EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 662/2014
af 15. maj 2014
om ændring af forordning (EU) nr. 525/2013 for så vidt angår den tekniske gennemførelse af Kyotoprotokollen til De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 192, stk. 1,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
efter høring af Regionsudvalget,
efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Den 8. december 2012 under den 8. samling vedtog partskonferencen under De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer (»UNFCCC«), der tjener som møde for parterne i Kyotoprotokollen, Doha-ændringen om Kyotoprotokollens anden forpligtelsesperiode, der starter den 1. januar 2013 og slutter den 31. december 2020 (herefter »Doha-ændringen«).
(2)
Artikel 4 i Kyotoprotokollen fastsætter, at parterne har mulighed for at opfylde deres forpligtelser efter artikel 3 i Kyotoprotokollen i fællesskab. På tidspunktet for vedtagelsen af Doha-ændringen erklærede Unionen og dens medlemsstater sammen med Kroatien og Island, at de kvantitative emissionsbegrænsnings- og reduktionsforpligtelser for Unionen, dens medlemsstater, Kroatien og Island for så vidt angår Kyotoprotokollens anden forpligtelsesperiode er baseret på den opfattelse, at disse vil blive opfyldt i fællesskab i overensstemmelse med artikel 4 i Kyotoprotokollen. Denne erklæring fremgår af konferencens rapport og blev godkendt af Rådet den 17. december 2012.
(3)
Ifølge Kyotoprotokollen skal parter, som har indgået en aftale om at opfylde deres forpligtelser efter artikel 3 i Kyotoprotokollen i fællesskab, i aftalen herom fastsætte det respektive emissionsniveau, der tildeles hver af dem. Ifølge Kyotoprotokollen skal parterne i en aftale om fælles opfyldelse meddele UNFCCC's sekretariat vilkårene i aftalen på datoen for deponeringen af deres acceptinstrumenter.
(4)
Indgåelsen af Doha-ændringen, gennemførelsen af tilhørende beslutninger truffet af partskonferencen under UNFCCC, der tjener som møde for parterne i Kyotoprotokollen, og en aftale om fælles opfyldelse forudsætter, at der fastlægges regler for at sikre den tekniske gennemførelse af Kyotoprotokollens anden forpligtelsesperiode i Unionen, herunder overgangen fra første til anden forpligtelsesperiode, for at muliggøre en effektiv aftale om fælles opfyldelse og for at sikre tilpasning til Unionens emissionshandelssystem (herefter »EU ETS«), der blev oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF (3) og Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 406/2009/EF (4).
(5)
I Kyotoprotokollens første forpligtelsesperiode blev de internationalt aftalte krav til regnskabsføring og forvaltning af emissioner og enheder og Unionens og dens medlemsstaters fælles opfyldelse gennemført i medfør af Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 280/2004/EF (5), Kommissionens forordning (EF) nr. 2216/2004 (6) og Kommissionens forordning (EU) nr. 920/2010 (7). Forordning (EF) nr. 2216/2004 og (EU) nr. 920/2010 er erstattet af Kommissionens forordning (EU) nr. 389/2013 (8), som indeholder bestemmelser om administration af enheder i forbindelse med gennemførelsen og anvendelsen af EU ETS, og beslutning nr. 406/2009/EF. Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 525/2013 (9), der blev vedtaget for nylig, og som ophævede og trådte i stedet for beslutning nr. 280/2004/EF, indeholder ikke det retsgrundlag, der ville sætte Kommissionen i stand til at vedtage de nødvendige tekniske gennemførelsesregler for Kyotoprotokollens anden forpligtelsesperiode i overensstemmelse med Doha-ændringens betingelser, beslutningerne truffet af partskonferencen under UNFCCC, der tjener som møde for parterne i Kyotoprotokollen, og en aftale om fælles opfyldelse.
