KOMMISSIONENS FORORDNING (EU) Nr. 488/2014
af 12. maj 2014
om ændring af forordning (EF) nr. 1881/2006 for så vidt angår grænseværdierne for cadmium i fødevarer
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 315/93 af 8. februar 1993 om fællesskabsprocedurer for forurenende stoffer i levnedsmidler (1), særlig artikel 2, stk. 3, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I Kommissionens forordning (EF) nr. 1881/2006 (2) fastsættes grænseværdier for cadmium i en række fødevarer.
(2)
Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritets (EFSA) Ekspertpanel for Forurenende Stoffer i Fødevarekæden (ekspertpanelet) vedtog den 30. januar 2009 en udtalelse om cadmium i fødevarer (3). I udtalelsen fastsatte EFSA et tolerabelt ugentligt indtag (TWI) på 2,5 μg/kg kropsvægt for cadmium. I sin udtalelse om tolerabelt ugentligt indtag for cadmium (4) tog EFSA højde for den risikovurdering, som Det Fælles FAO-WHO-ekspertudvalg for Fødevaretilsætningsstoffer udførte for nylig (5), og bekræftede TWI på 2,5 μg/kg kropsvægt.
(3)
I den videnskabelige udtalelse om cadmium i fødevarer konkluderede ekspertpanelet, at den gennemsnitlige eksponering for cadmium gennem kosten i europæiske lande er tæt på eller en anelse over TWI på 2,5 μg/kg kropsvægt. Visse undergrupper af befolkningen kan have et TWI, der er ca. dobbelt så højt. Ekspertpanelet konkluderede endvidere, at selv om det er usandsynligt, at enkeltpersoners nyrefunktion påvirkes negativt ved dette niveau, bør befolkningens eksponering for cadmium mindskes.
(4)
I henhold til ekspertpanelets videnskabelige udtalelse om cadmium i fødevarer er de fødevaregrupper, der tegner sig for størstedelen af den daglige eksponering for cadmium gennem kosten, primært på grund af det høje forbrug, korn og kornprodukter, grøntsager, nødder og bælgfrugter, stivelsesholdige rødder eller kartofler og kød og kødprodukter. De højeste cadmiumkoncentrationer blev registreret i fødevarerne tang, fisk og skaldyr, chokolade og fødevarer til særlig diætkost samt i svampe, oliefrø og spiselige slagtebiprodukter.
(5)
En indgående vurdering af eksponeringen, der blev foretaget af EFSA i den videnskabelige rapport om eksponering for cadmium gennem kosten hos den europæiske befolkning (6) ved brug af den nye Comprehensive Food Consumption Database, der indeholder ajourførte oplysninger om fødevareforbrug for de forskellige medlemsstater, og for forskellige aldersgrupper i befolkningen, indeholder mere detaljerede oplysninger om de særlige fødevarer, der bidrager til eksponering, sorteret efter aldersgruppe. Hvad angår voksne er stivelsesholdige rødder og rodknolde, korn og kornbaserede produkter samt grøntsager og grøntsagsprodukter væsentlige kilder til eksponering. Hvad angår børn og unge er stivelsesholdige rødder og rodknolde, korn og kornbaserede produkter samt sukker og konfekture de største kilder til eksponering, mens det for spædbørn og småbørn er stivelsesholdige rødder og rodknolde, korn og kornbaserede produkter, grøntsager og produkter baseret på grøntsager, mælk og mejeriprodukter samt fødevarer til spædbørn og småbørn. Den indgående vurdering af eksponeringen viser, at den samlede eksponering ikke kun skyldes nogle få fødevarer, men skyldes den sammenlagte eksponering fra flere forskellige fødevaregrupper.
