KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESAFGØRELSE
af 28. august 2013
om det italienske udkast til dekret om metoderne til angivelse af oprindelsen af langtidsholdbar mælk, UHT-mælk, mikrofiltreret pasteuriseret mælk og mælk pasteuriseret ved høj temperatur
(meddelt under nummer C(2013) 5517)
(Kun den italienske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2013/444/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/13/EF af 20. marts 2000 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler samt om reklame for sådanne levnedsmidler (1), særlig artikel 19, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I overensstemmelse med proceduren i artikel 19, stk. 2, i direktiv 2000/13/EF underrettede de italienske myndigheder den 9. november 2012 Kommissionen om et udkast til dekret om fastsættelse af bl.a. krav om obligatorisk mærkning af langtidsholdbar mælk, UHT-mælk, mikrofiltreret pasteuriseret mælk og mælk pasteuriseret ved høj temperatur.
(2)
I henhold til artikel 2, stk. 1, i det anmeldte dekret skal mærkningen af steriliseret langtidsholdbar mælk, UHT-mælk, mikrofiltreret pasteuriseret mælk og mælk pasteuriseret ved høj temperatur angive oprindelseslandet for den mælkeproducerende bedrift, som den behandlede mælk kommer fra, eller bære angivelsen »EU« eller »tredjelande«, hvis mælken kommer fra henholdsvis en eller flere EU-medlemsstater eller tredjelande.
(3)
Direktiv 2000/13/EF indebærer harmonisering af bestemmelserne om mærkning af fødevarer ved at foreskrive dels en harmonisering af visse nationale bestemmelser dels en ordning for ikke-harmoniserede nationale bestemmelser. Omfanget af harmoniseringen fremgår af direktivets artikel 3, stk. 1, hvori der opstilles en liste over, hvilke obligatoriske oplysninger mærkningen af fødevarer skal omfatte på de betingelser og med forbehold af de undtagelser, der er fastsat i artikel 4-17.
(4)
Det fastsættes i artikel 3, stk. 1, nr. 8), i direktiv 2000/13/EF, at det er obligatorisk at angive det sted, hvor fødevaren har oprindelse eller kommer fra, »i de tilfælde, hvor undladelse heraf ville kunne vildlede forbrugeren med hensyn til levnedsmidlets virkelige oprindelsessted eller det sted, hvor levnedsmidlet egentlig kommer fra«.
(5)
Artikel 4, stk. 2, i direktiv 2000/13/EF giver mulighed for, at der kan foreskrives flere obligatoriske oplysninger end dem, der er opregnet i artikel 3, stk. 1, for bestemte fødevarer i form af EU-bestemmelser eller, såfremt der ikke foreligger sådanne bestemmelser, i form af nationale bestemmelser.
(6)
For så vidt angår vedtagelse af ikke-harmoniserede nationale bestemmelser, skaber artikel 18, stk. 2, i direktiv 2000/13/EF mulighed herfor, bl.a. hvis de er begrundet i hensyn til beskyttelse af folkesundheden og bekæmpelse af bedrageri, under forudsætning af at de ikke er til hinder for anvendelsen af de definitioner og regler, der er fastsat i direktiv 2000/13/EF. Når en medlemsstat påtænker at udarbejde et udkast til nationale bestemmelser om mærkning, bør det derfor undersøges, om udkastet er i overensstemmelse med ovennævnte krav og bestemmelserne i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.
(7)
De italienske myndigheder hævder, at den anmeldte foranstaltning er nødvendig for at sikre beskyttelsen af forbrugernes interesser og styrke forebyggelsen og bekæmpelsen af fødevaresvig. Det forklares, at, i modsætning til de italienske forbrugeres opfattelse, er den mælk, som markedsføres i Italien, ikke kun af national oprindelse, og det er derfor blevet nødvendigt at angive oprindelsen på etiketten for at undgå, at forbrugerne vildledes. På baggrund af ovenstående hævder de italienske myndigheder, at bestemmelserne i artikel 2, stk. 1, er begrundede i lyset af artikel 3, stk. 1, nr. 8), i direktiv 2000/13/EF.
(8)
Med artikel 3, stk. 1, nr. 8), i direktiv 2000/13/EF er der indført en passende mekanisme til imødegåelse af risikoen for, at forbrugere vildledes i tilfælde, hvor visse elementer kunne antyde, at en given fødevare har en anden oprindelse eller herkomst end den faktiske. Fødevarevirksomhedslederne skal sørge for, at etiketten indeholder oplysninger om det sted, hvor fødevaren har oprindelse eller kommer fra, i de tilfælde hvor undladelse af disse oplysninger ville kunne skabe tvivl hos forbrugeren. De nationale håndhævende myndigheder skal sikre, at denne forpligtelse overholdes.
