KOMMISSIONENS AFGØRELSE
af 27. oktober 2014
om opstilling af en liste over sektorer og delsektorer, der anses for at være udsat for en betydelig risiko for kulstoflækage, jf. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF, for perioden 2015-2019
(meddelt under nummer C(2014) 7809)
(EØS-relevant tekst)
(2014/746/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF af 13. oktober 2003 om en ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i Fællesskabet og om ændring af Rådets direktiv 96/61/EF (1), særlig artikel 10a, stk. 13, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Det fastsættes i direktiv 2003/87/EF, at auktionering bør være det grundlæggende princip for tildeling af kvoter for drivhusgasemissioner til driftsledere af anlæg inden for EU's emissionshandelssystem (»EU ETS«) fra 2013. Visse driftsledere vil dog fortsat kunne få tildelt kvoter gratis fra 2013-2020 i overensstemmelse med reglerne i direktiv 2003/87/EF og Kommissionens afgørelse 2011/278/EU (2).
(2)
Manglen på en ambitiøs international klimaaftale, der skal begrænse den globale temperaturstigning til 2 °C, kunne undergrave fordelene ved de foranstaltninger, EU har iværksat. Manglen på bindende foranstaltninger på internationalt plan kunne føre til en stigning i drivhusgasemissionerne i tredjelande, hvor industrien ikke er underlagt tilsvarende begrænsninger for CO2-udledningen (»kulstoflækage«). For at imødegå risikoen for kulstoflækage fastsættes det i direktiv 2003/87/EF, at Kommissionen med udgangspunkt i resultatet af de internationale forhandlinger opstiller en liste over de sektorer og delsektorer, der anses for at være udsat for en betydelig risiko for kulstoflækage (»liste over sektorer og delsektorer«). Disse sektorer og delsektorer bør gratis tildeles kvoter på 100 % af den mængde, der fastsættes på grundlag af direktiv 2003/87/EF og Kommissionens afgørelse 2011/278/EU, med forbehold af den tværsektorielle korrektionsfaktor, der er omhandlet i direktiv 2003/87/EF og fastsat i bilag II til afgørelse 2013/448/EU (3).
(3)
Kommissionen har i den forbindelse analyseret, i hvilken grad tredjelande, som tegner sig for en betydelig del af den globale produktion af produkter i sektorer og delsektorer, der er opført på kulstoflækagelisten, har påtaget sig forpligtelser til at reducere drivhusgasemissionerne i de pågældende sektorer, og om deres forpligtelser er sammenlignelige med EU's forpligtelser og opfyldes inden for samme tidsramme. Derudover er det blevet undersøgt, om effektiviteten på anlæg i de pågældende lande svarer til den, der er på anlæg i EU. Kommissionen er nået til den konklusion, at der ikke kan konstateres tilstrækkelig sammenlignelighed med hensyn til forpligtelsen til at reducere drivhusgasemissioner, og at det derfor heller ikke er relevant at sammenligne CO2-effektiviteten.
(4)
Den første liste over sektorer og delsektorer, der anses for at være udsat for en betydelig risiko for kulstoflækage, blev opstillet for 2013 og 2014 ved Kommissionens afgørelse 2010/2/EU (4) i 2009.
(5)
Vurderingen bør være baseret på en række kvantitative og kvalitative kriterier og på data fra de seneste tre år. Kommissionen har anvendt data fra 2009, 2010 og 2011, da der kun forelå data fra 2012 for nogle af parametrene.
(6)
Med henblik på opstillingen af listen over sektorer og delsektorer vurderede Kommissionen risikoen for kulstoflækage fra sektorer og delsektorer på NACE-4-niveau i den statistiske nomenklatur for økonomiske for økonomiske aktiviteter i EU i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1893/2006 (5). NACE-4 er det niveau, hvor der er flest tilgængelige data for præcist definerede sektorer. En sektor betegnes på et firecifret niveau i NACE-nomenklaturen og en delsektor på CPA-niveau (sekscifret) eller Prodcom-niveau (ottecifret), dvs. den varenomenklatur, der anvendes til statistikker over industriproduktion i EU, og som følger direkte af NACE-nomenklaturen.
