EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU, EURATOM) Nr. 883/2013
af 11. september 2013
om undersøgelser, der foretages af Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) og om ophævelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1073/1999 og Rådets forordning (Euratom) nr. 1074/1999
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 325, sammenholdt med traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab, særlig artikel 106a,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Revisionsretten (1),
efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
EU-institutionerne og medlemsstaterne tillægger beskyttelsen af Unionens finansielle interesser og bekæmpelsen af svig, korruption og enhver anden ulovlig aktivitet, der skader disse interesser, stor betydning. Kommissionens ansvar i denne henseende er snævert forbundet med dens gennemførelse af budgettet i henhold til artikel 317 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), og vigtigheden af denne indsats bekræftes af artikel 325 i TEUF.
(2)
For at nå dette mål bør alle de midler, der er til rådighed, anvendes, bl.a. i forbindelse med de undersøgelser, som skal udføres på EU-plan, samtidig med at den nuværende ansvarsfordeling og ligevægt mellem Unionen og medlemsstaterne bevares.
(3)
For at styrke midlerne til bekæmpelse af svig har Kommissionen under overholdelse af princippet om den enkelte institutions interne organisatoriske autonomi ved afgørelse 1999/352/EF, EKSF, Euratom (3), blandt sine egne tjenestegrene oprettet Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (»kontoret«), som er en tjeneste, der har til opgave at foretage administrative undersøgelser af svig. Kommissionen har tildelt kontoret fuldstændig uafhængighed til at udøve sin undersøgelsesfunktion. I henhold til afgørelse 1999/352/EF, EKSF, Euratom udøver kontoret med henblik på undersøgelsesfunktionen de beføjelser, det er tillagt i kraft af EU-retten.
(4)
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1073/1999 (4) blev vedtaget med henblik på at regulere undersøgelser, der foretages af kontoret. For at gøre kontorets undersøgelsesaktiviteter mere effektive og i lyset af EU-institutionernes evalueringer af kontorets aktiviteter, navnlig Kommissionens evalueringsrapport fra april 2003 og Revisionsrettens særberetning nr. 1/2005 (5) og 2/2011 (6) om forvaltningen af kontoret, er der behov for at revidere den nuværende retlige ramme.
(5)
Kontorets mandat bør omfatte gennemførelsen af undersøgelser inden for de forskellige institutioner, organer, kontorer og agenturer, der er oprettet ved eller på grundlag af traktaterne (»institutioner, organer, kontorer og agenturer«), og udøvelsen af de undersøgelsesbeføjelser, der er tillagt Kommissionen ved de relevante EU-retsakter, samt formidlingen af bistand fra Kommissionen til medlemsstaterne med henblik på at tilrettelægge et snævert, løbende samarbejde mellem deres kompetente myndigheder. Kontoret bør også bidrage til at udforme og udvikle metoder til forebyggelse og bekæmpelse af svig, korruption og enhver anden ulovlig aktivitet, der skader Unionens finansielle interesser, på grundlag af kontorets operationelle praksis på dette område.
(6)
Det ansvar, som tillægges kontoret, sådan som det er oprettet af Kommissionen, vedrører foruden beskyttelse af de finansielle interesser samtlige aktiviteter til sikring af Unionens interesser mod uregelmæssig adfærd, der kan have administrative eller strafferetlige konsekvenser.
(7)
Denne forordning bør ikke berøre en mere omfattende beskyttelse, der eventuelt måtte følge af bestemmelserne i traktaterne.
(8)
Da det er nødvendigt at styrke bekæmpelsen af svig, korruption og enhver anden ulovlig aktivitet, der skader Unionens finansielle interesser, bør kontoret kunne foretage interne undersøgelser i alle institutioner, organer, kontorer og agenturer.
(9)
I forbindelse med eksterne undersøgelser bør det pålægges kontoret at udøve de beføjelser, der er tillagt Kommissionen ved Rådets forordning (Euratom, EF) nr. 2185/96 af 11. november 1996 om Kommissionens kontrol og inspektion på stedet med henblik på beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser mod svig og andre uregelmæssigheder (7). Kontoret bør desuden kunne udøve de øvrige beføjelser, der er tillagt Kommissionen med henblik på kontrol og inspektion på stedet i medlemsstaterne, bl.a. i overensstemmelse med artikel 9 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 af 18. december 1995 om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser, med henblik på at opdage uregelmæssigheder (8).
(10)
Kontorets operationelle effektivitet er i høj grad afhængig af samarbejdet med medlemsstaterne. Der er behov for, at medlemsstaterne angiver, hvilke nationale kompetente myndigheder der kan yde kontoret den bistand, det har brug for ved udførelsen af sine opgaver. Hvis en medlemsstat ikke har oprettet en særlig instans på nationalt plan, der skal koordinere beskyttelsen af Unionens finansielle interesser og bekæmpelsen af svig, bør der oprettes en særskilt tjeneste (koordineringstjenesten for bekæmpelse af svig) for at fremme et effektivt samarbejde og en effektiv informationsudveksling med kontoret.
(11)
Kontoret bør i forbindelse med eksterne undersøgelser have adgang til alle relevante oplysninger, som EU-institutionerne, -organerne, -kontorerne og -agenturerne er i besiddelse af.
(12)
Undersøgelserne bør gennemføres i overensstemmelse med traktaterne og især protokol nr. 7 vedrørende Den Europæiske Unions privilegier og immuniteter, under overholdelse af vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union og ansættelsesvilkårene for Unionens øvrige ansatte som fastsat i Rådets forordning (EØF, Euratom, EKSF) nr. 259/68 (9) (»tjenestemandsvedtægten«) og statutten for Europa-Parlamentets medlemmer, og under fuld respekt for menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder, specielt for rimelighedsprincippet, den berørte persons ret til at udtale sig om de forhold, der vedrører ham, og for princippet om, at konklusionerne af en undersøgelse kun kan baseres på forhold, som har beviskraft. Med henblik herpå bør institutionerne, organerne, kontorerne og agenturerne fastlægge betingelserne og de særlige vilkår for gennemførelsen af interne undersøgelser.
(13)
De interne undersøgelser kan kun gennemføres, hvis kontoret sikres adgang til alle institutionernes, organernes, kontorernes og agenturernes lokaler og til alle oplysninger og dokumenter, som måtte være i deres besiddelse.
(14)
Det bør straks vurderes, om de oplysninger, der fremsendes til kontoret i forbindelse med dets mandat, er pålidelige. Kontoret bør derfor inden indledningen af en undersøgelse have adgang til alle relevante oplysninger i institutionernes, organernes, kontorernes og agenturernes databaser, når dette er nødvendigt for at vurdere de faktiske omstændigheder ved en påstand.
(15)
Kontoret bør pålægges præcise forpligtelser til at underrette institutionerne, organerne, kontorerne og agenturerne om igangværende undersøgelser, hvis en tjenestemand, øvrig ansat, et medlem af en institution eller et organ, en leder af et kontor eller agentur eller et personalemedlem er berørt af de forhold, der undersøges, eller hvis det skulle blive nødvendigt at træffe forebyggende foranstaltninger for at beskytte Unionens finansielle interesser.
(16)
Der bør opstilles klare regler, der bekræfter den primære kompetence, som kontoret har til at foretage interne undersøgelser af forhold, der påvirker Unionens finansielle interesser, men som sætter institutionerne, organerne, kontorerne og agenturerne i stand til hurtigt at foretage sådanne undersøgelser af sager, hvor kontoret beslutter ikke at foretage sig noget.
(17)
For at sikre kontorets uafhængighed i forbindelse med udførelsen af de opgaver, det pålægges ved denne forordning, bør dets generaldirektør kunne indlede en undersøgelse på eget initiativ. Så længe kontoret foretager en undersøgelse, bør de relevante institutioner, organer, kontorer eller agenturer ikke parallelt indlede en undersøgelse af de samme forhold, medmindre andet er aftalt med kontoret.
(18)
Undersøgelserne bør foretages under ledelse af generaldirektøren, helt uafhængigt af institutionerne, organerne, kontorerne og agenturerne og af Overvågningsudvalget. Generaldirektøren bør derfor kunne vedtage retningslinjer for undersøgelsesprocedurerne for kontorets ansatte. Disse retningslinjer bør give kontorets ansatte praktisk vejledning om gennemførelsen af undersøgelserne og de processuelle garantier og berørte personers eller vidners rettigheder og nærmere oplysninger om de interne rådgivnings- og kontrolprocedurer, som skal følges, herunder legalitetskontrol. For at skabe større gennemsigtighed i gennemførelsen af undersøgelserne bør disse retningslinjer være tilgængelige for offentligheden på kontorets websted. Disse retningslinjer bør ikke medføre eller ændre nogen rettigheder eller forpligtelser, der følger af denne forordning.
(19)
I overensstemmelse med artikel 21 i tjenestemandsvedtægten bør kontorets personale gennemføre undersøgelserne i overensstemmelse med retningslinjerne for undersøgelsesprocedurerne og på grundlag af individuel vejledning, som generaldirektøren giver i specifikke sager.
(20)
I overensstemmelse med tjenestemandsvedtægten bør kontorets personale udføre deres undersøgelsesopgaver i fuld uafhængighed og undgå interessekonflikter. Medlemmer af kontorets personale bør straks underrette generaldirektøren, hvis en undersøgelse vedrører en sag, hvori de har personlige interesser, der vil kunne så tvivl eller anses for at så tvivl om deres uafhængighed, navnlig hvis de er eller har været involveret i anden egenskab i den sag, der undersøges.
(21)
Kontorets eksterne og interne undersøgelser følger til dels forskellige regler. Kontoret bør dog have mulighed for, når det måtte være nødvendigt, at kombinere alle aspekter af en ekstern og en intern undersøgelse i en enkelt undersøgelse uden at skulle indlede to separate undersøgelser.
(22)
Det er af hensyn til retssikkerheden nødvendigt at specificere de processuelle garantier i forbindelse med kontorets undersøgelser under hensyntagen til disse undersøgelsers administrative art.
(23)
De berørte personers og vidners processuelle garantier og grundlæggende rettigheder bør være sikret uden forskelsbehandling på ethvert tidspunkt og på ethvert stadium i både eksterne og interne undersøgelser, især i forbindelse med fremlæggelsen af oplysninger om igangværende undersøgelser. Fremlæggelsen af oplysninger til Europa-Parlamentet, Rådet, Kommissionen eller Revisionsretten vedrørende undersøgelser foretaget af kontoret - bilateralt eller inden for rammerne af en udveksling af synspunkter - bør ske med respekt for undersøgelsernes fortrolighed, de berørte personers legitime rettigheder og i givet fald under overholdelse af nationale bestemmelser vedrørende retslige procedurer. Oplysninger, der sendes eller indhentes under undersøgelser, bør behandles i overensstemmelse med EU-retten om databeskyttelse. Udvekslinger af oplysninger bør være omfattet af proportionalitetsprincippet og need-to-know-princippet.
(24)
For at styrke beskyttelsen af de individuelle rettigheder for personer, der er genstand for en undersøgelse, bør der ikke i undersøgelsens slutfase drages konklusioner, hvori de berørte personer nævnes ved navns nævnelse, uden at de har fået lejlighed til at fremkomme med bemærkninger til de forhold, der vedrører dem hver især.
(25)
Generaldirektøren bør sikre, at enhver videregivelse af oplysninger til offentligheden sker under overholdelse af de berørte personers legitime rettigheder.
(26)
Kontoret og de institutioner, organer, kontorer og agenturer, der er medvirker i undersøgelsen, bør beskytte ytringsfriheden, i overensstemmelse med Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, og journalistiske kilder.
(27)
Det påhviler generaldirektøren at sørge for beskyttelsen af personoplysninger og overholdelsen af fortroligheden af de oplysninger, som indhentes i forbindelse med undersøgelserne. Tjenestemændene og de øvrige ansatte i Unionen må desuden sikres retlig beskyttelse svarende til den, der er fastsat i tjenestemandsvedtægten.
(28)
For at sikre, at der tages hensyn til resultaterne af de undersøgelser, som foretages af kontoret, og for at sikre den nødvendige opfølgning, bør rapporterne have status af gyldige bevismidler i administrative eller retslige procedurer. Disse rapporter bør med henblik herpå udarbejdes under hensyntagen til betingelserne for udarbejdelse af de nationale administrative rapporter.
(29)
Såfremt det konstateres, at de faktuelle forhold, der er indeholdt i den endelige rapport for en intern undersøgelse, kan give anledning til en straffesag, bør disse oplysninger sendes til den berørte medlemsstats nationale retsmyndigheder. I de henstillinger, der ledsager den endelige undersøgelsesrapport, bør generaldirektøren angive, om den berørte institutions eller det berørte organs, kontors eller agenturs interne foranstaltninger, i lyset af forholdenes art og omfanget af de økonomiske virkninger, ville give mulighed for en mere effektiv opfølgning.
(30)
I tilfælde, hvor generaldirektøren fremsender oplysninger, som kontoret har indhentet i forbindelse med interne undersøgelser, til retsmyndighederne i den berørte medlemsstat, bør denne fremsendelse af oplysninger ske med forbehold af en efterfølgende juridisk vurdering, som den nationale retsmyndighed foretager for at klarlægge, om det er påkrævet med undersøgelsesprocedurer.
(31)
Det påhviler medlemsstaternes kompetente myndigheder, eller i givet fald institutionerne, organerne, kontorerne eller agenturerne, på grundlag af de endelige undersøgelsesrapporter, som kontoret har udarbejdet, at beslutte, hvorledes afsluttede undersøgelser skal følges op.
(32)
Kontoret bør for at forbedre sin effektivitet vide, hvordan resultaterne af dets undersøgelser er blevet fulgt op. EU-institutionerne, -organerne, -kontorerne og -agenturerne og, hvis det er relevant, medlemsstaternes kompetente myndigheder bør derfor rapportere til kontoret på dettes anmodning om, hvilke videre skridt der eventuelt er taget på foranledning af de oplysninger, de har fået tilsendt af kontoret.
(33)
I lyset af de store fordele ved at styrke samarbejdet mellem kontoret, Eurojust, Europol og medlemsstatens kompetente myndigheder bør kontoret kunne indgå administrative aftaler med dem, som navnlig kan tage sigte på at fremme praktisk samarbejde og udveksling af oplysninger om tekniske og operationelle spørgsmål, uden at dette medfører yderligere retlige forpligtelser.
(34)
For at styrke samarbejdet mellem kontoret, Eurojust og medlemsstaternes kompetente myndigheder, hvad angår forhold, der kan være genstand for en strafferetlig efterforskning, bør kontoret især informere Eurojust om de sager, hvor der er mistanke om svig, korruption og enhver anden ulovlig aktivitet til skade for Unionens finansielle interesser, som involverer grove former for kriminalitet. Fremsendelsen af oplysninger til de berørte medlemsstaters kompetente myndigheder bør i givet fald ske, før de oplysninger, som de har leveret, sendes af kontoret til Eurojust eller Europol, når sådanne oplysninger ledsages af en opfordring til at indlede en specifik strafferetlig efterforskning.
(35)
For at sikre et godt samarbejde mellem kontoret, de relevante EU-institutioner, -organer, -kontorer og -agenturer, medlemsstaternes kompetente myndigheder, de kompetente myndigheder i tredjelande og internationale organisationer bør der organiseres en gensidig udveksling af oplysninger. En sådan udveksling af oplysninger bør ske med respekt for principperne om fortrolighed og bestemmelserne om databeskyttelse i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 af 18. december 2000 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i fællesskabsinstitutionerne og -organerne og om fri udveksling af sådanne oplysninger (10). Kontoret bør især kontrollere, at modtageren har den fornødne kompetence, og at fremsendelsen af oplysninger er nødvendig. Udvekslinger af oplysninger med Eurojust bør være dækket af Eurojusts mandat, som omfatter koordinering i grænseoverskridende sager om grov kriminalitet.
(36)
I betragtning af de mange EU-midler, der tildeles området ekstern bistand, antallet af undersøgelser, kontoret gennemfører på dette område, og det internationale samarbejde i forbindelse med undersøgelserne bør kontoret ved hjælp af administrative aftaler, og i relevant omfang i koordinering med andre kompetente tjenestegrene, være i stand til at anmode om praktisk bistand fra tredjelandes kompetente myndigheder og fra internationale organisationer i forbindelse med udførelsen af sine opgaver, uden at dette medfører yderligere retlige forpligtelser.
(37)
Kontoret bør være uafhængigt ved udførelsen af sine opgaver. For at styrke denne uafhængighed bør kontoret være underlagt regelmæssig kontrol af sine undersøgelsesfunktioner gennem et overvågningsudvalg bestående af uafhængige eksterne personer, som er særligt kvalificerede på kontorets kompetenceområde. Overvågningsudvalget bør ikke gribe ind i igangværende undersøgelsers forløb. Udvalget bør ligeledes bistå generaldirektøren med at løse dennes opgaver.
(38)
Det er hensigtsmæssigt at specificere kriterierne og proceduren for udnævnelsen af medlemmerne af Overvågningsudvalget og yderligere specificere Overvågningsudvalgets opgaver i medfør af dets mandat.
(39)
Der bør udarbejdes en reserveliste over de kandidater, som kan træde i stedet for medlemmer af Overvågningsudvalget i resten af deres mandatperiode, hvis et eller flere af disse medlemmer udtræder af udvalget, afgår ved døden eller på anden vis bliver ude af stand til at varetage sine opgaver.
(40)
For at sikre, at Overvågningsudvalget kan udføre sine opgaver effektivt, bør kontoret garantere, at dets sekretariat kan fungere uafhængigt.
(41)
En udveksling af synspunkter mellem Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen bør finde sted én gang årligt. Denne udveksling af synspunkter bør bl.a. omfatte de strategiske prioriteter for kontorets undersøgelsesstrategier og effektiviteten af dets arbejde med hensyn til udøvelsen af dets mandat, uden at det indvirker på kontorets uafhængighed, når det foretager undersøgelser. Forberedelsen af udvekslingen af synspunkter bør finde sted på teknisk niveau og bør i det omfang, der er nødvendigt, omfatte et forberedende møde mellem de relevante tjenestegrene i de berørte institutioner. Når de institutioner, der deltager i udvekslingen af synspunkter, drøfter effektiviteten af kontorets arbejde med hensyn til udøvelsen af dets mandat, bør de have mulighed for at gennemgå statistiske oplysninger om opfølgningen af kontorets undersøgelser og de oplysninger, som kontoret har fremsendt.
(42)
For at sikre den fulde uafhængighed i forbindelse med kontorets drift bør dets generaldirektør udpeges for en periode på syv år, som ikke kan forlænges.
(43)
Kontorets generaldirektørs funktion er særlig vigtig også for Europa-Parlamentet og Rådet. Den person, der udnævnes som generaldirektør, bør nyde den bredest mulige støtte og anerkendelse fra Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen. Kommissionen bør derfor tilstræbe at opnå en fælles overenskomst med Europa-Parlamentet og Rådet inden for rammerne af høringsproceduren.
(44)
En indkaldelse af ansøgninger til stillingen som generaldirektør bør offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende senest seks måneder inden udløbet af den siddende generaldirektørs mandat. Indkaldelsen af ansøgninger bør udarbejdes af Kommissionen på grundlag af resultatet af indgående konsultationer med Europa-Parlamentet og Rådet. Den bør specificere udvælgelseskriterierne, herunder de krav, som kandidaterne skal opfylde for at komme i betragtning til stillingen.
