RÅDETS DIREKTIV 2013/43/EU
af 22. juli 2013
om ændring af direktiv 2006/112/EF om det fælles merværdiafgiftssystem for så vidt angår en fakultativ og midlertidig anvendelse af ordningen for omvendt betalingspligt ved levering af bestemte varer og tjenesteydelser, som kan være udsat for svig
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 113,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1),
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (2),
efter en særlig lovgivningsprocedure, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Rådets direktiv 2006/112/EF (3) fastsætter, at momsen påhviler den afgiftspligtige person, som foretager transaktioner, der omfatter afgiftspligtig levering af varer eller tjenesteydelser. For grænseoverskridende transaktioner og for bestemte indenlandske højrisikosektorer fastsættes imidlertid, at momspligten overføres til den person, der modtager leveringen (ordningen for omvendt betalingspligt).
(2)
Da momssvig er meget alvorlig, bør medlemsstaterne på midlertidig basis have mulighed for at anvende en ordning, hvorved momspligten ved levering af bestemte kategorier af varer og tjenesteydelser overføres til den person, der modtager den afgiftspligtige levering af varer eller tjenesteydelser, herunder når disse kategorier hverken er anført i artikel 199 i direktiv 2006/112/EF eller er genstand for specifikke fravigelser, som er indrømmet medlemsstaterne.
(3)
Med henblik herpå fremsatte Kommissionen i 2009 et forslag med en liste over en række varer og tjenesteydelser, som ordningen for omvendt betalingspligt kan anvendes på i en begrænset periode. Rådet valgte at opdele forslaget og vedtog Rådets direktiv 2010/23/EU (4), der imidlertid er begrænset til kvoter for drivhusgasemissioner, eftersom svigsituationen i denne sektor krævede øjeblikkelig handling. Samtidig gav Rådet politisk tilsagn om at videreføre forhandlingerne om den tilbageværende del af Kommissionens forslag.
(4)
I mellemtiden er der forekommet svig i andre sektorer, og nye varer og tjenesteydelser bør derfor tilføjes i den tilbageværende del af Kommissionens forslag for så vidt angår den på forhånd fastlagte liste over varer og tjenesteydelser, som omvendt betalingspligt kan anvendes på. Navnlig er der forekommet svig i forbindelse med levering af gas og elektricitet, teleydelser, spillekonsoller, tablet-pc'er og bærbare computere, korn, industriafgrøder, herunder oliefrø og sukkerroer, og råmetal og halvfabrikata af metal, herunder ædelmetaller.
(5)
I modsætning til en generel indførelse af ordningen for omvendt betalingspligt, bør indførelsen af ordningen for omvendt betalingspligt rettet mod de varer og tjenesteydelser, som ud fra de seneste erfaringer er særligt udsatte for svig, ikke have en negativ indvirkning på de grundlæggende principper i momsordningen, såsom betaling i flere led.
(6)
Den på forhånd fastlagte liste, fra hvilken medlemsstaterne kan vælge, bør begrænses til levering af varer og tjenesteydelser, som ud fra de seneste erfaringer er særligt udsatte for svig.
(7)
De medlemsstater, som anvender ordningen for omvendt betalingspligt, har en skønsbeføjelse til at fastsætte betingelserne for ordningens anvendelse, herunder fastsættelsen af tærskler, de kategorier af leverandører eller modtagere, som ordningen finder anvendelse på, og den delvise anvendelse af ordningen inden for kategorierne.
(8)
Da en ordning for omvendt betalingspligt er en midlertidig foranstaltning i afventen af mere langsigtede lovgivningsløsninger, der kan gøre momssystemet mere modstandsdygtigt over for tilfælde af momssvig, bør ordningen for omvendt betalingspligt i henhold til artikel 199a i direktiv 2006/112/EF kun finde anvendelse i en begrænset periode.
(9)
For at sikre, at ordningen for omvendt betalingspligt kan anvendes i tilstrækkelig lang tid til at blive effektiv, og for at muliggøre en efterfølgende evaluering er det nødvendigt, at den nuværende slutdato, der er fastsat til den 30. juni 2015, udsættes. Ligeledes bør datoen for evalueringsperioden og slutdatoen for den periode, hvori en ændring af den svigagtige adfærd skal rapporteres, udsættes.
