KOMMISSIONENS DELEGEREDE FORORDNING (EU) Nr. 950/2014
af 4. september 2014
om midlertidig ekstraordinær støtte til privat oplagring af visse oste og om forudfastsættelse af støtten
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1308/2013 af 17. december 2013 om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter og om ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 922/72, (EØF) nr. 234/79, (EF) nr. 1037/2001 og (EF) nr. 1234/2007 (1), særlig artikel 219, stk. 1, sammenholdt med artikel 228, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Den 7. august 2014 indførte den russiske regering et forbud mod import til Rusland af visse produkter fra Unionen, herunder mejeriprodukter. Det mejeriprodukt, forbuddet rammer hårdest, er ost, da ruslandseksporten udgør 33 % af EU's samlede osteeksport. For Finland og de baltiske lande er Rusland endda den eneste handelspartner for ost, og for andre medlemsstater som f.eks. Tyskland, Nederlandene og Polen er det også et vigtigt eksportmarked.
(2)
Osteeksporten til Rusland var i 2013 over 250 000 tons, og der er risiko for, at en stor del af dette kvantum må absorberes på det indre marked, hvad der giver uligevægt på markedet og nedadgående pres på priserne.
(3)
De markedsinterventionsforanstaltninger, som forordning (EU) nr. 1308/2013 stiller til rådighed, forekommer ikke tilstrækkelige i den situation, der nu er indtrådt, eftersom de kun omfatter oste med geografisk betegnelse.
(4)
Truslen om alvorlig uligevægt på ostemarkedet kan mindskes eller elimineres ved oplagring. Derfor bør der ydes støtte til privat oplagring af ost, og støttebeløbet bør fastsættes på forhånd.
(5)
Ifølge artikel 17 i forordning (EU) nr. 1308/2013 kan der ydes støtte til privat oplagring af oste, der er omfattet af en beskyttet oprindelsesbetegnelse eller en beskyttet geografisk betegnelse, jf. Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1151/2012 (2). Men selv om oste med en geografisk betegnelse er berørt af importforbuddet, udgør de en forsvindende lille del af alle de oste, der eksporteres til Rusland. For at opnå en effektiv gennemførelse og administration bør der oprettes en enkelt støtteordning for privat oplagring af alle ostetyper.
(6)
Frisk ost er ikke egnet til oplagring, og bør derfor ikke være omfattet af ordningen.
(7)
For at lette forvaltningen og kontrollen bør det være en generel regel, at der kun ydes støtte til privat oplagring til erhvervsdrivende, der er etableret og momsregistreret i EU.
(8)
For at muliggøre behørig overvågning af ordningen, bør forordningen specificere, hvilke oplysninger der kræves for at indgå oplagringskontrakten, og hvilke forpligtelser kontrahenterne har.
(9)
For at gøre ordningen mere effektiv bør der fastsættes et mindstekvantum for hver kontrakt og forpligtelser for kontrahenten, især forpligtelser, der sætter den myndighed, der skal foretage oplagringskontrollen, i stand til at inspicere oplagringsforholdene effektivt.
(10)
Oplagring af den kontraktlige mængde i den aftalte oplagringsperiode er et af de primære krav, der skal opfyldes, for at der kan ydes støtte til privat oplagring. Af hensyn til handelssædvane og af praktiske hensyn bør der indrømmes en tolerancemargen for den mængde, der ydes støtte til.
(11)
For at sikre, at oplagringen forvaltes korrekt, bør der vedtages bestemmelser om, at den støtte, der skal udbetales, nedsættes, hvis den oplagrede mængde i den kontraktlige oplagringsperiode er mindre end den kontraktlige mængde, og hvis oplagringsperioden ikke overholdes fuldt ud.
(12)
Støttebeløbet bør fastsættes på grundlag af oplagringsomkostningerne og/eller andre relevante markedselementer. Der bør fastsættes en støtte til de faste omkostninger ved ind- og udlagring af de pågældende produkter og en støtte pr. oplagringsdag til køle-/fryselageromkostninger og finansieringsomkostninger.
(13)
Det er nødvendigt at anføre betingelserne for udbetaling af forskud, justeringen af støtten i tilfælde, hvor den kontraktlige mængde ikke overholdes fuldt ud, foranstaltningerne til kontrol af støtteberettigelsen, eventuelle sanktioner og de oplysninger, som medlemsstaterne skal meddele Kommissionen.
(14)
Det bør være muligt at fastsætte en nedsættelseskoefficient for udestående ansøgninger, når det er nødvendigt for at undgå overskridelse af de mængder, som støtteordningen for privat oplagring er fastsat for.
(15)
Der bør også fastsættes regler for dokumentation og regnskabsføring samt kontrollens hyppighed og art.
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Genstand
Denne forordning indeholder bestemmelser om midlertidig, ekstraordinær støtte til privat oplagring af oste under KN-kode 0406 20, 0406 30, 0406 40 og 0406 90 og af dybfrossen ostemasse under KN-kode 0406 10.
Denne midlertidige ordning omfatter højst 155 000 tons af produktet.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning forstås ved »medlemsstaternes ansvarlige myndigheder« de myndigheder eller organer, som medlemsstaterne har godkendt som betalingsorganer, og som opfylder betingelserne i artikel 7 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1306/2013 (3).
Artikel 3
Støtteberettigede produkter
1. For at være berettiget til den støtte til privat oplagring, der er omhandlet i artikel 1, i det følgende benævnt »støtten«, skal osten være af sund og sædvanlig handelskvalitet, have oprindelse i Unionen og på oplagringskontraktens første dag mindst have en alder, der svarer til den modningsperiode, der bidrager til at øge ostens værdi.
2. Osten skal opfylde følgende krav:
a)
Hvert parti skal veje mindst 0,5 ton.
b)
Osten skal, eventuelt i kodeform, være mærket med en angivelse, der ikke kan fjernes, af, hvilken virksomhed der har fremstillet den, og på hvilken dato den er fremstillet.
c)
Den skal være mærket med indlagringsdatoen.
d)
Den må ikke tidligere have været omfattet af en oplagringskontrakt.
3. Medlemsstaterne kan se bort fra kravet om, at indlagringsdatoen, jf. stk. 2, litra c), skal anføres på osten, hvis den lageransvarlige forpligter sig til at føre et register, hvori oplysningerne i stk. 2, litra b), indføres på indlagringsdatoen.
Artikel 4
Støtteansøgninger
1. En erhvervsdrivende, der ønsker støtte, skal indgive ansøgning til de ansvarlige myndigheder i de medlemsstater, hvor produkterne er oplagret.
2. Erhvervsdrivende, der søger om støtte, skal være etableret og momsregistreret i EU.
3. Der kan indgives støtteansøgninger fra datoen for denne forordnings ikrafttræden. Sidste frist for indsendelse af ansøgninger er den 31. december 2014.