(45)
Generaldirektøren bør regelmæssigt informere Overvågningsudvalget om de sager, hvor der er sendt oplysninger til medlemsstaternes retsmyndigheder, og om det samlede antal af kontorets sager, som samme retsmyndigheder i de pågældende medlemsstater har behandlet som led i en opfølgning på en undersøgelse, som kontoret har gennemført.
(46)
De erfaringer, der er gjort i praksis, har vist, at det kan være nyttigt at lade generaldirektøren have mulighed for at uddelegere nogle af sine funktioner til en eller flere af kontorets ansatte.
(47)
Generaldirektøren bør indføre en intern rådgivnings- og kontrolmekanisme, herunder legalitetskontrol, med særlig henvisning til pligten til at overholde de processuelle garantier og de berørte personers grundlæggende rettigheder og den nationale lovgivning i de berørte medlemsstater.
(48)
For at sikre kontorets uafhængighed bør Kommissionen vedtage en passende overdragelse af ansættelsesmyndighedens beføjelser til generaldirektøren.
(49)
Denne forordning indskrænker ikke medlemsstaternes beføjelser til og ansvar for at træffe foranstaltninger til at bekæmpe svig, korruption og enhver anden ulovlig aktivitet, der skader Unionens finansielle interesser. Overdragelsen af opgaven med at foretage eksterne administrative undersøgelser til et uafhængigt kontor er fuldt ud i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at styrke bekæmpelsen af svig, korruption og enhver anden ulovlig aktivitet, der skader Den Europæiske Unions finansielle interesser.
(50)
Kommissionen bør vurdere behovet for revision af denne forordning, i tilfælde af at der oprettes en europæisk anklagemyndighed.
(51)
Denne forordning respekterer de grundlæggende rettigheder og overholder navnlig de principper, som anerkendes i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.
(52)
Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse er blevet hørt i overensstemmelse med artikel 28, stk. 2, i forordning (EF) nr. 45/2001 og afgav udtalelse den 1. juni 2011 (11).
(53)
I betragtning af det betydelige antal nødvendige ændringer bør forordning (EF) nr. 1073/1999 ophæves og erstattes af nærværende forordning.
(54)
I medfør af artikel 106a, stk. 1, i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab (TEAEC), som udvider anvendelsen af artikel 325 i TEUF til Det Europæiske Atomenergifællesskab (Euratom), bør reglerne for kontorets undersøgelser, hvad angår Unionen, også finde anvendelse på Euratom. I medfør af artikel 106a, stk. 2, i TEAEC skal henvisninger til Unionen i artikel 325 i TEUF forstås som henvisninger til Euratom, og henvisninger til Unionen i denne forordning omfatter derfor, når konteksten kræver det, henvisninger til Euratom. Rådets forordning (Euratom) nr. 1074/1999 af 25. maj 1999 om undersøgelser, der foretages af Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) (12), bør derfor ophæves -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Mål og opgaver
1. Med henblik på at styrke bekæmpelsen af svig, korruption og enhver anden ulovlig aktivitet, der skader Den Europæiske Unions og Det Europæiske Atomenergifællesskabs (i det følgende samlet, når konteksten kræver det, benævnt »Unionen«) finansielle interesser, udøver Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig, der er oprettet ved afgørelse 1999/352/EF, EKSF, Euratom (»kontoret«), de undersøgelsesbeføjelser, der er tillagt Kommissionen ved:
a)
de relevante EU-retsakter, og
b)
de relevante aftaler om samarbejde og gensidig bistand, som Unionen har indgået med tredjelande og internationale organisationer.
2. Kontoret formidler Kommissionens bistand til medlemsstaterne med henblik på at tilrettelægge et snævert, løbende samarbejde mellem deres kompetente myndigheder for at samordne den indsats, der skal beskytte Unionens finansielle interesser mod svig. Kontoret bidrager til udformning og udvikling af metoder til forebyggelse og bekæmpelse af svig, korruption og enhver anden ulovlig aktivitet, der skader Unionens finansielle interesser. Kontoret fremmer og samordner med og mellem medlemsstaterne udvekslingen af praktiske erfaringer og bedste proceduremæssige praksis på området beskyttelse af Unionens finansielle interesser og støtter den fælles indsats til bekæmpelse af svig, som medlemsstaterne har iværksat på frivillig basis.
3. Denne forordning berører ikke anvendelsen af:
a)
protokol nr. 7 vedrørende Den Europæiske Unions privilegier og immuniteter, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde
b)
vedtægten for Europa-Parlamentets medlemmer
c)
tjenestemandsvedtægten
d)
forordning (EF) nr. 45/2001.
4. Inden for de forskellige institutioner, organer, kontorer og agenturer, der er oprettet ved eller på grundlag af traktaterne (»institutioner, organer, kontorer og agenturer«), foretager kontoret administrative undersøgelser, der har til formål at bekæmpe svig, korruption og enhver anden ulovlig aktivitet, der skader Unionens finansielle interesser. Med henblik herpå undersøger det alvorlige forhold i forbindelse med udøvelse af arbejdet, der indebærer manglende opfyldelse af tjenestemænds eller øvrige ansattes forpligtelser, der kan medføre en disciplinærsag eller i givet fald en straffesag, eller en tilsvarende manglende opfyldelse af forpligtelser hos medlemmer af institutioner og organer, ledere af kontorer og agenturer eller ansatte i institutioner, organer, kontorer eller agenturer, der ikke er omfattet af tjenestemandsvedtægten (samlet benævnt »tjenestemænd, øvrige ansatte, medlemmer af institutioner eller organer, ledere af kontorer eller agenturer eller personalemedlemmer«).
5. Med henblik på anvendelsen af denne forordning kan medlemsstaternes kompetente myndigheder og institutioner, organer, kontorer og agenturer indgå administrative aftaler med kontoret. Disse administrative aftaler kan navnlig vedrøre fremsendelsen af oplysninger og gennemførelsen af undersøgelser.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
1) »Unionens finansielle interesser«: de indtægter, udgifter og aktiver, der er omfattet af Den Europæiske Unions budget, og dem, der er omfattet af institutionernes, organernes, kontorernes og agenturernes budgetter, og de budgetter, som forvaltes og overvåges af dem
2) »uregelmæssighed«: uregelmæssighed som defineret i artikel 1, stk. 2, i forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95
3) »svig, korruption og enhver anden ulovlig aktivitet, der skader Unionens finansielle interesser«: svig, korruption og enhver anden ulovlig aktivitet, der skader Unionens finansielle interesser, som defineret i de relevante EU-retsakter
4) »administrative undersøgelser« (»undersøgelser«): alle former for kontrol, inspektion eller andre foranstaltninger, som gennemføres af kontoret i henhold til artikel 3 og 4 med henblik på at opfylde de mål, der er fastsat i artikel 1, og i givet fald fastslå de kontrollerede aktiviteters uregelmæssige karakter; disse undersøgelser berører ikke medlemsstaternes kompetente myndigheders beføjelser til at indlede straffesager
5) »berørt person«: enhver person eller økonomisk beslutningstager, der er mistænkt for at have begået svig, korruption eller enhver anden ulovlig aktivitet, der skader Unionens finansielle interesser, og som derfor er genstand for kontorets undersøgelse
6) »økonomisk beslutningstager«: økonomisk beslutningstager som defineret i forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 og forordning (Euratom, EF) nr. 2185/96
7) »administrative aftaler«: aftaler indgået af kontoret af teknisk og/eller operationel karakter, som især kan have som formål at fremme samarbejdet og udvekslingen af oplysninger mellem parterne i aftalen, og som ikke medfører yderligere retlige forpligtelser.
Artikel 3
Eksterne undersøgelser
1. Kontoret udøver den beføjelse, der er tillagt Kommissionen ved forordning (Euratom, EF) nr. 2185/96 til at foretage kontrol og inspektion på stedet i medlemsstaterne og i medfør af gældende aftaler om samarbejde og gensidig bistand og enhver anden gældende retsakt i tredjelande og internationale organisationers lokaler.
Som led i sin undersøgelsesfunktion foretager kontoret i medlemsstaterne og i medfør af de gældende aftaler om samarbejde og gensidig bistand og enhver anden gældende retsakt i tredjelande og internationale organisationers lokaler kontrol og inspektion i henhold til artikel 9, stk. 1, i forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 og sektorbestemmelserne i artikel 9, stk. 2, i samme forordning.
2. For at fastslå, om der foreligger svig, korruption eller anden ulovlig aktivitet, der skader Unionens finansielle interesser i forbindelse med en støtteaftale, en støtteafgørelse eller en kontrakt om EU-finansiering, kan kontoret efter bestemmelserne og procedurerne i forordning (Euratom, EF) nr. 2185/96 foretage kontrol og inspektion på stedet hos økonomiske beslutningstagere.
3. Under kontrol og inspektion på stedet handler kontorets ansatte, med forbehold for gældende EU-ret, i overensstemmelse med den pågældende medlemsstats regler og sædvaner og de processuelle garantier i denne forordning.
Efter anmodning fra kontoret yder den berørte medlemsstats kompetente myndighed kontorets ansatte den nødvendige bistand, så de kan udføre deres opgaver effektivt som angivet i den skriftlige bemyndigelse, der er omhandlet i artikel 7, stk. 2. Hvis denne bistand kræver godkendelse fra en retsmyndighed i henhold til nationale regler, skal der anmodes derom.
Den berørte medlemsstat skal i overensstemmelse med forordning (Euratom, EF) nr. 2185/96 sørge for, at kontorets ansatte på samme betingelser som dens kompetente myndigheder og under overholdelse af dens nationale lovgivning har adgang til alle de oplysninger og al den dokumentation vedrørende de forhold, der undersøges, som viser sig at være nødvendige for at foretage en effektiv kontrol og inspektion på stedet.
4. Med henblik på denne forordning udpeger medlemsstaterne en tjeneste (»koordineringstjenesten for bekæmpelse af svig«) for at fremme et effektivt samarbejde og en effektiv udveksling af oplysninger, herunder oplysninger af operationel karakter, med kontoret. Hvor det måtte være relevant, kan koordineringstjenesten for bekæmpelse af svig i overensstemmelse med den nationale lovgivning betragtes som en kompetent myndighed med henblik på denne forordning.
5. Under en ekstern undersøgelse kan kontoret få adgang til alle relevante oplysninger, herunder oplysninger i databaser, som de institutioner, organer, kontorer og agenturer, der har tilknytning til den sag, der undersøges, er i besiddelse af for om nødvendigt at fastslå, om der foreligger svig, korruption eller anden ulovlig aktivitet, der skader Unionens finansielle interesser. Til det formål finder artikel 4, stk. 2 og 4, anvendelse.
6. Når kontoret, inden der træffes en beslutning om eventuelt at indlede en ekstern undersøgelse, råder over oplysninger, der giver anledning til formodning om, at der foreligger svig, korruption eller anden ulovlig aktivitet, der skader Unionens finansielle interesser, kan det underrette de kompetente myndigheder i de berørte medlemsstater herom og om nødvendigt de kompetente tjenestegrene i Kommissionen.
De kompetente myndigheder i de berørte medlemsstater sikrer, at der træffes hensigtsmæssige foranstaltninger, som kontoret kan deltage i, i overensstemmelse med national lovgivning, jf. dog sektorbestemmelserne i artikel 9, stk. 2, i forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95. De kompetente myndigheder i de berørte medlemsstater underretter efter anmodning kontoret om de foranstaltninger, der er truffet, og de resultater, der er opnået på grundlag af oplysninger omhandlet i nærværende stykkes første afsnit.
Artikel 4
Interne undersøgelser
1. På de områder, der er omhandlet i artikel 1, foretager kontoret administrative undersøgelser (»interne undersøgelser«), inden for institutionerne, organerne, kontorerne og agenturerne.
Disse interne undersøgelser foretages i overensstemmelse med bestemmelserne i denne forordning og i afgørelser vedtaget af de respektive institutioner, organer, kontorer eller agenturer.
2. Foruden de i stk. 1 nævnte bestemmelser skal følgende overholdes:
a)
kontoret skal uden varsel og omgående have adgang til alle relevante oplysninger, herunder oplysninger i databaser, som institutionerne, organerne, kontorerne og agenturerne er i besiddelse af, og til disses lokaler. Kontoret skal have beføjelse til at kontrollere institutionernes, organernes, kontorernes og agenturernes regnskaber. Kontoret skal kunne tage kopi og få udskrifter af alle dokumenter og af indholdet af enhver databærer, som institutionerne, organerne, kontorerne og agenturerne er i besiddelse af, og om fornødent sikre sig disse dokumenter eller oplysninger for at undgå enhver risiko for, at de forsvinder
b)
kontoret kan anmode om mundtlige oplysninger, herunder gennem samtaler, og skriftlige oplysninger fra tjenestemænd, øvrige ansatte, medlemmer af institutioner eller organer, ledere af kontorer eller agenturer eller personalemedlemmer.
3. I overensstemmelse med bestemmelserne og procedurerne i forordning (Euratom, EF) nr. 2185/96 kan kontoret foretage kontrol og inspektion på stedet hos økonomiske beslutningstagere for at få adgang til oplysninger af relevans for de forhold, som er genstand for den interne undersøgelse.
4. Institutionerne, organerne, kontorerne og agenturerne underrettes, når kontorets ansatte foretager en intern undersøgelse af deres lokaler, og når de får adgang til dokumenter eller anmoder om oplysninger, som de er i besiddelse af. Kontoret kan når som helst fremsende oplysninger, som det har indhentet under interne undersøgelser, til den berørte institution eller det berørte organ, kontor eller agentur, jf. dog artikel 10 og 11.
5. Institutionerne, organerne, kontorerne og agenturerne indfører passende procedurer og træffer de nødvendige foranstaltninger for på ethvert stadium at sikre tavshedspligt i forbindelse med de interne undersøgelser.
6. Hvis de interne undersøgelser viser, at der er mulighed for, at en tjenestemand, øvrig ansat, et medlem af en institution eller et organ, en leder af et kontor eller agentur eller et personalemedlem er personligt berørt, underrettes den institution eller det organ, kontor eller agentur, som vedkommende tilhører.
I tilfælde, hvor tavshedspligten i forbindelse med den interne undersøgelse ikke kan sikres ved anvendelse af de sædvanlige kommunikationskanaler, anvender kontoret alternative hensigtsmæssige kanaler til fremsendelse af oplysninger.
I ekstraordinære tilfælde kan denne underretning udsættes på grundlag af en begrundet afgørelse, der er truffet af generaldirektøren, og som fremsendes til Overvågningsudvalget, efter at undersøgelsen er afsluttet.
7. Den afgørelse, som den enkelte institution eller det enkelte organ, kontor eller agentur skal vedtage, jf. stk. 1, skal især omfatte en regel om en forpligtelse for tjenestemænd, øvrige ansatte, medlemmer af institutioner eller organer, ledere af kontorer eller agenturer eller personalemedlemmer til at samarbejde med kontoret og afgive oplysninger og samtidig sikre tavshedspligten i forbindelse med den interne undersøgelse.
8. Når kontoret, inden der træffes en beslutning om eventuelt at indlede en intern undersøgelse, råder over oplysninger, der giver anledning til formodning om, at der foreligger svig, korruption eller anden ulovlig aktivitet, der skader Unionens finansielle interesser, kan det underrette den berørte institution eller det berørte organ, kontor eller agentur. Den berørte institution eller det berørte organ, kontor eller agentur underretter efter anmodning kontoret om de foranstaltninger, der er truffet, og de resultater, der er opnået på grundlag af disse oplysninger.
Om nødvendigt underretter kontoret også de kompetente myndigheder i den berørte medlemsstat. I dette tilfælde gælder de procedurekrav, der er fastlagt i artikel 9, stk. 4, andet og tredje afsnit. Hvis de kompetente myndigheder beslutter at træffe foranstaltninger på foranledning af de oplysninger, de har fået tilsendt, i overensstemmelse med national lovgivning, skal de efter anmodning underrette kontoret herom.
Artikel 5
Indledning af undersøgelser
1. Generaldirektøren kan indlede en undersøgelse, når der er en tilstrækkeligt begrundet mistanke, som også kan være baseret på oplysninger fra en tredjepart eller på anonyme oplysninger, om, at der foreligger svig, korruption eller andre ulovlige aktiviteter, der skader Unionens finansielle interesser. Generaldirektørens beslutning om, hvorvidt der skal indledes en undersøgelse, skal tages under hensyn til, hvad der prioriteres i kontorets politik på undersøgelsesområdet og dets årlige forvaltningsplan, jf. artikel 17, stk. 5. Ved denne beslutning skal der ligeledes tages hensyn til, at kontorets ressourcer skal anvendes effektivt, og at de midler, der anvendes, skal stå i et rimeligt forhold til formålet. Hvad angår interne undersøgelser, tages der særligt hensyn til, hvilken institution eller hvilket organ, kontor eller agentur der har bedst mulighed for at gennemføre dem på grundlag af bl.a. følgende: arten af de faktuelle oplysninger, de faktiske eller potentielle økonomiske konsekvenser af sagen og sandsynligheden for en eventuel retslig opfølgning.
2. Eksterne undersøgelser indledes på grundlag af en beslutning truffet af generaldirektøren, som handler på eget initiativ eller efter anmodning fra en berørt medlemsstat eller fra en EU-institution, eller et EU-organ, -kontor eller -agentur.
Interne undersøgelser indledes på grundlag af en beslutning truffet af generaldirektøren, som handler på eget initiativ eller efter anmodning fra den institution eller fra det organ, kontor eller agentur, hvor undersøgelsen skal foretages, eller fra en medlemsstat.
3. Så længe generaldirektøren overvejer, hvorvidt der skal indledes en intern undersøgelse efter anmodning som omhandlet i stk. 2, og/eller så længe kontoret foretager en intern undersøgelse, kan de berørte institutioner, organer, kontorer og agenturer ikke indlede en parallel administrativ undersøgelse af de samme forhold, medmindre andet er aftalt med kontoret.
4. Beslutningen om, hvorvidt der skal indledes en undersøgelse eller ej, træffes senest to måneder efter, at kontoret har modtaget en anmodning som omhandlet i stk. 2. Beslutningen meddeles straks den medlemsstat, den institution, eller det organ, kontor eller agentur, der har fremsat anmodningen. En beslutning om ikke at indlede en undersøgelse skal begrundes. Såfremt kontoret ved udløbet af denne frist på to måneder ikke har taget en beslutning, anses kontoret for at have besluttet ikke at indlede en undersøgelse.
Når en tjenestemand, øvrig ansat, et medlem af en institution eller et organ, leder af et kontor eller agentur eller personalemedlemmer, der handler i overensstemmelse med artikel 22a i tjenestemandsvedtægten, giver kontoret oplysninger om en mistanke om svig eller uregelmæssigheder, giver kontoret vedkommende meddelelse om, hvorvidt det har besluttet at indlede en undersøgelse af de pågældende forhold eller ej.
5. Hvis generaldirektøren beslutter ikke at indlede en intern undersøgelse, sender han straks eventuelle relevante oplysninger til den berørte institution eller det berørte organ, kontor eller agentur, således at de rette foranstaltninger kan træffes i henhold til de regler, der gælder for den institution eller det organ, kontor eller agentur. Kontoret træffer om fornødent aftale med institutionen, organet, det pågældende kontor eller agenturet om egnede foranstaltninger til beskyttelse af informationskilden og anmoder, hvis det er nødvendigt, om at blive underrettet om, hvilke foranstaltninger der er truffet.