(10)
For at give alle medlemsstaterne mulighed for at anvende ordningen for omvendt betalingspligt som ovenfor anført, er det nødvendigt at foretage en specifik ændring af direktiv 2006/112/EF.
(11)
Målet for de foreslåede tiltag, nemlig at imødegå momssvig gennem midlertidige foranstaltninger, som fraviger de gældende EU-bestemmelser, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går dette direktiv ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå dette mål.
(12)
Direktiv 2006/112/EF bør derfor ændres i overensstemmelse hermed -
VEDTAGET DETTE DIREKTIV:
Artikel 1
I direktiv 2006/112/EF foretages følgende ændringer:
1)
I artikel 193 ændres henvisningen til "artikel 194-199" til en henvisning til "artikel 194-199b".
2)
Artikel 199a ændres således:
a)
Stk. 1, første punktum, affattes således:
"Medlemsstaterne kan indtil den 31. december 2018 for en periode på mindst to år fastsætte, at den afgiftspligtige person er modtageren i følgende transaktioner:"
b)
I stk. 1 tilføjes følgende litraer:
"c)
levering af mobiltelefoner i deres egenskab af apparater, der er fremstillet eller tilpasset til anvendelse i forbindelse med et net med licens og benyttet på specifikke frekvenser, uanset om de har anden anvendelse eller ej
d)
levering af integrerede kredsløbsanordninger såsom mikroprocessorer og centrale databehandlingsenheder i den tilstand, som de er i, inden de integreres i slutbrugerprodukter
e)
levering af gas og elektricitet til en afgiftspligtig videreforhandler som defineret i artikel 38, stk. 2
f)
levering af gas- og elektricitetscertifikater
g)
levering af teleydelser som defineret i artikel 24, stk. 2
h)
levering af spillekonsoller, tablet-pc'er og bærbare computere
i)
levering af korn og industriafgrøder, herunder oliefrø og sukkerroer, der normalt ikke er beregnet til endeligt forbrug i uforarbejdet stand
j)
levering af råmetal og halvfabrikata af metal, herunder ædelmetaller, som ikke på anden måde er omfattet af artikel 199, stk. 1, litra d), særordningerne vedrørende brugte genstande, kunstgenstande, samlerobjekter og antikviteter i henhold til artikel 311-343 eller særordningen for investeringsguld i henhold til artikel 344-356."
c)
Følgende stykker indsættes:
"1a. Medlemsstaterne kan fastsætte betingelserne for anvendelsen af den i stk. 1 omhandlede ordning.
1b. Ved anvendelsen af den i stk. 1 omhandlede ordning på leveringen af varer og tjenesteydelser anført i litra c)-j) i nævnte stykke indføres der en passende og effektiv indberetningspligt for afgiftspligtige personer, der leverer varer eller tjenesteydelser, som er omfattet af ordningen i stk. 1."
d)
Stk. 2 erstattes med følgende:
"2. Medlemsstaterne underretter Momsudvalget om anvendelsen af den i stk. 1 omhandlede ordning i forbindelse med indførelsen af ordningen og forsyner Momsudvalget med følgende oplysninger:
a)
anvendelsesområdet for den foranstaltning, der gennemfører ordningen, samt typen af svig og kendetegnene herved og en udførlig beskrivelse af de ledsagende foranstaltninger, herunder indberetningspligten for afgiftspligtige personer og kontrolforanstaltninger
b)
de skridt, der tages for at oplyse de relevante afgiftspligtige personer om indførelsen af ordningen
c)
evalueringskriterier, der gør det muligt at sammenligne svigagtig adfærd i forbindelse med de i stk. 1 anførte varer og tjenesteydelser før og efter anvendelsen af ordningen, svigagtig adfærd i forbindelse med andre varer og tjenesteydelser før og efter anvendelsen af ordningen samt enhver stigning i andre typer af svigagtig adfærd før og efter anvendelsen af ordningen
d)
begyndelsestidspunktet og den periode, som den foranstaltning, der gennemfører ordningen, skal gælde for."
e)
Stk. 3, første afsnit, første punktum, affattes således:
"De medlemsstater, der anvender den i stk. 1 omhandlede ordning, indgiver på grundlag af evalueringskriterierne i stk. 2, litra c), en rapport til Kommissionen senest den 30. juni 2017."