(9)
Bestemmelserne i artikel 2, stk. 1, i det anmeldte dekret vil medføre, at de pågældende fødevarer altid præsenteres på en sådan måde, at det skaber tvivl hos den italienske forbruger om, hvor fødevarerne egentlig har oprindelse eller kommer fra. Kommissionen bemærker i den forbindelse, at mælk med (meget) begrænset holdbarhed (rå mælk, pasteuriseret mælk) falder uden for det anmeldte dekrets anvendelsesområde. Sidstnævnte kan nemlig netop give forbrugeren indtryk af, at de pågældende mælkeprodukter er af italiensk oprindelse.
(10)
Bortset fra henvisningen til behovet for at beskytte forbrugernes interesser har de italienske myndigheder ikke givet nogen tilstrækkelige begrundelser, der kan føre til den konklusion, at det er nødvendigt at have en obligatorisk angivelse af oprindelse for de produkter, der er omhandlet i det anmeldte dekrets artikel 1, ud over den forpligtelse, der er fastsat i artikel 3, stk. 1, nr. 8), i direktiv 2000/13/EF.
(11)
De italienske myndigheder har derfor ikke dokumenteret, at angivelsen af oprindelse som foreskrevet i det anmeldte dekret er nødvendig for at opfylde et af de formål, der er anført i artikel 18, stk. 2, i direktiv 2000/13/EF.
(12)
På dette grundlag gør Kommissionen indsigelse mod ovennævnte bestemmelser i det anmeldte dekret i overensstemmelse med artikel 19, stk. 3, i direktiv 2000/13/EF.
(13)
De italienske myndigheder bør derfor anmodes om ikke at vedtage de pågældende bestemmelser i artikel 2, stk. 1, i det anmeldte dekret.
(14)
Foranstaltningerne i denne afgørelse er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Den Italienske Republik vedtager ikke bestemmelserne i artikel 2, stk. 1, i det anmeldte dekret om metoderne til angivelse af oprindelsen af langtidsholdbar mælk, UHT-mælk, mikrofiltreret pasteuriseret mælk og mælk pasteuriseret ved høj temperatur.
Artikel 2
Denne afgørelse er rettet til Den Italienske Republik.
Udfærdiget i Bruxelles, den 28. august 2013.
A BIZOTTSÁG VÉGREHAJTÁSI HATÁROZATA
(2013. augusztus 28.)
a szobahőmérsékleten tárolható tej, az ultrapasztőrözött tej, a mikroszűréssel kezelt pasztőrözött tej és a magas hőmérsékleten pasztőrözött tej eredetjelzésére szolgáló módszerekről szóló olaszországi rendelettervezetről
(az értesítés a C(2013) 5517. számú dokumentummal történt)
(Csak az olasz nyelvű szöveg hiteles)
(EGT-vonatkozású szöveg)
(2013/444/EU)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel az élelmiszerek címkézésére, kiszerelésére és reklámozására vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 2000. március 20-i 2000/13/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvre (1) és különösen annak 19. cikkére,
mivel:
(1)
A 2000/13/EK irányelv 19. cikkének második bekezdésében megállapított eljárásnak megfelelően az olasz hatóságok 2012. november 9-én értesítették a Bizottságot egy olyan rendelettervezetről, amely többek között rendelkezik a szobahőmérsékleten tárolható tejre, az ultrapasztőrözött tejre, a mikroszűréssel kezelt pasztőrözött tejre és a magas hőmérsékleten pasztőrözött tejre vonatkozó kötelező jelölési követelményekről.
(2)
A bejelentett rendelet 2. cikke (1) bekezdésének rendelkezései szerint a szobahőmérsékleten tárolható tej, az ultrapasztőrözött tej, a mikroszűréssel kezelt pasztőrözött tej és a magas hőmérsékleten pasztőrözött tej címkéin fel kell tüntetni annak az országnak a nevét, amelyben a tej kezelését végző tejgazdaság található, illetőleg amennyiben a tej egy vagy több európai uniós tagállamból vagy harmadik ország(ok)ból származik, értelemszerűen az „EU” vagy a „harmadik ország” jelzést.
(3)
A 2000/13/EK irányelv az élelmiszerek jelölésére vonatkozó szabályokat egyrészt bizonyos nemzeti rendelkezések harmonizálására, másrészt nem harmonizált nemzeti rendelkezésekkel kapcsolatos intézkedésekre vonatkozó rendelkezések megállapítása révén harmonizálja. A harmonizálás hatályát az irányelv 3. cikkének (1) bekezdése határozza meg, amely felsorolja azokat az adatokat, amelyeket a 4-17. cikknek megfelelően és a bennük foglalt kivételek figyelembevételével kötelező feltüntetni az élelmiszerek jelölésén.
(4)
A 2000/13/EK irányelv 3. cikke (1) bekezdésének 8. pontja szerint a származás vagy eredet helyének megadása kötelező „abban az esetben, ha az ilyen adatok meg nem adása jelentős mértékben félrevezethetné a fogyasztót az élelmiszer valódi származása vagy eredete tekintetében”.