6. Hvis generaldirektøren beslutter ikke at indlede en ekstern undersøgelse, kan han straks sende eventuelle relevante oplysninger til de kompetente myndigheder i den berørte medlemsstat, således at der kan træffes foranstaltninger i relevant omfang i henhold til medlemsstatens nationale regler. Hvis det er nødvendigt, underretter kontoret også den berørte institution eller det berørte organ, kontor eller agentur.
Artikel 6
Adgang til oplysninger i databaser inden indledningen af en undersøgelse
1. Kontoret bør inden indledningen af en undersøgelse have ret til indsigt i alle relevante oplysninger i institutionernes, organernes, kontorernes og agenturernes databaser, når dette er nødvendigt for at vurdere de faktiske omstændigheder ved en påstand. Denne ret til indsigt skal udøves inden for den af kontoret fastsatte frist, der kræves for at kunne foretage en hurtig vurdering af påstandene. Kontoret skal, når det udøver denne ret til adgang, respektere principperne om nødvendighed og proportionalitet.
2. Den berørte institution eller det berørte organ, kontor eller agentur samarbejder loyalt med kontoret ved at give det mulighed for at indhente alle relevante oplysninger på de betingelser, der angives nærmere i de afgørelser, som vedtages i henhold til artikel 4, stk. 1.
Artikel 7
Gennemførelse af undersøgelserne
1. Generaldirektøren leder gennemførelsen af undersøgelserne på grundlag af skriftlige instrukser, hvor det er relevant. Undersøgelserne gennemføres under generaldirektørens ledelse af de af kontorets ansatte, som han har udpeget hertil.
2. Kontorets ansatte udfører deres opgaver mod forevisning af en skriftlig bemyndigelse, hvori deres identitet og beføjelser er angivet. Generaldirektøren udsteder en sådan bemyndigelse indeholdende oplysninger om genstanden for og formålet med undersøgelsen, retsgrundlagene for at gennemføre undersøgelsen og de undersøgelsesbeføjelser, der følger af disse retsgrundlag.
3. Medlemsstaternes kompetente myndigheder yder i overensstemmelse med de nationale regler den bistand til kontorets ansatte, der er nødvendig, for at de kan udføre deres opgaver effektivt.
Institutionerne, organerne, kontorerne og agenturerne sørger for, at deres tjenestemænd, øvrige ansatte, medlemmer, ledere og personalemedlemmer yder den bistand til kontorets ansatte, der er nødvendig, for at de kan udføre deres opgaver effektivt.
4. Hvis en undersøgelse omfatter både eksterne og interne forhold, finder henholdsvis artikel 3 og 4 anvendelse.
5. Undersøgelserne gennemføres uopholdeligt i en periode, som skal stå i et rimeligt forhold til sagens omstændigheder og kompleksitet.
6. Hvis undersøgelserne viser, at det kan være hensigtsmæssigt at træffe forebyggende administrative foranstaltninger for at beskytte Unionens finansielle interesser, informerer kontoret straks den institution eller det organ, kontor eller agentur, der er berørt af den igangværende undersøgelse. Der skal herunder gives følgende oplysninger:
a)
navnet på den berørte tjenestemand eller øvrige ansatte, det berørte medlem af en institution eller et organ, den berørte leder af et kontor eller agentur eller det berørte personalemedlem samt et resumé af de pågældende faktuelle forhold
b)
alle oplysninger, der vil kunne hjælpe den berørte institution eller det berørte organ, kontor eller agentur med at beslutte, om det er hensigtsmæssigt at træffe forebyggende administrative foranstaltninger for at beskytte Unionens finansielle interesser
c)
eventuelle særlige forholdsregler vedrørende fortrolig behandling, som især anbefales i sager, der medfører brug af undersøgelsesmæssige foranstaltninger, der falder ind under en national retsmyndigheds kompetence, eller i tilfælde af en ekstern undersøgelse, som falder ind under en national myndigheds kompetence, i overensstemmelse med de nationale regler, der finder anvendelse på undersøgelser.
Den berørte institution eller det berørte organ, kontor eller agentur kan på et hvilket som helst tidspunkt i tæt samarbejde med kontoret beslutte at træffe alle hensigtsmæssige forebyggende foranstaltninger, herunder foranstaltninger til sikring af bevismateriale, og informerer straks kontoret om en sådan beslutning.
7. Det påhviler medlemsstaternes kompetente myndigheder efter anmodning fra kontoret at træffe passende forebyggende foranstaltninger i nødvendigt omfang i henhold til deres nationale lovgivning, navnlig foranstaltninger til sikring af bevismateriale.
8. Hvis en undersøgelse ikke kan afsluttes inden 12 måneder, efter at den er indledt, aflægger generaldirektøren ved udløbet af denne 12-måneders periode og hver sjette måned derefter en rapport til Overvågningsudvalget, hvori årsagerne hertil og de planlagte afhjælpende foranstaltninger med henblik på at fremskynde undersøgelsen angives.
Artikel 8
Forpligtelse til at underrette kontoret
1. Institutionerne, organerne, kontorerne og agenturerne fremsender omgående alle oplysninger om eventuelle tilfælde af svig, korruption eller enhver anden ulovlig aktivitet, der påvirker Unionens finansielle interesser, til kontoret.
2. Institutionerne, organerne, kontorerne og agenturerne og medlemsstaternes kompetente myndigheder i det omfang, deres nationale ret tillader det, fremsender på anmodning af kontoret eller på eget initiativ alle de dokumenter og oplysninger, som de er i besiddelse af, om en igangværende undersøgelse, som kontoret foretager.
3. Institutionerne, organerne, kontorerne og agenturerne og medlemsstaternes kompetente myndigheder, i det omfang deres nationale ret tillader det, sender kontoret alle andre dokumenter og oplysninger, der anses for at være relevante, og som de er i besiddelse af, om bekæmpelse af svig, korruption og enhver anden ulovlig aktivitet, der skader Unionens finansielle interesser.
Artikel 9
Processuelle garantier
1. Kontoret foretager sine undersøgelser med henblik på at fremskaffe såvel belastende som diskulperende oplysninger om den berørte person. Undersøgelserne foretages objektivt og upartisk og under overholdelse af princippet om uskyldsformodning og de processuelle garantier som fastsat i denne artikel.
2. Kontoret kan på ethvert tidspunkt under en undersøgelse høre en berørt person eller et vidne. Enhver hørt person har ret til ikke at inkriminere sig selv.
Indkaldelsen til samtale skal sendes til en berørt person med et varsel på mindst ti arbejdsdage. Denne varselsfrist kan afkortes med udtrykkeligt samtykke fra den berørte person eller af behørigt begrundede årsager, fordi undersøgelsen haster. I sidstnævnte tilfælde må varselsfristen ikke være mindre end 24 timer. Indkaldelsen skal blandt andet indeholde en liste over den berørte persons rettigheder, navnlig retten til at blive bistået af en person efter eget valg.
Indkaldelsen til samtale skal sendes til et vidne med et varsel på mindst 24 timer. Denne varselsfrist kan afkortes med udtrykkeligt samtykke fra vidnet eller af behørigt begrundede årsager, fordi undersøgelsen haster.
De krav, der er omhandlet i andet og tredje afsnit, finder ikke anvendelse på indhentning af erklæringer i forbindelse med kontrol og inspektion på stedet.
Tyder indicierne under samtalen på, at et vidne kan være en berørt person, afsluttes samtalen. Procedurereglerne i dette stykke og i stk. 3 og 4 finder straks anvendelse. Vidnet underrettes straks om sine rettigheder som berørt person og modtager efter anmodning en kopi af referatet af eventuelle erklæringer, som han har afgivet tidligere. Kontoret må ikke anvende denne persons tidligere erklæringer mod ham, uden at han først har fået lejlighed til at fremkomme med bemærkninger til disse erklæringer.
Kontoret udarbejder et referat af samtalen og giver den hørte person adgang til det, for at den hørte person enten kan godkende referatet eller fremsætte bemærkninger hertil. Kontoret giver den berørte person en kopi af referatet af samtalen.
3. Viser en undersøgelse, at en tjenestemand, øvrig ansat, et medlem af en institution eller et organ, en leder af et kontor eller agentur eller et personalemedlem kan være en berørt person, bliver tjenestemanden, den øvrige ansatte, medlemmet af en institution eller et organ, lederen af et kontor eller agentur eller personalemedlemmet underrettet herom, for så vidt som det ikke skader gennemførelsen af undersøgelsen eller nogen andre undersøgelsesprocedurer, der hører under en national retsmyndighed.
4. Der må ikke udarbejdes konklusioner, hvori der henvises til en berørt person ved navns nævnelse, når undersøgelsen er afsluttet, uden at den berørte person har fået mulighed for at fremsætte bemærkninger til de forhold, der berører vedkommende, jf. dog artikel 4, stk. 6, og artikel 7, stk. 6.
Med henblik herpå sender kontoret den berørte person en opfordring til at fremkomme med bemærkninger enten skriftligt eller under en samtale med ansatte, der er udpeget af kontoret. Denne opfordring skal omfatte et referat af de forhold, der berører den berørte person, og de oplysninger, der kræves i medfør af artikel 11 og 12 i forordning (EF) nr. 45/2001, og angive fristen for indgivelse af bemærkninger, som ikke må være mindre end ti arbejdsdage fra modtagelsen af opfordringen til at fremsætte bemærkninger. Denne varselsfrist kan afkortes med udtrykkeligt samtykke fra den berørte person eller af behørigt begrundede årsager, fordi undersøgelsen haster. I den endelige rapport skal der henvises til sådanne bemærkninger.
I behørigt begrundede tilfælde, hvor det af hensyn til undersøgelsen er nødvendigt at holde undersøgelsen fortrolig, og/eller som medfører brug af undersøgelsesprocedurer, der hører under en national retsmyndighed, kan generaldirektøren beslutte at udskyde opfyldelsen af forpligtelsen til at opfordre den berørte person til at fremsætte bemærkninger.
I de tilfælde, der er omhandlet i artikel 1, stk. 2, i bilag IX til tjenestemandsvedtægten, vil manglende svar fra institutionen, organet, kontoret eller agenturet i en måned efter generaldirektørens anmodning om at få udskudt opfyldelsen af forpligtelsen til at opfordre den berørte person til at fremsætte bemærkninger blive anset for at være et bekræftende svar.
5. Enhver hørt person har ret til at udtrykke sig på et hvilket som helst af EU-institutionernes officielle sprog. Tjenestemænd og øvrige ansatte i Unionen kan dog opfordres til at udtrykke sig på et af EU-institutionernes officielle sprog, som de behersker indgående.
Artikel 10
Tavshedspligt og beskyttelse af oplysninger
1. Alle oplysninger, der fremsendes eller indhentes i forbindelse med eksterne undersøgelser, uanset i hvilken form det måtte være, er beskyttet af de relevante regler.
2. De oplysninger, der fremsendes eller indhentes i forbindelse med interne undersøgelser, uanset i hvilken form det måtte være, er omfattet af tavshedspligt og beskyttet i henhold til de regler, der gælder for Unionens institutioner.
3. De berørte institutioner, organer, kontorer og agenturer sikrer overholdelsen af tavshedspligten i forbindelse med de undersøgelser, der foretages af kontoret, og de berørte personers legitime rettigheder og, såfremt der indledes retslige procedurer, alle nationale regler vedrørende sådanne procedurer.
4. Kontoret kan udpege en databeskyttelsesansvarlig, jf. artikel 24 i forordning (EF) nr. 45/2001.
5. Kontorets generaldirektør sørger for, at offentligheden informeres på en neutral og upartisk måde, og at videregivelsen af oplysninger overholder tavshedspligten i forbindelse med undersøgelser og sker under overholdelse af de i nærværende artikel og i artikel 9, stk. 1, fastsatte principper.
I overensstemmelse med tjenestemandsvedtægten afholder kontorets ansatte sig fra enhver uberettiget afsløring af oplysninger, som de har fået kendskab til i forbindelse med udøvelsen af deres arbejde, medmindre disse oplysninger allerede er offentliggjort, eller offentligheden har fået adgang hertil, og de er fortsat pålagt denne forpligtelse efter udtrædelse af tjenesten.
Artikel 11
Undersøgelsesrapport og opfølgning af undersøgelserne
1. Når kontoret afslutter en undersøgelse, udarbejder det under generaldirektørens myndighed en rapport. I denne rapport redegøres der for retsgrundlaget for undersøgelsen, de procedurer, der er fulgt, de konstaterede faktiske forhold og den foreløbige juridiske vurdering heraf, den anslåede finansielle virkning af de konstaterede faktiske forhold, overholdelsen af de processuelle garantier, jf. artikel 9, og konklusionerne af undersøgelsen.
Rapporten ledsages af henstillinger fra generaldirektøren om, hvorvidt der bør træffes foranstaltninger. Disse henstillinger skal i relevant omfang angive eventuelle disciplinære, administrative, finansielle og/eller juridiske foranstaltninger, som den berørte institution eller det berørte organ, kontor eller agentur eller de berørte medlemsstaters kompetente myndigheder har truffet, og de skal navnlig specificere de anslåede beløb, der skal opkræves, og angive den foreløbige juridiske vurdering af de konstaterede faktiske forhold.
2. Disse rapporter og henstillinger udarbejdes under hensyntagen til den berørte medlemsstats nationale lovgivning. De således udarbejdede rapporter kan på lige fod med og på samme vilkår som de administrative rapporter, som de nationale administrative inspektører udarbejder, udgøre gyldige bevismidler i administrative eller retslige procedurer i den medlemsstat, hvor dette måtte være påkrævet. De bedømmes efter samme regler som dem, der gælder for de administrative rapporter, som de nationale administrative inspektører udarbejder, og har samme beviskraft som sådanne rapporter.
3. De rapporter og henstillinger, der udarbejdes efter en ekstern undersøgelse, og alle relevante dokumenter vedrørende undersøgelsen sendes til de berørte medlemsstaters kompetente myndigheder i overensstemmelse med reglerne for eksterne undersøgelser og, hvis det er nødvendigt, til de kompetente tjenestegrene i Kommissionen.
4. De rapporter og henstillinger, der udarbejdes efter en intern undersøgelse, og alle relevante dokumenter vedrørende undersøgelsen sendes til den berørte institution eller det berørte organ, kontor eller agentur. Institutionerne, organerne, kontorerne og agenturerne følger de interne undersøgelser op, især med de disciplinære eller retslige skridt, som resultaterne måtte kræve, og underretter kontoret herom inden for en tidsfrist, der er fastsat i de henstillinger, der ledsager rapporten, og desuden på kontorets anmodning.
5. Såfremt en rapport, der udarbejdes efter en intern undersøgelse, viser, at der findes forhold, der kunne give grundlag for en strafferetssag, sendes disse oplysninger til den berørte medlemsstats retsmyndigheder.
6. På kontorets anmodning sender de berørte medlemsstaters kompetente myndigheder i tide kontoret oplysninger om, hvilke eventuelle foranstaltninger der er truffet efter generaldirektørens fremsendelse af sine henstillinger i overensstemmelse med stk. 3 og efter kontorets fremsendelse af oplysninger i overensstemmelse med stk. 5.
7. Hvis der ved afslutningen af en undersøgelse ikke er fundet beviser mod den berørte person, afslutter generaldirektøren undersøgelsen af den pågældende og informerer inden ti arbejdsdage den pågældende, jf. dog stk. 4.
8. Såfremt en informant, som har givet kontoret oplysninger, der fører til eller vedrører en undersøgelse, anmoder herom, kan kontoret underrette informanten om, at undersøgelsen er blevet afsluttet. Kontoret kan dog afslå en sådan anmodning, hvis det finder, at anmodningen vil kunne være til skade for den berørte persons legitime interesser, undersøgelsens effektivitet og de videre skridt, der træffes på foranledning heraf, eller hensynet til tavshedspligten.
Artikel 12
Udveksling af oplysninger mellem kontoret og medlemsstaternes kompetente myndigheder
1. Med forbehold af artikel 10 og 11 i denne forordning og bestemmelserne i forordning (Euratom, EF) nr. 2185/96 kan kontoret fremsende oplysninger, det har indhentet under eksterne undersøgelser, til de berørte medlemsstaters kompetente myndigheder i tilstrækkelig god tid til, at de kan træffe passende foranstaltninger i overensstemmelse med deres nationale lovgivning.
2. Med forbehold af artikel 10 og 11 sender generaldirektøren retsmyndighederne i den berørte medlemsstat oplysninger, som kontoret har indhentet under igangværende interne undersøgelser, om forhold, som kræver, at der anvendes undersøgelsesprocedurer, som henhører under en national retsmyndigheds kompetence.
I overensstemmelse med artikel 4 fremsender generaldirektøren også de oplysninger, der er omhandlet i første afsnit i dette stykke, herunder navnet på den berørte person, et resumé af de konstaterede faktiske forhold, en foreløbig juridisk vurdering heraf, den anslåede finansielle virkning på Unionens finansielle interesser, til den berørte institution, det berørte organ, kontor eller agentur, jf. dog artikel 10.
Artikel 9, stk. 4, finder anvendelse.
3. Med forbehold af national ret underretter den berørte medlemsstats kompetente myndigheder i tide, på eget initiativ eller på kontorets anmodning, kontoret om, hvilke videre skridt der er blevet taget på foranledning af de oplysninger, de har fået tilsendt i henhold til denne artikel.
4. Kontoret kan fremlægge bevismateriale til retssager ved nationale domstole i overensstemmelse med national ret og tjenestemandsvedtægten.
Artikel 13
Kontorets samarbejde med Eurojust og Europol
1. Kontoret samarbejder inden for sit mandat til at beskytte Unionens finansielle interesser og i fornødent omfang med Eurojust og Den Europæiske Politienhed (Europol). Såfremt det er nødvendigt for at lette dette samarbejde, indgår kontoret administrative aftaler med Eurojust og Europol. Sådanne aftaler kan vedrøre udveksling af operationelle, strategiske eller tekniske oplysninger, herunder personoplysninger og klassificerede oplysninger samt på anmodning evalueringsrapporter.
Kontoret sender relevante oplysninger til Eurojust, såfremt disse kan støtte og styrke koordineringen og samarbejdet mellem nationale undersøgelsesmyndigheder og retsforfølgende myndigheder, eller hvis kontoret har sendt medlemsstaternes kompetente myndigheder oplysninger, der giver grund til mistanke om svig, korruption eller anden ulovlig aktivitet, der skader Unionens finansielle interesser, og som udgør alvorlig kriminalitet, inden for Eurojusts mandat.
2. Kontoret underretter i tide de pågældende medlemsstaters kompetente myndigheder, såfremt oplysninger, som de har leveret, sendes af kontoret til Eurojust eller Europol.
Artikel 14
Samarbejde med tredjelande og internationale organisationer
1. Kontoret kan om fornødent indgå administrative aftaler med kompetente myndigheder i tredjelande og med internationale organisationer. Kontoret koordinerer sin indsats efter behov med de kompetente tjenestegrene i Kommissionen og med Tjenesten for EU's Optræden Udadtil, navnlig før sådanne aftaler indgås. Aftalerne kan vedrøre udveksling af operationelle, strategiske eller tekniske oplysninger, herunder på anmodning evalueringsrapporter.