f)
Stk. 3, andet afsnit, litra a), affattes således:
"a)
indvirkningen på svigagtig adfærd i forbindelse med levering af de varer og tjenesteydelser, der er omfattet af foranstaltningen".
g)
Stk. 4 erstattes med følgende:
"4. Enhver medlemsstat, der har konstateret en ændring i tendenserne for svigagtig adfærd på sit område i forbindelse med de i stk. 1 anførte varer og tjenesteydelser fra datoen for denne artikels ikrafttræden for så vidt angår sådanne varer eller tjenesteydelser, indgiver en rapport herom til Kommissionen senest den 30. juni 2017.
5. Kommissionen forelægger inden den 1. januar 2018 Europa-Parlamentet og Rådet en samlet vurderingsrapport om virkningerne af den i stk. 1 omhandlede ordning for bekæmpelse af svig."
Artikel 2
Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 3
Dette direktiv finder anvendelse indtil den 31. december 2018.
Artikel 4
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 22. juli 2013.
A TANÁCS 2013/43/EU IRÁNYELVE
(2013. július 22.)
a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló 2006/112/EK irányelvnek a fordított adózás bizonyos, csalásra alkalmas termékek és szolgáltatások értékesítésére vonatkozó fakultatív és ideiglenes alkalmazása tekintetében történő módosításáról
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 113. cikkére,
tekintettel a Európai Bizottság javaslatára,
tekintettel az Európai Parlament véleményére (1),
tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (2),
különleges jogalkotási eljárás keretében,
mivel:
(1)
A 2006/112/EK tanácsi irányelv (3) úgy rendelkezik, hogy a hozzáadottérték-adót (héa) a termékek vagy szolgáltatások adóztatandó értékesítését végző adóalany köteles megfizetni. Határokon átnyúló ügyletek és egyes nagy kockázatot jelentő belföldi ágazatok esetében azonban előírható, hogy a héafizetési kötelezettséget arra a személyre telepítsék, akinek a részére az adóköteles értékesítést teljesítették (fordított adózás).
(2)
A héacsalások súlyosságára tekintettel lehetővé kell tenni, hogy a tagállamok ideiglenes jelleggel olyan mechanizmust alkalmazzanak, amelynek keretében bizonyos termék- és szolgáltatáskategóriák esetében az adófizetési kötelezettség azon esetekben is telepíthető legyen arra a személyre, akinek a részére a termékek vagy szolgáltatások adóköteles értékesítését teljesítették, amikor ezek a kategóriák nem szerepelnek a 2006/112/EK irányelv 199. cikkének felsorolásában, vagy azokra nem vonatkoznak a tagállamok számára engedélyezett egyedi eltérések.
(3)
E célból a Bizottság 2009-ben javaslatot terjesztett elő, amelyben felsorolta azokat a termékeket és szolgáltatásokat, amelyek esetében korlátozott ideig fordított adózás alkalmazható. A Tanács úgy döntött, hogy a javaslatot két részre osztja, és elfogadta a 2012/23/EU tanácsi irányelvet (4), amely azonban csak a kibocsátási egységekre korlátozódott, tekintettel arra, hogy a csalások kapcsán kialakult helyzet ebben az ágazatban azonnali reagálást tett szükségessé. A Tanács ezzel egy időben politikai kötelezettségvállalást tett arra vonatkozóan, hogy folytatja a bizottsági javaslat fennmaradó részére vonatkozó tárgyalásokat.
(4)
Ezt követően egyéb ágazatokban is csalások történtek, ezért szükségessé vált a bizottsági javaslat fennmaradó részében foglalt, a fordított adózás hatálya alá vonható, előre meghatározott termékeket és szolgáltatásokat tartalmazó jegyzék bizonyos új termékekkel és szolgáltatásokkal való kiegészítése. A csalásokra különösen a gáz- és a villamosenergia-értékesítés, a távközlési szolgáltatások nyújtása, a videojáték-konzolok, a tábla PC-k és laptopok, a gabonafélék, az ipari növények - ezen belül az olajos magvak és a cukorrépa -, nyers- vagy félig feldolgozott fémek, köztük nemesfémek értékesítése kapcsán került sor.