(6)
Hvis en medlemsstat er alvorligt belastet af en specifik og usædvanlig situation, herunder uoverensstemmelser i bogføringen med hensyn til at bringe gennemførelsen af Unionens lovgivning på linje med de bestemmelser, der er vedtaget inden for rammerne af Kyotoprotokollen, uden at dette berører opfyldelsen af medlemsstatens forpligtelser i henhold til beslutning nr. 406/2009/EF, bør Kommissionen med forbehold af disponible enheder ved udgangen af Kyotoprotokollens anden forpligtelsesperiode vedtage foranstaltninger til at imødegå denne situation ved hjælp af en overførsel af godkendte emissionsreduktioner (CER'er), emissionsreduktionsenheder (ERU'er) eller tildelte emissionsenheder (AAU'er) fra EU-registret til den pågældende medlemsstats register.
(7)
For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af artikel 10, stk. 7, i forordning (EU) nr. 525/2013 bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 (10).
(8)
Beslutning 1/CMP.8 fra partskonferencen under UNFCCC, der tjener som møde for parterne i Kyotoprotokollen (beslutning 1/CMP.8), ændrer reglerne for fastsættelse af betingelserne for deltagelse i de fleksible mekanismer i Kyotoprotokollens anden forpligtelsesperiode. Den fastsætter også lofter for fremførsel af enheder fra første til anden forpligtelsesperiode og indeholder et krav om, at hver part skal oprette en konto for den foregående periodes overskud. Endvidere fastsættes det i beslutningen, at der lægges en afgift på 2 % på indtægterne fra de første internationale overførsler af AAU'er og på udstedelsen af ERU'er til fælles gennemførelse af projekter umiddelbart efter konvertering til ERU'er af AAU'er eller af optagsenheder (RMU'er), som parter tidligere var i besiddelse af. Yderligere regler for gennemførelsen af Kyotoprotokollens anden forpligtelsesperiode er i øjeblikket under forhandling.
(9)
I de delegerede retsakter, der skal vedtages i henhold til denne forordning, bør Kommissionen fastsætte en clearingproces ved udgangen af Kyotoprotokollens anden forpligtelsesperiode, hvorved eventuelle nettooverførsler af de årlige emissionstildelinger i overensstemmelse med beslutning nr. 406/2009/EF og eventuelle nettooverførsler af kvoter med tredjelande, der deltager i EU ETS og ikke er parter i en aftale om fælles opfyldelse med Unionen og dens medlemsstater, efterfølges af en overførsel af et tilsvarende antal AAU'er.
(10)
De relevante internationale bestemmelser for beregning af emissioner og fremskridt med hensyn til opfyldelse af forpligtelserne forventes vedtaget på den næste klimakonference, der skal afholdes i Lima i december 2014. Unionen og dens medlemsstater bør arbejde sammen med tredjelande for at hjælpe med at sikre dette.
(11)
I medfør af beslutning 1/CMP.8, hvorefter parterne skal tage deres forpligtelser i anden forpligtelsesperiode op til overvejelse senest i 2014, kan det overvejes at annullere en række AAU'er, CER'er og ERU'er for at øge ambitionen for deres forpligtelser.
(12)
For at opnå et sæt sammenhængende regler til at sikre den tekniske gennemførelse af Kyotoprotokollens anden forpligtelsesperiode i Unionen, herunder overgangen fra første til anden forpligtelsesperiode, muliggøre en effektivt fungerende fælles opfyldelse af Unionens, dens medlemsstaters og Islands forpligtelser i anden forpligtelsesperiode og sikre tilpasning til driften af EU ETS og beslutning nr. 406/2009/EF bør beføjelsen til at vedtage retsakter delegeres til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 290 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde fra datoen for Unionens indgåelse af Doha-ændringen til udgangen af den supplerende periode til opfyldelse af forpligtelserne i Kyotoprotokollens anden forpligtelsesperiode. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau. Kommissionen bør i forbindelse med forberedelsen og udarbejdelsen af delegerede retsakter sørge for samtidig, rettidig og hensigtsmæssig fremsendelse af relevante dokumenter til Europa-Parlamentet og Rådet, samt at de er i overensstemmelse med internationalt aftalte regnskabsmæssige krav, en aftale om fælles opfyldelse, der er indgået mellem Unionen, dens medlemsstater og tredjelande i henhold til Kyotoprotokollens artikel 3 og 4, og relevant EU-lovgivning,
(13)
I Rådets konklusioner af 9. marts 2012 hedder det, at Unionens kvantitative emissionsbegrænsnings- eller reduktionsforpligtelser i anden forpligtelsesperiode er fastsat på grundlag af Unionens samlede drivhusgasemissioner, som er tilladt i perioden 2013-2020 under Unionens klima- og energilovpakke, hvorved de afspejler Unionens ensidige forpligtelse til en reduktion på 20 % senest i 2020, og det bekræftes i den forbindelse, at de enkelte medlemsstaters emissionsreduktionsforpligtelser med denne tilgang ikke bør overstige deres forpligtelser i henhold til EU-lovgivningen.