4. Støtteansøgningerne skal vedrøre produkter, der er fuldstændigt indlagret.
5. Ansøgningerne indgives efter den metode, som den pågældende medlemsstat stiller til rådighed for de erhvervsdrivende.
Medlemsstaternes ansvarlige myndigheder kan kræve, at elektroniske ansøgninger ledsages af en avanceret elektronisk signatur, jf. artikel 2, nr. 2), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/93/EF (4), eller af en elektronisk signatur, der giver de samme garantier med hensyn til de funktioner, der tilskrives en signatur, i og med at de samme regler og betingelser for elektroniske og digitaliserede dokumenter finder anvendelse som dem, der er fastsat i Kommissionens afgørelse 2004/563/EF, Euratom (5) og dens gennemførelsesbestemmelser.
6. En ansøgning kommer kun i betragtning, hvis:
a)
den indeholder en henvisning til denne forordning
b)
den indeholder ansøgerens navn, adresse og momsregistreringsnummer
c)
produktet og dets sekscifrede KN-kode er angivet
d)
produktmængden er angivet
e)
oplagringsperioden er angivet
f)
oplagringsstedets navn og adresse, partiets oplagringsnummer og eventuelt fabrikkens godkendelsesnummer er angivet
g)
den ikke omfatter yderligere betingelser stillet af ansøgeren udover dem, der er fastsat i denne forordning
h)
den er affattet på det eller et af de officielle sprog i den medlemsstat, hvor ansøgningen indgives.
7. En ansøgning, der er indgivet, kan ikke ændres.
Artikel 5
Indgåelse af kontrakter
1. Der indgås kontrakter mellem den ansvarlige myndighed i den medlemsstat, på hvis område produkterne er oplagret, og ansøgeren, i det følgende benævnt »kontrahenten«.
2. Kontrakterne indgås senest 30 dage efter modtagelsen af de oplysninger, der er nævnt i artikel 4, stk. 6, litra f), eventuelt under forudsætning af, at det efterfølgende bekræftes, at produkterne er støtteberettigede, jf. artikel 14, stk. 2, andet afsnit. Bekræftes det ikke, at produkterne er støtteberettigede, betragtes kontrakten som ugyldig.
Artikel 6
Kontrahentens forpligtelser
1. Kontrakten skal mindst forpligte kontrahenten til:
a)
at indlagre og oplagre den kontraktlige mængde i den kontraktlige oplagringsperiode for egen regning og risiko under forhold, der sikrer, at produktets egenskaber opretholdes, uden at udskifte de oplagrede produkter eller flytte dem til et andet lager. Dog kan den ansvarlige myndighed tillade, at de oplagrede produkter flyttes, hvis kontrahenten forelægger en begrundet anmodning
b)
at opbevare de indvejningsdokumenter, der blev udfærdiget ved indlagringen
c)
at gøre det muligt for den ansvarlige myndighed til enhver tid at kontrollere, at alle kontraktens forpligtelser overholdes
d)
at gøre det let at få adgang til de oplagrede produkter og identificere dem individuelt: Hver særskilt oplagret enhed skal mærkes således, at indlagringsdatoen, kontraktnummeret, produktbeskrivelsen og vægten fremgår. Medlemsstaterne kan dog fravige kravet om mærkning med kontraktnummeret, hvis lagerholderen forpligter sig til at anføre kontraktnummeret i det register, der er omhandlet i artikel 3, stk. 2.
2. For hver kontrakt stiller kontrahenten al dokumentation til rådighed for kontrolmyndigheden med henblik på kontrol, således at især følgende oplysninger om de privat oplagrede produkter kan verificeres:
a)
det godkendelsesnummer, der identificerer virksomheden og produktionsmedlemsstaten
b)
produkternes oprindelse og fremstillingsdato
c)
indlagringsdatoen
d)
vægten og antallet af emballerede enheder
e)
den fysiske tilstedeværelse på lageret og lagerets adresse
f)
den forventede dato for den kontraktlige oplagringsperiodes afslutning suppleret med den faktiske udlagringsdato.
3. Kontrahenten eller eventuelt den ansvarlige for driften af lageret fører et lagerregnskab, der skal forefindes på lageret, og som omfatter følgende oplysninger pr. kontraktnummer:
a)
identifikation af de privat oplagrede produkter pr. parti
b)
indlagrings- og udlagringsdatoen
c)
den angivne mængde pr. oplagret parti
d)
produkternes placering på lageret.
Artikel 7
Kontraktlig oplagringsperiode
1. Den kontraktlige oplagringsperiode begynder dagen efter, at de ansvarlige myndigheder har modtaget de oplysninger, der er nævnt i artikel 4, stk. 6, litra f).
2. Den kontraktlige oplagringsperiode udløber dagen før udlagringen.
3. Der kan kun ydes støtte, hvis den kontraktlige oplagringsperiode er på mellem 60 og 210 dage.
Artikel 8
Udlagring
1. Udlagringen kan påbegyndes dagen efter den kontraktlige oplagringsperiodes sidste dag.
2. Udlagringen skal omfatte hele lagerpartier eller, hvis de ansvarlige myndigheder tillader det, mindre mængder. I det tilfælde, der er nævnt i artikel 14, stk. 4, litra a), kan udlagringen dog kun omfatte en forseglet mængde.
3. Kontrahenterne giver, før de agter at begynde at udlagre produkterne, de ansvarlige myndigheder meddelelse herom i henhold til artikel 14, stk. 5.
4. Hvis kravet i stk. 3 ikke overholdes, men de ansvarlige myndigheder senest 30 dage efter udlagringen er blevet overbevist om, at der er blevet fremlagt tilstrækkeligt bevis for udlagringsdatoen og de berørte mængder, nedsættes støtten med 15 %, og den udbetales kun for den periode, i hvilken produktet har været kontraktligt oplagret ifølge fyldestgørende dokumentation, som kontrahenten forelægger de ansvarlige myndigheder.
5. Hvis kravet i stk. 3 ikke overholdes, og den ansvarlige myndighed ikke senest 30 dage efter udlagringen er blevet overbevist om, at der er fremlagt tilstrækkeligt bevis for udlagringsdatoen og de berørte mængder, udbetales der ingen støtte i forbindelse med den pågældende kontrakt.
Artikel 9
Støttebeløb
Støtten fastsættes til:
-
15,57 EUR pr. oplagret ton for de faste oplagringsomkostninger
-
0,40 EUR pr. ton pr. dag i den kontraktlige oplagringsperiode.
Artikel 10
Forskud på støtten
1. Efter 60 dages oplagring kan der på kontrahentens anmodning udbetales et enkelt forskud på støtten, forudsat at kontrahenten stiller en sikkerhed, som svarer til forskuddet plus 10 %.
2. Forskuddet må ikke være større end den støtte, der svarer til en oplagringsperiode på 90 dage eller eventuelt tre måneder. Sikkerhedsstillelsen, jf. stk. 1, frigives, så snart resten af støtten er udbetalt.