2. Kontoret underretter de pågældende medlemsstaters kompetente myndigheder, inden oplysninger, som de har leveret, sendes af kontoret til kompetente myndigheder i tredjelande eller til internationale organisationer.
Kontoret registrerer alle personlige data, der er videregivet, herunder årsagerne til sådanne videregivelser, i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 45/2001.
Artikel 15
Overvågningsudvalget
1. Overvågningsudvalget udfører regelmæssig kontrol med kontorets varetagelse af undersøgelsesfunktionen for at styrke kontorets uafhængighed i den korrekte udøvelse af de beføjelser, det er tillagt ved denne forordning.
Overvågningsudvalget har navnlig til opgave at holde øje med udviklingen i anvendelsen af de processuelle garantier og undersøgelsernes varighed på grundlag af de oplysninger, som generaldirektøren forelægger udvalget i overensstemmelse med artikel 7, stk. 8.
Overvågningsudvalget sender udtalelser, herunder om nødvendigt henstillinger, til generaldirektøren om blandt andet de ressourcer, der er behov for til udførelsen af kontorets undersøgelsesfunktion, kontorets prioritering af undersøgelser og undersøgelsernes varighed. Det kan afgive udtalelserne på eget initiativ, på generaldirektørens anmodning eller efter anmodning fra en institution, et organ, et kontor eller et agentur, uden at det dog griber ind i gennemførelsen af igangværende undersøgelser.
Institutionen, organet, kontoret eller agenturet får en kopi af udtalelser afgivet i henhold til tredje afsnit.
I behørigt begrundede situationer kan Overvågningsudvalget anmode kontoret om supplerende oplysninger om undersøgelser, herunder rapporter og henstillinger om afsluttede undersøgelser uden at det dog griber ind i gennemførelsen af igangværende undersøgelser.
2. Overvågningsudvalget består af fem uafhængige medlemmer med erfaring fra ledende dømmende eller undersøgelsesmæssige funktioner eller sammenlignelige funktioner i tilknytning til kontorets aktivitetsområder. De udnævnes efter fælles aftale mellem Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen.
Afgørelsen om udnævnelse af medlemmerne af Overvågningsudvalget skal ligeledes indeholde en reserveliste over mulige kandidater, som kan træde i stedet for medlemmer af Overvågningsudvalget i resten af deres mandatperiode, hvis et eller flere af disse medlemmer udtræder af udvalget, afgår ved døden eller bliver permanent uarbejdsdygtig.
3. Overvågningsudvalgets medlemmers mandatperiode er på fem år og kan ikke forlænges. Der udskiftes henholdsvis skiftevis tre og to medlemmer for at sikre Overvågningsudvalgets ekspertise.
4. Ved mandatets udløb fortsætter Overvågningsudvalgets medlemmer med at udføre deres opgaver, indtil der er udnævnt en efterfølger.
5. Hvis et medlem af Overvågningsudvalget ikke længere opfylder betingelserne for udøvelse af sit hverv, eller hvis han er fundet skyldig i alvorligt embedsmisbrug, kan Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen ved fælles aftale fritage ham for hans hverv.
6. I overensstemmelse med Kommissionens gældende bestemmelser modtager medlemmer af Overvågningsudvalget dagpenge og får godtgjort de udgifter, de pådrager sig i forbindelse med udøvelsen af deres hverv.
7. Ved udøvelsen af deres hverv hverken søger eller modtager medlemmerne af Overvågningsudvalget instrukser fra nogen regering eller nogen institution, noget organ eller noget kontor eller agentur.
8. Overvågningsudvalget udpeger selv sin formand. Det fastsætter selv sin forretningsorden, der forelægges Europa-Parlamentet, Rådet, Kommissionen og Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse til orientering, inden den vedtages. Der indkaldes til møde i Overvågningsudvalget på initiativ af udvalgets formand eller generaldirektøren. Det afholder mindst ti møder om året. Overvågningsudvalget træffer sine beslutninger med et flertal blandt sine medlemmer. Dets sekretariatsopgaver varetages af kontoret i tæt samråd med Overvågningsudvalget.
9. Overvågningsudvalget vedtager en aktivitetsrapport mindst én gang om året vedrørende bl.a. vurderingen af kontorets uafhængighed, anvendelsen af de processuelle garantier og undersøgelsernes varighed. Disse rapporter skal sendes til Europa-Parlamentet, Rådet, Kommissionen og Revisionsretten.
Overvågningsudvalget kan forelægge rapporter om resultaterne af de undersøgelser, som kontoret foretager, og om de skridt der tages på grundlag af disse resultater, for Europa-Parlamentet, Rådet, Kommissionen og Revisionsretten.
Artikel 16
Udveksling af synspunkter med institutionerne
1. Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen mødes en gang om året med generaldirektøren med henblik på udveksling af synspunkter på politisk plan for at drøfte kontorets politik med hensyn til metoder til forebyggelse og bekæmpelse af svig, korruption eller enhver anden ulovlig aktivitet, der skader Unionens finansielle interesser. Overvågningsudvalget deltager i udvekslingen af synspunkter. Repræsentanter fra Revisionsretten, Eurojust og/eller Europol kan opfordres til at deltage på ad hoc-basis på anmodning af Europa-Parlamentet, Rådet, Kommissionen, generaldirektøren eller Overvågningsudvalget.
2. Udvekslingen af synspunkter kan vedrøre:
a)
de strategiske prioriteringer for kontorets undersøgelsespolitik
b)
Overvågningsudvalgets udtalelser og aktivitetsrapporter, jf. artikel 15
c)
generaldirektørens rapporter, jf. artikel 17, stk. 4, og om nødvendigt enhver anden rapport fra institutionerne vedrørende kontorets mandat
d)
rammerne for forbindelserne mellem kontoret og institutionerne, organerne, kontorerne og agenturerne
e)
rammerne for forbindelserne mellem kontoret og medlemsstaternes kompetente myndigheder
f)
forbindelserne mellem kontoret og de kompetente myndigheder i tredjelande såvel som med internationale organisationer inden for rammerne af de aftaler, der er nævnt i denne forordning
g)
effektiviteten af kontorets arbejde med hensyn til udøvelsen af dets mandat.
3. Alle institutioner, der deltager i udvekslingen af synspunkter, sikrer, at denne udveksling ikke griber ind i gennemførelsen af igangværende undersøgelser.
4. De institutioner, der deltager i udvekslingen af synspunkter, tager i deres arbejde hensyn til de holdninger, der kommer til udtryk under denne udveksling. Generaldirektøren fremlægger i de rapporter, der er omhandlet i artikel 17, stk. 4, oplysninger om eventuelle foranstaltninger, som kontoret træffer.
Artikel 17
Generaldirektøren
1. Kontoret ledes af en generaldirektør. Generaldirektøren udpeges af Kommissionen efter proceduren i stk. 2. Generaldirektøren udpeges for syv år, og mandatet kan ikke forlænges.
2. For at udpege en ny generaldirektør offentliggør Kommissionen en indkaldelse af ansøgninger i Den Europæiske Unions Tidende. En sådan offentliggørelse finder sted senest seks måneder inden udløbet af den siddende generaldirektørs mandatperiode. Når Overvågningsudvalget har afgivet positiv udtalelse om Kommissionens udvælgelsesprocedure, udarbejder Kommissionen en liste over tilstrækkeligt kvalificerede kandidater. Efter samråd med Europa-Parlamentet og Rådet udpeger Kommissionen generaldirektøren.
3. Generaldirektøren hverken søger eller modtager instrukser fra nogen regering eller nogen institution, noget organ, kontor eller agentur ved udførelsen af sine opgaver i forbindelse med indledning og gennemførelse af eksterne og interne undersøgelser og i forbindelse med udarbejdelsen af rapporter vedrørende undersøgelserne. Hvis generaldirektøren finder, at en foranstaltning truffet af Kommissionen skaber tvivl om hans uafhængighed, underretter han straks Overvågningsudvalget og træffer beslutning om, hvorvidt der skal anlægges en sag mod Kommissionen ved Den Europæiske Unions Domstol eller ej.
4. Generaldirektøren aflægger regelmæssigt rapport til Europa-Parlamentet, Rådet, Kommissionen og Revisionsretten om resultaterne af kontorets undersøgelser, de foranstaltninger, der er truffet, og de problemer, man er stødt på, under overholdelse af tavshedspligten i forbindelse med undersøgelserne, de berørte personers og informanters legitime rettigheder samt eventuelt den nationale lovgivning vedrørende retsprocedurer.
5. Generaldirektøren fastsætter hvert år inden for rammerne af den årlige forvaltningsplan prioriteringen af kontorets politik på undersøgelsesområdet og sender inden offentliggørelsen denne til Overvågningsudvalget.
Generaldirektøren underretter regelmæssigt Overvågningsudvalget om kontorets aktiviteter, udøvelsen af dets undersøgelsesfunktion og de videre skridt, der er taget til opfølgning af undersøgelserne.
Generaldirektøren underretter regelmæssigt Overvågningsudvalget om:
a)
tilfælde, hvor generaldirektørens henstillinger ikke er blevet fulgt
b)
tilfælde, hvor der er fremsendt oplysninger til medlemsstaternes retsmyndigheder
c)
undersøgelsernes varighed, jf. artikel 7, stk. 8.
6. Generaldirektøren kan skriftligt uddelegere udøvelsen af visse af sine funktioner i henhold til artikel 5, artikel 7, stk. 2, artikel 11, stk. 7, og artikel 12, stk. 2, til en eller flere af kontorets ansatte på de betingelser og med de begrænsninger, som generaldirektøren fastsætter.
7. Generaldirektøren indfører en intern rådgivnings- og kontrolprocedure, herunder legalitetskontrol af blandt andet overholdelsen af de processuelle garantier og de berørte personers grundlæggende rettigheder og af den nationale lovgivning i de berørte medlemsstater, med særlig henvisning til artikel 11, stk. 2.
8. Generaldirektøren vedtager retningslinjer vedrørende undersøgelsesprocedurerne for kontorets ansatte. Disse retningslinjer skal være i overensstemmelse med denne forordning og blandt andet omfatte:
a)
gennemførelsen af undersøgelser
b)
de processuelle garantier
c)
nærmere oplysninger om de interne rådgivnings- og kontrolprocedurer, herunder legalitetskontrollen
d)
databeskyttelse.
Disse retningslinjer og eventuelle ændringer dertil vedtages, når Overvågningsudvalget har fået lejlighed til at fremsætte sine bemærkninger dertil, og fremsendes derefter til Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen til orientering og offentliggøres på kontorets websted på EU-institutionernes officielle sprog til orientering.
9. Kommissionen hører Overvågningsudvalget, inden den træffer afgørelse om en disciplinærsag mod generaldirektøren.
Disciplinære sanktioner mod generaldirektøren skal træffes i form af en begrundet afgørelse, som sendes til Europa-Parlamentet, Rådet og Overvågningsudvalget til orientering.
10. Alle henvisninger til kontorets »direktør« i enhver retsforskrift skal læses som en henvisning til generaldirektøren.
Artikel 18
Finansiering
De samlede bevillinger til kontoret, herunder til Overvågningsudvalget og dets sekretariat, opføres under en særlig budgetpost inden for den sektion af Den Europæiske Unions almindelige budget, som vedrører Kommissionen, og opføres i detaljer i et bilag til denne sektion.
Oversigten over kontorets personale, herunder Overvågningsudvalgets sekretariat, vedlægges som bilag til oversigten over Kommissionens personale.
Artikel 19
Evalueringsrapport
Senest den 2. oktober 2017 sender Kommissionen Europa-Parlamentet og Rådet en evalueringsrapport om anvendelsen af denne forordning. Rapporten vedlægges en udtalelse fra Overvågningsudvalget og angiver, om der er behov for at revidere denne forordning eller ej.
Artikel 20
Ophævelse
Forordning (EF) nr. 1073/1999 og forordning (Euratom) nr. 1074/1999 ophæves.
Henvisninger til de ophævede forordninger betragtes som henvisninger til denne forordning og læses efter sammenligningstabellen i bilag II.
Artikel 21
Ikrafttræden og overgangsbestemmelser
1. Denne forordning træder i kraft den første dag i den måned, der følger efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
2. Artikel 15, stk. 3, finder anvendelse på den resterende mandatperiode for de på datoen for denne forordnings ikrafttræden siddende medlemmer af Overvågningsudvalget. Uanset artikel 15, stk. 3, første punktum, vælger Europa-Parlamentets formand umiddelbart efter denne forordnings ikrafttræden ved lodtrækning blandt medlemmerne af Overvågningsudvalget de to medlemmer, hvis mandatperiode skal afsluttes efter de første 36 måneder af perioden. Der udnævnes automatisk to nye medlemmer for en mandatperiode på fem år til at træde i stedet for de afgående medlemmer på baggrund af og i den rækkefølge, de er opført på listen i artikel 1, stk. 2, i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens afgørelse 2012/45/EU, Euratom af 23. januar 2012 om udnævnelse af medlemmerne af Overvågningsudvalget for Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) (13). Disse nye medlemmer skal være de første to personer, hvis navne fremgår af listen.
3. Artikel 17, stk. 1, tredje punktum, finder anvendelse på den resterende mandatperiode for den på datoen for denne forordnings ikrafttræden siddende generaldirektør.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Strasbourg, den 11. september 2013.
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 883/2013/EU, EURATOM RENDELETE
(2013. szeptember 11.)
az Európai Csalás Elleni Hivatal (OLAF) által lefolytatott vizsgálatokról, valamint az 1073/1999/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet és az 1074/1999/Euratom tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak - az Európai Atomenergia-közösséget létrehozó szerződéssel és különösen annak 106a. cikkével együtt értelmezett - 325. cikkére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
a jogalkotási aktus tervezete nemzeti parlamenteknek való megküldését követően,
tekintettel a Számvevőszék véleményére (1),
rendes jogalkotási eljárás keretében (2),
mivel:
(1)
Az Unió intézményei és a tagállamok nagy jelentőséget tulajdonítanak az Unió pénzügyi érdekei védelmének és a csalás, a korrupció, valamint az Unió pénzügyi érdekeit sértő bármely más jogellenes tevékenység elleni küzdelemnek. A Bizottság felelőssége e vonatkozásban szorosan kötődik a költségvetésnek az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 317. cikke szerinti végrehajtására vonatkozó feladatához, és az e célt szolgáló fellépés fontosságát az EUMSZ 325. cikke megerősíti.
(2)
E célkitűzés eléréséhez minden rendelkezésre álló eszközt teljes körűen igénybe kell venni, különösen az Unióra háruló vizsgálati feladatok keretében, ugyanakkor az uniós és a tagállami felelősségi körök közötti jelenlegi megosztást és egyensúlyt fenn kell tartani.
(3)
A csalás elleni küzdelemhez rendelkezésre álló eszközök megerősítése céljából az egyes intézmények belső szervezeti autonómiájának tiszteletben tartása mellett a Bizottság a saját szervezeti egységei között az 1999/352/EK, ESZAK, Euratom határozattal (3) létrehozta a csalások igazgatási kivizsgálásának feladatát ellátó Európai Csalás Elleni Hivatalt (a továbbiakban: a Hivatal). A Bizottság a Hivatal számára a vizsgálati feladatainak ellátásához teljes függetlenséget biztosított. Az 1999/352/EK, ESZAK, Euratom határozat értelmében a Hivatal a vizsgálatok lefolytatása céljából az uniós jog által ráruházott hatásköröket gyakorolja.
(4)
Az 1073/1999/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletet (4) a Hivatal által lefolytatott vizsgálatok szabályozása céljából fogadták el. A Hivatal vizsgálati tevékenységének hatékonyabbá tétele érdekében, valamint a Hivatal tevékenységének az Unió intézményei általi értékelésére - és mindenekelőtt a 2003. áprilisi bizottsági értékelő jelentésre, továbbá az 1/2005. sz. (5) és a 2/2011. sz. (6), a Hivatal irányításáról szóló számvevőszéki különjelentésre - tekintettel felül kell vizsgálni a hatályos jogi keretet.
(5)
A Hivatal megbízatásának ki kell terjednie a Szerződések által vagy azok alapján létrehozott intézményeken, szerveken, hivatalokon és ügynökségeken (a továbbiakban: intézmények, szervek, hivatalok és ügynökségek) belüli vizsgálatok lefolytatására, a vonatkozó uniós jogi aktusok által a Bizottságra ruházott vizsgálati hatáskör gyakorlására, valamint arra, hogy a Bizottság részéről támogatásban részesítse a tagállamokat a nemzeti illetékes hatóságaik közötti szoros és rendszeres együttműködés megszervezése során. A gyakorlati működés során szerzett tapasztalataira építve a Hivatalnak hozzá kell továbbá járulnia az Unió pénzügyi érdekeit sértő csalás, korrupció és bármely más jogellenes tevékenység megelőzését és az azokkal szembeni küzdelmet szolgáló módszerek megtervezéséhez és kidolgozásához.
(6)
A Hivatalnak a Bizottság által megállapított felelősségi köre a pénzügyi érdekek védelmén túl kiterjed az uniós érdekeknek a közigazgatási vagy büntetőeljárásokat eredményező szabálytalan magatartásokkal szemben való védelmével kapcsolatos valamennyi tevékenységre.
(7)
Ez a rendelet nem érinti a Szerződések rendelkezéseiből következő szélesebb körű védelmet.
(8)
Mivel fennáll a csalással, a korrupcióval és az Unió pénzügyi érdekeit sértő bármely más jogellenes tevékenységgel szembeni küzdelem megerősítésének igénye, a Hivatalnak jogosultnak kell lennie belső vizsgálatok lefolytatására minden intézményben, szervben, hivatalban és ügynökségben.
(9)
A külső vizsgálatokat illetően a Hivatalt meg kell bízni az Európai Közösségek pénzügyi érdekeinek csalással és egyéb szabálytalanságokkal szembeni védelmében a Bizottság által végzett helyszíni ellenőrzésekről és vizsgálatokról szóló, 1996. november 11-i 2185/96/Euratom, EK tanácsi rendelet (7) alapján a Bizottságra ruházott hatáskörök gyakorlásával. A Hivatal számára lehetővé kell tenni továbbá, hogy a tagállamokon belüli helyszíni ellenőrzések és vizsgálatok elvégzése céljából a Bizottságra ruházott egyéb hatásköröket is gyakorolja, mégpedig abból a célból, hogy az Európai Közösségek pénzügyi érdekeinek védelméről szóló, 1995. december 18-i 2988/95/EK, Euratom tanácsi rendelet (8) 9. cikkében előírtak szerint szabálytalanságokat derítsen fel.
(10)
A Hivatal működésének hatékonysága nagyban függ a tagállamokkal való együttműködéstől. Célszerű, hogy a tagállamok megnevezzék azon illetékes hatóságaikat, amelyek megadják a Hivatal számára a feladatai végrehajtásához szükséges segítséget. Azoknak a tagállamoknak, amelyek még nem hoztak létre nemzeti szinten olyan szakszolgálatot, amelynek feladata az Unió pénzügyi érdekeinek védelmének és a csalás elleni küzdelemnek a koordinációja, egy szolgálatot (csalás elleni koordinációs szolgálat) kell kijelölniük a Hivatallal való hatékony együttműködés és információcsere elősegítése céljából.