(7)
Sektorerne blev først vurderet på grundlag af de kvantitative kriterier i artikel 10a, stk. 15 og 16, i direktiv 2003/87/EF. Kommissionen måtte for at kunne anvende disse kvantitative kriterier fastlægge summen af direkte og indirekte ekstraomkostninger som følge af gennemførelsen af direktiv 2003/87/EF.
(8)
De direkte ekstraomkostninger, som følger af den mængde kvoter, som en sektor skal købe, hvis den ikke anses for at være udsat for en betydelig risiko for kulstoflækage, blev beregnet på grundlag af data om direkte CO2-emissioner på sektorniveau. Dataene i EU-transaktionsjournalen anses for at være den mest nøjagtige og gennemsigtige kilde til data om CO2-emissioner på anlægsniveau, og de er derfor benyttet til at beregne sektorernes direkte omkostninger. EU-transaktionsjournalen indeholder ingen emissionsdata for de sektorer og drivhusgasser, der først blev omfattet af EU ETS fra den 1. januar 2013. I disse tilfælde har Kommissionen derfor anvendt de data om direkte CO2-emissioner, som medlemsstaterne har indsendt som led i de nationale gennemførelsesforanstaltninger ifølge afgørelse 2011/278/EU.
(9)
For at kunne fastlægge de indirekte ekstraomkostninger har Kommissionen indsamlet data om elforbruget på sektorniveau fra medlemsstaterne, idet den har sikret, at elforbruget under de forskellige NACE-koder ikke medregnes to gange. Da Kommissionen skulle fastlægge de emissioner, der vedrører produktionen af den el, som blev forbrugt af de forskellige sektorer på listen over sektorer og delsektorer i afgørelse 2010/2/EU, blev der anvendt den gennemsnitlige emissionsfaktor, der kan afledes af det samlede brændstofmiks for elproduktionen, da den blev anset for at være baseret på de mest nøjagtige data. Der er anvendt samme gennemsnitlige emissionsfaktor til de vurderinger, der ligger til grund for denne afgørelse.
(10)
Kommissionen har endvidere måtte foretage et skøn over den gennemsnitlige CO2-pris for at fastlægge de direkte og indirekte ekstraomkostninger. Da den første liste over sektorer og delsektorer blev opstillet, blev der anvendt en antaget kulstofpris på 30 EUR pr. ton CO2-ækvivalent til vurderingerne. I den periode, hvor afgørelse 2010/2/EU er blevet anvendt, har der været en betydelig forskel mellem den CO2-pris, der blev anvendt til vurderingerne, og den faktiske CO2-pris, idet sidstnævnte har været betydeligt lavere. Kommissionen har i meddelelsen »Politikramme for klima- og energipolitikken i perioden 2020-2030« (6) foreslået et ubetinget mål for reduktion af drivhusgasemissioner på 40 % i 2030 i forhold til 1990 og et tilsvarende mål for energi fra vedvarende energikilder. Kommissionen har også foreslået at oprette en markedsstabilitetsreserve i EU ETS. Under disse omstændigheder forventes det, at kulstofprisen fremover i højere grad vil være drevet af emissionsreduktioner på mellemlang og lang sigt. Det menes derfor at være berettiget forsat at anvende en anslået pris på 30 EUR pr. ton CO2-ækvivalent til de vurderinger, der ligger til grund for denne afgørelse.
(11)
De direkte og indirekte ekstraomkostninger bør beregnes som en andel af bruttoværditilvæksten. Til vurdering af bruttoværditilvæksten på sektorniveau er der anvendt data fra Eurostats statistik over erhvervsstrukturer.
(12)
Endvidere har Kommissionen vurderet handelsintensiteten for hver sektor og delsektor ud fra data fra Eurostats Comext-database.
(13)
I alt har Kommissionen vurderet 245 industrisektorer og 24 delsektorer, der er klassificeret under »Råstofindvinding« og »Fremstillingsvirksomhed« i NACE-nomenklaturen. De sektorer og delsektorer, der er opført i punkt 1 i bilaget til denne afgørelse, opfylder kriterierne i artikel 10a, stk. 15 og 16, i direktiv 2003/87/EF og bør anses for at være udsat for en betydelig risiko for kulstoflækage.