(14)
Overholdelse af de lofter, der er fastsat i de relevante beslutninger truffet af organer under UNFCCC eller Kyotoprotokollen om fremførsel af ERU'er og CER'er fra første til anden forpligtelsesperiode, bør sikres.
(15)
Forordning (EU) nr. 525/2013 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
I forordning (EU) nr. 525/2013 foretages følgende ændringer:
1)
I artikel 3 indsættes følgende numre:
»13a) »reserve for forpligtelsesperioden« eller »CPR«: reserve oprettet i medfør af bilaget til beslutning 11/CMP.1 eller andre relevante beslutninger truffet af organer under UNFCCC eller Kyotoprotokollen
13b) »reserve for den foregående periodes overskud« eller »PPSR«: konto oprettet i medfør af beslutning 1/CMP.8 fra partskonferencen under UNFCCC, der tjener som møde for parterne i Kyotoprotokollen (beslutning 1/CMP.8) eller andre relevante beslutninger truffet af organer under UNFCCC eller Kyotoprotokollen
13c) »aftale om fælles opfyldelse«: vilkårene i en aftale i overensstemmelse med artikel 4 i Kyotoprotokollen mellem Unionen, dens medlemsstater og et tredjeland med henblik på opfyldelse i fællesskab af deres forpligtelser efter artikel 3 i Kyotoprotokollen i anden forpligtelsesperiode«.
2)
I artikel 10 foretages følgende ændringer:
a)
I stk. 1 tilføjes følgende afsnit:
»Unionen og medlemsstaterne skal hver i deres respektive registre, der er oprettet i medfør af første afsnit, bogføre deres respektive tildelte emissioner i Kyotoprotokollens anden forpligtelsesperiode og foretage de i første afsnit nævnte transaktioner i overensstemmelse med beslutning 1/CMP.8 eller andre relevante beslutninger truffet af organer under UNFCCC eller Kyotoprotokollen og med en aftale om fælles opfyldelse. Med henblik herpå skal Unionen og medlemsstaterne hver i deres respektive registre:
-
oprette og forvalte partskonti, herunder en depotkonto, og udstede et antal AAU'er, svarende til deres respektive tildelte emissioner for Kyotoprotokollens anden forpligtelsesperiode, til disse partskonti
-
bogføre udstedelse, besiddelse, overførsel, erhvervelse, annullering, tilbagetrækning og erstatning af eller ændring af udløbsdatoen for - alt efter hvad der er relevant - AAU'er, RMU'er, ERU'er, CER'er, tCER'er og lCER'er, der er opført i deres respektive registre for Kyotoprotokollens anden forpligtelsesperiode
-
oprette og vedligeholde en reserve for forpligtelsesperioden
-
fremføre AAU'er, CER'er og ERU'er, der er opført i deres respektive registre, fra Kyotoprotokollens første til anden forpligtelsesperiode, og oprette en reserve for den foregående periodes overskud og forvalte AAU'er i denne reserve
-
bogføre overførslen af AAU'er eller ERU'er i form af en afgift på indtægterne fra udstedelse af ERU'er og den første internationale overførsel af AAU'er.«
b)
der tilføjes følgende stykker:
»5. Kommissionen bemyndiges også til at vedtage delegerede retsakter efter artikel 25 med henblik på ved hjælp af Unionens og medlemsstaternes registre at sørge for den nødvendige tekniske gennemførelse af Kyotoprotokollen i henhold til beslutning 1/CMP.8 eller til andre relevante beslutninger truffet af organer under UNFCCC eller Kyotoprotokollen og af en aftale om fælles opfyldelse, jf. stk. 1.