(11)
A Hivatalnak a külső vizsgálatok esetén hozzáféréssel kell rendelkeznie az Unió intézményei, szervei, hivatalai és ügynökségei birtokában lévő valamennyi releváns információhoz.
(12)
A vizsgálatokat a Szerződésekkel és különösen az Európai Unió kiváltságairól és mentességeiről szóló 7. jegyzőkönyvvel összhangban kell lefolytatni, tiszteletben tartva mind az Európai Unió tisztviselőinek személyzeti szabályzatáról, valamint egyéb alkalmazottainak alkalmazási feltételeiről szóló 259/68/EGK, Euratom, ESZAK tanácsi rendeletet (9) (a továbbiakban: személyzeti szabályzat), mind pedig az európai parlamenti képviselők statútumát, továbbá teljes mértékben tiszteletben tartva az emberi jogokat és az alapvető szabadságokat, különösen a méltányosság elvét, az érintett személyek jogát arra, hogy a velük kapcsolatos ügyekben kinyilváníthassák álláspontjukat, és azt az elvet, hogy a vizsgálat eredményeként levont következtetések kizárólag bizonyító erejű tényeken alapulhatnak. E célból az intézményeknek, szerveknek, hivataloknak és ügynökségeknek meg kell állapítaniuk azokat a szabályokat és feltételeket, amelyek belső vizsgálatok lefolytatására vonatkoznak.
(13)
A belső vizsgálatokat csak abban az esetben lehet lefolytatni, ha a Hivatal számára biztosítják az intézmények, szervek, hivatalok és ügynökségek valamennyi helyiségébe a belépési jogosultságot és a birtokukban levő valamennyi információhoz és dokumentumhoz a hozzáférést.
(14)
A Hivatal számára a megbízatása keretében eljuttatott információk helytállóságát a lehető leghamarabb ellenőrizni kell. A Hivatalnak e célból egy adott vizsgálat megindítása előtt hozzáférést kell biztosítani az intézmények, szervek, hivatalok és ügynökségek adatbázisaiban tárolt minden releváns információhoz, amennyiben ez elengedhetetlenül szükséges az állítások tényszerűségének értékeléséhez.
(15)
Pontosan meg kell határozni, hogy a Hivatal miként tájékoztassa az intézményeket, szerveket, hivatalokat és ügynökségeket a folyamatban lévő vizsgálatokról abban az esetben, ha valamely tisztviselő, egyéb alkalmazott, egy intézmény vagy szerv tagja, hivatal- vagy ügynökségvezető, vagy a személyzet valamely tagja érintett a vizsgálat tárgyát képező ügyben, vagy ha az Unió pénzügyi érdekeinek védelme céljából óvintézkedésekre lehet szükség.
(16)
Világos szabályokat kell megállapítani, amelyek - miközben megerősítik, hogy az Unió pénzügyi érdekeit érintő ügyekre vonatkozó belső vizsgálatok lefolytatásában a Hivatal az elsődlegesen illetékes szerv - lehetővé teszik az intézmények, szervek, hivatalok és ügynökségek számára, hogy gyors vizsgálatokat folytassanak le azokban az ügyekben, amelyek esetében a Hivatal úgy határoz, hogy nem jár el.
(17)
Annak biztosítására, hogy a Hivatal az e rendeletben ráruházott feladatok végrehajtása során független legyen, a Hivatal főigazgatójának hatáskört kell biztosítani arra, hogy a vizsgálatok lefolytatását saját hatáskörében elrendelhesse. Amennyiben a Hivatal vizsgálatot folytat, a Hivatallal való eltérő megállapodás hiányában a vonatkozó intézmények, szervek, hivatalok és ügynökségek nem folytathatnak egyidejűleg ugyanabban az ügyben vizsgálatot.
(18)
A vizsgálatokat az intézményektől, szervektől, hivataloktól és ügynökségektől, valamint a Felügyelő Bizottságtól teljesen független módon, a főigazgató felügyelete alatt kell végrehajtani. A főigazgatót e célból fel kell hatalmazni arra, hogy a Hivatal alkalmazottai számára iránymutatásokat fogadhasson el a vizsgálati eljárásokról. Ezeknek az iránymutatásoknak gyakorlati útmutatóként kell szolgálniuk a Hivatal alkalmazottai számára a vizsgálatok lefolytatásának menetéről, az eljárási garanciákról és az érintett személyek vagy tanúk jogairól, valamint a követendő belső tanácsadói és ellenőrzési eljárásokról, ideértve a jogszerűség ellenőrzését is. Annak érdekében, hogy a vizsgálatok még átláthatóbbak legyenek, ezen iránymutatásokat közé kell tenni a Hivatal honlapján. Ezen iránymutatások nem hoznak létre az e rendeletből eredő jogokon és kötelezettségeken felüli egyéb jogokat és kötelezettségeket, és nem módosítják azokat.
(19)
A Hivatal alkalmazottainak a vizsgálatokat a személyzeti szabályzat 21. cikkével összhangban, a vizsgálati eljárásokról szóló iránymutatások szerint, valamint a főigazgatótól a konkrét esetek kapcsán kapott egyéni utasítások alapján kell lefolytatniuk.
(20)
A személyzeti szabályzattal összhangban a Hivatal alkalmazottainak a vizsgálati feladataikat teljesen függetlenül, az összeférhetetlenséget kerülve kell végezniük. Amennyiben egy vizsgálat olyan ügyre vonatkozik, amelyben a Hivatal egy adott alkalmazottja személyesen érintett és emiatt függetlensége korlátozott vagy korlátozottnak tekinthető, az érintett alkalmazottnak erről azonnal tájékoztatnia kell a főigazgatót, különösen ha a vizsgálat tárgyát képező ügyben más minőségben jár vagy járt el.
(21)
A Hivatal külső és belső vizsgálatai részben eltérő szabályok szerint zajlanak. A Hivatal számára ugyanakkor lehetővé kell tenni, hogy amennyiben szükséges, egyetlen vizsgálatban alkalmazza a külső vizsgálatokra és a belső vizsgálatokra jellemző eljárásokat, és így ne kelljen két külön vizsgálatot indítania.
(22)
A jogbiztonság érdekében szükség van a Hivatal által lefolytatott vizsgálatokra alkalmazandó eljárási garanciák meghatározására, figyelemmel e vizsgálatok adminisztratív jellegére.
(23)
Az eljárási garanciákat és az érintett személyek és tanúk alapvető jogait hátrányos megkülönböztetés nélkül, mindenkor, a külső és belső vizsgálatok minden szakaszában tiszteletben kell tartani, különösen a folyamatban lévő vizsgálatokkal kapcsolatos tájékoztatás során. A Hivatal által lefolytatott vizsgálatokra vonatkozó információknak az Európai Parlament, a Tanács, a Bizottság és a Számvevőszék számára - akár kétoldalú módon, akár véleménycsere keretében - történő átadásakor tiszteletben kell tartani a vizsgálatok bizalmas jellegét, az érintett személyek törvény által biztosított jogait, valamint adott esetben a bírósági eljárásokra vonatkozó nemzeti rendelkezéseket. A vizsgálatok során továbbított vagy megszerzett információkat az adatvédelemre vonatkozó uniós jognak megfelelően kell kezelni. Az információcserére az arányosság elve és a szükséges ismeret elve az irányadó.
(24)
A vizsgált személyeket megillető, személyhez fűződő jogok védelmének megerősítése érdekében a vizsgálat végső szakaszában levont következtetésekben csak akkor nevezhető nevén az érintett személy, ha korábban lehetősége volt észrevételeket tenni az őt érintő tényekre vonatkozóan.
(25)
A főigazgatónak gondoskodnia kell arról, hogy a nyilvánosságra hozott információk ne sértsék az érintett személyek törvény által biztosított jogait.
(26)
A Hivatalnak, valamint a vizsgálatban érintett intézményeknek, szerveknek, hivataloknak és ügynökségeknek az Európai Unió Alapjogi Chartájával összhangban védelemben kell részesíteniük a véleménynyilvánítás szabadságát és az újságírói forrásokat.
(27)
A főigazgatóra kell, hogy háruljon az a feladat, hogy a vizsgálatok során gyűjtött személyi adatok védelméről és az információ bizalmas jellegének tiszteletben tartásáról gondoskodjon. Az Unió tisztviselői és egyéb alkalmazottai számára a személyzeti szabályzatban előírt jogvédelemmel egyenértékű védelmet kell biztosítani.
(28)
Annak biztosítása érdekében, hogy figyelembe lehessen venni a Hivatal által lefolytatott vizsgálatok során feltárt tényeket, és meg lehessen hozni a megkívánt utólagos intézkedéseket, a jelentéseknek elfogadható bizonyíték erejével kell rendelkezniük a közigazgatási és bírósági eljárásokban. E célból e jelentéseket a tagállamokban hatályos közigazgatási jelentések szabályait előíró rendelkezések figyelembevételével kell elkészíteni.
(29)
Amennyiben megállapítást nyer, hogy egy adott belső vizsgálat végleges jelentésében feltárt tények büntetőeljárás megindítását eredményezhetik, az erre vonatkozó információkat továbbítani kell az érintett tagállam nemzeti igazságügyi hatóságainak. A végleges vizsgálati jelentést kísérő ajánlásokban a főigazgatónak ki kell térnie arra, hogy a tények jellegének és pénzügyi hatásuk mértékének fényében az érintett intézmény, szerv, hivatal vagy ügynökség által hozott belső intézkedések lehetővé tesznek-e egy hatékonyabb nyomon követést.
(30)
Amennyiben a főigazgató az érintett tagállam igazságügyi hatóságai számára a belső vizsgálatok során a Hivatal által feltárt információkat továbbít, az információk továbbítása nem befolyásolhatja azt, hogy a nemzeti igazságügyi hatóság jogi szempontból szükségesnek ítéli-e vizsgálati eljárás megindítását.
(31)
Arról, hogy a lefolytatott vizsgálatot követően, a Hivatal által készített végleges vizsgálati jelentés alapján milyen intézkedések meghozatalára van szükség, az illetékes nemzeti hatóságoknak vagy adott esetben az intézményeknek, szerveknek, hivataloknak vagy ügynökségeknek kell dönteniük.
(32)
A Hivatalnak - hatékonyabb működése érdekében - tudnia kell, hogy vizsgálatainak eredményei nyomán milyen lépésekre került sor. Ennek megfelelően a Hivatal kérésére az Unió intézményeinek, szerveinek, hivatalainak és ügynökségeinek, valamint adott esetben a tagállamok illetékes hatóságainak tájékoztatást kell nyújtaniuk arról, hogy a Hivataltól kapott információk alapján hoztak-e intézkedéseket, és ha igen, melyek ezek.
(33)
A Hivatal, az Eurojust, az Europol és a tagállamok illetékes hatóságai közötti fokozottabb együttműködés előnyeire tekintettel lehetővé kell tenni a Hivatal számára, hogy az előbbiekkel igazgatási megállapodásokat kössön, amely megállapodások mindenekelőtt arra irányulhatnak, hogy újabb jogi kötelezettségek megállapítása nélkül megkönnyítsék a technikai és műveleti kérdésekben való gyakorlati együttműködést és információcserét.
(34)
Annak érdekében, hogy a Hivatal, az Eurojust, és a tagállamok illetékes hatóságai még szorosabban együttműködhessenek azokban az ügyekben, amelyek bűnügyi vizsgálat tárgyát képezhetik, a Hivatalnak tájékoztatnia kell az Eurojustot, különösen a csalás, korrupció, vagy az Unió pénzügyi érdekeit sértő bármely más, súlyos bűncselekmény formájában megvalósuló jogellenes tevékenység gyanúja esetén. A Hivatalnak még azt megelőzően tájékoztatnia kell az érintett tagállam illetékes hatóságait, hogy az e hatóságoktól kapott információkat továbbítaná az Eurojust vagy az Europol felé, abban az esetben, ha az információk mellé egy konkrét bűnügyi nyomozati intézkedésre való felszólítást is csatoltak.
(35)
A Hivatal, az Unió releváns intézményei, szervei, hivatalai és ügynökségei, a tagállamok illetékes hatóságai, a harmadik országbeli illetékes hatóságok, és a nemzetközi szervezetek közötti eredményes együttműködés érdekében kölcsönös információcserét kell megvalósítani. Ezen információcsere során a feleknek tiszteletben kell tartaniuk a bizalmas kezelésre vonatkozó elveket, valamint azokat az adatvédelmi szabályokat, amelyeket a személyes adatok közösségi intézmények és szervek által történő feldolgozása tekintetében az egyének védelméről, valamint az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 2000. december 18-i 45/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (10) ír elő. A Hivatalnak meg kell győződnie különösen arról, hogy az információkat fogadni kívánó fél rendelkezik-e a megfelelő illetékességgel, valamint arról, hogy az információ továbbítása valóban szükséges-e. Az Eurojusttal való információcserének az Eurojust megbízatásának keretében kell történnie, amely kiterjed a súlyos nemzetközi bűncselekményekkel kapcsolatos ügyek koordinációjára.
(36)
Figyelembe véve az Unió külső segítségnyújtásra szolgáló alapjainak mértékét, a Hivatal által ebben az ágazatban lefolytatott vizsgálatok számát és a vizsgálatokat szolgáló nemzetközi együttműködést, lehetővé kell tenni a Hivatal számára, hogy feladatai teljesítése során adott esetben más illetékes szolgálatokkal koordinálva, igazgatási megállapodások útján - újabb jogi kötelezettségek megállapítása nélkül - gyakorlati segítséget kérjen harmadik országok illetékes hatóságaitól és nemzetközi szervezetektől.
(37)
A Hivatalnak a feladatai ellátásában függetlenséget kell élveznie. E függetlenség megerősítése érdekében a Hivatal vizsgálati tevékenységét egy felügyelő bizottságnak kell rendszeresen ellenőriznie; a Felügyelő Bizottság tagjai független, a Hivatal illetékességi területein magas képzettséggel rendelkező külső személyek. A Felügyelő Bizottság nem akadályozhatja a folyamatban lévő vizsgálatok lefolytatását, és feladatai közé tartozna, hogy segítse a főigazgatót feladati ellátásában.
(38)
Célszerű meghatározni a Felügyelő Bizottság tagjainak kinevezésére vonatkozó kritériumokat és eljárást, és részletesen meg kell határozni a Felügyelő Bizottság megbízatásával járó feladatokat.
(39)
Tartaléklistát kell készíteni, amely tartalmazza azokat a jelölteket, akik a Felügyelő Bizottság tagjainak helyébe léphetnek a hivatali idő fennmaradó részére abban az esetben, ha e tagok közül egy vagy több lemond tisztségéről, elhalálozik vagy egyéb okból nem tudja ellátni feladatait.
(40)
Annak érdekében, hogy a Felügyelő Bizottság hatékonyan láthassa el feladatait, a Hivatalnak biztosítania kell, hogy e bizottság titkársága függetlenül működhessen.
(41)
Az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság között évente egyszer véleménycserét kell szervezni. Ennek a véleménycserének többek között a vizsgálati gyakorlat stratégiai prioritásaira és a megbízatása teljesítése során a Hivatal által végzett munka hatékonyságára kell kiterjednie, és semmilyen módon nem befolyásolhatja a Hivatal vizsgálati tevékenységének függetlenségét. A véleménycseréket technikai szinten kell előkészíteni és amennyiben szükséges, az érintett intézmények megfelelő szolgálatai közötti előkészítő ülést kell tartani. A Hivatal munkájának hatékonyságáról folytatott véleménycserék alkalmával a részt vevő intézmények számára lehetővé kell tenni, hogy megtárgyalhassák azokat a statisztikai információkat, amelyek a Hivatal vizsgálatait követően hozott, és a Hivatal által továbbított információk fényében megtett intézkedésekre vonatkoznak.
(42)
A Hivatal teljes mértékben független irányításának érdekében a főigazgatót nem megújítható hét éves időtartamra kell kinevezni.
(43)
A Hivatal főigazgatója által végzett feladatok rendkívül fontosak az Európai Parlament és a Tanács számára is. A főigazgatóvá kinevezett személynek az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság részéről a lehető legnagyobb mértékű támogatást és bizalmat kell élveznie. A Bizottságnak ezért arra kell törekednie, hogy a konzultációs eljárás keretében közös megállapodást érjen el az Európai Parlamenttel és a Tanáccsal.
(44)
A főigazgató tisztségének betöltésére irányuló pályázati felhívást legkésőbb a hivatalban lévő főigazgató megbízatásának lejárta előtt hat hónappal közé kell tenni az Európai Unió Hivatalos Lapjában. A pályázati felhívást a Bizottságnak kell elkészítenie, az Európai Parlamenttel és a Tanáccsal folytatott szoros konzultációk eredményeire építve. A pályázati felhívásban meg kell határozni a kiválasztási feltételeket, így azokat a követelményeket is, amelyeknek a jelölteknek meg kell felelniük ahhoz, hogy betölthessék a tisztséget.
(45)
A főigazgatónak rendszeres időközönként tájékoztatnia kell a Felügyelő Bizottságot egyrészt azokról az esetekről, amelyekben információt továbbított a tagállamok igazságügyi hatóságai számára, másrészt pedig a Hivatal azon eseteinek számáról, amelyekkel a Hivatal egy adott tagállam ugyanazon igazságügyi hatóságaival - a Hivatal által lefolytatott vizsgálatot követő intézkedések útján - közösen foglalkozott.
(46)
A működési gyakorlaton alapuló tapasztalat azt mutatja, hogy hasznos lenne, ha a főigazgató átruházhatná bizonyos feladatainak gyakorlását a Hivatal egy vagy több alkalmazottjára.
(47)
A főigazgatónak létre kell hoznia egy belső tanácsadói és ellenőrzési mechanizmust, ideértve a jogszerűség ellenőrzését is, különösen az eljárási garanciáknak, az érintett személyek alapvető jogainak és az érintett tagállamok nemzeti jogának a tiszteletben tartására vonatkozó kötelezettség kapcsán.
(48)
A Hivatal függetlenségének biztosítása érdekében a Bizottságnak a kinevezéssel megbízott hatóság hatásköreit a főigazgatóra kell ruháznia.
(49)
Ez a rendelet semmilyen módon nem csökkenti a tagállamok azon hatásköreit és felelősségét, hogy a csalás, a korrupció és az Unió pénzügyi érdekeit sértő bármely más jogellenes tevékenység elleni küzdelem céljából megtegyék a szükséges intézkedéseket. Az a tény, hogy az e területtel kapcsolatos külső igazgatási vizsgálatok lefolytatását egy független hivatalra bízzák, teljes mértékben megfelel az Európai Unió működéséről szóló szerződés 5. cikkében foglalt szubszidiaritás elvének. Az említett cikkben foglalt arányosság elvének megfelelően ez a rendelet nem lépi túl a csalás, a korrupció és az Unió pénzügyi érdekeit sértő bármely más jogellenes tevékenység elleni küzdelem megerősítéséhez szükséges mértéket.
(50)
A Bizottságnak meg kell vizsgálnia, hogy az Európai Ügyészség létrehozása esetén felül kell-e vizsgálni ezt a rendeletet.
(51)
Ez a rendelet tiszteletben tartja az alapvető jogokat és különösen betartja az Európai Unió Alapjogi Chartájában elismert elveket.
