs- eller undtagelsesbestemmelser, som finder anvendelse i sektoren.
KAPITEL III
TEKNISKE BEREGNINGSMETODER
Artikel 14
Præcisering af teknisk beregning efter metode 1 i henhold til direktiv 2002/87/EF
1. Et finansielt konglomerats egenkapital beregnes på grundlag af de konsoliderede regnskaber i overensstemmelse med de for det supplerende tilsyn i direktiv 2002/87/EF relevante regnskabsregler under hensyntagen til stk. 5, hvis det er relevant.
2. For så vidt angår bankledede finansielle konglomerater behandles ukonsoliderede kapitalandele ved beregning af det finansielle konglomerats egenkapital som følger:
a)
ukonsoliderede væsentlige kapitalandele, som besiddes af en enhed i den finansielle sektor, jf. artikel 43 i forordning (EU) nr. 575/2013, som hører til forsikringssektoren, trækkes fuldt ud fra konglomeratets egenkapital
b)
ukonsoliderede kapitalandele, som ikke er nævnt i litra a), som besiddes af en enhed i den finansielle sektor, som hører til forsikringssektoren, trækkes fuldt ud fra konglomeratets egenkapital, jf. artikel 46 i forordning (EU) nr. 575/2013.
3. Eventuel egenkapital udstedt af en enhed i et finansielt konglomerat, som besiddes af en anden enhed i det pågældende finansielle konglomerat, trækkes fra konglomeratets egenkapital, hvis beløbet ikke allerede er fjernet i regnskabskonsolideringsprocessen, jf. dog stk. 2.
4. En virksomhed, som er en fælles kontrolleret enhed med henblik på de relevante regnskabsregler, behandles i overensstemmelse med sektorregler om pro rata-konsolidering eller medregning af forholdsmæssige andele.
5. Såfremt en enhed, som er omfattet af direktiv 2009/138/EF, udgør en del af et finansielt konglomerat, baseres beregningen af de supplerende kapitalkrav i det finansielle konglomerat på værdiansættelsen af aktiver og passiver beregnet i overensstemmelse med afsnit I, kapitel VI, afdeling 1 og 2, i direktiv 2009/138/EF.
6. Såfremt aktiv- eller passivværdier er omfattet af filtre og fradrag, jf. anden del, afsnit I, i forordning (EU) nr. 575/2013, er de aktiv- eller passivværdier, der anvendes med henblik på beregning af de supplerende kapitalkrav, de værdier, der tillægges de relevante enheder i henhold til nævnte forordning, dog ikke aktiver og passiver, som tillægges andre enheder i det finansielle konglomerat.
7. Såfremt sektorregler indeholder krav om beregning af en tærskel eller grænse, beregnes tærsklen eller grænsen i konglomeratet på grundlag af det finansielle konglomerats konsoliderede data og efter de fradrag, der kræves i stk. 2 og 3.
8. Med henblik på beregning af tærskler eller grænser betragtes regulerede enheder i et finansielt konglomerat, som indgår i et instituts konsoliderede situation, jf. første del, afsnit II, kapitel 2, afdeling 1, i forordning (EU) nr. 575/2013, sammen.
9. Med henblik på beregning af tærskler eller grænser betragtes regulerede enheder i et finansielt konglomerat, som indgår i koncerntilsyn, jf. afsnit III i direktiv 2009/138/EF, sammen.
10. Med henblik på beregning af tærskler eller grænser i den regulerede enhed, beregner regulerede enheder i et finansielt konglomerat, som hverken er omfattet af stk. 8 eller 9, hver for sig deres respektive tærskler og grænser i overensstemmelse med sektorreglerne for den regulerede enhed.
11. Ved sammenlægning af de relevante sektorspecifikke solvenskrav foretages der udelukkende justering i henhold til artikel 11 eller som følge af justering af sektorspecifikke tærskler og grænser, jf. stk. 7.
Artikel 15
Præcisering af teknisk beregning efter metode 2 i henhold til direktiv 2002/87/EF
1. Såfremt egenkapitalen i en reguleret enhed i henhold til de relevante sektorregler er omfattet af et filter, behandles det af et filter omfattede beløb på en af følgende måder:
a)
det af et filter omfattede beløb, som er det nettobeløb, der skal tages højde for ved beregning af kapitalinteressers egenkapital, lægges til kapitalinteressers bogførte værdi, jf. artikel 6, stk. 4, andet afsnit, i direktiv 2002/87/EF, hvis det af et filter omfattede beløb forhøjer den lovpligtige kapital
b)
det af et filter omfattede beløb, der er nævnt i litra a), trækkes fra kapitalinteressers bogførte værdi, jf. artikel 6, stk. 4, andet afsnit, i direktiv 2002/87/EF, hvis det af et filter omfattede beløb reducerer den lovpligtige kapital.