(5)
A 2000/13/EK irányelv 4. cikkének (2) bekezdése értelmében meghatározott élelmiszerek esetében uniós rendelkezések, illetve ezek hiányában nemzeti rendelkezések előírhatják, hogy ezek jelölésén az irányelv 3. cikkének (1) bekezdésében felsoroltakon kívül más adatok is megjelenjenek.
(6)
A 2000/13/EK irányelv 18. cikkének (2) bekezdése lehetővé teszi nem harmonizált nemzeti rendelkezések elfogadását abban az esetben, ha azokat az említett bekezdésben felsorolt okok egyike - beleértve többek között a közegészség védelmét és a csalás megelőzését - indokolja, és feltéve, hogy ezek jellegükből adódóan nem akadályozzák a 2000/13/EK irányelvben foglalt fogalommeghatározások és szabályok alkalmazását. Ezért abban az esetben, ha valamely tagállam nemzeti jelölési előírásokra vonatkozó tervezetre tesz javaslatot, meg kell vizsgálni ezeknek az előírásoknak a fent említett követelményekkel és az Európai Unió működéséről szóló szerződés rendelkezéseivel való összeegyeztethetőségét.
(7)
Az olasz hatóságok szerint a fogyasztók érdekeinek védelme, valamint az élelmiszerekkel kapcsolatos visszaélések visszaszorítására és megelőzésére irányuló intézkedések végrehajtásának javítása érdekében van szükség a bejelentett intézkedésre. Indokolásuk szerint az Olaszországban forgalmazott tej az olasz fogyasztók meggyőződésével szemben nem kizárólag Olaszországból származik, ezért a fogyasztók félrevezetésének megakadályozása érdekében szükségesnek bizonyult a tej eredetét feltüntetni a jelölésen. Tekintettel a fenti megfontolásokra az olasz hatóságok szerint a 2000/13/EK irányelv 3. cikke (1) bekezdésének 8. pontja alapján indokolt a 2. cikk (1) bekezdésének rendelkezéseit alkalmazni.
(8)
A 2000/13/EK irányelv 3. cikke (1) bekezdésének 8. pontja megfelelő mechanizmust biztosít a fogyasztók félrevezetésének megelőzésére az olyan esetekben, amikor egy adott termék jelölésén szereplő bizonyos információk arra engednek következtetni, hogy a termék eredete más, mint a valódi. Az élelmiszer-vállalkozók feladata biztosítani, hogy az élelmiszerek jelölése tartalmazza a termék származására vagy eredetére vonatkozó információt, ha annak fel nem tüntetése megzavarhatja a fogyasztót. Továbbá a nemzeti végrehajtó hatóságok feladata megbizonyosodni az említett követelménynek való megfelelésről.
(9)
A bejelentett rendelet 2. cikke (1) bekezdésének rendelkezései alapján a szóban forgó élelmiszerek minden esetben olyan kiszerelésben kerülnének forgalomba, amely a valódi származás és eredet tekintetében megtéveszthetnék az olasz fogyasztókat. E tekintetben a Bizottság megjegyzi, hogy a bejelentett rendelet hatálya nem terjed ki a (nagy mértékben) korlátozott eltarthatóságú tejre (nyers tej, pasztőrözött tej). Ily módon a fogyasztók az utóbbiak esetében hajlamosak lennének olaszországi származást feltételezni.
(10)
A fogyasztói érdekek védelmének szükségességére való hivatkozástól eltekintve az olasz hatóságok nem indokolták meg kellőképpen, hogy a bejelentett rendelet 1. cikkében felsorolt termékeket esetében - a 2000/13/EK irányelv 3. cikke (1) bekezdésének 8. pontjában foglalt kötelezettségen túlmenően - szükség lenne a származás kötelező feltüntetésére.
(11)
Az olasz hatóságok tehát nem tudták bizonyítani, hogy a 2000/13/EK irányelv 18. cikkének (2) bekezdésében felsorolt célkitűzések valamelyikének eléréséhez szükséges a származásnak a bejelentett rendelet szerinti feltüntetése.
(12)
E megállapításokat figyelembe véve a Bizottság a 2000/13/EK irányelv 19. cikke harmadik bekezdésének megfelelően elutasító véleményt alakított ki a bejelentett rendelet fent említett rendelkezéseiről.
(13)
Ennek megfelelően az olasz hatóságokat indokolt felszólítani arra, hogy ne fogadják el a bejelentett rendelet 2. cikke (1) bekezdésének rendelkezéseit.
(14)
Az e határozatban előírt intézkedések összhangban vannak az Élelmiszerlánc- és Állategészségügyi Állandó Bizottság véleményével,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
Az Olasz Köztársaság nem fogadhatja el a bejelentett rendelet 2. cikke (1) bekezdésében előírt, a szobahőmérsékleten tárolható tej, az ultrapasztőrözött tej, a mikroszűréssel kezelt pasztőrözött tej és a magas hőmérsékleten pasztőrözött tej eredetjelzésére vonatkozó rendelkezéseket.
2. cikk
Ennek a határozatnak a címzettje az Olasz Köztársaság.
Kelt Brüsszelben, 2013. augusztus 28-án.