(52)
A 45/2001/EK rendelet 28. cikkének (2) bekezdése értelmében egyeztetésre került sor az európai adatvédelmi biztossal, aki véleményét 2011. június 1-én nyújtotta be (11).
(53)
E rendelet a szükséges módosítások jelentős számára tekintettel az 1073/1999/EK rendeletet hatályon kívül helyezi, és annak helyébe lép.
(54)
Az Európai Atomenergia-közösséget létrehozó szerződés (EAK) 106a. cikke (1) bekezdésének megfelelően, amely az EUMSZ 325. cikkének alkalmazását kiterjeszti az Európai Atomenergia-közösségre (Euratom), a Hivatal által lefolytatott vizsgálatokra az Unió tekintetében vonatkozó szabályok az Euratom tekintetében is érvényesek. Az EAK 106a. cikke (2) bekezdésének megfelelően az EUMSZ 325. cikkében foglalt, az Unióra való hivatkozások az Euratomra való hivatkozásnak is tekintendők, így az e rendeletben foglalt, az Unióra való hivatkozások - amennyiben a szövegkörnyezet megkívánja - magukban foglalják az Euratomra való hivatkozást is. Az Európai Csalás Elleni Hivatal (OLAF) által lefolytatott vizsgálatokról szóló, 1999. május 25-i 1074/1999/Euratom tanácsi rendeletet (12) ezért hatályon kívül kell helyezni,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Célkitűzések és feladatok
(1) A csalás, a korrupció és az Európai Unió, valamint az Európai Atomenergia-közösség (amennyiben a szövegkörnyezet úgy kívánja, a továbbiakban együttesen: az Unió) pénzügyi érdekeit sértő bármely más jogellenes tevékenység elleni küzdelem megerősítése érdekében az 1999/352/EK, ESZAK, Euratom határozattal létrehozott Európai Csalás Elleni Hivatal (a továbbiakban: Hivatal) azokat a vizsgálati hatásköröket gyakorolja, amelyeket a Bizottságra a következők ruháznak:
a)
az Unió vonatkozó jogi aktusai; és
b)
az Unió által harmadik országokkal és nemzetközi szervezetekkel kötött vonatkozó együttműködési és kölcsönös segítségnyújtási megállapodások.
(2) A Hivatal a Bizottság segítségével megszervezi a tagállamok számára a szoros és rendszeres együttműködést az illetékes hatóságaik között, annak érdekében, hogy összehangolják tevékenységeiket az Unió pénzügyi érdekeinek a csalással szembeni védelme céljából. A Hivatal hozzájárul a csalás, a korrupció és az Unió pénzügyi érdekeit sértő bármely más jogellenes tevékenység megelőzését és az azokkal szembeni küzdelmet szolgáló módszerek megtervezéséhez és kidolgozásához. A Hivatal előmozdítja és koordinálja az Unió pénzügyi érdekeinek védelme terén szerzett gyakorlati tapasztalatok és legjobb eljárási gyakorlatok tagállamokkal való és tagállamok közötti megosztását, valamint támogatja a tagállamok által önkéntes alapon hozott, csalás elleni közös intézkedéseket.
(3) E rendelet alkalmazása nem érinti:
a)
az Európai Unióról szóló szerződéshez és az Európai Unió működéséről szóló szerződéshez csatolt, az Európai Unió kiváltságairól és mentességeiről szóló 7. jegyzőkönyvet;
b)
az európai parlamenti képviselők statútumát;
c)
a személyzeti szabályzatot;
d)
a 45/2001/EK rendeletet.
(4) A Hivatal a Szerződések által vagy azok rendelkezései alapján létrehozott intézményeken, szerveken, hivatalokon és ügynökségeken (a továbbiakban: intézmények, szervek, hivatalok és ügynökségek) belül igazgatási vizsgálatokat folytat le a csalás, a korrupció és az Unió pénzügyi érdekeit sértő bármely más jogellenes tevékenység elleni küzdelem céljából. E célból feltárja a szakmai feladatok ellátásával kapcsolatos, az Unió tisztviselői és egyéb alkalmazottai általi olyan kötelezettségmulasztásnak minősülő súlyos eseteket, amelyek, fegyelmi vagy - az esettől függően - büntetőeljárást vonhatnak maguk után, illetve a kötelezettségeknek az intézmények és szervek azon tagjai, továbbá azok a hivatal- és ügynökségvezetők, illetve az intézmények, szervek, hivatalok vagy ügynökségek személyzetének azon tagjai általi, a fentiekkel egyenértékű mulasztásának súlyos eseteit, akik nem tartoznak a személyzeti szabályzat hatálya alá (a továbbiakban együttesen: tisztviselők, egyéb alkalmazottak, intézmények vagy szervek tagjai, hivatal- vagy ügynökségvezetők vagy a személyzeti tagjai).
(5) E rendelet alkalmazásában a tagállamok illetékes hatóságai, továbbá az intézmények, szervek, hivatalok vagy ügynökségek igazgatási megállapodásokat köthetnek a Hivatallal. E megállapodások különösen az információ továbbítására és a vizsgálatok lefolytatására vonatkoznak.
2. cikk
Fogalommeghatározások
E rendelet alkalmazásában:
1. „az Unió pénzügyi érdekei”: az Európai Unió költségvetésének, az intézmények, szervek, hivatalok és ügynökségek költségvetésének, valamint az ezek által irányított és ellenőrzött költségvetéseknek a hatálya alá tartozó bevételek, kiadások és eszközök;
2. „szabálytalanság”: a 2988/95/EK, Euratom rendelet 1. cikkének (2) bekezdésében meghatározott szabálytalanság;
3. „csalás, korrupció és az Unió pénzügyi érdekeit sértő bármely más jogellenes tevékenység”: e kifejezéseknek a vonatkozó uniós aktusokban meghatározott jelentése;
4. „igazgatási vizsgálatok” (a továbbiakban: vizsgálatok): az 1. cikkben meghatározott célkitűzések elérése érdekében, valamint adott esetben a vizsgált tevékenységek szabálytalan jellegének megállapítása céljából a Hivatal által végzett felügyeleti, ellenőrzési és egyéb intézkedések a 3. és 4. cikkel összhangban; e vizsgálatok nem befolyásolhatják a tagállamok illetékes hatóságainak a büntetőeljárás kezdeményezésére vonatkozó hatáskörét;
5. „érintett személy”: bármely személy vagy gazdasági szereplő, aki csalással, korrupcióval vagy az Unió pénzügyi érdekeit sértő bármely más jogellenes tevékenység elkövetésével gyanúsítható és ezért a Hivatal által folytatott vizsgálat tárgyát képezi;
6. „gazdasági szereplő”: e kifejezésnek a 2988/95/EK, Euratom és a 2185/96/Euratom, EK rendeletben meghatározott jelentése;
7. „igazgatási megállapodás”: a Hivatal által kötött technikai és/vagy gyakorlati jellegű megállapodás, amely különösen az érintett felek közötti együttműködés és információcsere előmozdítására irányul, és amely nem hoz létre további jogi kötelezettséget.
3. cikk
Külső vizsgálatok
(1) A Hivatal a 2185/96/Euratom, EK rendelettel a Bizottságra ruházott hatásköröket gyakorolja, hogy helyszíni ellenőrzéseket és vizsgálatokat folytasson a tagállamokban, valamint - a hatályos együttműködési és kölcsönös segítségnyújtási megállapodásokkal és bármely más hatályos jogi eszközzel összhangban - a harmadik országokban és a nemzetközi szervezeteknél.
Vizsgálati feladatainak részeként a Hivatal az ellenőrzéseket és vizsgálatokat a tagállamokban a 2988/95/EK, Euratom rendelet 9. cikkének (1) bekezdése, továbbá az említett rendelet 9. cikkének (2) bekezdésében említett ágazati szabályok szerint, a harmadik országokban és a nemzetközi szervezeteknél pedig a hatályos együttműködési és kölcsönös segítségnyújtási megállapodásokkal és bármely más hatályos jogi eszközzel összhangban folytatja le.
(2) Az uniós finanszírozásra vonatkozó támogatási megállapodással, határozattal vagy szerződéssel összefüggő csalás, korrupció vagy az Unió pénzügyi érdekeit sértő bármely más jogellenes tevékenység fennállásának megállapítása érdekében a Hivatal a 2185/96/Euratom, EK rendeletben megállapított rendelkezések és eljárások szerint helyszíni ellenőrzéseket és vizsgálatokat folytathat le a gazdasági szereplőknél.
(3) A helyszíni ellenőrzések és vizsgálatok során a Hivatal alkalmazottai az alkalmazandó uniós jog értelmében, az érintett tagállam szabályainak és gyakorlatainak megfelelően, az e rendeletben előírt eljárási garanciákat betartva járnak el.
A Hivatal kérésére az érintett tagállam illetékes hatósága megadja a Hivatal alkalmazottainak a szükséges segítséget ahhoz, hogy feladataikat a 7. cikk (2) bekezdésében említett írásbeli meghatalmazásnak megfelelően, hatékonyan végezhessék. Amennyiben a nemzeti szabályozás értelmében az említett segítségnyújtáshoz igazságügyi hatóság általi előzetes felhatalmazásra van szükség, az ilyen felhatalmazást kérelmezni kell.
Az érintett tagállamnak a 2185/96/Euratom, EK rendeletnek megfelelően gondoskodnia kell arról, hogy a Hivatal alkalmazottai a tagállam illetékes hatóságaira vonatkozó feltételekkel azonos feltételek mellett, az érintett tagállam nemzeti jogával összhangban hozzáférhessenek valamennyi olyan, a vizsgálat tárgyára vonatkozó információhoz és dokumentumhoz, amely szükségesnek bizonyul a helyszíni ellenőrzések és vizsgálatok hatékony és eredményes lefolytatásához.
(4) A tagállamok e rendelet alkalmazásában kijelölnek egy szolgálatot (a továbbiakban: csalás elleni koordinációs szolgálat), amely elősegíti a Hivatallal való hatékony együttműködést és információcserét, ideértve az operatív jellegű információk cseréjét is. Adott esetben a nemzeti joggal összhangban a csalás elleni koordinációs szolgálat e rendelet alkalmazásában illetékes hatóságnak tekinthető.
(5) Külső vizsgálat során a Hivatal a csalás, a korrupció vagy az Unió pénzügyi érdekeit sértő bármely más jogellenes tevékenység fennállásának megállapításához szükséges mértékben hozzáférhet a vizsgálat tárgyát képező üggyel kapcsolatos bármely olyan releváns információhoz, ideértve az adatbázisokban tárolt információkat is, amelyek az intézmények, szervek, hivatalok és ügynökségek birtokában vannak. E célból a 4. cikk (2) és (4) bekezdése alkalmazandó.
(6) Amennyiben a Hivatal még azt megelőzően csalásra, korrupcióra vagy az Unió pénzügyi érdekeit sértő bármely más jogellenes tevékenységre utaló információ birtokába jut, hogy határozatot hoztak volna arról, hogy indítsanak-e külső vizsgálatot, a Hivatal tájékoztathatja az érintett tagállam illetékes hatóságait, és szükség esetén a Bizottság illetékes szolgálatait is.
Az érintett tagállamok illetékes hatóságai a 2988/95/EK, Euratom rendelet 9. cikkének (2) bekezdésében említett ágazati szabályok sérelme nélkül gondoskodnak arról, hogy megfelelő intézkedésre kerüljön sor, amelyben a nemzeti joggal összhangban a Hivatal is részt vehet. Az érintett tagállamok illetékes hatóságai kérésre tájékoztatják a Hivatalt a meghozott intézkedésekről, valamint az e bekezdés első albekezdésben említett tájékoztatás alapján tett megállapításaikról.
4. cikk
Belső vizsgálatok
(1) Az 1. cikkben említett területeken a Hivatal az intézményeken, szerveken, hivatalokon és ügynökségeken belül igazgatási vizsgálatokat (a továbbiakban: belső vizsgálatok) folytat le.
A Hivatal ezeket a belső vizsgálatokat az e rendeletben és az egyes intézmények, szervek, hivatalok vagy ügynökségek által elfogadott határozatokban előírt feltételeknek megfelelően folytatja le.
(2) Feltéve, hogy az (1) bekezdésben említett rendelkezéseket betartják:
a)
a Hivatal közvetlenül és előzetes bejelentés nélkül hozzáférhet az intézmények, szervek, hivatalok és ügynökségek birtokában levő minden releváns információhoz, ideértve az adatbázisokban tárolt információkat is, és beléphet az intézmények, szervek, hivatalok és ügynökségek épületeinek minden helyiségébe. A Hivatal felhatalmazást kap arra, hogy megvizsgálja az intézmények, szervek, hivatalok és ügynökségek számláit. A Hivatal jogosult minden dokumentumról és az intézmények, szervek, hivatalok és ügynökségek birtokában lévő minden adathordozó tartalmáról másolatot vagy kivonatot készíteni, és szükség esetén az ilyen dokumentumokat vagy adatokat megőrizni annak biztosítása céljából, hogy azok ne tűnhessenek el;
b)
a Hivatal írásbeli vagy - akár meghallgatás útján - szóbeli információkat kérhet a tisztviselőktől, egyéb alkalmazottaktól, az intézmények vagy szervek tagjaitól, a hivatal- vagy ügynökségvezetőktől vagy a személyzet tagjaitól.
(3) A 2185/96/Euratom, EK rendeletben foglalt rendelkezésekkel és eljárásokkal összhangban a Hivatal helyszíni ellenőrzéseket és vizsgálatokat végezhet a gazdasági szereplők helyiségeiben, hogy hozzáférjen a belső vizsgálat tárgyát képező üggyel összefüggő lényeges információkhoz.
(4) Az intézményeket, szerveket, hivatalokat és ügynökségeket minden olyan esetben tájékoztatják, amikor a Hivatal alkalmazottai belső vizsgálatot folytatnak helyiségeikben, illetve amikor birtokukban lévő dokumentumokat vizsgálnak vagy ilyen információt kérnek. A 10. és 11. cikk sérelme nélkül a Hivatal bármikor megküldheti a belső vizsgálatok lefolytatása alkalmával megszerzett információt az érintett intézmény, szerv, hivatal vagy ügynökség számára.
(5) Az intézmények, szervek, hivatalok és ügynökségek megfelelő eljárásokat vezetnek be és megteszik a szükséges intézkedéseket ahhoz, hogy minden szakaszban biztosítsák a belső vizsgálatok bizalmas jellegének megőrzését.
(6) Olyan esetekben, amikor a belső vizsgálatok feltárják, hogy egy tisztviselő, egyéb alkalmazott, az intézmény vagy szerv tagja, hivatal- vagy ügynökségvezető vagy a személyzet egy tagja érintett személy lehet, értesíteni kell azt az intézményt, szervet, hivatalt vagy ügynökséget, amelyhez e személy tartozik.
Olyan esetekben, amikor a szokásos kommunikációs csatornák használatával nem biztosítható a belső vizsgálat bizalmas jellegének megőrzése, a Hivatal megfelelő alternatív csatornákat használ az információk továbbítására.
Kivételes esetekben a főigazgató indokolással ellátott határozata alapján elhalasztható az információ továbbítása, amely határozatot a vizsgálat lezárása után továbbítani kell a Felügyelő Bizottság számára.
(7) Az egyes intézmények, szervek, hivatalok vagy ügynökségek által elfogadandó, az (1) bekezdés szerinti határozatnak különösen szabályt kell tartalmaznia a tisztviselők, egyéb alkalmazottak, intézmények vagy szervek tagjai, hivatal- vagy ügynökségvezetők, vagy a személyzet tagjai azon kötelezettségére vonatkozóan, hogy a Hivatallal együttműködjenek és számára információt szolgáltassanak, biztosítva mindemellett a belső vizsgálat bizalmas jellegének megőrzését.
(8) Amennyiben a Hivatal még azt megelőzően csalásra, korrupcióra, vagy az Unió pénzügyi érdekeit sértő bármely más jogellenes tevékenységre utaló információ birtokába jut, hogy határozatot hoztak volna arról, hogy indítsanak-e belső vizsgálatot, a Hivatal tájékoztathatja az érintett intézményt, szervet, hivatalt vagy ügynökséget. Az érintett intézmény, szerv, hivatal vagy ügynökség kérésre tájékoztatja a Hivatalt a meghozott intézkedésekről és a tájékoztatás alapján tett megállapításairól.
Szükség esetén a Hivatal tájékoztatja az érintett tagállam illetékes hatóságait is. Ebben az esetben a 9. cikk (4) bekezdésének második és harmadik albekezdésében foglalt eljárási követelmények alkalmazandók. Amennyiben az illetékes hatóságok úgy határoznak, hogy a számukra továbbított információ alapján nemzeti jogukkal összhangban intézkedést hoznak, erről kérésre tájékoztatják a Hivatalt.
5. cikk
Vizsgálatok indítása
(1) A főigazgató vizsgálatot indíthat, ha kellő gyanú - amely alapulhat bármely harmadik fél vagy névtelen forrás által nyújtott információn is - áll fenn arra vonatkozóan, hogy csalást, korrupciót vagy az Unió pénzügyi érdekeit sértő bármely más jogellenes tevékenységet követtek el. A főigazgató vizsgálat megindítására vonatkozó határozatának figyelembe kell vennie a 17. cikk (5) bekezdésével összhangban megállapított, a vizsgálati gyakorlat prioritásait és a Hivatal éves irányítási tervét. E határozatnak figyelembe kell vennie továbbá, hogy a Hivatal forrásait hatékonyan kell felhasználni és az alkalmazott eszközöknek arányosnak kell lenniük ez elérni kívánt célokkal. A belső vizsgálatokat illetően különös figyelmet kell fordítani arra, hogy mely intézmény, szerv, hivatal vagy ügynökség tudja a legjobban lefolytatni a vizsgálatot, és ennek során különösen a tények természetét, az ügy tényleges vagy lehetséges pénzügyi hatását, valamint azt kell szem előtt tartani, hogy mekkora a valószínűsége annak, hogy az ügyet bírósági útra kell terelni.
(2) A külső vizsgálat indítására vonatkozó határozatot a főigazgató saját hatáskörében vagy egy intézmény, szerv, hivatal vagy ügynökség, illetve egy érintett tagállam kérelme alapján hozza meg.
A belső vizsgálat indítására vonatkozó határozatot a főigazgató saját hatáskörében vagy egy tagállam kérelme, illetve azon intézmény, szerv, hivatal vagy ügynökség kérelme alapján hozza meg, amelyen belül a vizsgálatot le kell folytatni.
(3) Az alatt az idő alatt, amíg a főigazgató mérlegeli, hogy a (2) bekezdésben említett kérelem alapján megindítja-e a belső vizsgálatot, illetve az alatt az idő alatt, amíg a Hivatal belső vizsgálatot folytat, a Hivatallal való eltérő megállapodás hiányában az érintett intézmények, szervek, hivatalok vagy ügynökségek nem indíthatnak párhuzamosan vizsgálatot ugyanabban az ügyben.