2. For så vidt angår bankledede finansielle konglomerater, trækkes væsentlige kapitalandele i en enhed i den finansielle sektor, jf. artikel 43 i forordning (EU) nr. 575/2013, som hører til forsikringssektoren, og som ikke er en kapitalinteresse, fuldt ud fra egenkapitalposter i den enhed, som besidder instrumentet, i overensstemmelse med de sektorregler, som finder anvendelse på den pågældende enhed.
3. Investeringer inden for en gruppe i kapitalinstrumenter, som i overensstemmelse med sektorregler opfylder betingelserne for beregning af egenkapital, skal under hensyn til relevante sektorspecifikke grænser fratrækkes eller udelades ved beregning af egenkapital.
4. Supplerende kapitalkrav beregnes i overensstemmelse med formlen i bilaget.
Artikel 16
Præcisering af de omstændigheder, hvorunder metode 3 kan anvendes i henhold til direktiv 2002/87/EF
1. Kompetente myndigheder kan kun tillade anvendelse af metode 3, jf. bilag I til direktiv 2002/87/EF, under en af følgende omstændigheder:
a)
det er ikke rimeligt muligt at anvende enten metode 1, jf. bilag I til direktiv 2002/87/EF, i forbindelse med alle enheder eller metode 2, jf. bilag I til direktiv 2002/87/EF, i forbindelse med alle enheder i et finansielt konglomerat, navnlig fordi metode 1 ikke kan anvendes i forbindelse med en eller flere enheder, idet de ikke er omfattet af konsolidering, eller fordi en reguleret enhed er etableret i et tredjeland og det ikke er muligt at indhente tilstrækkelige oplysninger til at anvende en af metoderne i forbindelse med den pågældende enhed
b)
de enheder, som kunne anvende en af metoderne, er samlet set ubetydelige i forhold til formålene med det supplerende tilsyn af regulerede enheder i et finansielt konglomerat.
2. Alle regulerede enheder i et finansielt konglomerat, som ikke er nævnt i stk. 1, skal enten anvende metode 1 eller metode 2.
3. Såfremt en kompetent myndighed tillader anvendelse af metode 3 i forbindelse med et finansielt konglomerat, skal metoden anvendes konsekvent over tid.
KAPITEL IV
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 17
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 5, artikel 6, stk. 2, artikel 8, artikel 9, stk. 1, og artikel 14, stk. 5 og 9, finder anvendelse fra den dato for anvendelse, der er nævnt i artikel 309, stk. 1, i direktiv 2009/138/EF.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 21. januar 2014.
A BIZOTTSÁG 342/2014/EU FELHATALMAZÁSON ALAPULÓ RENDELETE
(2014. január 21.)
a 2002/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek és az 575/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek a pénzügyi konglomerátumokra irányadó tőkemegfelelési követelményekre vonatkozó számítási módszerek alkalmazását meghatározó szabályozási technikai standardok tekintetében történő kiegészítéséről
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel a hitelintézetekre és befektetési vállalkozásokra vonatkozó prudenciális követelményekről és a 648/2012/EU rendelet módosításáról szóló, 2013. június 26-i 575/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 49. cikke (6) bekezdésére,
tekintettel a pénzügyi konglomerátumhoz tartozó hitelintézetek, biztosítóintézetek és befektetési vállalkozások kiegészítő felügyeletéről, valamint a 73/239/EGK, a 79/267/EGK, a 92/49/EGK, a 92/96/EGK, a 93/6/EGK és a 93/22/EGK tanácsi irányelvek, illetve a 98/78/EK és 2000/12/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvek módosításáról szóló, 2002. december 16-i 2002/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvre (2) és különösen annak 21a. cikke (3) bekezdésére,
mivel:
(1)
A jelentős banki, befektetési vagy biztosítási tevékenységet folytató pénzügyi konglomerátumok esetében ki kell küszöbölni a pénzügyi konglomerátumok szintjén a szavatoló tőke kiszámítása során bevonható elemek többszörös felhasználását, azaz a többszörös számbavételt, valamint ki kell küszöbölni a szavatoló tőke csoporton belüli helytelen képzését is annak érdekében, hogy pontos képet lehessen alkotni a konglomerátum veszteségek viselésére alkalmas szavatoló tőkéjének rendelkezésre állásáról, továbbá hogy a pénzügyi konglomerátum szintjén biztosítani lehessen a kiegészítő tőkemegfelelési követelményeket.