Artikel 11
Udbetaling af støtte
1. Støtten eller resten af støtten, hvis der er udbetalt et forskud i henhold til artikel 10, udbetales på grundlag af en betalingsanmodning, som kontrahenten indgiver senest tre måneder efter den kontraktlige oplagringsperiodes udløb.
2. Har bevisdokumenterne ikke kunnet fremlægges inden for fristen på tre måneder, selv om kontrahenten har bestræbt sig på at fremskaffe dem i tide, kan fristen forlænges med i alt højst tre måneder.
3. Støtten eller resten af støtten udbetales, senest 120 dage efter at anmodningen om udbetaling af støtten er indgivet, hvis de kontraktlige forpligtelser er overholdt, og den endelige kontrol er gennemført. Er der iværksat en administrativ undersøgelse, finder der dog ingen udbetaling sted, før retten til støtte er anerkendt.
4. Hvis den mængde, der faktisk har været oplagret i den kontraktlige oplagringsperiode, er mindre end, men mindst 95 % af den kontraktlige mængde, udbetales støtten for den faktisk oplagrede mængde, medmindre der er tale om force majeure. Finder den ansvarlige myndighed, at kontrahenten har handlet forsætligt eller uagtsomt, kan den dog beslutte at nedsætte støtten yderligere eller at undlade at udbetale støtte.
5. Hvis den faktisk oplagrede mængde i den kontraktlige oplagringsperiode er mindre end den procentdel, der er nævnt i stk. 4, men ikke under 80 % af den kontraktlige mængde, halveres støtten til den faktisk oplagrede mængde, medmindre der er tale om force majeure. Finder den ansvarlige myndighed, at kontrahenten har handlet forsætligt eller uagtsomt, kan den dog beslutte at nedsætte støtten yderligere eller at undlade at udbetale støtte.
6. Hvis den faktisk oplagrede mængde i den kontraktlige oplagringsperiode er mindre end 80 % af den kontraktlige mængde, ydes der ingen støtte, medmindre der er tale om force majeure.
7. Hvis der ved kontrol under oplagringen eller i forbindelse med udlagringen konstateres mangelfulde produkter, ydes der ingen støtte for de pågældende mængder. Den resterende del af lagerpartiet, som stadig er støtteberettiget, må ikke være under den minimumsmængde, der er fastlagt i artikel 3, stk. 2. Samme regel gælder, hvis en del af et parti udlagres af denne årsag, inden minimumsoplagringsperioden udløber.
Mangelfulde produkter medtages ikke i beregningen af den faktisk oplagrede mængde, jf. stk. 4, 5 og 6.
8. Hvis kontrahenten ikke overholder bestemmelsen om den kontraktlige oplagringsperiodes udløb, jf. artikel 7, stk. 3, for hele den oplagrede mængde, nedsættes støtten for den pågældende kontrakt med 10 % for hver kalenderdag, hvor denne bestemmelse ikke efterleves, medmindre der er tale om force majeure. Nedsættelsen må dog ikke overstige 100 % af støtten.
Artikel 12
Meddelelser og overvågning
1. Senest hver tirsdag underretter medlemsstaterne Kommissionen om, hvor store mængder der ugen før er indgået kontrakter om, opdelt efter oplagringsperiode, og hvor store produktmængder der ugen før er indgivet støtteansøgninger for.
Kommissionen underretter medlemsstaterne, så snart den konstaterer, at de mængder, for hvilke der er indgivet støtteansøgninger, nærmer sig den i artikel 1 omhandlede maksimale mængde.
Når Kommissionen har underrettet medlemsstaterne om, at de mængder, for hvilke der er indgivet støtteansøgninger, nærmer sig den i artikel 1 omhandlede maksimale mængde, skal medlemsstaterne hver arbejdsdag inden kl. 14.00 (belgisk tid) underrette Kommissionen om, hvor store produktmængder der den foregående arbejdsdag er indgivet støtteansøgninger for.
2. På grundlag af de meddelelser, der er modtaget i medfør af stk. 1, skal Kommissionen sikre sig, at den i artikel 1 omhandlede maksimale mængde ikke overskrides.
Konstaterer Kommissionen på grundlag af disse meddelelser, at den i artikel 1 omhandlede maksimale mængde er overskredet, underretter den straks alle medlemsstaterne.
3. Når Kommissionen har underrettet medlemsstaterne om, at den i artikel 1 omhandlede maksimale mængde er overskredet, skal medlemsstaterne informere de erhvervsdrivende herom.
4. Senest ved udgangen af hver måned giver medlemsstaterne for den foregående måned Kommissionen meddelelse om:
a)
hvor store produktmængder der er indlagret og udlagret i den pågældende måned
b)
hvor store produktmængder der er oplagret ved udgangen af den pågældende måned
c)
hvor store produktmængder den kontraktlige oplagringsperiode er udløbet for.
5. De meddelelser, der er nævnt i stk. 1 og 4, sendes til Kommissionen i overensstemmelse med Kommissionens forordning (EF) nr. 792/2009 (6).
Artikel 13
Foranstaltninger til sikring af, at den maksimale mængde ikke overskrides
Hvis det ville føre til overskridelse af den i artikel 1 omhandlede maksimale mængde at acceptere hele den produktmængde, som der er indgivet støtteansøgninger for på en given dag, fastsætter Kommissionen ved en gennemførelsesretsakt vedtaget uden anvendelse af den procedure, som der er henvist til i forordning (EU) nr. 1308/2013, artikel 229, stk. 2 og 3, en fordelingskoefficient for de mængder, for hvilke der er fremsendt ansøgninger til Kommissionen den pågældende dag. Ved denne fordelingskoefficient begrænses den samlede produktmængde, der kan få del i den midlertidige ekstraordinære støtte til privat oplagring, til den maksimale mængde, der er omhandlet i artikel 1.
Artikel 14
Kontrol
1. Medlemsstaterne træffer alle de foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre, at forordningen overholdes. Til disse foranstaltninger hører komplet administrativ kontrol af støtteansøgninger, suppleret med kontrol på stedet, jf. stk. 2 til 8.
2. Kontrolmyndigheden kontrollerer de produkter, der indlagres, senest 30 dage efter at de oplysninger, der er omhandlet i artikel 4, stk. 6, litra f), er modtaget.
For at sikre, at de oplagrede produkter er støtteberettigede, foretages der fysisk kontrol af en repræsentativ prøve på mindst 5 % af de indlagrede mængder, så det med hensyn til bl.a. produkternes vægt, identifikation og art sikres, at lagerpartierne svarer til oplysningerne i ansøgningen om indgåelse af kontrakt, jf. dog stk. 5, første afsnit, litra a).
3. Når medlemsstaten kan forelægge behørigt underbyggede begrundelser, kan den frist på 30 dage, der er fastsat i stk. 2, forlænges med 15 dage.