(4) A vizsgálat megindításával kapcsolatos határozatot a (2) bekezdésben említett kérelemnek a Hivatalhoz történő beérkezésétől számított két hónapon belül meg kell hozni. A határozatról haladéktalanul értesítik a kérelmező tagállamot, intézményt, szervet, hivatalt vagy ügynökséget. A vizsgálat mellőzéséről szóló határozatot meg kell indokolni. Amennyiben a két hónapos határidő lejártáig a Hivatal nem hozott határozatot, úgy kell tekinteni, hogy a Hivatal úgy határozott, hogy nem indít vizsgálatot az ügyben.
Amennyiben egy tisztviselő, egyéb alkalmazott, intézmény vagy szerv tagja, hivatal- vagy ügynökségvezető vagy a személyzet egy tagja a személyzeti szabályzat 22a. cikkének megfelelően eljárva csalás vagy szabálytalanság gyanújával összefüggő információt szolgáltat a Hivatalnak, a Hivatal tájékoztatja e személyt arról, hogy indít-e vizsgálatot a szóban forgó tényekkel kapcsolatban.
(5) Amennyiben a főigazgató úgy határoz, hogy nem indít belső vizsgálatot, haladéktalanul továbbíthat minden releváns információt az érintett intézménynek, szervnek, hivatalnak vagy ügynökségnek, hogy az a rá alkalmazandó szabályok alapján meghozhassa a megfelelő intézkedéseket. A Hivatal adott esetben egyezteti az intézménnyel, szervvel, hivatallal vagy ügynökséggel az információt nyújtó forrás bizalmas jellegének védelmét célzó megfelelő intézkedéseket, és szükség esetén kérheti, hogy tájékoztassák a meghozott intézkedésekről.
(6) Amennyiben a főigazgató úgy határoz, hogy nem indít külső vizsgálatot, haladéktalanul továbbíthat minden releváns információt az érintett tagállam illetékes hatóságainak, hogy azok szükség esetén és a nemzeti szabályozás alapján meghozhassák a megfelelő intézkedéseket. Amennyiben szükséges, a Hivatal tájékoztatja az érintett intézményt, szervet, hivatalt vagy ügynökséget is.
6. cikk
Vizsgálat indítását megelőzően biztosított hozzáférés az adatbázisokban tárolt információkhoz
(1) A Hivatal számára egy adott vizsgálat megindítása előtt hozzáférést kell biztosítani az intézmények, szervek, hivatalok és ügynökségek adatbázisaiban tárolt bármely releváns információhoz, amennyiben ez elengedhetetlenül szükséges az állítások tényszerűségének értékeléséhez. E hozzáférési jogot a Hivatal az állítások gyors értékeléséhez szükséges, általa megállapítandó időkorláton belül gyakorolja. E hozzáférési jog gyakorlása során a Hivatal tiszteletben tartja a szükségesség és az arányosság elvét.
(2) Az érintett intézmény, szerv, hivatal vagy ügynökség lojális együttműködést tanúsít és lehetővé teszi a Hivatal számára, hogy a 4. cikk (1) bekezdése szerinti határozatokban megállapítandó feltételek mellett hozzáférjen minden releváns információhoz.
7. cikk
Vizsgálati eljárás
(1) A főigazgató a vizsgálatok lefolytatását szükség esetén írásbeli utasításokkal irányítja. A vizsgálatokat a főigazgató irányítása alatt a Hivatal általa kijelölt alkalmazottai folytatják le.
(2) A Hivatal alkalmazottai a feladataikat a személyazonosságukat és beosztásukat feltüntető írásos meghatalmazás felmutatásával végzik. A főigazgató e meghatalmazást akként állítja ki, hogy megjelöli benne a vizsgálat tárgyát és célját, a vizsgálat lefolytatásának jogalapját, valamint az e jogalap által biztosított vizsgálati hatásköröket.
(3) A tagállamok illetékes hatóságai a nemzeti szabályozás szerint megadják a szükséges segítséget ahhoz, hogy a Hivatal alkalmazottai hatékonyan teljesíthessék feladatukat.
Az intézmények, szervek, hivatalok és ügynökségek gondoskodnak arról, hogy a tisztviselőik, egyéb alkalmazottaik, tagjaik, vezetőik vagy személyzetük tagjai megadják a szükséges segítséget ahhoz, hogy a Hivatal alkalmazottai hatékonyan teljesíthessék feladatukat.
(4) Arra az esetre, ha egy vizsgálat a belső és külső vizsgálat elemeit egyaránt alkalmazza, a 3. és a 4. cikk alkalmazandó.
(5) A vizsgálatokat az eset körülményeivel és összetettségével arányos időtartam alatt megszakítás nélkül kell lefolytatni.
(6) Amennyiben a vizsgálatok azt mutatják, hogy az Unió pénzügyi érdekeinek védelme céljából igazgatási óvintézkedések meghozatalára lehet szükség, a Hivatal haladéktalanul tájékoztatja az érintett intézményt, szervet, hivatalt vagy ügynökséget a folyamatban lévő vizsgálatról. Az átadott információknak az alábbiakat kell tartalmazni:
a)
az érintett tisztviselőnek, egyéb alkalmazottnak, az intézmények vagy szervek érintett tagjának, az érintett hivatal- vagy ügynökségvezetőnek vagy a személyzet érintett tagjának a személyazonossága, valamint a szóban forgó tények összefoglalása;
b)
minden olyan információ, amely segíthet az érintett intézménynek, szervnek, hivatalnak vagy ügynökségnek annak eldöntésében, hogy indokolt-e igazgatási óvintézkedéseket hozni az Unió pénzügyi érdekeinek védelmében;
c)
a bizalmas jelleg megőrzése céljából javasolt bármely különleges intézkedés, különösen azokban az esetekben, amelyek olyan vizsgálati intézkedésekkel járnak, amelyek a vizsgálatokra alkalmazandó nemzeti szabályozásnak megfelelően egy nemzeti igazságügyi hatóság, illetve - külső vizsgálat esetén - egy nemzeti hatóság hatáskörébe tartoznak.
Az érintett intézmény, szerv, hivatal vagy ügynökség a Hivatallal szorosan együttműködve bármikor úgy határozhat, hogy meghozza a megfelelő óvintézkedéseket, ideértve a bizonyítékok megóvását szolgáló intézkedéseket is, és haladéktalanul értesíti a Hivatalt az ilyen határozatról.
(7) Amennyiben szükséges, a Hivatal kérésére a tagállamok illetékes hatóságai a nemzeti szabályozás értelmében meghozzák a megfelelő óvintézkedéseket, különösen a bizonyítékok megóvását szolgáló intézkedéseket.
(8) Amennyiben egy vizsgálat nem zárható le a megindítását követő 12 hónapon belül, a főigazgató a 12 hónapos időtartam lejártakor és ezt követően hathavonta jelentést készít a Felügyelő Bizottság számára, amelyben ismerteti a vizsgálat elhúzódásának okait, és a helyzet orvoslása érdekében tervezett intézkedéseket.
8. cikk
A Hivatal tájékoztatásának kötelezettsége
(1) Az intézmények, szervek, hivatalok és ügynökségek haladéktalanul továbbítanak a Hivatal felé minden olyan információt, amely esetlegesen csalással, korrupcióval vagy az Unió pénzügyi érdekeit sértő bármely más jogellenes tevékenységgel lehet kapcsolatos.
(2) Az intézmények, szervek, hivatalok és ügynökségek, valamint - amennyiben azt nemzeti joguk lehetővé teszi - a tagállamok illetékes hatóságai a Hivatal kérésére vagy saját kezdeményezésükre továbbítanak a Hivatalnak minden olyan birtokukban lévő dokumentumot és információt, amely a Hivatal által végzett, folyamatban lévő vizsgálatra vonatkozik.
(3) Az intézmények, szervek, hivatalok és ügynökségek, valamint - amennyiben azt nemzeti joguk lehetővé teszi - a tagállamok illetékes hatóságai továbbítanak a Hivatalnak minden egyéb, csalás, korrupció és az Unió pénzügyi érdekeit sértő bármely más jogellenes tevékenység elleni küzdelemmel összefüggésben birtokukban lévő, lényegesnek ítélt dokumentumot vagy információt is.
9. cikk
Eljárási garanciák
(1) Vizsgálatai során a Hivatal az érintett személy mellett és ellen szóló bizonyítékokat keres. A vizsgálatokat objektíven és pártatlanul folytatja le, tiszteletben tartva az ártatlanság vélelmét és az e cikkben meghatározott eljárási garanciákat.
(2) A Hivatal a vizsgálat időtartama alatt bármikor meghallgathatja az érintett személyt vagy a tanúkat. A meghallgatott személyek nem kötelezhetők arra, hogy saját magukra nézve terhelő vallomást tegyenek.
A meghallgatáson való megjelenésre vonatkozó felszólítást legalább tíz munkanappal a meghallgatás időpontja előtt meg kell küldeni az érintett személy számára. Az érintett személy kifejezett egyetértésével vagy a vizsgálat sürgősségét alátámasztó megfelelő indokok alapján e határidő lerövidíthető. Ez utóbbi esetben a felszólítást legalább 24 órával a meghallgatás időpontja előtt meg kell küldeni. A felszólításnak ismertetnie kell az érintett személy jogait, különös tekintettel arra a jogra, hogy a meghallgatáson egy általa választott személlyel jelenjen meg.
A meghallgatáson való megjelenésre vonatkozó felszólítást legalább 24 órával a meghallgatás időpontja előtt meg kell küldeni a tanúk számára. A tanú kifejezett egyetértésével vagy a vizsgálat sürgősségét alátámasztó megfelelő indokok alapján e határidő lerövidíthető.
A második és harmadik albekezdésben előírt követelmények nem alkalmazandók arra az esetre, ha helyszíni ellenőrzések és vizsgálatok keretében kerül sor nyilatkozatok rögzítésére.
Amennyiben egy meghallgatás alkalmával bizonyítékok merülnek fel arra vonatkozóan, hogy egy tanú érintett személy lehet, a meghallgatást be kell fejezni. Az e bekezdésben, valamint a (3) és (4) bekezdésben előírt eljárási szabályok azonnal alkalmazandók. Az érintett tanút haladéktalanul tájékoztatni kell azokról a jogokról, amelyek őt mint érintett személyt megilletik, és kérésére meg kell küldeni számára a korábban általa tett és jegyzőkönyvben rögzített nyilatkozatok egy példányát. A Hivatal nem használhatja fel e személy ellen az általa korábban tett nyilatkozatokat anélkül, hogy először megadná neki a lehetőséget arra, hogy észrevételeket tegyen e nyilatkozatokkal kapcsolatban.
A Hivatal a meghallgatásról jegyzőkönyvet készít, amelyet hozzáférhetővé tesz a meghallgatott személy számára, hogy az jóváhagyhassa vagy észrevételezhesse azt. A Hivatal az érintett személynek átadja a meghallgatásról készült jegyzőkönyv egy példányát.
(3) Amint egy vizsgálat feltárja, hogy egy tisztviselő, egyéb alkalmazott, intézmény vagy szerv tagja, hivatal- vagy ügynökségvezető vagy a személyzet tagja érintett személy lehet, e tisztviselőt, egyéb alkalmazottat, az intézmény vagy szerv e tagját, e hivatal- vagy ügynökségvezetőt vagy a személyzet e tagját erről tájékoztatni kell, feltéve, hogy ez nem befolyásolja a vizsgálat vagy a nemzeti igazságügyi hatóság hatáskörébe tartozó vizsgálati eljárások lefolytatását.
(4) A 4. cikk (6) bekezdésének és a 7. cikk (6) bekezdésének sérelme nélkül, a vizsgálat befejezésekor meg kell adni a lehetőséget az érintett személy számára, hogy észrevételeket tegyen a rá vonatkozó tényállással kapcsolatban, mégpedig azt megelőzően, hogy a Hivatal rögzítené az érintett személyt név szerint megnevező következtetéseit.
E célból a Hivatal az érintett személyt felszólítja arra, hogy írásban, vagy a Hivatal által kijelölt alkalmazott általi meghallgatás keretében tegye meg észrevételeit. E felszólítás tartalmazza az érintett személyre vonatkozó tényállás összefoglalását és a 45/2001/EK rendelet 11. és 12. cikke által előírt információkat, továbbá megjelöli az észrevételek benyújtásának határidejét, amely nem lehet kevesebb, mint a felszólítás kézhezvételétől számított tíz munkanap. Az érintett személy kifejezett egyetértésével vagy a vizsgálat sürgősségét alátámasztó megfelelő indokok alapján e határidő lerövidíthető. A végleges vizsgálati jelentés az összes ilyen észrevételt feltünteti.
Azokban a kellően indokolt esetekben, amikor szükség van a vizsgálat bizalmas jellegének megőrzésére, és/vagy azon esetekben, amelyek nemzeti igazságügyi hatóság hatáskörébe tartozó vizsgálati eljárás igénybevételével járnak, a főigazgató eltekinthet azon kötelezettség teljesítésétől, amely szerint az érintett személyt fel kell szólítani észrevételei megtételére.
A személyzeti szabályzat IX. melléklete 1. cikkének (2) bekezdésében említett esetekben, amennyiben az intézmény, szerv, hivatal vagy ügynökség elmulasztja egy hónapon belül megválaszolni a főigazgató arra irányuló kérését, hogy eltekinthessen azon kötelezettség teljesítésétől, amely szerint az érintett személyt fel kell szólítani észrevételei megtételére, úgy kell tekinteni, hogy az intézmény, szerv, hivatal vagy ügynökség helyt adott a főigazgató kérésének.
(5) A meghallgatott személyeknek joguk van az Unió intézményeinek bármelyik hivatalos nyelvét használni. Az Unió tisztviselői vagy egyéb alkalmazottai azonban kötelezhetők arra, hogy az Unió intézményeinek egy olyan hivatalos nyelvét használják, amelyre vonatkozóan alapos ismeretekkel rendelkeznek.
10. cikk
Bizalmas jelleg és adatvédelem
(1) A külső vizsgálatok lefolytatása során bármilyen formában továbbított vagy megszerzett információt a vonatkozó rendelkezések alapján védelemben kell részesíteni.
(2) A belső vizsgálatok lefolytatása során bármilyen formában továbbított vagy megszerzett információ szakmai titoktartás tárgyát képezi, és azt az Unió intézményeire vonatkozó szabályok értelmében védelemben kell részesíteni.
(3) Az érintett intézmények, szervek, hivatalok vagy ügynökségek gondoskodnak a Hivatal által folytatott vizsgálatok bizalmas jellegének megőrzéséről, az érintett személyek törvény által biztosított jogainak tiszteletben tartásáról, valamint arról, hogy bírósági eljárás indítása esetén maradéktalanul figyelembe vegyék a nemzeti eljárási szabályokat.
(4) A Hivatal a 45/2001/EK rendelet 24. cikkével összhangban adatvédelmi tisztviselőt nevezhet ki.
(5) A főigazgató gondoskodik arról, hogy a nyilvánosság semleges és pártatlan tájékoztatást kapjon, valamint arról, hogy a nyilvánosságra hozatal során tartsák tiszteletben a vizsgálatok bizalmas jellegét, és tartsák be az e cikkben és a 9. cikk (1) bekezdésében rögzített elveket.
A személyzeti szabályzat előírásainak megfelelően a Hivatal alkalmazottai tartózkodnak a feladataik ellátása során tudomásukra jutott információk jogosulatlan nyilvánosságra hozatalától, kivéve, ha az említett információt már nyilvánosságra hozták, vagy az a nyilvánosság számára hozzáférhető, és e kötelezettség őket a szolgálati jogviszonyuk megszűnését követően is terheli.
11. cikk
Vizsgálati jelentés és a vizsgálatot követő intézkedések
(1) A Hivatal által lefolytatott vizsgálat befejezését követően a Hivatal a főigazgató irányítása alatt jelentést készít. E jelentésben ismertetni kell a vizsgálat jogalapját, a követett eljárási lépéseket, a megállapított tényeket és azok előzetes jogi minősítését, a megállapított tények becsült pénzügyi következményeit, és be kell számolni a 9. cikkben előírt eljárási garanciák tiszteletben tartásáról, valamint a vizsgálat következtetéseiről.
A jelentéshez mellékelni kell a főigazgató arra vonatkozó ajánlásait, hogy szükség van-e intézkedésekre. Ezen ajánlásokban adott esetben fel kell tüntetni az intézmények, szervek, hivatalok vagy ügynökségek, illetve az érintett tagállamok illetékes hatóságai által kezdeményezendő fegyelmi, közigazgatási, pénzügyi és/vagy bírósági eljárást, valamint meg kell jelölni különösen a becsült visszakövetelendő összeget, valamint a megállapított tények előzetes jogi minősítését.
(2) Az ilyen jelentések és ajánlások elkészítése során figyelembe kell venni az érintett tagállam nemzeti jogát. Az ennek alapján elkészített jelentések a közigazgatási vagy bírósági eljárás során elfogadható bizonyítéknak minősülnek abban a tagállamban, amelyben azok felhasználása szükségesnek bizonyul, ugyanolyan módon és ugyanolyan feltételek mellett, mint az adott ország nemzeti közigazgatási vizsgálói által készített jelentések. A jelentésekre a nemzeti közigazgatási vizsgálók által készített közigazgatási jelentésekre alkalmazott értékelési szabályokkal azonos értékelési szabályok vonatkoznak, és az ilyen jelentésekkel egyenértékű bizonyítékként kell figyelembe venni őket.
(3) A külső vizsgálatot követően készített jelentéseket és ajánlásokat, valamint az azokkal összefüggő összes vonatkozó dokumentumot a külső vizsgálatokra vonatkozó szabályoknak megfelelően meg kell küldeni az érintett tagállamok illetékes hatóságainak, valamint szükség esetén a Bizottság illetékes szolgálatainak is.
(4) A belső vizsgálatot követően készített jelentéseket és ajánlásokat, valamint az azokkal összefüggő összes vonatkozó dokumentumot meg kell küldeni az érintett intézménynek, szervnek, hivatalnak vagy ügynökségnek. Ezen intézmény, szerv, hivatal vagy ügynökség a belső vizsgálat eredményének megfelelően fegyelmi vagy jogi jellegű intézkedéseket hoz, és erről a jelentést kísérő ajánlásokban megjelölt időtartamon belül, - illetve a Hivatal külön kérésére - jelentést küld a Hivatalnak.
(5) Amennyiben a belső vizsgálatot követően készített jelentésben feltárt tények büntetőeljárást vonhatnak maguk után, ezt az információt továbbítani kell az érintett tagállam igazságügyi hatóságainak.
(6) A Hivatal kérésére az érintett tagállamok illetékes hatóságai kellő időben megküldik a Hivatalnak az azzal kapcsolatos információkat, hogy - ha volt ilyen - milyen intézkedéseket hoztak azt követően, hogy a főigazgató a (3) bekezdésnek megfelelően megküldte számukra ajánlásait, valamint azt követően, hogy a Hivatal az (5) bekezdésnek megfelelően információt továbbított az igazságügyi hatóságoknak.
(7) A (4) bekezdés sérelme nélkül, ha a vizsgálat úgy fejeződik be, hogy nem találtak az érintett személyre nézve terhelő bizonyítékokat, akkor az e személyre vonatkozó vizsgálatot a főigazgató lezárja, és erről e személy számára 10 munkanapon belül tájékoztatást küld.