(2)
Biztosítani kell, hogy az ágazati tőkemegfelelési követelményeket meghaladó szavatoló tőkét csak akkor vegyék figyelembe a konglomerátum szintjén, ha ez nem hátráltatja a pénzügyi konglomerátumhoz tartozó vállalkozások közötti eszköztranszfert vagy a kötelezettségek visszafizetését, abban az esetben sem, ha ezek a vállalkozások különböző ágazatokhoz tartoznak.
(3)
A pénzügyi konglomerátum szavatoló tőkéjének kiszámítása során csak akkor vehető figyelembe az ágazati tőkemegfelelési követelményeket meghaladó szavatoló tőke, ha az átruházható a pénzügyi konglomerátumhoz tartozó vállalkozások között.
(4)
A megfelelő szabályoknak figyelembe kell venniük, hogy az ágazatspecifikus szavatolótőke-követelmények az adott ágazattal kapcsolatos kockázatok fedezésére tekintettel kerültek kialakításra, és nem terjednek ki az ágazaton kívül eső kockázatok fedezésére.
(5)
A kiegészítő tőkemegfelelési követelmények egységes alkalmazása érdekében fel kell sorolni a vonatkozó tőkemegfelelési követelményeket is tartalmazó ágazati követelményeket. Ezek a követelmények nem sérthetik azokat az ágazati rendelkezéseket, amelyek az ágazati tőkemegfelelési követelmények megszegését követően hozott intézkedéseket szabályozzák. Különösen, ha a hiány a pénzügyi konglomerátum szintjén, a 2013/36/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (3) VII. címének 4. fejezete szerinti kombinált pufferkövetelmény megsértéséből adódik, a szükséges intézkedéseket az említett fejezetben meghatározottak alapján kell meghatározni.
(6)
A pénzügyi konglomerátum kiegészítő tőkemegfelelési követelményeinek kiszámítása során a pénzügyi konglomerátumhoz tartozó, nem szabályozott pénzügyi vállalkozás esetében mind a fiktív tőkemegfelelési követelményeket, mind pedig a szavatoló tőke fiktív szintjét ki kell számítani.
(7)
A 2002/87/EK irányelv I. mellékletének II. része három technikai módszert határoz meg a tőkemegfelelési követelményeknek a pénzügyi konglomerátum szintjén való kiszámítására: A számviteli konszolidáció módszere (1. módszer), a levonás és összesítés módszere (2. módszer), valamint a kombinált módszer (3. módszer), amely lehetővé teszi az 1. és 2. módszer kombinálását. Az egységes alkalmazás biztosításának érdekében az 1. és 2. technikai számítási módszert tovább kell pontosítani. Ezenkívül meg kell határozni a 3. módszer alkalmazásához szükséges körülményeket, valamint biztosítani kell, hogy az illetékes hatóságok engedélyezik a módszer használatát hasonló körülmények között, azonos feltételeket alkalmaznak, és elrendelik, hogy a módszert valamennyi pénzügyi konglomerátum egységesen alkalmazza. Az illetékes hatóságok csak akkor engedélyezhetik a 3. módszer alkalmazását, ha a pénzügyi konglomerátum bizonyítani tudja, hogy az 1. vagy 2. módszer alkalmazása önmagában nem lenne ésszerűen megvalósítható. Az egyenértékű feltételek biztosításához a 3. módszert időben következetesen kell alkalmazni. Mivel a technikai számítási módszerek elvégzésére a 2002/87/EK irányelv I. mellékletének I. részében említett technikai alapelvekkel összhangban kerül sor, ezeket az elveket is szükséges meghatározni.
(8)
A csoportszintű fizetőképesség kiszámítása során alkalmazott, a 2009/138/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvben (4) meghatározott 1. módszert, és a kiegészítő tőkemegfelelési követelmények kiszámítása során alkalmazott, a 2002/87/EK irányelvben meghatározott 1. módszert egyenértékűnek kell tekinteni, mivel mindkét módszer összhangban áll a kiegészítő felügyelet fő célkitűzéseivel. Mindkét módszer biztosítja a szavatoló tőke csoporton belüli képzésének kiküszöbölését, valamint a szavatoló tőkének a vonatkozó ágazati szabályokban rögzített meghatározásokkal és korlátozásokkal összhangban történő kiszámítását.