6. Kommissionen bemyndiges endvidere til at vedtage delegerede retsakter efter artikel 25 for at sikre:
-
at eventuelle nettooverførsler af de årlige emissionstildelinger i overensstemmelse med beslutning nr. 406/2009/EF og eventuelle nettooverførsler af kvoter med tredjelande, der deltager i Unionens emissionshandelssystem oprettet ved direktiv 2003/87/EF og ikke er parter i en aftale om fælles opfyldelse, efterfølges af en overførsel af et tilsvarende antal AAU'er gennem en clearingproces ved udgangen af Kyotoprotokollens anden forpligtelsesperiode
-
at de transaktioner, som er nødvendige for at tilpasse anvendelsen af de lofter, der er fastsat ved de relevante beslutninger truffet af organer under UNFCCC eller Kyotoprotokollen om fremførsel af ERU'er og CER'er fra Kyotoprotokollens første til anden forpligtelsesperiode, til gennemførelsen af artikel 11a i direktiv 2003/87/EF, gennemføres; sådanne transaktioner berører ikke medlemsstaternes mulighed for at fremføre yderligere ERU'er og CER'er fra første til anden forpligtelsesperiode med henblik på andre formål, forudsat at lofterne for fremførsel af ERU'er og CER'er fra Kyotoprotokollens første til anden forpligtelsesperiode ikke overskrides.
7. Hvis en medlemsstat er alvorligt belastet af en specifik og usædvanlig situation, herunder uoverensstemmelser i bogføringen med hensyn til at bringe gennemførelsen af Unionens lovgivning på linje med de bestemmelser, der er vedtaget inden for rammerne af Kyotoprotokollen, kan Kommissionen med forbehold af disponible enheder ved udgangen af Kyotoprotokollens anden forpligtelsesperiode vedtage foranstaltninger til at imødegå denne situation. Med henblik herpå tillægges Kommissionen beføjelser til at vedtage gennemførelsesretsakter for at overføre CER'er, ERU'er og AAU'er fra EU-registret til den pågældende medlemsstats register. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 26, stk. 2. Beføjelsen til at vedtage disse gennemførelsesretsakter tillægges Kommissionen fra datoen for Unionens indgåelse af Doha-ændringen til Kyotoprotokollen.
8. Når Kommissionen vedtager delegerede retsakter i henhold til stk. 5 og 6, skal den sikre overensstemmelse med direktiv 2003/87/EF og beslutning 406/2009/EF og en konsekvent gennemførelse af internationalt aftalte regnskabsføringskrav, optimere gennemsigtigheden og sikre, at Unionens og medlemsstaternes bogføring af AAU'er, RMU'er, ERU'er, CER'er, tCER'er og lCER'er er korrekt, samtidig med at administrative byrder og omkostninger så vidt muligt undgås, herunder dem, der vedrører afgifter på indtægterne og udvikling og vedligeholdelse af it. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen følger sin sædvanlige praksis og gennemfører høringer med eksperter, herunder eksperter fra medlemsstaterne, før den vedtager disse delegerede retsakter.«.
3)
I artikel 11 tilføjes følgende stykke:
»3. Unionen og medlemsstaterne skal hver ved udgangen af Kyotoprotokollens anden forpligtelsesperiode og i overensstemmelse med beslutning 1/CMP.8 eller andre relevante beslutninger truffet af organer under UNFCCC eller Kyotoprotokollen og med en aftale om fælles opfyldelse i deres respektive registre tilbagetrække AAU'er, RMU'er, ERU'er, CER'er, tCER'er eller lCER'er svarende til de emissioner af drivhusgasser fra kilder og dræn, der er omfattet af deres respektive tildelte emissioner.«.