(6)
Der er fastsat grænseværdier for cadmium i en lang række fødevarer, herunder korn, grøntsager, kød, fisk, skaldyr, slagtebiprodukter og kosttilskud. For nogle fødevarer, der er væsentlige kilder til visse befolkningsgruppers eksponering (chokolade og kakaoprodukter, fødevarer til spædbørn og småbørn), er der endnu ikke fastsat grænseværdier. Det er derfor nødvendigt at fastsætte grænseværdier for cadmium for disse fødevarer.
(7)
Grænseværdier for forurenende stoffer fastsættes efter ALARA-princippet (»så lavt som med rimelighed kan nås«) både for varer, der allerede har grænseværdier for cadmium (f.eks. grøntsager, kød, fisk, skaldyr, slagtebiprodukter og kosttilskud), og for varer, der har nyfastsatte grænseværdier (f.eks. kakao og chokoladevarer), ud fra data om forekomst og EU-borgernes fødevareforbrugsmønstre.
(8)
Chokolade og kakaopulver, der sælges til den endelige forbruger, kan indeholde høje koncentrationer af cadmium og er en væsentlig kilde til menneskers eksponering. De indtages ofte af børn, f.eks. blot i form af chokolade eller som sukret kakaopulver, der anvendes i kakaodrikke. Ved fastsættelsen af grænseværdier for cadmium bør data om forekomst for forskellige typer chokolade og for kakaopulver, der sælges til den endelige forbruger, tages i betragtning. Da cadmiumindholdet i kakaoprodukter er forbundet med kakaoindholdet, bør der fastsættes forskellige grænseværdier for cadmium for produkter med forskelligt kakaoindhold. Hensigten er at sikre, at chokolader med et større kakaoindhold også kan overholde grænseværdierne.
(9)
I nogle områder i kakaoproducerende lande kan koncentrationen af cadmium i jorden være naturligt høj. Derfor bør data om forekomst for kakao- og chokoladeprodukter fra lande med høje koncentrationer af cadmium i jorden tages i betragtning ved fastlæggelsen af grænseværdierne for cadmium.
(10)
Modermælkserstatninger og tilskudsblandinger bidrager væsentligt til spædbørns og småbørns eksponering for cadmium. Modermælkserstatninger og tilskudsblandinger, der er fremstillet på basis af sojaproteinisolater alene eller blandet med komælksproteiner, kan indeholde højere koncentrationer af cadmium end mælkebaserede produkter, da sojabønner naturligt optager cadmium fra jorden. Sojabaserede modermælkserstatninger er et vigtigt alternativ til spædbørn, der lider af laktoseintolerans, og der skal derfor sikres tilstrækkelig markedsforsyning. Der bør derfor fastsættes en højere grænseværdi for sojabaserede produkter.
(11)
Forarbejdede fødevarer, der er baseret på korn, og anden babymad til spædbørn og småbørn er en væsentlig kilde til spædbørns og småbørns eksponering for cadmium. Der bør derfor fastlægges en særlig grænseværdi for cadmium for forarbejdede fødevarer, der er baseret på korn, og anden babymad.
(12)
En meget sårbar forbrugergruppes eksponering kan mindskes ved at fastsætte en grænseværdi for visse kategorier af fødevarer til særlig ernæring (f.eks. fødevarer til særlige medicinske formål til spædbørn). Der foreligger dog ikke data, der underbygger en sådan grænseværdi, og der bør derfor indsamles data med henblik på at muliggøre fastsættelse af en bestemt grænseværdi på et senere tidspunkt.
(13)
For visse specifikke grøntsager (havrerod, pastinakker, selleri, peberrod) er det vanskeligt at overholde de gældende grænseværdier, og medlemsstaternes data om forekomst viser, at de naturlige baggrundsværdier er højere og sammenlignelige med de tilsvarende værdier for knoldselleri. Eftersom forbruget af disse varer er lavt, og virkningerne for menneskers eksponering er ubetydelige, bør grænseværdierne for cadmium i pastinakker, havrerod, knoldselleri og peberrod hæves til det samme niveau som for knoldselleri.