(9)
Az 575/2013/EU rendelet 49. cikke (6) bekezdése szerinti, a szabályozási technikai standardok elfogadására vonatkozó felhatalmazás szorosan összefügg a 2002/87/EK irányelv 21a. cikkének (3) bekezdésében meghatározott felhatalmazással, mivel mindkettő az ezen irányelv mellékletében szereplő számítási módszerek következetes alkalmazására vonatkozik. Az említett jogalkotási aktusok céljára meghatározott számítási módszerek koherenciájának biztosítására, valamint annak elősegítése érdekében, hogy az említett kötelezettségek hatálya alá tartozó személyek átfogó rálátással rendelkezzenek a szóban forgó rendelkezésekre és könnyen hozzáférhessenek azokhoz, az említett felhatalmazások értelmében elfogadott szabályozási technikai standardokat célszerű egyetlen rendeletbe foglalni.
(10)
Ennek a rendeletnek az új ágazati tőkemegfelelési szabályokon kell alapulnia, amelyeket az Unióban annak érdekében hoztak létre, hogy biztosítható legyen a számítási módszerek lehető legegységesebb alkalmazása. Ezért e rendelet nem alkalmazható az 575/2013/EU rendelet alkalmazásának időpontját megelőzően. A 2009/138/EK irányelv alkalmazásától függő szabályok az említett irányelv alkalmazásának napjától kezdve érvényesek. A kiegészítő tőkemegfelelési követelmények kiszámítása tekintetében meglévő nemzeti átültetési előírásokat ezért a rendelet teljes alkalmazhatóságáig a rendelet által nem harmonizált területeken továbbra is alkalmazni kell, és a biztosítási ágazati szabályokra épülő, alapul szolgáló számítások a kiszámítás idején alkalmazandó biztosítási ágazati szabályokra támaszkodnak majd.
(11)
E rendelet alapját az Európai Bankhatóság (EBH), az Európai Biztosítás- és Foglalkoztatóinyugdíj-felügyeleti Hatóság (EIOPA) és az Európai Értékpapír-piaci Hatóság (ESMA) által a Bizottság részére közösen benyújtott szabályozási technikai standardok képezik.
(12)
Az EBH, az EIOPA és az ESMA - összhangban az 1093/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (5) 10. cikkével, az 1094/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (6) 10. cikkével és az 1095/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (7) 10. cikkével - nyilvános konzultációt folytatott azon szabályozási technikai standardok tervezetéről, amelyeken ez a rendelet alapul, elemezte az ezekkel összefüggésben felmerülő költségeket és hasznokat, és kikérte az 1093/2010/EU rendelet 37. cikke szerint létrehozott banki érdekképviseleti csoport, az 1094/2010/EU rendelet 37. cikke szerint létrehozott biztosítási és viszontbiztosítási érdekképviseleti csoport, valamint az 1095/2010/EU rendelet 37. cikke szerint létrehozott értékpapír-piaci érdekképviseleti csoport véleményét,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
I. FEJEZET
TÁRGY ÉS FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK
1. cikk
Tárgy
Ez a rendelet az 575/2013/EU rendelet 49. cikke (1) bekezdésében említett levonás alternatívái céljára és a 2002/87/EK irányelv 6. cikke (2) bekezdésében meghatározott szavatoló tőke és kiegészítő tőkemegfelelési követelmény kiszámítása céljára pontosítja a 2002/87/EK irányelv I. mellékletében felsorolt technikai elveket és technikai számítási módszereket.
2. cikk
Fogalommeghatározások
E rendelet alkalmazásában:
1. „biztosításalapú pénzügyi konglomerátum”: pénzügyi konglomerátum, amelynek legjelentősebb pénzügyi ágazata a biztosítás, összhangban a 2002/87/EK irányelv 3. cikkének (2) bekezdésével;
2. „bankalapú vagy befektetésalapú pénzügyi konglomerátum”: pénzügyi konglomerátum, amelynek legjelentősebb pénzügyi ágazata a banki ágazat vagy a befektetési szolgáltatási ágazat, összhangban a 2002/87/EK irányelv 3. cikkének (2) bekezdésével.
II. FEJEZET
TECHNIKAI ELVEK
3. cikk
A többszörös számbavétel és a szavatoló tőke csoporton belüli képzésének kiküszöbölése
A közvetlenül vagy közvetve a csoporton belüli ügyletekből eredő szavatoló tőkét nem lehet figyelembe venni a kiegészítő tőkemegfelelési követelményeknek a pénzügyi konglomerátum szintjén történő kiszámítása során.