(5)
A fordított adózási mechanizmusnak az általános alkalmazástól eltérő bevezetése olyan termékek és szolgáltatások esetében, amelyek a közelmúltbeli tapasztalatok alapján különösen alkalmasak csalásra, nem érintheti hátrányosan a héarendszer alapelveit, mint például a többfázisú fizetést.
(6)
Az előre meghatározott jegyzéket, amelyről a tagállamok választhatnak, azon termékekre és szolgáltatásokra kell korlátozni, amelyek a közelmúltbeli tapasztalatok alapján különösen alkalmasak a csalásra.
(7)
A fordított adózási mechanizmus alkalmazása tekintetében a tagállamok döntési jogkörébe tartozik a mechanizmus alkalmazási feltételeinek megállapítása - ezen belül a küszöbértékek meghatározása, a terméket értékesítők, a szolgáltatást nyújtók, illetve a terméket beszerzők vagy a szolgáltatást igénybevevők azon kategóriáinak a meghatározása, amelyekre a mechanizmus vonatkozik -, valamint a mechanizmus részleges alkalmazása a kategóriákon belül.
(8)
A fordított adózási mechanizmus addig alkalmazandó ideiglenes intézkedés, amíg rendelkezésre nem állnak olyan hosszabb távú jogalkotási megoldások, amelyek célja, hogy a héarendszert ellenállóbbá tegyék a héacsalások előfordulásával szemben, ezért helyénvaló, hogy a 2006/112/EK irányelv 199a. cikke alapján létrehozott fordított adózási mechanizmust csupán korlátozott időtartamig lehessen alkalmazni.
(9)
Annak biztosítása érdekében, hogy a fordított adózást eléggé hosszú ideig lehessen alkalmazni ahhoz, hogy hatását kifejthesse, illetve hogy e hatás azután értékelhető legyen, a jelenleg hatályban lévő, 2015. június 30-ig tartó alkalmazási időszakot meg kell hosszabbítani. Hasonló módon későbbre kell halasztani az értékelési időszakra vonatkozó dátumot, illetve a csalások trendjeinek megváltozására vonatkozó jelentéstétel határidejét is.
(10)
Annak érdekében, hogy a fordított adózás fent meghatározott eseteiben való alkalmazására minden tagállamnak lehetősége legyen, a 2006/112/EK irányelvet módosítani kell e tekintetben.
(11)
Mivel a javasolt intézkedés célját, nevezetesen a héacsalásoknak a meglévő uniós szabályoktól eltérő ideiglenes intézkedésekkel történő visszaszorítását a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, és ezért azok uniós szinten jobban megvalósíthatók, az Unió intézkedéseket hozhat az Európai Unióról szóló szerződés 5. cikkében foglalt szubszidiaritás elvének megfelelően. Az említett cikkben foglalt arányosság elvének megfelelően ez az irányelv nem lépi túl az említett cél eléréséhez szükséges mértéket.
(12)
A 2006/112/EK irányelvet ezért ennek megfelelően módosítani kell,
ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
1. cikk
A 2006/112/EK irányelv a következőképpen módosul:
1.
A 193. cikkben szereplő „194-199. cikkben” utalás helyébe a „194-199b cikkben” utalás lép.
2.
A 199a. cikk a következőképpen módosul:
a)
az (1) bekezdés első mondatának helyébe a következő szöveg lép:
„A tagállamok 2018. december 31-ig, legalább kétéves időszakra előírhatják, hogy az alábbiakban felsorolt termékek és szolgáltatások esetében a héa megfizetéséért felelős személy az az adóalany, akinek a részére azokat értékesítették:”
b)
az (1) bekezdés a következő pontokkal egészül ki:
„c)
engedélyezett hálózatokhoz kapcsolódó használatra készült vagy erre alkalmassá tett és meghatározott frekvencián üzemeltetett mobiltelefonok értékesítése, függetlenül esetleges egyéb felhasználási lehetőségeiktől;
d)
integrált áramkörű eszközök, úgymint mikroprocesszorok és központi feldolgozó egységek értékesítése a végtermékbe történő beépítést megelőző állapotukban;
e)
gáz és villamos energia a 38. cikk (2) bekezdésében meghatározott adóköteles viszonteladó részére történő értékesítése;
f)
gáz- és villamosenergia tanúsítványok értékesítése;
g)
a 24. cikk (2) bekezdésében meghatározott távközlési szolgáltatások nyújtása;
h)
videojáték-konzolok, tábla PC-k és laptopok értékesítése;
i)
gabonafélék és ipari növények - ideértve az olajos magvakat és a cukorrépát - értékesítése, amelyek eredeti állapotukban végső fogyasztásra általában alkalmatlanok;
j)
nyers és félig feldolgozott fémek értékesítése, ideértve a nemesfémeket, amennyiben azok egyébként nem tartoznak a 199. cikk (1) bekezdés d) pontja, a 311-343. cikk szerinti, használt cikkekre, műalkotásokra, gyűjteménydarabokra és régiségekre vonatkozó különös szabályozás vagy a 344-356. cikk szerinti, befektetési aranyra vonatkozó különös szabályozás hatálya alá.”