4. Kontrolmyndigheden:
a)
forsegler produkterne for hver kontrakt, lagerparti eller en mindre mængde i forbindelse med den kontrol, der er omhandlet i stk. 2 eller
b)
foretager uanmeldt kontrol for at sikre, at den kontraktlige mængde befinder sig på oplagringsstedet.
Den kontrol, der er nævnt i første afsnit, litra b), skal omfatte mindst 10 % af den samlede kontraktmængde, og kontrolprøven skal være repræsentativ. Kontrollen skal omfatte undersøgelse af lagerregnskab, jf. artikel 6, stk. 3, og bilag i form af veje- og leveringssedler og undersøgelse af produkternes vægt, art og identifikation svarende til mindst 5 % af den mængde, som er genstand for uanmeldt kontrol.
5. Ved den kontraktlige oplagringsperiodes udløb tager kontrolmyndigheden stikprøver for mindst halvdelen af kontrakterne for at verificere de oplagrede produkters vægt og identitet. Med henblik på denne kontrol underretter kontrahenten det ansvarlige organ om, hvilke lagerpartier det drejer sig om, mindst fem arbejdsdage før:
a)
perioden for kontraktlig oplagring udløber, eller
b)
udlagringen påbegyndes, hvis produkterne udlagres, før den maksimale kontraktlige oplagringsperiode udløber.
Medlemsstaterne kan acceptere en kortere frist end fem arbejdsdage.
6. Hvis stk. 4, litra a), finder anvendelse, kontrolleres det ved den kontraktlige oplagringsperiodes udløb, at produkterne er forseglet, og at forseglingen ikke er brudt. Forseglings- og håndteringsomkostningerne afholdes af kontrahenten.
7. Stikprøver til kontrol af produkternes kvalitet og sammensætning udtages af kontrolmyndighedens ansatte eller i deres nærvær.
Disses nærvær er også påkrævet ved fysisk kontrol eller verifikation af vægt under vejningen.
Med henblik på at etablere revisionsspor skal lagerregnskabet og alle bilag og dokumenter, som disse ansatte kontrollerer, stemples eller paraferes under kontrolbesøget. Ved kontrol af elektroniske regnskaber printes en kopi, som opbevares i kontroldossieret.
Artikel 15
Kontrolrapport
1. Kontrolmyndigheden udarbejder en kontrolrapport om hvert kontrolbesøg på stedet. I rapporten gives en nøje beskrivelse af de forskellige forhold, der er kontrolleret.
Rapporten skal oplyse om:
a)
dato og tidspunkt for kontrollens begyndelse
b)
hvilket forvarsel der er givet
c)
kontrollens varighed
d)
de tilstedeværende ansvarlige personer
e)
kontrollens art og omfang, herunder navnlig hvilke dokumenter og produkter der er undersøgt
f)
resultater og konklusioner
g)
hvorvidt der kræves opfølgning.
Kontrolrapporten underskrives af den kontrolansvarlige og medunderskrives af kontrahenten eller eventuelt af den person, der står for lageret, og den indgår i betalingsdossieret.
2. Konstateres der betydelige uregelmæssigheder, der berører mindst 5 % af de produkter, der er omfattet af en enkelt kontrakt, som er underkastet kontrol, udvides kontrollen til en større stikprøve, som fastlægges af kontrolmyndigheden.
3. Kontrolmyndigheden registrerer tilfælde af misligholdelse ud fra, hvor alvorlig, omfattende og varig misligholdelsen er, og hvor hyppigt den har fundet sted, og dette kan resultere i, at der ikke udbetales støtte, jf. artikel 16, stk. 1, og/eller i, at uretmæssigt udbetalt støtte skal tilbagebetales, eventuelt med renter, jf. samme artikels stk. 4.
Artikel 16
Sanktioner
1. Finder en medlemsstats ansvarlige myndigheder, at en ansøger med henblik på tildeling af de rettigheder, der følger af denne forordning, har fremlagt et dokument med urigtige oplysninger, og at disse urigtige oplysninger er afgørende for tildeling af rettigheden, udelukker de ansvarlige myndigheder ansøgeren fra at modtage støtte for det produkt, som der er givet urigtige oplysninger om, i et år fra det tidspunkt, hvor uregelmæssigheden er konstateret ved en endelig administrativ beslutning.
2. Udelukkelsen i stk. 1 finder ikke anvendelse, hvis ansøgeren over for den ansvarlige myndighed kan bevise, at det forhold, der er beskrevet i nævnte stykke, skyldes force majeure eller en åbenlys fejl.
3. Uretmæssigt udbetalt støtte inddrives med renter fra de pågældende erhvervsdrivende. Reglerne i artikel 73 i Kommissionens forordning (EF) nr. 796/2004 (7) finder tilsvarende anvendelse.
4. Iværksættelse af administrative sanktioner og tilbagebetaling af uretmæssigt udbetalt støtte som omhandlet i nærværende artikel udelukker ikke indberetning af uregelmæssigheder til Kommissionen i overensstemmelse med Kommissionens forordning (EF) nr. 1848/2006 (8).
Artikel 17
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 4. september 2014.
A BIZOTTSÁG 950/2014/EU FELHATALMAZÁSON ALAPULÓ RENDELETE
(2014. szeptember 4.)
egyes sajtok magántárolására vonatkozó ideiglenes és rendkívüli támogatási program megnyitásáról és a támogatás összegének előzetes rögzítéséről
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel a mezőgazdasági termékpiacok közös szervezésének létrehozásáról, és a 922/72/EGK, a 234/79/EK, az 1037/2001/EK és az 1234/2007/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. december 17-i 1308/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 219. cikke (1) bekezdésére, összefüggésben 228. cikkével,
mivel:
(1)
Az orosz kormány 2014. augusztus 7-én betiltotta egyes termékek, köztük a tejtermékek Unióból Oroszországba irányuló importját. A tilalom a tejtermékek közül a sajt exportját érinti a legérzékenyebben, hiszen az Unió teljes sajtexportjának 33 %-a Oroszországba irányul. Ezenkívül Oroszország a sajtexport tekintetében kizárólagos partnere Finnországnak és a balti országoknak, továbbá más tagállamok (Németország, Hollandia, Lengyelország) exportjának is fontos felvevőpiaca.
(2)
2013-ban az Oroszországba irányuló sajtexport mennyisége több mint 250 000 tonna volt, melynek jelentős részét a belső piacnak kellene felvennie a jelenlegi helyzetben, ami a piacon egyensúlytalanságot és lefele ható árnyomást okozna.
(3)
Az 1308/2013/EU rendelet értelmében rendelkezésre álló piaci intervenciós intézkedések, mivel csak a földrajzi jelzéssel ellátott sajtokra vonatkoznak, nem elegendőek az előállt helyzet kezelésére.