4. cikk
A szavatoló tőke átruházhatósága és elérhetősége
(1) A szabályozott vállalkozás szintjén elismert szavatoló tőke, amely meghaladja az ágazati tőkemegfelelési követelmények teljesítéséhez szükséges, a 9. cikkben meghatározott szintet, csak akkor vehető figyelembe a pénzügyi konglomerátum szavatoló tőkéjének vagy a pénzügyi konglomerátumhoz tartozó egyes szabályozott és nem szabályozott pénzügyi vállalkozások szavatoló tőkéje összegének kiszámítása során, ha ez nem jelent gyakorlati vagy jogi akadályt a pénzügyi konglomerátumhoz tartozó vállalkozások közötti tőketranszfer tekintetében.
(2) A 2002/87/EK irányelv 6. cikke (2) bekezdésének ötödik albekezdésében említett vállalkozásnak az ebben az albekezdésben említett számítások eredményeinek és a számítások alapjául szolgáló lényeges adatoknak a koordinátor részére történő előterjesztése során igazolnia és bizonyítania kell, hogy megfelelt az (1) bekezdésnek.
5. cikk
Ágazatspecifikus szavatoló tőke
(1) A (2) bekezdésben említett, valamely szabályozott vállalkozás szintjén rendelkezésre álló szavatoló tőke abban az ágazatban vehető figyelembe a kockázatok fedezésére, amely elismeri ezt a szavatoló tőkét, és más pénzügyi ágazatokban nem vehető figyelembe a kockázatfedezés céljára.
(2) Az (1) bekezdésben említett szavatoló tőke alatt nem a következők értendők:
a)
az 575/2013/EU rendelet szerinti elsődleges alapvető tőkeelemek, egyéb alapvető tőkeelemek vagy járulékos tőkeelemek;
b)
a 2009/138/EK irányelvben foglalt követelmények hatálya alá tartozó vállalkozások alapvető szavatolótőke-elemei, amennyiben ezek az elemek az említett irányelv 94. cikke (1) és (2) bekezdésének értelmében alapvető szavatolótőke-elemeknek vagy kiegészítő szavatolótőke-elemeknek minősülnek.
6. cikk
Szavatolótőke-hiány a pénzügyi konglomerátum szintjén
(1) Amennyiben pénzügyi konglomerátum szintjén szavatolótőke-hiány mutatkozik, csak a banki és a biztosítási ágazatra vonatkozó ágazati szabályok szerint egyaránt elfogadhatónak minősülő szavatoló tőke vehető igénybe e hiány fedezésére.
(2) Az (1) bekezdésben említett szavatoló tőke lehet:
a)
az 575/2013/EU rendelet 50. cikke szerinti elsődleges alapvető tőke;
b)
alapvető szavatolótőke-elemek, amennyiben ezek a 2009/138/EK irányelv 94. cikkének (1) bekezdésével összhangban az első szintre sorolandók, és bevonásukat nem korlátozzák az említett irányelv 99. cikkének megfelelően elfogadott felhatalmazáson alapuló jogi aktusok;
c)
az 575/2013/EU rendelet 61. cikke szerinti egyéb alapvető tőke;
d)
alapvető szavatolótőke-elemek, amennyiben ezek a 2009/138/EK irányelv 94. cikkének (1) bekezdésével összhangban az első szintre sorolandók, és bevonásukat korlátozzák az említett irányelv 99. cikkének megfelelően elfogadott felhatalmazáson alapuló jogi aktusok;
e)
az 575/2013/EU rendelet 71. cikke szerinti járulékos tőke; valamint
f)
alapvető szavatolótőke-elemek, amennyiben ezek a 2009/138/EK irányelv 94. cikkének (2) bekezdésével összhangban a második szintre sorolandók.
(3) A hiány fedezésére felhasznált szavatolótőke-elemeknek meg kell felelniük a 4. cikk (1) bekezdésének.
7. cikk
Következetesség
A szabályozott vállalkozásoknak vagy a pénzügyi konglomerátumhoz tartozó vegyes pénzügyi holdingtársaságnak a számítási módszert időben következetesen kell alkalmaznia.
8. cikk
Konszolidálás
A biztosításalapú pénzügyi konglomerátumok vonatkozásában a biztosítók és viszontbiztosítók csoportszintű fizetőképességének kiszámítására alkalmazott, a 2009/138/EK irányelv 230., 231. és 232. cikkében meghatározott 1. módszert egyenértékűnek kell tekinteni a pénzügyi konglomerátumokhoz tartozó szabályozott vállalkozásokra vonatkozó kiegészítő tőkemegfelelési követelmények kiszámítására alkalmazott, a 2002/87/EK irányelv I. mellékletében meghatározott 1. módszerrel, feltéve, hogy a 2009/138/EK irányelv III. címe alá tartozó csoportszintű felügyelet alkalmazási köre nem tér el lényegesen a 2002/87/EK irányelv II. fejezetének megfelelő kiegészítő felügyelet alkalmazási körétől.