(8) Amennyiben azt egy olyan információnyújtó személy kéri, aki a Hivatalnak vizsgálat megindítását eredményező vagy azzal összefüggő információt szolgáltatott, a Hivatal a vizsgálat lezárásáról értesítést küldhet ezen információnyújtó személy számára. A Hivatal azonban elutasíthatja az ilyen irányú kérést, ha úgy ítéli meg, hogy az értesítés sértené az érintett személy jogos érdekeit, hátrányosan befolyásolná a vizsgálat és az azt követő intézkedések hatékonyságát, vagy ellentétes lenne az információ bizalmas kezelésére vonatkozó követelményekkel.
12. cikk
A Hivatal és a tagállamok illetékes hatóságai közötti információcsere
(1) E rendelet 10. és 11. cikkének, valamint a 2185/96/Euratom, EK rendelet rendelkezéseinek sérelme nélkül, a Hivatal a külső vizsgálatok lefolytatása során megszerzett információkat továbbíthatja az érintett tagállamok illetékes hatóságai számára az ahhoz kellő időben, hogy azok nemzeti joguknak megfelelően meghozhassák a megfelelő intézkedéseket.
(2) A 10. és a 11. cikk sérelme nélkül, a főigazgató továbbítja az érintett tagállam igazságügyi hatóságainak a belső vizsgálat során a Hivatal tudomására jutott azon információkat, amelyek valamely nemzeti igazságügyi hatóság joghatósága alá tartozó tényekre vonatoznak.
A 4. cikknek megfelelően, valamint a 10. cikk sérelme nélkül, a főigazgató az érintett intézmény, szerv, hivatal vagy ügynökség számára is megküldi az e bekezdés első albekezdésében említett információt, beleértve az érintett személy személyazonosságát, a feltárt tények összefoglalását, azok előzetes jogi minősítését, valamint azt, hogy megközelítőleg milyen mértékben sérültek az Unió pénzügyi érdekei.
A 9. cikk (4) bekezdése alkalmazandó.
(3) Az érintett tagállam illetékes hatóságai, a nemzeti joguk sérelme nélkül, saját kezdeményezésükre vagy a Hivatal kérése alapján kellő időben tájékoztatják a Hivatalt az e cikk értelmében számukra továbbított információk alapján tett intézkedésekről.
(4) A Hivatal a nemzeti jognak és a személyzeti szabályzatnak megfelelően részt vehet a nemzeti bíróságok és törvényszékek előtt folytatott bizonyítási eljárásban.
13. cikk
A Hivatal együttműködése az Eurojusttal és az Europollal
(1) Az Unió pénzügyi érdekeinek védelmére vonatkozó megbízatásának keretein belül a Hivatal adott esetben együttműködik az Eurojusttal és az Európai Rendőrségi Hivatallal (Europol). Amennyiben a szóban forgó együttműködés előmozdítása érdekében szükséges, a Hivatal igazgatási megállapodásokat köt az Eurojusttal és az Europollal. Az igazgatási megállapodások az operatív, stratégiai vagy technikai információk cseréjére vonatkozhatnak, ideértve a személyes adatok és a minősített adatok cseréjét, valamint az elért eredményekről szóló jelentések kérés alapján történő cseréjét is.
A Hivatal - az Eurojust megbízatásának hatálya alá tartozó esetekben - a vonatkozó információkat továbbítja az Eurojust számára is, ha ez támogathatja és erősítheti a bűncselekmények kivizsgálására, valamint az ezekkel kapcsolatos büntetőeljárás lefolytatására hatáskörrel rendelkező nemzeti bűnüldöző hatóságok közötti koordinációt és együttműködést, illetve ha a Hivatal csalás, korrupció vagy az Unió pénzügyi érdekeit sértő bármely más, súlyos bűncselekmény formájában megvalósuló jogellenes tevékenység fennállásának gyanúját megalapozó információkat küldött meg a tagállamok illetékes hatóságainak.
(2) A Hivatal kellő időben tájékoztatja az érintett tagállamok illetékes hatóságait arról, ha az általuk rendelkezésre bocsátott információt továbbította az Eurojustnak vagy az Europolnak.
14. cikk
Együttműködés harmadik országokkal és nemzetközi szervezetekkel
(1) A Hivatal adott esetben igazgatási megállapodásokat köthet harmadik országok illetékes hatóságaival és nemzetközi szervezetekkel. A Hivatal adott esetben egyeztet a Bizottság illetékes szolgálataival és az Európai Külügyi Szolgálattal, különösen a szóban forgó megállapodások megkötése előtt. A megállapodások az operatív, stratégiai vagy technikai információk cseréjére vonatkozhatnak, ideértve az elért eredményekről szóló jelentések kérés alapján történő cseréjét is.
(2) A Hivatal tájékoztatást küld az érintett tagállamok illetékes hatóságainak arról, ha az általuk rendelkezésre bocsátott információt továbbítja harmadik országok illetékes hatóságainak vagy nemzetközi szervezeteknek.
A Hivatal a 45/2001/EK rendelettel összhangban nyilvántartást vezet a személyes adatok továbbításáról, beleértve azt is, hogy az adattovábbításra milyen indokok alapján került sor.
15. cikk
Felügyelő Bizottság
(1) A Felügyelő Bizottság a Hivatal vizsgálati feladatköre ellátásának rendszeres nyomon követésével biztosítja, hogy a Hivatal független módon és megfelelően gyakorolja az e rendeletben ráruházott jogköröket.
A Felügyelő Bizottság a főigazgató által a 7. cikk (8) bekezdésének megfelelően rendelkezésre bocsátott információk alapján nyomon követi különösen az eljárási garanciák alkalmazásával és a vizsgálatok időtartamával kapcsolatos fejleményeket.
A Felügyelő Bizottság véleményeket, illetve adott esetben ajánlásokat készít a főigazgató számára, többek között a Hivatal vizsgálati funkciójának betöltéséhez szükséges forrásokról, a Hivatal vizsgálati prioritásairól, valamint a vizsgálatok időtartamáról. A Felügyelő Bizottság saját kezdeményezésére, a főigazgató kérése alapján, illetve egy intézmény, szerv, hivatal vagy ügynökség kérésére nyilváníthat véleményt, de ezen véleménnyilvánításával nem avatkozhat be a folyamatban lévő vizsgálati eljárásokba.
Az intézmények, szervek, hivatalok vagy ügynökségek részére meg kell küldeni a harmadik albekezdés szerint kinyilvánított vélemények egy példányát.
Kellően indokolt esetben a Felügyelő Bizottság a vizsgálatokkal kapcsolatban további információkat kérhet a Hivataltól, beleértve a lezárt vizsgálatokkal kapcsolatos jelentéseket és ajánlásokat is, de ezzel nem érintheti a folyamatban lévő vizsgálati eljárásokat.
(2) A Felügyelő Bizottság öt olyan független tagból áll, akik a Hivatal tevékenységi területeinek valamelyikén sok éves igazságügyi, nyomozói vagy ezekkel egyenértékű tapasztalattal rendelkeznek. A tagok kinevezése az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság közös megegyezésével történik.
A Felügyelő Bizottság tagjainak kinevezéséről szóló határozat magában foglal továbbá egy tartaléklistát, amely azokat a jelölteket tartalmazza, akik a Felügyelő Bizottság tagjainak helyébe léphetnek a hivatali idő fennmaradó részére lemondás, haláleset vagy tartós munkaképtelenség esetén.
(3) A felügyelő bizottsági tagok hivatali ideje öt év, amely ezt követően nem hosszabbítható meg. Annak érdekében, hogy a Felügyelő Bizottság által képviselt szakértelem folytonossága biztosítva legyen, a bizottsági tagok közül egyszerre hármat, majd azt követően kettőt kell lecserélni.
(4) A felügyelő bizottsági tagok az új tagok kinevezéséig hivatali idejük lejártával is hivatalban maradnak.
(5) Ha a Felügyelő Bizottság egy tagja már nem felel meg a hivatal betöltéséhez szükséges feltételeknek, illetve ha az illető tagot súlyos kötelességszegés elkövetésében bűnösnek találták, az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság közös megegyezéssel felmentheti hivatalából.
(6) A Bizottság alkalmazandó szabályaival összhangban a Felügyelő Bizottság tagjai napidíjra jogosultak, valamint meg kell számukra téríteni a feladataik ellátása során felmerülő költségeiket.
(7) A Felügyelő Bizottság tagjai feladataik ellátása során sem kormányoktól, sem pedig intézményektől, szervektől, hivataloktól vagy ügynökségektől nem kérhetnek és nem fogadhatnak el utasításokat.
(8) A Felügyelő Bizottság kijelöli elnökét. Ezen túlmenően kidolgozza saját eljárási szabályzatát, amelyet tájékoztatás céljából az elfogadás előtt megküld az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, a Bizottságnak és az európai adatvédelmi biztosnak. A Felügyelő Bizottság az elnök vagy a főigazgató kezdeményezésére ül össze. A Felügyelő Bizottság évente legalább tíz ülést tart. A Felügyelő Bizottság a tagjai többségi szavazata alapján hoz határozatot. Titkársági feladatainak ellátásáról a Hivatal gondoskodik, a Felügyelő Bizottsággal szoros együttműködésben.
(9) A Felügyelő Bizottság legalább évente egyszer tevékenységi jelentést készít, amelyben kitér különösen a Hivatal függetlenségének értékelésére, az eljárási garanciák alkalmazására és a vizsgálatok időtartamára. E jelentéseket meg kell küldeni az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, a Bizottságnak és a Számvevőszéknek.
A Felügyelő Bizottság megküldheti az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, a Bizottságnak és a Számvevőszéknek a Hivatal vizsgálatainak eredményeiről és az azok alapján tett intézkedésekről készített jelentéseket.
16. cikk
Véleménycsere az intézményekkel
(1) Az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság évente egy alkalommal politikai szintű véleménycserét folytat a főigazgatóval, amelynek során megvitatják, hogy a Hivatal milyen módszereket követ a csalás, a korrupció, valamint az Unió pénzügyi érdekeit sértő bármely más jogellenes tevékenység megelőzése és az ellenük folytatott küzdelem terén. A Felügyelő Bizottság részt vesz a véleménycserében. A Számvevőszék, az Eurojust és/vagy az Europol képviselői - az Európai Parlament, a Tanács, a Bizottság, a főigazgató vagy a Felügyelő Bizottság kérésére - eseti meghívást kaphatnak a véleménycserére.
(2) A véleménycsere témái között szerepelhetnek az alábbiak:
a)
a Hivatal vizsgálati gyakorlatának stratégiai prioritásai;
b)
a Felügyelő Bizottság által a 15. cikk értelmében készített vélemények és tevékenységi jelentések;
c)
a főigazgató által a 17. cikk (4) bekezdése értelmében készített jelentések, valamint adott esetben bármely olyan jelentés, amelyet az intézmények a Hivatal megbízatásával összefüggésben készítettek;
d)
a Hivatal és az intézmények, szervek, hivatalok és ügynökségek közötti kapcsolatok keretei;
e)
a Hivatal és a tagállamok illetékes hatóságai közötti kapcsolatok keretei;
f)
a Hivatal és harmadik országok illetékes hatóságai, valamint nemzetközi szervezetek között, az e rendeletben említett megállapodások keretein belül kialakított kapcsolatok;
g)
a Hivatal által a megbízatása teljesítése során végzett munka hatékonysága.
(3) A véleménycserében részt vevő valamennyi intézmény gondoskodik arról, hogy a véleménycsere ne járjon a folyamatban lévő vizsgálati eljárásokba való beavatkozással.
(4) A véleménycserében részt vevő intézmények tevékenységük során figyelembe veszik a véleménycsere alkalmával kifejtett véleményeket. A főigazgató a 17. cikk (4) bekezdésében említett jelentésekben tájékoztatást ad a Hivatal által adott esetben végrehajtott tevékenységekről.
17. cikk
Főigazgató
(1) A Hivatalt a főigazgató irányítja. A főigazgatót a (2) bekezdésben meghatározott eljárás alapján a Bizottság nevezi ki. A főigazgató hivatali ideje hét év, amely nem meghosszabbítható.
(2) Új főigazgató kinevezéséhez a Bizottság pályázati felhívást tesz közzé az Európai Unió Hivatalos Lapjában. A pályázati felhívást a hivatalban lévő főigazgató megbízatásának lejárta előtt legalább hat hónappal közzé kell tenni. Azt követően, hogy a Felügyelő Bizottság kedvező véleményt nyilvánított a Bizottság által végrehajtott kiválasztási eljárásról, a Bizottság elkészíti a megfelelő végzettséggel rendelkező jelöltek listáját. Az Európai Parlamenttel és a Tanáccsal folytatott konzultációt követően a Bizottság kinevezi a főigazgatót.
(3) A főigazgató a külső és belső vizsgálatok megindításával és lefolytatásával vagy az egyes vizsgálatok lefolytatását követően a jelentések elkészítésével kapcsolatos feladatai vonatkozásában nem kérhet és nem fogadhat el utasítást kormányoktól, illetve intézményektől, szervektől, hivataloktól vagy ügynökségektől. Ha a főigazgató úgy ítéli meg, hogy a Bizottság által hozott valamely intézkedés aláássa a függetlenségét, akkor erről azonnal értesíti a Felügyelő Bizottságot, továbbá határoz arról, hogy a Bizottság intézkedése miatt kíván-e keresetet benyújtani a Bírósághoz.
(4) A főigazgató rendszeresen jelentést tesz az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, a Bizottságnak és a Számvevőszéknek a Hivatal által lefolytatott vizsgálatok eredményeiről, a végrehajtott intézkedésekről és a nehézséget jelentő tényezőkről, tiszteletben tartva ugyanakkor a vizsgálatok bizalmas jellegét, az érintett személyek és az informátorok törvény által biztosított jogait, valamint adott esetben a nemzeti jog bírósági eljárásokra alkalmazandó rendelkezéseit.
(5) A főigazgató a Hivatal irányítási terve keretében minden évben meghatározza a Hivatal által követett vizsgálati gyakorlat prioritásait, valamint azokat közzétételüket megelőzően megküldi a Felügyelő Bizottságnak.
A főigazgató rendszeres időközönként tájékoztatja a Felügyelő Bizottságot a Hivatal tevékenységeiről, a Hivatal vizsgálati funkciója végrehajtásáról és a vizsgálatok alapján hozott intézkedésekről.
A főigazgató rendszeres időközönként tájékoztatja a Felügyelő Bizottságot:
a)
azokról az esetekről, amikor a főigazgató ajánlásait nem tartották be;
b)
azokról az esetekről, amikor a tagállamok igazságügyi hatóságainak továbbítottak információt;
c)
a vizsgálatok időtartamáról a 7. cikk (8) bekezdésének megfelelően.
(6) A főigazgató - írásban és a feltételeket és korlátozásokat meghatározva - átruházhatja az 5. cikk, a 7. cikk (2) bekezdése, a 11. cikk (7) bekezdése és a 12. cikk (2) bekezdése szerinti egyes funkcióinak gyakorlását a Hivatal egy vagy több alkalmazottjára.
(7) A főigazgató olyan belső tanácsadói és ellenőrzési eljárást hoz létre, ideértve a jogszerűség ellenőrzését is, amely többek között az eljárási garanciáknak, az érintett személyek alapvető jogainak, valamint az érintett tagállamok nemzeti jogának a tiszteletben tartásával kapcsolatos, különös tekintettel a 11. cikk (2) bekezdésére.
(8) A főigazgató a Hivatal alkalmazottai által a vizsgálati eljárások tekintetében alkalmazandó iránymutatásokat fogad el. Ezen iránymutatásoknak összhangban kell lenniük e rendelettel, valamint ki kell térniük többek között az alábbiakra:
a)
a vizsgálatok lefolytatása;
b)
az eljárási garanciák;
c)
a belső tanácsadói és ellenőrzési eljárások részletei, ideértve a jogszerűség ellenőrzését is;
d)
az adatvédelem.
Az említett iránymutatásokat, valamint azok módosításait csak akkor lehet elfogadni, ha azokról a Felügyelő Bizottság már benyújthatta észrevételeit; az iránymutatásokat ezt követően tájékoztatás céljából meg kell küldeni az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak és a Bizottságnak, továbbá szintén tájékoztatás céljából az Unió intézményeinek hivatalos nyelvein közzé kell azokat tenni a Hivatal honlapján.
(9) Mielőtt a Bizottság a főigazgatóval szemben fegyelmi szankciót fogadna el, konzultál a Felügyelő Bizottsággal.
A főigazgatóval szemben kezdeményezett fegyelmi szankciókról indokolással ellátott határozatot kell hozni, amelyet tájékoztatás céljából meg kell küldeni az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak és a Felügyelő Bizottságnak.
(10) Bármely jogi szövegben a Hivatal „igazgatójára” történő hivatkozást a főigazgatóra történő hivatkozásként kell értelmezi.
18. cikk
Finanszírozás
A Hivatal számára elkülönített költségvetési előirányzatok teljes összegét, beleértve a Felügyelő Bizottság és annak titkársága számára elkülönített előirányzatokat is, az Európai Unió általános költségvetésének a Bizottságra vonatkozó költségvetési szakaszán belül külön költségvetési tételként kell feltüntetni, és annak részleteit az említett költségvetési szakasz egyik mellékletében kell meghatározni.
A Hivatal létszámtervét, beleértve a Felügyelő Bizottság titkárságának létszámtervét is, a Bizottság létszámtervéhez kell csatolni.
19. cikk
Értékelő jelentés
2017. október 2-ig a Bizottság értékelő jelentést nyújt be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak e rendelet alkalmazásáról. Az említett jelentéshez mellékelni kell a Felügyelő Bizottság véleményét, valamint a jelentésben állást kell foglalni arról, hogy szükséges-e módosítani ezt a rendeletet.
20. cikk
Hatályon kívül helyezés
Az 1073/1999/EK rendelet és az 1074/1999/Euratom rendelet hatályát veszti.
A hatályon kívül helyezett rendeletekre történő hivatkozásokat erre a rendeletre történő hivatkozásként és a II. mellékletben található megfelelési táblázattal összhangban kell értelmezni.
21. cikk
Hatálybalépés és átmeneti rendelkezések
(1) Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő hónap első napján lép hatályba.
(2) A 15. cikk (3) bekezdése alkalmazandó az e rendelet hatálybalépésének időpontjában hivatalban lévő felügyelő bizottsági tagok hivatali idejére. E rendelet hatálybalépését követően az Európai Parlament elnöke a Felügyelő Bizottság tagjai közül sorshúzás útján haladéktalanul kijelöl két tagot, akiknek a megbízatása - a 15. cikk (3) bekezdésének első mondatától eltérve - a hivatali idejük első 36 hónapjának leteltével megszűnik. A leköszönő tagok helyére automatikusan ki kell nevezni két új tagot ötéves hivatali időre az Európai Csalás Elleni Hivatal (OLAF) felügyelő bizottsága tagjainak kinevezéséről szóló, 2012. január 23-i 2012/45/EU, Euratom európai parlamenti, tanácsi és bizottsági határozat (13) 1. cikkének (2) bekezdésében szereplő lista alapján és az ott meghatározott sorrend figyelembevételével. A két új tag az a két személy lesz, akiknek a neve az említett lista első két helyén szerepel.
(3) A 17. cikk (1) bekezdésének harmadik mondata alkalmazandó az e rendelet hatálybalépésének időpontjában hivatalban lévő főigazgató hivatali idejének időtartamára.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Strasbourgban, 2013. szeptember 11-én.