(14)
Visse fiskearter er i øjeblikket undtaget fra standardgrænseværdien for fisk på 0,05 mg/kg. For fiskearterne rygstribet pelamide (Sarda sarda), tobåndet havrude (Diplodus vulgaris), ål (Anguilla anguilla), tyklæbet multe (Chelon labrosus), hestemakrel (Trachurus spp.), luvar (Luvarus imperialis), sardinlignende arter (Sardinops spp.) og Senegal-tunge (Dicologoglossa cuneata) viser nye data om forekomst, at undtagelsen ikke længere nødvendig, og at standardgrænseværdien kan overholdes ved at følge god fiskeripraksis. Det er derfor ikke længere nødvendigt at have særlige grænseværdier for disse fiskearter.
(15)
For fregatmakrel (Auxis spp.), ansjos (Engraulis spp.) og sværdfisk (Xiphias gladius) viser nye data om forekomst, at en lavere grænseværdi kan overholdes ved at følge god fiskeripraksis. Grænseværdierne for disse fiskearter bør derfor tilpasses.
(16)
For sardiner (Sardina pilchardus) og kutlingarten Sicyopterus lagocephalus viser data om forekomst, at det er vanskeligt at overholde de eksisterende grænseværdier, da de naturlige baggrundsværdier kan være højere. Forbruget af begge fiskearter er lavt, og har kun ubetydelige virkninger for menneskers eksponering. Det er derfor hensigtsmæssigt at fastsætte højere grænseværdier for disse to fiskearter for at sikre markedsforsyningen.
(17)
Forordning (EF) nr. 1881/2006 bør derfor ændres.
(18)
Medlemsstaterne og fødevarevirksomhedslederne bør indrømmes tid til at tilpasse sig de nye grænseværdier for kakaoprodukter og fødevarer til spædbørn og småbørn, der fastsættes ved denne forordning. Datoen for anvendelse af grænseværdierne for cadmium for disse fødevarer bør derfor udsættes.
(19)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Bilaget til forordning (EF) nr. 1881/2006 ændres som angivet i bilaget til nærværende forordning.
Artikel 2
1. Grænseværdierne for cadmium i punkt 3.2.19 og 3.2.20 i bilaget til forordning (EF) nr. 1881/2006, som ændret ved denne forordning, anvendes fra den 1. januar 2015. Fødevarer, der ikke overholder disse grænseværdier, og som lovligt er bragt på markedet før den 1. januar 2015, kan fortsat markedsføres efter den dato, indtil datoen for mindste holdbarhed eller sidste anvendelse er overskredet.
2. Grænseværdierne for cadmium i punkt 3.2.7 i bilaget til forordning (EF) nr. 1881/2006, som ændret ved denne forordning, anvendes fra den 1. januar 2019. Fødevarer, der ikke overholder disse grænseværdier, og som lovligt er bragt på markedet før den 1. januar 2019, kan fortsat markedsføres efter den dato, indtil datoen for mindste holdbarhed eller sidste anvendelse er overskredet.
Artikel 3
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 12. maj 2014.
A BIZOTTSÁG 488/2014/EU RENDELETE
(2014. május 12.)
az 1881/2006/EK rendeletnek az élelmiszerekben előforduló kadmium felső határértékei tekintetében történő módosításáról
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel az élelmiszerekben előforduló szennyező anyagok ellenőrzésére vonatkozó közösségi eljárások megállapításáról szóló, 1993. február 8-i 315/93/EGK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 2. cikke (3) bekezdésére,
mivel:
(1)
Az 1881/2006/EK bizottsági rendelet (2) megállapítja különböző élelmiszerek kadmiumtartalmának felső határát.