9. cikk
Tőkemegfelelési követelmény
(1) Amennyiben a biztosítási ágazatra vonatkozó szabályokat kell alkalmazni, úgy a kiegészítő tőkemegfelelési követelmények kiszámításának céljára a 2009/138/EK irányelv 100. és 218. cikkében említett szavatolótőke-szükséglet tekintendő tőkemegfelelési követelménynek, ideértve bármely, az említett irányelv 216. cikkének (4) bekezdéséből, 231. cikkének (7) bekezdéséből, 232. cikkéből, 233. cikkének (6) bekezdéséből, 238. cikkének (2) és (3) bekezdéséből következő, és az említett irányelv 37. cikkének megfelelően alkalmazott többlettőkét.
(2) Amennyiben a banki vagy befektetési szolgáltatási ágazatra vonatkozó szabályokat kell alkalmazni, úgy a kiegészítő tőkemegfelelési követelmények kiszámításának céljára az alábbiak tekintendők tőkemegfelelési követelményeknek: az 575/2013/EU rendelet harmadik része I. címének I. fejezetében meghatározott szavatolótőke-követelmények és az említett rendelet vagy a 2013/36/EU irányelv szerinti, a szavatolótőke-követelményeket meghaladó szavatoló tőke rendelkezésre állására vonatkozó követelmény, ideértve az említett irányelv 73. cikke szerint a tőkemegfelelés belső értékelési eljárásából eredő követelményt, egy illetékes hatóság által az ezen irányelv 104. cikke (1) bekezdésének a) pontja értelmében megszabott bármely követelmény, az ezen irányelv 128. cikkének (6) bekezdése értelmében meghatározott kombinált pufferkövetelmény, valamint az 575/2013/EU rendelet 458. vagy 459. cikke szerint elfogadott intézkedések.
10. cikk
A pénzügyi konglomerátum szavatoló tőkéje és a pénzügyi konglomerátumra vonatkozó tőkemegfelelési követelmények
(1) A 14. cikk (7), (8) és (9) bekezdésére is figyelemmel, a pénzügyi konglomerátum szavatoló tőkéjét és a pénzügyi konglomerátumra vonatkozó tőkemegfelelési követelményeket a vonatkozó ágazati szabályokban rögzített meghatározásokkal és korlátozásokkal összhangban kell kiszámítani.
(2) A vagyonkezelő társaságok szavatoló tőkéjét a 2009/65/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (8) 2. cikke (1) bekezdésének l) pontjával összhangban kell kiszámítani. A vagyonkezelő társaságok tőkemegfelelési követelményeit az említett irányelv 7. cikke (1) bekezdésének a) pontjában meghatározott követelményekkel összhangban kell kiszámítani.
(3) Az alternatívbefektetésialap-kezelők szavatoló tőkéjét a 2011/61/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (9) 4. cikke (1) bekezdésének ad) pontjával összhangban kell kiszámítani. Az alternatívbefektetésialap-kezelők tőkemegfelelési követelményeit az említett irányelv 9. cikkében meghatározott követelményekkel összhangban kell kiszámítani.
11. cikk
Az ágazatközi részesedések kezelése
(1) Ha a bank- vagy befektetésalapú pénzügyi konglomerátumhoz tartozó vállalkozás részesedéssel rendelkezik egy olyan pénzügyi ágazatbeli vállalkozásban, amely a biztosítási ágazathoz tartozik és amely a 14. cikk (3) bekezdése vagy a 15. cikk (3) bekezdése szerint levonásra kerül, az adott részesedés vonatkozásában, a pénzügyi konglomerátum szintjén nem keletkezik kiegészítő tőkemegfelelési követelmény.
(2) Amennyiben az (1) bekezdés alkalmazása az 575/2013/EU rendelet harmadik része II. címe 3. fejezetének értelmében alkalmazott belső minősítésen alapuló módszer keretében várható veszteség összegében közvetlen változást eredményez, a pénzügyi konglomerátum szavatoló tőkéjét ki kell egészíteni a változással egyenértékű összeggel.
12. cikk
Fiktív szavatoló tőke és fiktív tőkemegfelelési követelmények a nem szabályozott pénzügyi ágazatbeli vállalkozások vonatkozásában
(1) Amennyiben egy vegyes pénzügyi holdingtársaság részesedéssel rendelkezik egy nem szabályozott pénzügyi ágazatbeli vállalkozásban, a fiktív szavatoló tőkét és a fiktív tőkemegfelelési követelményeket a pénzügyi konglomerátum legjelentősebb ágazatára vonatkozó ágazati szabályokkal összhangban kell kiszámítani.