(4)
A sajtpiac súlyos egyensúlyhiánya raktározással enyhíthető, illetve kiküszöbölhető. Ezért indokolt a sajt magántárolására támogatást nyújtani és a támogatás összegét előre rögzíteni.
(5)
Az 1308/2013/EU rendelet 17. cikke úgy rendelkezik, hogy az 1151/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (2) szerinti, oltalom alatt álló eredetmegjelöléssel vagy oltalom alatt álló földrajzi jelzéssel ellátott sajt tekintetében magántárolási támogatás nyújtható. Jóllehet a tilalom érint földrajzi jelzéssel ellátott sajtokat, ezek az Oroszországba exportált sajtfélék igen kis részét teszik ki. A végrehajtás és az igazgatás hatékonysága érdekében helyénvaló az összes sajtfélére vonatkozó egyetlen magántárolási támogatási rendszert létrehozni.
(6)
A tárolásra nem alkalmas friss sajtokat indokolt a rendelkezés hatálya alól kizárni.
(7)
Az irányítás és ellenőrzés megkönnyítése érdekében magántárolási támogatást - általános szabályként - csak az Unióban letelepedett és héa-nyilvántartásba vett gazdasági szereplők részére lehet nyújtani.
(8)
Hogy biztosítani lehessen a lebonyolítás megfelelő nyomon követését, a tárolási szerződések megkötéséhez szükséges információkat és a szerződő felek kötelezettségeit e rendeletben meg kell határozni.
(9)
A rendszer hatékonyabbá tétele érdekében a szerződéseknek egy bizonyos minimális mennyiségre kell vonatkozniuk, valamint részletesen meg kell határozniuk a szerződő fél által teljesítendő kötelezettségeket, különösen azokat, amelyek a tárolási műveletek ellenőrzéséért felelős illetékes hatóság számára lehetővé teszik a raktározási feltételek eredményes ellenőrzését.
(10)
A magántárolási támogatás odaítélésének egyik elsődleges követelménye, hogy a szerződéses mennyiséget a megállapodás szerinti ideig tárolják. A kereskedelmi gyakorlat figyelembevételéhez, valamint gyakorlati megfontolásból a támogatott mennyiség tekintetében célszerű bizonyos tűréshatárt megengedni.
(11)
A tárolás megfelelő irányítása érdekében indokolt rendelkezéseket hozni a kifizetendő támogatás csökkentésére, ha a tárolt mennyiség a szerződéses tárolási időszak alatt a szerződésben foglalt mennyiségnél kisebb, illetve ha a tárolási időszak a szerződésben foglalt időszaknál rövidebb.
(12)
A támogatás összegét a tárolás költségei és/vagy egyéb releváns piaci szempontok alapján kell meghatározni. Indokolt támogatást megállapítani az érintett termékek be- és kitárolásának fix költségeire, valamint a hűtőházi tárolás napi költségeire és a finanszírozási költségekre vonatkozóan.
(13)
Szükséges feltüntetni az előlegfizetés biztosításának feltételeit; a támogatáskorrekciót azokban az esetekben, amikor a szerződéses mennyiséget nem tartják be teljes mértékben; a támogatásra való jogosultság meglétére vonatkozó ellenőrzéseket; az esetleges szankciókat és azokat az információkat, melyekről a tagállamoknak értesíteniük kell a Bizottságot.
(14)
Annak érdekében, hogy ne lehessen túllépni a magántárolási támogatási programban meghatározott mennyiségeket, az elbírálás alatt álló kérelmek esetében - amennyiben szükséges - indokolt egy csökkentési együttható megállapításának lehetőségét biztosítani.
(15)
Szabályokat célszerű megállapítani a dokumentációra, a könyvelésre, valamint az ellenőrzés gyakoriságára és módjára vonatkozóan is.
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Tárgy
Ez a rendelet a 0406 20, a 0406 30, a 0406 40 és a 0406 90 KN-kód alá tartozó sajtok, valamint a 0406 10 KN-kód alá tartozó fagyasztott tejalvadék magántárolására vonatkozó ideiglenes és rendkívüli támogatási program felállításáról rendelkezik.
Az ideiglenes program hatálya alá tartozó termékek maximális mennyisége 155 000 tonna.
2. cikk
Fogalommeghatározás
E rendelet alkalmazásában a „tagállami illetékes hatóság” az 1306/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (3) 7. cikkében megállapított feltételeket teljesítő, a tagállam által kifizető ügynökségként akkreditált szervezeti egység vagy szerv.
3. cikk
A termékek támogathatósága
1. Az 1. cikkben említett magántárolási támogatásra (a továbbiakban: támogatás) való jogosultság feltétele, hogy a sajt megbízható, kifogástalan kereskedelmi minőségű legyen, az Unióból származzon és a tárolási szerződés kezdőnapján elérje az azon érlelési időszaknak megfelelő minimális érettségi fokot, amely alatt a sajt értéke növekedik.
2. A sajtnak az alábbi követelményeknek kell megfelelnie:
a)
az egyes tételek tömege legalább 0,5 tonna;
b)
a gyártó vállalkozást, valamint a gyártás időpontját a sajtokon letörölhetetlen felirat jelzi, esetleg kódolva;
c)
a sajton szerepel a betárolás dátuma;
d)
a sajt nem képezte korábbi raktározási szerződés tárgyát.
3. A tagállamok mentességet adhatnak az alól a kötelezettség alól, hogy a sajton feltüntessék a (2) bekezdés c) pontjában említett betárolási dátumot, amennyiben a raktár vezetője vállalja olyan nyilvántartás vezetését, amelyben a betárolás napján nyilvántartásba veszik a (2) bekezdés b) pontjában említett adatokat.
4. cikk
Támogatási kérelem
1. A támogatásért folyamodó gazdasági szereplő kérelmet nyújt be azon tagállam illetékes hatóságának, amelyben a termékeket tárolják.
2. Támogatási kérelmet csak az Unióban letelepedett és héa-nyilvántartásba vett gazdasági szereplők nyújthatnak be.
3. Támogatási kérelmet e rendelet hatálybalépésének napjától lehet benyújtani. A kérelmek benyújtásának határideje 2014. december 31.
4. A kérelemnek már teljesen betárolt termékekre kell vonatkozniuk.
5. A kérelem az érintett tagállamban a gazdasági szereplők számára rendelkezésre bocsátott eljárás szerint adható be.
A tagállamok illetékes hatóságai előírhatják, hogy az elektronikus úton benyújtott kérelmeket az 1999/93/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (4) (2) cikkének 2. pontja szerinti fokozott biztonságú elektronikus aláírással vagy olyan elektronikus aláírással kell ellátni, amely ezzel egyenértékű biztosítékokkal szolgál az aláíráshoz rendelt funkciók tekintetében, a 2004/563/EK, Euratom bizottsági határozatban (5) és annak végrehajtási szabályaiban az elektronikus és digitalizált dokumentumokra vonatkozóan a Bizottság által megállapított rendelkezésekben meghatározott szabályok és feltételek alkalmazása révén.