(2)
Az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóságnak (EFSA) az élelmiszerláncban előforduló szennyező anyagokkal foglalkozó tudományos testülete (CONTAM panel) 2009. január 30-án szakvéleményt fogadott el az élelmiszerekben előforduló kadmium témájában. (3) Ebben a szakvéleményben az EFSA a megengedhető heti kadmiumbevitelt 2,5 μg/testsúlykilogrammban állapította meg. A megengedhető heti kadmiumbevitellel foglalkozó nyilatkozatában (4) az EFSA megerősítette a heti 2,5 μg/testsúlykilogramm értéket, figyelembe véve az élelmiszer-adalékanyagokkal foglalkozó közös FAO/WHO szakértői bizottság (JECFA) által a közelmúltban elvégzett kockázatértékelést (5).
(3)
Az élelmiszerekben előforduló kadmiumra vonatkozó szakvéleményében a CONTAM panel megállapította, hogy az európai országok lakosságának átlagos kadmiumterhelése megközelíti vagy kismértékben meg is haladja az említett heti 2,5 μg/testsúlykilogramm értéket. A lakosság egyes csoportjai esetében a terhelés elérheti a megengedhető heti bevitel kétszeresét. A panel azt is megállapította, hogy noha az ilyen szintű terhelésnek kitett egyéneknél még elenyésző a vesekárosodás kockázata, a lakosság szintjén jelentkező kadmiumterhelést kívánatos csökkenteni.
(4)
A CONTAM panel élelmiszerekben előforduló kadmiumra vonatkozó szakvéleménye szerint az étrendi kadmiumbevitel nagy részéért a nagy mennyiségben fogyasztott élelmiszerek: a gabonák és gabonaipari termékek, a zöldségek, az olajos magvak és a hüvelyesek, a keményítőtartalmú gyökerek vagy a burgonya, illetve a hús és a húsipari termékek felelősek. A legmagasabb kadmiumkoncentrációk a tengeri moszatban, a halban és a tenger gyümölcseiben, a csokoládéban és a különleges táplálkozási célokra szánt élelmiszerekben, valamint a gombákban, az olajnövényekben és az ehető belsőségekben mérhetők.
(5)
A különböző tagállamok különböző lakossági korosztályainak naprakész ételfogyasztási adatait tartalmazó új, átfogó élelmiszerfogyasztási adatbázis használatával az EFSA elvégzett egy részletesebb expozíciós vizsgálatot azon élelmiszerek azonosítására, amelyek az egyes korosztályok esetében hozzájárulnak az említett expozícióhoz. Erről „Az európai lakosság étrendi kadmiumterhelése” címen készült jelentés. (6) A felnőttek esetében a keményítőtartalmú gyökerek és gumók, a gabonák és a gabonaalapú termékek, a zöldségek és zöldségtermékek jelentik az expozíció fő forrásait. A gyermekek és serdülők esetében a keményítőtartalmú gyökerek és gumók, a gabonák és a gabonaalapú termékek, a cukor és az édességek képezik a legfőbb forrásokat, míg a csecsemők és kisgyermekek számára a keményítőtartalmú gyökerek és gumók, a gabonák és a gabonaalapú termékek, a zöldségek és zöldségtermékek, a tej és a tejtermékek, valamint a csecsemők és kisgyermekek számára készülő ételek. A részletes expozíciós vizsgálat azt mutatja, hogy a teljes terhelés nem csak a néhány főbb forrásból származik, hanem számos különböző ételcsoport kadmiumtartalmából adódik össze.
(6)
Számos élelmiszer kapcsán megállapításra került már a maximális megengedhető kadmiumtartalom, ez a helyzet a gabonák, a zöldségek, a hús, a hal, a tenger gyümölcsei, a belsőségek és az étrend-kiegészítők esetében. Azonban egyes olyan élelmiszerek esetében, amelyek bizonyos csoportokban jelentős kadmiumforrásnak tekinthetők (pl. a csokoládé és a kakaó, a csecsemők és kisgyermekek számára készülő ételek), máig nem került megállapításra a kadmiumtartalom felső határértéke. Ezek esetében tehát szükséges megállapítani a kadmiumtartalom felső határát.