(14)
For en række sektorer, som ikke blev anset for at være udsat for risiko for kulstoflækage på grundlag af de kvantitative kriterier i artikel 10a, stk. 15 og 16, er der foretaget vurderinger på grundlag af de kvalitative kriterier i artikel 10a, stk. 17, i direktiv 2003/87/EF. Den kvalitative vurdering er foretaget i tilfælde, som i forbindelse med opstillingen af den tidligere liste opfyldte de kvalitative kriterier, i tilfælde, hvor sektorerne må anses for at være grænsetilfælde, og på anmodning af repræsentanter for erhvervslivet.
(15)
Hvad angår sektorerne »Efterbehandling af tekstiler« (NACE-kode 1330), »Fremstilling af mursten, teglsten og byggematerialer af brændt ler« (NACE-kode 2332), »Fremstilling af byggematerialer af gips« (NACE-kode 2362), »Støbning af jernprodukter« (NACE-kode 2451) og »Støbning af letmetalprodukter« (NACE-kode 2453) er de kvalitative vurderinger, der blev foretaget i forbindelse med opstillingen af den tidligere liste over sektorer og delsektorer for 2013 og 2014, blevet ajourført. Konklusionen blev, at de omstændigheder, der berettigede at tilføje disse sektorer til listen over sektorer og delsektorer, stadig gør sig gældende. De pågældende sektorer bør derfor også i perioden 2015-2019 anses for at være udsat for en betydelig risiko for kulstoflækage.
(16)
Der er foretaget en kvantitativ vurdering for sektoren »Fremstilling af malt« (NACE-kode 1106), da denne sektor var et grænsetilfælde med hensyn til artikel 10a, stk. 16, litra b), i direktiv 2003/87/EF. Under hensyntagen til de øgede omkostninger som følge af gennemførelsen af direktiv 2003/87/EF viste vurderingen, at der var en høj handelsintensitet og et betydeligt fald i rentabiliteten i sektoren i EU. De lave fortjenstmargener begrænser anlæggenes kapacitet til at investere og begrænse emissionerne. På grundlag af disse faktorers samlede påvirkning må sektoren anses for at være udsat for en betydelig risiko for kulstoflækage.
(17)
De sektorer, der er opført i punkt 2 i bilaget bør anses for at være udsat for en betydelig risiko for kulstoflækage på grundlag af de kvalitative kriterier.
(18)
Da bilagets liste over sektorer og delsektorer, der anses for at være udsat for en betydelig risiko for kulstoflækage, skal gælde fra 2015-2019, bør denne afgørelse finde anvendelse fra den 1. januar 2015.
(19)
Af hensyn til retssikkerheden bør afgørelse 2010/2/EU ophæves med virkning fra den 1. januar 2015.
(20)
Foranstaltningerne i denne afgørelse er i overensstemmelse med udtalelse fra Udvalget for Klimaændringer -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Sektorerne og delsektorerne på listen i bilaget anses for at være udsat for en betydelig risiko for kulstoflækage.
Artikel 2
Afgørelse nr. 2010/2/EU ophæves med virkning fra den 1. januar 2015.
Artikel 3
Denne afgørelse anvendes fra den 1. januar 2015.
Artikel 4
Denne afgørelse er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 27. oktober 2014.
A BIZOTTSÁG HATÁROZATA
(2014. október 27.)
a CO2-kibocsátásáthelyezés kockázatának jelentős mértékben kitett ágazatok és alágazatok 2015-2019-es időszakra vonatkozó listájának a 2003/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv szerinti meghatározásáról
(az értesítés a C(2014) 7809. számú dokumentummal történt)
(EGT-vonatkozású szöveg)
(2014/746/EU)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel az üvegházhatást okozó gázok kibocsátási egységei Közösségen belüli kereskedelmi rendszerének létrehozásáról és a 96/61/EK tanácsi irányelv módosításáról szóló, 2003. október 13-i 2003/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvre (1) és különösen annak 10a. cikke (13) bekezdésére,
mivel:
(1)
A 2003/87/EK irányelv úgy rendelkezik, hogy az üvegházhatást okozó gázok kibocsátási egységeinek az Unió kibocsátáskereskedelmi rendszerének (EU ETS) hatálya alá tartozó létesítmények üzemeltetői számára történő kiosztásakor az árverés útján történő értékesítés legyen a követendő alapelv. A támogatható üzemeltetők azonban a 2003/87/EK irányelvben és a 2011/278/EU bizottsági határozatban (2) megállapított szabályoknak megfelelően 2013 és 2020 között továbbra is kapnak ingyenes kibocsátási egységeket.