4)
I artikel 25 foretages følgende ændringer:
a)
i stk. 2 affattes første punktum således:
»Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 6 og 7 og artikel 10, stk. 4, tillægges Kommissionen for en periode på fem år fra den 8. juli 2013.«
b)
der indsættes følgende stykke:
»2a. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 10, stk. 5 og 6, tillægges Kommissionen fra datoen for Unionens indgåelse af Doha-ændringen til Kyotoprotokollen til udgangen af den supplerende periode til opfyldelse af forpligtelserne i Kyotoprotokollens anden forpligtelsesperiode.«
5)
I artikel 26 tilføjes følgende stykke:
»3. For så vidt angår artikel 10, stk. 7, hvor udvalget ikke afgiver udtalelse, vedtager Kommissionen ikke udkastet til gennemførelsesretsakt, og artikel 5, stk. 4, tredje afsnit, i forordning (EU) nr. 182/2011 anvendes.«
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 15. maj 2014.
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 662/2014/EU RENDELETE
(2014. május 15.)
az 525/2013/EU rendeletnek az Egyesült Nemzetek Éghajlat-változási Keretegyezményéhez csatolt Kiotói Jegyzőkönyv technikai végrehajtása tekintetében történő módosításáról
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 192. cikke (1) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
a jogalkotási aktus tervezete nemzeti parlamenteknek való megküldését követően,
tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (1),
a Régiók Bizottságával folytatott konzultációt követően,
rendes jogalkotási eljárás keretében (2),
mivel:
(1)
2012. december 8-án az ENSZ Éghajlat-változási Keretegyezménye (UNFCCC) Feleinek a Kiotói Jegyzőkönyv részes feleinek találkozójául szolgáló Konferenciája a 8. ülésén elfogadta a dohai módosítást, amely létrehozza a Kiotói Jegyzőkönyv második kötelezettségvállalási időszakát, amely 2013. január 1-jétől2020. december 31-ig tart (a továbbiakban: a dohai módosítás).
(2)
A Kiotói Jegyzőkönyv 4. cikke biztosítja a felek számára annak lehetőségét, hogy a Kiotói Jegyzőkönyv 3. cikke szerinti kötelezettségvállalásaikat közösen teljesítsék. A dohai módosítás elfogadásakor az Unió és tagállamai, valamint Horvátország és Izland kinyilvánította, hogy a Kiotói Jegyzőkönyv szerinti második kötelezettségvállalási időszakban az Unióra és tagállamaira, Horvátországra és Izlandra vonatkozó, a kibocsátás meghatározott mennyiségű korlátozására és csökkentésére vonatkozó kötelezettségvállalások azon a megállapodáson alapulnak, hogy ezeket a Kiotói Jegyzőkönyv 4. cikkével összhangban közösen fogják teljesíteni. A konferenciáról szóló jelentés tartalmazza ezt a nyilatkozatot, amelyet a Tanács 2012. december 17-én jóváhagyott.
(3)
A Kiotói Jegyzőkönyv előírja, hogy azok a részes felek, amelyek megállapodást kötöttek a Kiotói Jegyzőkönyv 3. cikke szerinti kötelezettségvállalásaik közösen történő teljesítése céljából, határozzák meg e megállapodásban a számukra előírt kibocsátási szintet. A Kiotói Jegyzőkönyv értelmében a közös teljesítési megállapodásokban részt vevő felek az elfogadási okiratuk letétbe helyezésekor kötelesek értesíteni az UNFCCC titkárságát a megállapodásban foglalt feltételekről.
(4)
A dohai módosítás jóváhagyása, az UNFCCC Feleinek a Kiotói Jegyzőkönyv részes feleinek találkozójául szolgáló Konferenciáján elfogadott, kapcsolódó határozatok végrehajtása, valamint a létrehozandó közös teljesítési megállapodás szükségessé teszik olyan szabályok létrehozását, amelyek egyrészt biztosítják a Kiotói Jegyzőkönyv második kötelezettségvállalási időszakának az Unióban való technikai végrehajtását - ideértve az első és a második kötelezettségvállalási időszak közötti átmenetet is -, másrészt lehetővé teszik a közös teljesítési megállapodás hatékony működését, harmadrészt pedig garantálják, hogy az említett megállapodás összhangban álljon a 2003/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (3) és a 406/2009/EK európai parlamenti és tanácsi határozattal (4) létrehozott uniós kibocsátáskereskedelmi rendszer (EU ETS) működésével.