(7)
A szennyező anyagok előfordulására vonatkozó felső határokat mind a kadmiumtartalom tekintetében már szabályozott (zöldségek, hal, hús, tenger gyümölcsei, belsőségek és étrend-kiegészítők), mind az újonnan szabályozandó élelmiszerek (kakaó- és csokoládétermékek) esetében a lehető legalacsonyabb szinten kell megállapítani az ún. „ALARA (as low as reasonably achievable - a lehető legalacsonyabb szinten)” elvnek megfelelően, méghozzá az EU lakosságának élelmiszerfogyasztási szokásait és a megfigyelt előfordulási szinteket figyelembe véve.
(8)
A végső fogyasztók számára értékesített csokoládé és kakaópor nagy mennyiségű kadmiumot tartalmazhat, és az emberi expozíció jelentős forrása. Ezeket a gyerekek gyakran fogyasztják akár csokoládé, akár édesített kakaótartalmú porokból készülő italok formájában. A kadmiumra vonatkozó határértékek megállapításakor figyelembe kell venni a végső fogyasztók számára értékesített különböző típusú csokoládékban és kakaóporokban megfigyelhető szinteket. Mivel ezek kadmiumtartalma a kakaótartalommal hozható összefüggésbe, a különböző kakaótartalmú termékek számára különböző határértékeket kell megállapítani. Ezáltal biztosítható, hogy a magasabb kakaótartalmú csokoládék is megfelelhessenek a határértéknek.
(9)
A kakaótermelő országok egyes részein a talaj kadmiumtartalma eleve magas lehet. Ezért a magas kadmiumtartalmú talajokkal rendelkező kakaótermelő országokból származó kakaó- és csokoládétermékekben megfigyelhető előfordulási szinteket figyelembe kell venni.
(10)
Az anyatejpótló és anyatej-kiegészítő tápszerek jelentős forrásai a csecsemők és kisgyermekek kadmiumterhelésének. A szójafehérje-izolátumokból készült anyatej-helyettesítő és anyatej-kiegészítő tápszerek, akár tartalmaznak tehéntej-fehérjéket, akár nem, magasabb kadmiumszintekkel rendelkeznek, mint a hasonló tejalapú termékek, ugyanis a szójabab természetes körülmények között felveszi a talajban található kadmiumot. A szójaalapú tápszerek azonban fontos alternatívát képviselnek a laktózérzékeny csecsemők táplálásában, ezért fontos biztosítani megfelelő piaci elérhetőségüket. A szójaalapú termékek esetében tehát magasabb határértéket kell előírni.
(11)
A csecsemők és kisgyermek számára mind a feldolgozott gabonákból készülő, mind az egyéb ételkészítmények jelentős kadmiumforrást jelentenek. A feldolgozott gabonákból készülő és az egyéb, kisgyermekeknek szánt ételkészítmények kadmiumtartalmára külön határértéket kell megállapítani.
(12)
A fogyasztók egy igen érzékeny csoportjának expozícióját lehetne csökkenteni a különleges táplálkozási célokra (pl. csecsemők számára speciális gyógyászati célokra) szánt egyes élelmiszer-kategóriák kadmiumtartalmára vonatkozó határértékek előírásával. Azonban a határérték meghatározásához szükséges adatok hiányában egyelőre az előfordulási szinteket célszerű dokumentálni, hogy a jövőben meg lehessen állapítani egy konkrét határértéket.
(13)
Egyes zöldségek esetében (bakszakáll, paszternák, zeller, torma) gondot okoz a jelenleg érvényes határértékek betartása, és a tagállamok által közölt előfordulási adatok alapján a természetes háttér-koncentráció magasabb, a gumós zeller esetében tapasztalthoz hasonló. Mivel e termékeket viszonylag csekély mennyiségben fogyasztják, és az emberi expozícióhoz való hozzájárulásuk elhanyagolható, célszerű az e zöldségek kadmiumtartalmára vonatkozó határértéket a gumós zellerére vonatkozó szintre emelni.