(2)
Az uniós intézkedések eredményességét alááshatja, hogy nem létezik az éghajlatváltozásról szóló olyan nemzetközi megállapodás, amely a globális hőmérséklet-emelkedés maximumának 2 °C-ra való korlátozását tűzi ki. A kötelező erejű nemzetközi fellépések hiánya következtében nőhet az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásának mértéke azokban a harmadik országokban, amelyek iparára nem vonatkoznak hasonló szén-dioxid-kibocsátási korlátok („CO2-kibocsátásáthelyezés”). A kibocsátásáthelyezés kockázatának kezelése érdekében a 2003/87/EK irányelv úgy rendelkezik, hogy - a nemzetközi tárgyalások kimenetelétől függően - a Bizottság feladata meghatározni a CO2-kibocsátásáthelyezés kockázatának jelentős mértékben kitett ágazatok és alágazatok listáját (a továbbiakban: ágazatok és alágazatok listája). Az említett ágazatok és alágazatok ingyenes kibocsátási egységeket kapnak a 2003/87/EK irányelv és a 2011/278/EU bizottsági határozat alapján meghatározott azon mennyiség 100 %-ának erejéig, amelyre a 2003/87/EK rendelet 10a. cikkének (5) bekezdésében említett és a 2013/448/EU bizottsági határozat (3) II. mellékletében megállapított ágazatközi korrekciós tényezőt alkalmazták.
(3)
E tekintetben a Bizottság elemzést végzett arra vonatkozóan, hogy a kibocsátásáthelyezés kockázatának kitett ágazatok listáján szereplő ágazatok és alágazatok által előállított termékek világviszonylatban jelentős részét adó harmadik országok milyen mértékben kötelezik el magukat az üvegházhatású gázok kibocsátásának csökkentése mellett az említett érintett ágazatokban, valamint hogy az említett kötelezettségvállalások hasonlóak-e az Unió kötelezettségvállalásaihoz, és ugyanolyan időkereten belül hajták-e őket végre. A Bizottság az elemzés keretében azt is megvizsgálta, hogy az említett országokban található létesítmények hatékonysága milyen mértékben felel meg az uniós létesítmények hatékonyságának. A Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy az üvegházhatású gázok kibocsátásának csökkentésére tett kötelezettségvállalások nem hasonlíthatóak össze kellő mértékben, és ezért a CO2-hatékonyság összehasonlíthatósága nem releváns.
(4)
A CO2-kibocsátásáthelyezés kockázatának jelentős mértékben kitett ágazatok és alágazatok első, 2013-ra és 2014-re vonatkozó listáját a 2010/2/EU bizottsági határozat (4) hozta létre 2009-ben.
(5)
Az értékelést több mennyiségi és minőségi kritériumra, valamint az utóbbi három évből származó adatokra kell alapozni. Ebben az összefüggésben a Bizottság 2009., 2010. és 2011. év adatokat használt fel, mivel 2012. évi adatok csak bizonyos paraméterek esetében álltak rendelkezésre.
(6)
Az ágazatok és alágazatok listájának összeállításához a Bizottság felmérte az uniós gazdasági tevékenységek egységes ágazati osztályozási rendszerének négyjegyű szintjén (NACE-4), az 1893/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletnek (5) megfelelően meghatározott ágazatok és alágazatok CO2-kibocsátásáthelyezésnek való kitettségének kockázatát. A NACE négy számjegyű szintje biztosítja az ágazatok meghatározásához szükséges optimális adat-hozzáférhetőséget. Az ágazatok jelölése a NACE-osztályozás négy számjegyű szintjén, az alágazatok jelölése pedig az uniós ipari termelésre vonatkozó statisztikához alkalmazott, közvetlenül a NACE-osztályozásból eredő árubesorolás alapján, a CPA- vagy a Prodcom-nómenklatúra hat, illetve nyolc számjegyű szintjén történik.