(5)
A Kiotói Jegyzőkönyv első kötelezettségvállalási időszaka során a kibocsátások és az egységek elszámolására és kezelésére, valamint az Unió, a tagállamok és Izland által vállalt kötelezettségek közös teljesítésére vonatkozó nemzetközileg elfogadott követelmények végrehajtására a 280/2004/EK európai parlamenti és tanácsi határozat (5), a 2216/2004/EK bizottsági rendelet (6), és a 920/2010/EU bizottsági rendelet (7) alapján került sor. A 2216/2004/EK és a 920/2010/EU rendeletet a 389/2013/EU bizottsági rendelet (8) váltotta fel, amely jelenleg az EU ETS és a 2009/406/EK határozat végrehajtásával és működésével kapcsolatos egységkezelési rendelkezéseket tartalmaz. A közelmúltban elfogadott, a 280/2004/EK határozatot hatályon kívül helyező és felváltó 525/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (9) nem tartalmaz olyan jogalapot, amely felhatalmazná a Bizottságot arra, hogy a Kiotói Jegyzőkönyv második kötelezettségvállalási időszaka tekintetében elfogadja a szükséges technikai végrehajtási szabályokat a dohai módosítás feltételeinek, a Kiotói Jegyzőkönyv részes feleinek találkozójául szolgáló UNFCCC Feleinek Konferenciáján elfogadott határozatoknak, valamint a közös teljesítési megállapodás feltételeinek megfelelően.
(6)
Amennyiben valamely tagállam egy sajátos és kivételes helyzet következtében súlyos hátrányt szenved, ideértve például az uniós jogszabályok végrehajtásának a Kiotói Jegyzőkönyv keretében elfogadott szabályokhoz való igazításában tapasztalható elszámolási következetlenségeket, a Bizottságnak - amennyiben a Kiotói Jegyzőkönyv második kötelezettségvállalási időszakának végén még rendelkezésre állnak egységek - a 406/2009/EK határozat szerinti tagállami kötelezettségek teljesítésének sérelme nélkül intézkedéseket kell hoznia a helyzet oly módon való kezelése érdekében, hogy az Unió kibocsátásiegység-forgalmi jegyzékéből igazolt kibocsátáscsökkentési egységeket (CER), kibocsátáscsökkentési egységeket (ERU) és kibocsátható mennyiségi egységeket (AUU) visz át az adott tagállam kibocsátásiegység-forgalmi jegyzékébe.
(7)
Az 525/2013/EU rendelet 10. cikke (7) bekezdésének végrehajtása egységes feltételeinek biztosítása érdekében a Bizottságra végrehajtási hatásköröket kell ruházni. Ezeket a 182/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek (10) megfelelően kell gyakorolni.
(8)
Az UNFCCC Feleinek a Kiotói Jegyzőkönyv részes feleinek találkozójaként szolgáló Konferenciája által elfogadott 1/CMP.8. sz. határozat (a továbbiakban: 1/CMP.8. sz. határozat) módosítja az annak megállapítására vonatkozó szabályokat, hogy egy adott fél a Kiotói Jegyzőkönyv második kötelezettségvállalási időszakában jogosult-e részt venni a rugalmas mechanizmusokban. A határozat emellett korlátokat határoz meg az első kötelezettségvállalási időszakból a másodikba átvihető egységekre vonatkozóan, továbbá előírja, hogy valamennyi részes félnek létre kell hoznia egy számlát az előző kötelezettségvállalási időszakból megmaradt tartalék számára. A határozat előírja továbbá, hogy az (AAU-k első nemzetközi átruházására és az együttes megvalósítású projektekért járó ERU-k kiadására 2 %-os, nyereségrész alapú illetéket kell kivetni közvetlenül a részes felek által korábban birtokolt kibocsátható mennyiségi egységek vagy eltávolítási egységek (RMU-k) kibocsátáscsökkentési egységekké való átalakítását követően. A Kiotói Jegyzőkönyv második kötelezettségvállalási időszakának végrehajtására vonatkozó további szabályokról jelenleg is folynak a tárgyalások.