(14)
Egyes halfajok jelenleg kivételt élveznek a halak számára megállapított 0,05 mg/kg általános határérték alól. Az újabb előfordulási adatok alapján ez a kivétel a bonitófélék (Sarda sarda), a kétsávos gyűrűskeszeg (Diplodus vulgaris), az angolna (Anguilla anguilla), a húsosajkú tengeri pér (Mugil labrosus labrosus), a fattyúmakréla (Trachurus species), az ezüstkirály (Luvarus imperialis), a Sardinops nembe tartozó szardínia fajok (Sardinops species) és a karcsú nyelvhal (Dicologoglossa cuneata) esetében már nem indokolt, ugyanis a helyes halászati gyakorlat követésével biztosítható az általános határérték betartása. E fajok esetében tehát nem szükséges külön határértéket alkalmazni.
(15)
A harántsávos tonmakréla (Auxis species), a szardella (Engraulis species) és a kardhal (Xiphias gladius) esetében az újabb előfordulási adatok azt támasztják alá, hogy a helyes halászati gyakorlat követésével megvalósítható a jelenleg előírtnál alacsonyabb határérték betartása. Ezért az e halfajokra vonatkozó határértékeket ki kell igazítani.
(16)
A szardínia (Sardina pilchardus) és a Sicyopterus lagocephalus (nincs magyar neve) esetében megfigyelt előfordulási szintek azt mutatják, hogy a jelenleg érvényes határértékek betartása nehézséget okoz, mivel a természetes háttér-koncentrációk annál magasabbak lehetnek. E két halfajból a fogyasztás csekély, az emberi expozícióhoz elhanyagolható mértékben járul hozzá. Ezért helyénvaló magasabb határértéket előírni az említett két halfaj tekintetében annak érdekében, hogy a piac ellátása biztosított legyen.
(17)
Az 1881/2006/EK rendeletet a fentieknek megfelelően módosítani kell.
(18)
A tagállamok és az élelmiszer-ipari vállalkozók számára elegendő időt kell hagyni a kakaótermékek valamint a csecsemőknek és kisgyermekeknek szánt ételkészítmények tekintetében az e rendeletben megállapított új határértékekhez való alkalmazkodásra. Az ezek kadmiumtartalmára vonatkozó határértékeket egy későbbi időponttól kezdődően kell alkalmazni.
(19)
Az e rendeletben előírt intézkedések összhangban vannak az Élelmiszerlánc- és Állategészségügyi Állandó Bizottság véleményével,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Az 1881/2006/EK rendelet melléklete e rendelet mellékletének megfelelően módosul.
2. cikk
(1) Az 1881/2006/EK rendelet mellékletének 3.2.19. és 3.2.20. pontjában szereplő, ennek a rendeletnek megfelelően módosított kadmium-határértékek 2015. január 1-jétől alkalmazandók. Azok az élelmiszerek, amelyeket 2015. január 1-jét megelőzően jogszerűen hoztak forgalomba, de az új határértékeknek nem felelnek meg, minőségmegőrzési idejükön vagy fogyaszthatósági idejükön belül továbbra is forgalomba hoztatók.
(2) Az 1881/2006/EK rendelet mellékletének 3.2.7. pontjában szereplő, ennek a rendeletnek megfelelően módosított kadmium-határértékek 2019. január1-jétől alkalmazandók. Azok az élelmiszerek, amelyeket 2019. január 1-jét megelőzően jogszerűen hoztak forgalomba, de az új határértékeknek nem felelnek meg, minőségmegőrzési idejükön vagy fogyaszthatósági idejükön belül továbbra is forgalomba hoztatók.
3. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2014. május 12-én.