(7)
Az ágazatokat először a 2003/87/EK irányelv 10a. cikkének (15) és (16) bekezdésében meghatározott mennyiségi kritériumok alapján értékelték. Az említett mennyiségi kritériumok alkalmazása érdekében a Bizottságnak meg kellett állapítania a 2003/87/EK irányelv végrehajtásából eredő közvetlen és közvetett többletköltségek összegét.
(8)
Az azon kibocsátásiegység-mennyiséghez kapcsolódó közvetlen többletköltségek, amelyet egy ágazatnak meg kellene vásárolnia abban az esetben, ha nem minősülne a CO2-kibocsátásáthelyezés kockázatának jelentős mértékben kitett ágazatnak, az ágazati szintű közvetlen CO2-kibocsátásokra vonatkozó adatok alapján kerültek kiszámításra. Az európai uniós ügyleti jegyzőkönyv (EUTL) adatai számítanak a létesítményszintű CO2-kibocsátásokra vonatkozó adatok legpontosabb és legátláthatóbb forrásának, ezért az ágazatok közvetlen költségének kiszámításához ezek szolgáltak alapul. Az EUTL-ben nem állnak rendelkezésre adatok azokra az ágazatokra és üvegházhatású gázokra vonatkozóan, amelyek csupán 2013. január 1-jétől tartoznak az EU ETS hatálya alá. A Bizottság ezért ezekben az esetekben a közvetlen CO2-kibocsátásokra vonatkozóan a tagállamok által a 2011/278/EU határozat szerinti nemzeti végrehajtási intézkedések keretében szolgáltatott adatokat használta fel.
(9)
A közvetett többletköltségek meghatározására a Bizottság adatokat kért a tagállamoktól az ágazati szintű villamosenergia-fogyasztásra vonatkozóan; ennek során biztosította, hogy a különböző NACE-kódokat érintő villamosenergia-fogyasztást ne vegyék számba kétszer. A Bizottság, annak érdekében, hogy meghatározza azokat a kibocsátásokat, amelyek a 2010/2/EU határozattal létrehozott listán szereplő különböző ágazatok által felhasznált villamos energia termeléséhez kapcsolódnak, a villamosenergia-termelés teljes energiahordozó-összetételéből származtatott átlagos kibocsátási tényezőt vette alapul, mivel úgy tekintette, hogy az alapul a legpontosabb adatokon. Az e határozat alapját képező értékelésekhez szintén ezt az átlagos kibocsátási tényezőt alkalmazta.
(10)
A közvetlen és közvetett többletköltségek meghatározásához továbbá a Bizottságnak meg kellett becsülnie az átlagos szén-dioxid-árat. Az ágazatok és alágazatok első listájának létrehozását megelőző értékelésekhez egy tonna CO2-egyenérték esetében 30 EUR becsült árat alkalmaztak. A 2010/2/EU határozat alkalmazási időszakában jelentős eltérés mutatkozott az értékelések céljára alkalmazott becsült szén-dioxid-ár és a tényleges ár között, amely lényegesen alacsonyabb volt. Mindazonáltal a Bizottság az „Éghajlat- és energiapolitikai keret a 2020-2030-as időszakra” című közleményében (6) javaslatot tett az üvegházhatásúgáz-kibocsátásnak 2030-ig legalább 40 %-kal történő, feltételekhez nem kötött csökkentésére (az 1990-es szinthez képest), valamint egy ennek megfelelő, megújuló energiaforrásokra irányuló célértékre. A Bizottság emellett egy piaci stabilizációs tartaléknak az EU ETS keretében történő létrehozását is javasolta. E körülmények fényében várható, hogy a szén-dioxid árát a jövőben erősebben befolyásolják a közép- és hosszú távú kibocsátáscsökkentések. Ezért az e határozat alapját képező értékelésekhez indokolt továbbra is az egy tonna CO2-egyenértékre vonatkozó 30 EUR-s becsült árat alkalmazni.
(11)
A közvetlen és közvetett többletköltségeket a bruttó hozzáadott érték részarányaként kell kiszámítani. A bruttó hozzáadott érték ágazati szintű becslése a vállalkozások szerkezeti statisztikáiról szóló Eurostat-adatok alapján történt.
(12)
Emellett a Bizottság az Eurostat COMEXT-adatbázisából kapott adatok alapján értékelte az egyes ágazatok és alágazatok kereskedelmi intenzitását.