(2) Egy az (1) bekezdésben említettől eltérő, nem szabályozott pénzügyi ágazatbeli vállalkozás esetében a fiktív szavatoló tőkét és a fiktív tőkemegfelelési követelményeket a nem szabályozott pénzügyi ágazatbeli vállalkozáshoz legközelebbi pénzügyi ágazatra vonatkozó ágazati szabályokkal összhangban kell kiszámítani. A nem szabályozott pénzügyi vállalkozáshoz legközelebbi pénzügyi szektor meghatározása az érintett vállalkozás tevékenységi köre és a folytatott tevékenység terjedelme alapján történik. Ha nem lehetséges egyértelműen meghatározni a legközelebbi pénzügyi szektort, a pénzügyi konglomerátum legjelentősebb ágazatára vonatkozó ágazati szabályokat kell alkalmazni.
13. cikk
Átmeneti és szerzett jogokkal kapcsolatos ágazati rendelkezések
A kiegészítő tőkemegfelelési követelmények kiszámítása során alkalmazott ágazati szabályok tartalmazzák az összes olyan, átmeneti vagy szerzett jogokkal kapcsolatos rendelkezést, amelyet ágazati szinten alkalmaznak.
III. FEJEZET
TECHNIKAI SZÁMÍTÁSI MÓDSZEREK
14. cikk
A 2002/87/EK irányelv 1. módszere szerinti technikai számítás részletes meghatározása
(1) A pénzügyi konglomerátumok szavatoló tőkéjét a 2002/87/EK irányelv szerinti kiegészítő felügyelet hatókörében alkalmazott vonatkozó számviteli szabályozásnak megfelelően a konszolidált beszámoló alapján kell számítani, szükség esetén az (5) bekezdés figyelembevételével.
(2) Bank- vagy befektetésalapú pénzügyi konglomerátum szavatoló tőkéjének kiszámításakor a konszolidálatlan befektetéseket a következőképpen kell figyelembe venni:
a)
az 575/2013/EU rendelet 43. cikke szerinti, pénzügyi - azon belül biztosítási - ágazatbeli szervezetben lévő jelentős konszolidálatlan befektetést teljes mértékben le kell vonni a konglomerátum szavatoló tőkéjéből;
b)
a pénzügyi - azon belül biztosítási - ágazatbeli szervezetben lévő, az a) pontban említettől eltérő konszolidálatlan befektetést az 575/2013/EU rendelet 46. cikkének megfelelően teljes mértékben le kell vonni a konglomerátum szavatoló tőkéjéből.
(3) A (2) bekezdéstől függően a pénzügyi konglomerátumon belüli vállalkozás által kibocsátott, és a pénzügyi konglomerátumon belüli másik vállalkozás által tartott szavatoló tőkét - ha a számviteli konszolidációs folyamat során még nem történt meg - le kell vonni a konglomerátum szavatoló tőkéjéből.
(4) A vonatkozó számviteli szabályozás alkalmazásában közös irányítás alatt álló gazdálkodó egységnek minősülő vállalkozást az arányos konszolidációra vagy az arányos részesedések bevonására vonatkozó ágazati szabályoknak megfelelően kell kezelni.
(5) Amennyiben a 2009/138/EK irányelv hatályába tartozó szervezet pénzügyi konglomerátum része, úgy a pénzügyi konglomerátum szintjén érvényes kiegészítő tőkemegfelelési követelmények számításának a 2009/138/EK irányelv I. címe VI. fejezete 1. és 2. szakaszának megfelelően számított eszköz- és kötelezettségértékeken kell alapulnia.
(6) Amennyiben az eszköz- vagy kötelezettségértékek az 575/2013/EU rendelet 2. része I. címének megfelelő prudenciális szűrők és levonások hatálya alá esnek, úgy a kiegészítő tőkemegfelelési követelmények számításához használt eszköz- vagy kötelezettségértékek megegyeznek az említett rendelet értelmében a vonatkozó szervezethez rendelhető követelményekkel, kizárva ebből a pénzügyi konglomerátum más szervezeteihez rendelhető eszközöket és kötelezettségeket.
(7) Amennyiben az ágazati szabályok küszöb- vagy határértéket írnak elő, úgy a konglomerátumszintű küszöb- vagy határértéket a pénzügyi konglomerátum konszolidált adatai alapján kell számítani, a (2) és a (3) bekezdésben előírt levonások után.
(8) A küszöb- vagy határértékek számítása céljából együttesen kell figyelembe venni a pénzügyi konglomerátumon belüli azon szabályozott szervezeteket, amelyek az 575/2013/EU rendelet első része II. címe 2. fejezetének 1. szakasza értelmében beletartoznak az intézmény összevont helyzetébe.