6. A kérelem kizárólag az alábbi feltételek teljesülése esetén fogadható be:
a)
hivatkozik e rendeletre;
b)
feltünteti a pályázó azonosítási adatait: nevét, címét és héa-nyilvántartási számát;
c)
feltünteti a terméket a vonatkozó hatjegyű KN-kóddal;
d)
feltünteti a termék mennyiségét;
e)
feltünteti a tárolási időszakot;
f)
feltünteti a raktározási létesítmény nevét és címét, a tétel raktározási számát és adott esetben a gyártó üzemet azonosító engedélyezési számot;
g)
nem tartalmaz az e rendeletben megállapítottakon kívül más, a kérelmező által meghatározott feltételt;
h)
a kérelem benyújtásának helye szerinti tagállam hivatalos nyelvén vagy hivatalos nyelvei egyikén íródott.
7. A már benyújtott kérelem tartalmát nem lehet módosítani.
5. cikk
A szerződések megkötése
1. A szerződés a kérelmező (a továbbiakban: szerződő fél) és azon tagállam illetékes szerve között jön létre, amelynek területén a termékeket tárolják.
2. A szerződést a 4. cikk (6) bekezdésének f) pontja szerinti adatok beérkezésétől számított 30 napon belül kell megkötni, adott esetben a 14. cikk (2) bekezdése második albekezdésében említetteknek megfelelően a termékek támogathatóságának utólagos megerősítésével. Abban az esetben, ha a támogathatóságot nem erősítik meg, a szóban forgó szerződést semmisnek kell tekinteni.
6. cikk
A szerződő fél kötelezettségei
1. A szerződés legalább a következő kötelezettségeket rója a szerződő félre:
a)
a szerződéses tárolási időszakban saját kockázatára és költségén betárolja és raktáron tartja a szerződéses mennyiséget, olyan feltételek között, amelyek a tárolt termékek helyettesítése vagy másik raktárba történő átszállítása nélkül biztosítják a termékekre vonatkozó követelmények fenntartását. A szerződő fél megfelelően indokolt kérésére azonban az illetékes hatóság engedélyezheti a tárolt termékek áthelyezését;
b)
megőrzi a betárolási időpontban készített mérlegelési dokumentumokat;
c)
lehetővé teszi az illetékes hatóság számára, hogy a szerződésben szereplő kötelezettségek betartását bármikor ellenőrizze;
d)
biztosítja a tárolt termékek könnyű és egyedi azonosíthatóságát: minden egyes egyedileg tárolt egységet úgy kell megjelölni, hogy látható legyen a betárolás dátuma, a szerződés száma, a termék megjelölése és tömege. A tagállamok ugyanakkor eltekinthetnek a szerződésszám feltüntetésének követelményétől, amennyiben a raktár vezetője vállalja, hogy azt bevezeti a 3. cikk (2) bekezdésében említett nyilvántartásba.
2. A szerződő fél a tárolási műveletek ellenőrzéséért felelős hatóság számára hozzáférhetővé teszi valamennyi szerződés minden dokumentumát, lehetővé téve különösen a magánraktárba helyezett termékekre vonatkozó következő információk ellenőrzését:
a)
a gyártó üzemet és tagállamot azonosító engedélyezési szám;
b)
a sajtok eredete és gyártási időpontja;
c)
a betárolás időpontja;
d)
a csomagolt tételek tömege és száma;
e)
a raktárban való tárolás ténye és a raktár címe;
f)
a szerződéses tárolási időszak végének várható időpontja, kiegészítve a kitárolás tényleges dátumával.
3. A szerződő fél vagy adott esetben a raktár üzemeltetője a raktárban a szerződésszám alapján hozzáférhetővé teszi a következőkre kiterjedő készletnyilvántartást:
a)
a magánraktárba helyezett termékek azonosítása tétel szerint;
b)
a betárolás és a kitárolás dátuma;
c)
mennyiség feltüntetése tárolási tételenként;
d)
a termék helye a raktáron belül.
7. cikk
Szerződéses tárolási időszak
1. A szerződéses tárolási időszak a 4. cikk (6) bekezdésének f) pontja szerinti adatok illetékes hatósághoz való beérkezését követő napon veszi kezdetét.
2. A szerződéses tárolás vége a kitárolás napját megelőző nap.
3. Támogatás csak akkor nyújtható, ha a szerződéses tárolási időszak hossza 60 és 210 nap között van.
8. cikk
Raktárból történő kitárolás
1. A kitárolás a szerződéses tárolási időszak utolsó napját követő napon kezdődhet.
2. A kitárolás teljes raktári tételenként történik, vagy ha az illetékes hatóság engedélyezi, kisebb mennyiségekben. Azonban a 14. cikk (4) bekezdésének a) pontjában említett esetben csak leplombált mennyiséget lehet kiszállítani a raktárból.
3. A szerződő fél a 14. cikk (5) bekezdésének rendelkezéseivel összhangban köteles értesíteni az illetékes hatóságot, mielőtt meg kívánja kezdeni a termékek raktárból való eltávolítását.
4. Amennyiben a (3) bekezdésben szereplő követelmény nem teljesül, de az illetékes hatóság megelégszik azzal, hogy számára a raktárból történő kitárolás időpontjától számított 30 napon belül a kitárolás időpontjára és a szóban forgó mennyiségekre nézve hitelt érdemlő bizonyíték áll rendelkezésre, akkor a támogatási összeg 15 %-kal csökken, és csak arra az időszakra jár, amelyről a szerződő fél hitelt érdemlően bizonyítani tudja az illetékes hatóság előtt, hogy a termék szerződéses tárolásban maradt.
5. Amennyiben a (3) bekezdésben szereplő követelmény nem teljesül, és az illetékes hatóság nem elégszik meg azzal, hogy számára a raktárból történő kitárolás időpontjától számított 30 napon belül a kitárolás időpontjára és a szóban forgó mennyiségekre nézve hitelt érdemlő bizonyíték áll rendelkezésre, a szóban forgó szerződésre nem fizetnek támogatást.
9. cikk
A támogatás összege
A támogatás:
-
a fix tárolási költségekre 15,57 EUR/tárolt tonna,
-
a szerződéses tárolás időtartamára 0,40 EUR/tonna/nap.
10. cikk
Támogatási előleg
1. 60 napos tárolás után a támogatásra egyszeri előleg fizethető a szerződő fél kérelmére, feltéve, hogy az előleg 10 %-kal növelt összegének megfelelő biztosítékot helyezett letétbe.
2. Az előlegfizetés nem haladhatja meg a 90 napos vagy - adott esetben - háromhónapos raktározási időszaknak megfelelő támogatási összeget. Az első bekezdésben említett biztosítékot fel kell szabadítani, amint a támogatás fennmaradó része kifizetésre került.