c)
a következő bekezdések kerülnek beillesztésre:
„(1a) A tagállamok megállapíthatják az (1) bekezdésben meghatározott mechanizmus alkalmazási feltételeit.
(1b) Az (1) bekezdésben meghatározott mechanizmust azzal a feltétellel lehet ezen bekezdés c)-j) pontjában felsorolt bármely termék értékesítésére vagy szolgáltatás nyújtására alkalmazni, ha az (1) bekezdésben meghatározott mechanizmus hatálya alá tartozó terméket értékesítő vagy szolgáltatást nyújtó adóalany számára megfelelő és hatékony jelentéstételi kötelezettséget írnak elő.”
d)
a (2) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(2) A tagállamok tájékoztatják a héabizottságot az (1) bekezdésben előírt mechanizmus alkalmazásáról annak bevezetésekor, és a héabizottság rendelkezésére bocsátják a következő információkat:
a)
a mechanizmust alkalmazó intézkedés hatálya, a csalás típusa és jellemzői, továbbá a kísérő intézkedések részletes leírása, beleértve az adóalanyok jelentéstételi kötelezettségeit és az ellenőrző intézkedéseket;
b)
az érintett adóalanyok számára a mechanizmus alkalmazásának bevezetéséről nyújtandó tájékoztatás érdekében hozott intézkedések;
c)
azok az értékelési kritériumok, amelyek lehetővé teszik a mechanizmus alkalmazását megelőzően, illetve azt követően az (1) bekezdésben felsorolt termékekkel és szolgáltatásokkal kapcsolatban elkövetett, illetve más termékekkel és szolgáltatásokkal kapcsolatban elkövetett csalások összehasonlítását, valamint a más típusú csalárd tevékenységek tekintetében esetlegesen bekövetkezett növekedés felmérését;
d)
a mechanizmust alkalmazó intézkedés alkalmazásának kezdete és érvényességének időtartama.”
e)
a (3) bekezdés első albekezdése első mondatának helyébe a következő szöveg lép:
„Az (1) bekezdésben meghatározott mechanizmust alkalmazó tagállamok a (2) bekezdés c) pontjában előírt értékelési kritériumok alapján legkésőbb 2017. december 31-ig jelentést nyújtanak be a Bizottság számára.”
f)
a (3) bekezdés második albekezdésében az a) pont helyébe a következő szöveg lép:
„a)
az intézkedés hatálya alá tartozó termékek értékesítésével és szolgáltatások nyújtásával kapcsolatban elkövetett csalásokra gyakorolt hatás;”
g)
a (4) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(4) Minden tagállam, amely e cikk hatálybalépésének napjától kezdődően az (1) bekezdésben felsorolt termékek vagy szolgáltatások tekintetében elkövetett csalások trendjeiben saját területén változást észlel, erről legkésőbb 2017. június 30-ig jelentést nyújt be a Bizottságnak.
(5) A Bizottság 2018. január 1-jéig átfogó értékelő jelentést nyújt be az Európai Parlament és a Tanács számára, az (1) bekezdésben megállapított mechanizmusnak a csalás elleni küzdelemre gyakorolt hatásairól.”
2. cikk
Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
3. cikk
Ezt az irányelvet 2018. december 31-ig kell alkalmazni.
4. cikk
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
Kelt Brüsszelben, 2013. július 22-én.