(9) A küszöb- vagy határértékek számítása céljából együttesen kell figyelembe venni a pénzügyi konglomerátumon belüli azon szabályozott szervezeteket, amelyek a 2009/138/EK rendelet III. címe szerinti csoportfelügyelet alá tartoznak.
(10) A küszöb- vagy határértékek szabályozott szervezet szintjén való számítása céljából a pénzügyi konglomerátumon belüli, mind a (8), mind a (9) bekezdés hatályán kívül eső szabályozott szervezet saját küszöb- vagy határértékét a szabályozott szervezetre vonatkozó ágazati szabályok szerinti egyedi alapon számítja.
(11) A vonatkozó ágazati fizetőképességi követelmények összesítésekor a 11. cikkben előírton vagy a (7) bekezdés szerinti ágazati küszöb- és határértékekhez igazítás eredményén kívül nem alkalmazható más kiigazítás.
15. cikk
A 2002/87/EK irányelv 2. módszere szerinti technikai számítás részletes meghatározása
(1) Amennyiben a szabályozott szervezet szavatoló tőkéje a vonatkozó ágazati szabályok értelmében prudenciális szűrő hatálya alá tartozik, úgy a következőképpen kell eljárni:
a)
ha a szűrt összeg, vagyis a részesedések szavatoló tőkéjének számításához figyelembe veendő nettó összeg növeli a szabályozói tőkét, akkor a szűrt összeget a 2002/87/EK irányelv 6. cikke (4) bekezdése második albekezdésének megfelelően hozzá kell adni a részesedések könyv szerinti értékéhez;
b)
ha az a) pontban említett szűrt összeg csökkenti a szabályozói tőkét, akkor azt a 2002/87/EK irányelv 6. cikke (4) bekezdése második albekezdésének megfelelően le kell vonni a részesedések könyv szerinti értékéből.
(2) Bank- vagy befektetésalapú pénzügyi konglomerátumok esetében az 575/2013/EU rendelet 43. cikke szerinti, pénzügyi - azon belül biztosítási - ágazatbeli szervezetben lévő jelentős befektetést a vonatkozó ágazati szabályoknak megfelelően teljes mértékben le kell vonni az instrumentumot tartó szervezet szavatolótőke-elemeiből.
(3) Az ágazati szabályok szerint szavatoló tőkének minősülő tőkeinstrumentumokba történő, csoporton belüli befektetéseket a vonatkozó ágazati határértékek figyelembevétele mellett le kell vonni, vagy ki kell zárni a szavatoló tőke számításából.
(4) A kiegészítő tőkekövetelmények számítását a mellékletben szereplő képletnek megfelelően kell elvégezni.
16. cikk
A 2002/87/EK irányelv 3. módszere alkalmazási feltételeinek részletes meghatározása
(1) Az illetékes hatóságok a 2002/87/EK irányelv I. mellékletében említett 3. módszer alkalmazását csak a következő feltételek mellett engedélyezhetik:
a)
az ésszerűség határán belül sem a 2002/87/EK irányelv I. mellékletében említett 1. módszer, sem a 2002/87/EK irányelv I. mellékletében említett 2. módszer nem alkalmazható a pénzügyi konglomerátumon belüli összes szervezetre, különösen ha az 1. módszer azért nem alkalmazható, mert egy vagy több szervezet kívül esik a konszolidáció körén, vagy ha valamely szabályozott szervezet harmadik országban letelepedett, és vonatkozásában nem lehet beszerezni az említett módszerek egyikének alkalmazásához szükséges információkat sem;
b)
a módszerek valamelyikét esetlegesen alkalmazó szervezetek összességében elhanyagolható súlyúak a pénzügyi konglomerátumon belüli szabályozott szervezetek felügyeletének célját tekintve.
(2) A pénzügyi konglomerátumok (1) bekezdésben nem említett szabályozott szervezeteinek vagy az 1., vagy a 2. módszert kell alkalmazniuk.
(3) A 3. módszernek az adott pénzügyi konglomerátum tekintetében az illetékes hatóság által engedélyezett alkalmazása időben következetes.
IV. FEJEZET
ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
17. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
Az 5. cikk, a 6. cikk (2) bekezdése, a 8. cikk, a 9. cikk (1) bekezdése, továbbá a 14. cikk (5) és (9) bekezdése a 2009/138/EK irányelv 309. cikkének (1) bekezdésében említett alkalmazási dátumtól alkalmazandó.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2014. január 21-én.