11. cikk
A támogatás kifizetése
1. A támogatást vagy - amennyiben a 10. cikknek megfelelően előleg kifizetésére már sor került - a támogatás fennmaradó részét a kifizetési kérelem alapján kell kifizetni, amelyet a szerződő félnek a szerződéses tárolási időszak végét követő hat hónapon belül kell benyújtania.
2. Amennyiben a szerződő fél nem tudta bemutatni az igazoló dokumentumokat a háromhónapos határidőn belül, bár azok időben történő megszerzésére haladéktalanul intézkedett, részére határidő-hosszabbítások nyújthatók, amelyek összességükben nem haladhatják meg a három hónapot.
3. A támogatás, illetve a támogatás fennmaradó része a támogatás kifizetésére irányuló kérelem benyújtásától számított 120 napon belül kerül kifizetésre, feltéve, hogy a szerződő fél eleget tett szerződéses kötelezettségeinek, és a végső ellenőrzés is megtörtént. Amennyiben azonban közigazgatási vizsgálat van folyamatban, kifizetést addig nem lehet folyósítani, amíg a jogosultság elismerése meg nem történt.
4. A vis maior eseteinek kivételével, ha a szerződött raktározási időszak alatt ténylegesen raktározott mennyiség a szerződött mennyiségnél kevesebb, de legalább a szóban forgó mennyiség 95 %-a, a támogatást a ténylegesen raktározott mennyiség után kell kifizetni. Ha azonban az illetékes hatóság úgy találja, hogy a gazdasági szereplő szándékosan eltért a mennyiségtől vagy gondatlanul járt el, dönthet úgy, hogy a támogatást tovább csökkenti, illetve nem fizeti ki.
5. A vis maior eseteinek kivételével, ha a szerződött raktározási időszak alatt ténylegesen raktározott mennyiség a (4) bekezdésben megjelölt százalékaránynál kevesebb, de legalább a szerződéses mennyiség 80 %-a, a ténylegesen raktározott mennyiség után járó támogatást a felére kell csökkenteni. Ha azonban az illetékes hatóság úgy találja, hogy a gazdasági szereplő szándékosan eltért a mennyiségtől vagy gondatlanul járt el, dönthet úgy, hogy a támogatást tovább csökkenti, illetve nem fizeti ki.
6. A vis maior eseteinek kivételével, ha a szerződéses tárolási időszakban ténylegesen betárolt mennyiség kevesebb, mint a szerződéses mennyiség 80 %-a, nem fizethető támogatás.
7. Ha a tárolás alatt vagy a kitároláskor végzett ellenőrzéseknél hibás termékeket fedeznek fel, az ilyen mennyiségekre nem fizethető támogatás. A tárolási tétel azon fennmaradó része, amely jogosult támogatásra, nem lehet a 3. cikk (2) bekezdésében meghatározott minimális mennyiségnél kevesebb. Ugyanezt a szabályt kell alkalmazni, ha ugyanezen okból egy tárolási tétel egy részét a minimális tárolási időszak lejárta előtt kitárolják.
A ténylegesen tárolt mennyiség (4), (5) és (6) bekezdés szerinti kiszámítása során a hibás termékeket nem kell figyelembe venni.
8. A vis maior eseteinek kivételével, amennyiben a szerződő fél a teljes tárolt mennyiségre nézve elmulasztja figyelembe venni a szerződésben rögzített és a 7. cikk (3) bekezdésének megfelelő tárolási időszak végét, a támogatás összege a kötelességmulasztás minden egyes napján 10 %-kal csökken a szóban forgó szerződésre vonatkozóan. A csökkentés azonban nem haladhatja meg a támogatás összegének 100 %-át.
12. cikk
Értesítések és monitoring
1. A tagállamok az előző hétre vonatkozóan legkésőbb minden kedden, tárolási periódusokra lebontva, értesítik a Bizottságot azokról a mennyiségekről, amelyekre szerződést kötöttek, valamint azokról a termékmennyiségekről, amelyekre támogatási kérelmet nyújtottak be.
Amennyiben a Bizottság megállapítja, hogy a benyújtott támogatási kérelmek által érintett mennyiségek megközelítik az 1. cikkben említett maximális mennyiséget, erről haladéktalanul értesíti a tagállamokat.
Miután a Bizottság tájékoztatta a tagállamokat, hogy a benyújtott támogatási kérelmek által érintett mennyiségek megközelítik az 1. cikkben említett maximális mennyiséget, a tagállamok minden munkanapon 14.00 óráig (brüsszeli idő szerint) tájékoztatják a Bizottságot azokról a termékmennyiségekről, amelyekre az előző munkanapon támogatási kérelmet nyújtottak be.
2. Az (1) bekezdésnek megfelelően benyújtott értesítések alapján a Bizottság ellenőrzi, hogy nem került sor az 1. cikkben említett maximális mennyiség túllépésére.
Amennyiben a Bizottság az említett értesítések alapján megállapítja az 1. cikkben említett maximális mennyiség túllépését, erről haladéktalanul értesíti valamennyi tagállamot.
3. Miután a Bizottság tájékoztatta a tagállamokat az 1. cikkben említett maximális mennyiség túllépéséről, a tagállamok erről tájékoztatják a gazdasági szereplőket.
4. A tagállamok az előző hónapra vonatkozóan legkésőbb minden hónap végén értesítik a Bizottságot a következőkről:
a)
a tárgyhó során be- és kitárolt termékmennyiségekről;
b)
a tárgyhó végén tárolásban lévő termékmennyiségekről;
c)
azon termékmennyiségekről, amelyek szerződésben rögzített tárolási időszaka lejárt.
5. Az (1) és (4) bekezdésben említett értesítéseket a tagállamoknak a 792/2009/EK bizottsági rendeletnek (6) megfelelően kell megküldeniük.
13. cikk
A maximális mennyiség betartását biztosító intézkedések
Amennyiben azon termékek teljes mennyiségének jóváhagyása, amelyekre egy adott napon támogatási kérelmet nyújtottak be, az 1. cikkben említett maximális mennyiség túllépéséhez vezetne, a Bizottság az 1308/2013/EU rendelet 229. cikkének (2) és (3) bekezdésében említett eljárás alkalmazása nélkül elfogadott végrehajtási aktus útján meghatározza az azon kérelmekhez kapcsolódó mennyiségekre alkalmazandó odaítélési együtthatót, amelyek vonatkozásában az érintett napon értesítést kapott. Az említett odaítélési együttható célja, hogy az ideiglenes rendkívüli magántárolási támogatásra jogosult termékek teljes mennyiségét az 1. cikkben említett maximális mennyiségre korlátozza.
14. cikk
Ellenőrzések
1. A tagállamok megteszik az e rendelet betartásához szükséges valamennyi intézkedést. Ezek az intézkedések kiterjednek a támogatási kérelmek teljes körű adminisztratív ellenőrzésére, amelyet a (2)-(8) bekezdésben meghatározott helyszíni vizsgálatok egészítenek ki.