(13)
A Bizottság összesen 245 ipari ágazatot és 24 alágazatot értékelt, amelyek a NACE osztályozási rendszer „Bányászat, kőfejtés”, illetve „Feldolgozóipar” ágazatához tartoznak. Az e határozat mellékletének 1. pontjában felsorolt ágazatok és alágazatok teljesítik a 2003/87/EK irányelv 10a. cikkének (15) és (16) bekezdésében meghatározott kritériumokat, és a CO2-kibocsátásáthelyezés kockázatának jelentős mértékben kitett ágazatnak kell tekinteni őket.
(14)
Több olyan ágazat esetében, amelyek a 2003/87/EK irányelv 10a. cikkének (15) és (16) bekezdésében foglalt mennyiségi kritériumok alapján nem minősültek a CO2-kibocsátásáthelyezés kockázatának jelentős mértékben kitett ágazatnak, a Bizottság a 10a. cikk (17) bekezdésében megállapított minőségi kritériumokon alapuló értékelést végzett. A minőségi értékelésre azokban az esetekben került sor, amikor az előző lista meghatározásával összefüggésben teljesültek a minőségi kritériumok, vagy ha ágazatok határesetnek minősültek, vagy ha ezt egy adott ágazat képviselője kérte.
(15)
A „Textilkikészítés” (NACE-kód: 13.30), az „Égetett agyag építőanyag gyártása” (NACE-kód: 23.32), az „Építési gipsztermék gyártása” (NACE-kód: 23.62), a „Vasöntés” (NACE-kód: 24.51) és a „Könnyűfémöntés” (NACE-kód: 24.53) elnevezésű ágazatok esetében az ágazatok és alágazatok előző listájának meghatározásával összefüggésben végzett, 2013-as és 2014-es évre vonatkozó minőségi értékeléseket a Bizottság frissítette. Ennek során megállapította, hogy továbbra is fennállnak azok a körülmények, amelyek indokolják az említett ágazatoknak az ágazatok és alágazatok listájára való felvételét. Ennélfogva az említett ágazatokat a 2015-2019 közötti időszakban is a CO2-kibocsátásáthelyezés kockázatának jelentős mértékben kitett ágazatnak kell tekinteni.
(16)
A „Malátagyártás” ágazat (NACE-kód: 11.06) minőségi értékelés tárgya lett, mivel a 2003/87/EK irányelv 10a. cikke (16) bekezdésének b) pontja tekintetében határesetet képviselt. Figyelembe véve a 2003/87/EK irányelv végrehajtásából eredő megnövekedett költségeket, az értékelés az az uniós ágazat esetében nagyfokú kereskedelmi intenzitást és a nyereségesség jelentős visszaesését mutatta. Az alacsony haszonkulcsok korlátozzák a létesítmények befektetési és kibocsátáscsökkentési kapacitását. Az említett tényezők összesített hatásait figyelembe véve ezt az ágazatot a CO2-kibocsátásáthelyezés kockázatának jelentős mértékben kitett ágazatnak kell tekinteni.
(17)
A melléklet 2. pontjában felsorolt ágazatokat a minőségi kritériumok alapján a CO2-kibocsátásáthelyezés kockázatának jelentős mértékben kitett ágazatnak kell tekinteni.
(18)
Mivel a CO2-kibocsátásáthelyezés kockázatának jelentős mértékben kitett ágazatoknak és alágazatoknak a mellékletben meghatározandó listája a 2015-2019 közötti időszakra érvényes, ezt a határozatot 2015. január 1-jétől kell alkalmazni.
(19)
A jogbiztonság és az egyértelműség érdekében a 2010/2/EK határozatot 2015. január 1-jével hatályon kívül kell helyezni.
(20)
Az e határozatban előírt intézkedések összhangban vannak az Éghajlatváltozási Bizottság véleményével,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
A mellékletben felsorolt ágazatok és alágazatok a CO2-kibocsátásáthelyezés kockázatának jelentős mértékben kitett ágazatnak és alágazatnak tekintendők.
2. cikk
A 2010/2/EK határozat 2015. január 1-jével hatályát veszti.
3. cikk
Ezt a határozatot 2015. január 1-jétől kell alkalmazni.
4. cikk
Ennek a határozatnak a tagállamok a címzettjei.
Kelt Brüsszelben, 2014. október 27-én.