2. Az ellenőrzésért felelős hatóság a betárolandó termékek esetében a 4. cikk (6) bekezdésének f) pontjában említett adatok kézhezvételének időpontjától számított 30 napon belül elvégzi a termékek vizsgálatát.
E cikk (5) bekezdése első albekezdése a) pontjának sérelme nélkül, a betárolandó termék támogathatóságának ellenőrzése érdekében a betárolt mennyiségek legalább 5 %-át kitevő reprezentatív mintán fizikai ellenőrzést kell végezni annak szavatolására, hogy többek között a termék tömege, azonosítása és jellege tekintetében valamennyi tárolási tétel megfelel a szerződés megkötésére benyújtott pályázatban szereplő adatoknak.
3. A tagállamok által megfelelően indokolt esetekben a (2) bekezdésben előírt 30 napos határidő 15 nappal meghosszabbítható.
4. Az ellenőrzésért felelős hatóság:
a)
szerződésenként, tárolási tételenként vagy kisebb mennyiségenként leplombálja a termékeket a (2) bekezdésben előírt ellenőrzés időpontjában; vagy
b)
bejelentés nélküli ellenőrzést végez annak biztosítására, hogy a szerződéses mennyiség a raktár területén van.
Az első albekezdés b) pontjában említett ellenőrzésnek ki kell terjednie a teljes szerződés szerinti mennyiség legalább 10 %-ára, és reprezentatívnak kell lennie. Az ilyen ellenőrzések részét képezi a 6. cikk (3) bekezdésében említett készletnyilvántartások és olyan igazoló dokumentumok ellenőrzése, mint a szállítási és súlybizonyítvány, valamint a termékek súlyának, típusának és azonosságának hitelesítése, melynek ki kell terjednie az előre be nem jelentett ellenőrzés hatálya alá tartozó mennyiség legalább 5 %-ára.
5. A szerződéses tárolási időszak végén az ellenőrzésért felelős hatóság legalább a szerződések felével kapcsolatban mintavétel útján ellenőrzi a betárolt termékek tömegét és azonosságát. Ezen ellenőrzés céljából a szerződő fél tájékoztatja az illetékes szervet - megjelölve az érintett tárolási tételeket - legalább öt munkanappal
a)
a maximális szerződéses tárolási időszak lejárta előtt; vagy
b)
a kitárolási műveletek megkezdése előtt, ha a termékeket a maximális szerződéses tárolási időszak lejárta előtt tárolják ki.
A tagállamok öt munkanapnál rövidebb határidőt is elfogadhatnak.
6. Amennyiben a (4) bekezdés a) pontjában szereplő megoldás kerül alkalmazásra, a plombák meglétét és érintetlenségét a szerződéses tárolási időszak végén ellenőrizni kell. A plombálási és anyagmozgatási költségeket a szerződő fél viseli.
7. A termékek minőségének és összetételének igazolásához a minták levételét az ellenőrzésért felelős hatóság tisztviselői végzik, vagy azt a jelenlétükben kell elvégezni.
A mérési eljárás során a termékek súlyának fizikai vizsgálatát vagy igazolását az említett tisztviselők jelenlétében kell elvégezni.
A számviteli nyomonkövethetőség érdekében az említett tisztviselők által ellenőrzött minden készlet- és pénzügyi bizonylatot és dokumentumot pecséttel vagy kézjeggyel kell ellátni az ellenőrző látogatás során. Számítógépes nyilvántartás átvizsgálásakor egy kinyomtatott példány a vizsgálati aktában megőrzésre kerül.
15. cikk
Könyvvizsgálói jelentés
1. Az illetékes ellenőrző hatóság minden egyes helyszíni vizsgálatról jelentést készít. A jelentés pontosan ismerteti a különböző ellenőrzött tételeket.
A jelentés tartalmazza:
a)
az ellenőrzés megkezdésének dátumát és időpontját;
b)
a kiadott előzetes értesítés részleteit;
c)
az ellenőrzés időtartamát;
d)
a jelen lévő felelős személyeket;
e)
az elvégzett ellenőrzés jellegét és mértékét és különösen az ellenőrzött dokumentumokra és termékekre vonatkozó részleteket;
f)
az eredményeket és következtetéseket;
g)
valamint azt, hogy szükséges-e az ellenőrzés bármilyen nyomon követése.
A jelentést a felelős tisztviselő aláírja, a szerződő fél vagy adott esetben a raktár üzemeltetője ellenjegyzi, és csatolják a kifizetési aktához.
2. Ha az ellenőrzés alá vont egyazon szerződéshez tartozó termékek mennyiségének legalább 5 %-ánál jelentős szabálytalanságra bukkantak, az ellenőrzést kiterjesztik egy nagyobb mintára, amelyet az ellenőrzések elvégzéséért felelős hatóság határoz meg.
3. Az ellenőrzésért felelős hatóság feljegyez minden olyan mulasztást - figyelembe véve annak súlyát, mértékét, idejét és ismétlődését -, amely a 16. cikk (1) bekezdésének megfelelően a támogatásból való kizáráshoz és/vagy a jogosulatlanul kifizetett támogatás visszafizetéséhez vezethet, adott esetben a kamatokkal együtt, az említett cikk (4) bekezdésének megfelelően.
16. cikk
Szankciók
1. Amennyiben egy tagállam illetékes hatósága úgy találja, hogy egy kérelmező az e rendelet alapján odaítélhető jogok megszerzése érdekében az általa benyújtott dokumentumokban valótlan információt közöl, és a szóban forgó valótlan információ e jogok odaítélése szempontjából döntő fontosságú, úgy annak a terméknek a tekintetében, amelyre a valótlan információk vonatkoztak, az illetékes hatóság - a szabálytalanságot megállapító jogerős közigazgatási határozat meghozatalától számított egyéves időszakra - kizárja a kérelmezőt a támogatási eljárásból.
2. Az (1) bekezdésben előírt kizárást nem kell alkalmazni, ha a kérelmező az illetékes hatóság számára meggyőzően bizonyítja, hogy az említett bekezdésben hivatkozott helyzet vis maior, illetve nyilvánvaló tévedés miatt következett be.
3. A jogosulatlanul kifizetett támogatást kamatokkal együtt vissza kell téríttetni az érintett gazdasági szereplőkkel. A 796/2004/EK bizottsági rendelet (7) 73. cikkében megállapított szabályok értelemszerűen alkalmazandók.
4. A közigazgatási szankciók végrehajtása és a jogosulatlanul kifizetett összegek e szakaszban előírtak szerinti visszatéríttetése nem érinti a szabálytalanságok Bizottságnak történő, az 1848/2006/EK bizottsági rendelet (8) szerinti bejelentését.
17. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő harmadik napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2014. szeptember 4-én.