(9)
Az e rendeletnek megfelelően elfogadandó, felhatalmazáson alapuló jogi aktusokban a Bizottságnak rendelkeznie kell egy a Kiotói Jegyzőkönyv második kötelezettségvállalási időszakának végén elvégezendő elszámolási folyamatról, amelynek keretében az éves kibocsátási jogosultságoknak a 406/2009/EK szerinti nettó átruházását, valamint a kibocsátási jogosultságoknak az EU ETS-ben részt vevő, de az Unióval és tagállamaival való közös teljesítési megállapodásban nem részes harmadik országokkal végrehajtott nettó átruházását a megfelelő mennyiségű kibocsátható mennyiségi egység átruházásának kell követnie.
(10)
A kibocsátások elszámolására és a kötelezettségvállalások teljesítése terén elért előrelépésekre vonatkozó nemzetközi szabályok elfogadására várhatóan a következő - 2014 decemberében Limában tartandó - éghajlat-változási konferencián kerül majd sor. Az Unió és tagállamai együttműködnek a harmadik országokkal ennek segítése érdekében.
(11)
Az 1/CMP.8. sz. határozat felszólítja a feleket, hogy legkésőbb 2014-ig vizsgálják meg újra a második kötelezettségvállalási időszakra vonatkozó kötelezettségvállalásaikat, és a még ambiciózusabb kötelezettségvállalás érdekében töröljenek bizonyos számú AUU-t, CER-t és ERU-t.
(12)
Az olyan következetes szabályok létrehozása érdekében, amelyek egyrészt biztosítják a Kiotói Jegyzőkönyv második kötelezettségvállalási időszakának az Unióban való technikai végrehajtását - beleértve az első és a második kötelezettségvállalási időszak közötti átmenetet -, másrészt lehetővé teszik az Unió, a tagállamai és Izland által a második kötelezettségvállalási időszak tekintetében vállalt kötelezettségek közös teljesítésére vonatkozó megállapodás hatékony működését, harmadrészt pedig garantálják, hogy az említett megállapodás összhangban álljon az EU ETS működésével és a 406/2009/EK határozattal, a Bizottságnak felhatalmazást kell kapnia arra, hogy a dohai módosítás Unió általi elfogadásának napjától a Kiotói Jegyzőkönyv második kötelezettségvállalási időszakának alapján vállalt kötelezettségek teljesítésére biztosított kiegészítő időszak végéig az Európai Unió működéséről szóló szerződés 290. cikkének megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el. Különösen fontos, hogy a Bizottság az előkészítő munka során megfelelő konzultációkat folytasson, többek között szakértői szinten is. A felhatalmazáson alapuló jogi aktus elkészítésekor és szövegezésekor a Bizottságnak gondoskodnia kell a vonatkozó dokumentumoknak az Európai Parlament és a Tanács részére történő egyidejű, időben történő és megfelelő továbbításáról, valamint arról, hogy e jogi aktusok összhangban legyenek a nemzetközileg elfogadott elszámolási követelményekkel, a Kiotói Jegyzőkönyv 3. és 4. cikke szerinti, az Unió, annak tagállamai és harmadik országok között létrejött közös teljesítési megállapodással és a vonatkozó uniós jogszabályokkal.
(13)
A Tanács a 2012. március 9-i következtetéseiben megállapította, hogy a második kötelezettségvállalási időszakra vonatkozó, mennyiségileg meghatározott kibocsátáskorlátozási és -csökkentési kötelezettséget az éghajlat-változási és energiaügyi uniós jogalkotási csomag értelmében a 2013-2020-as időszakban az Unióban kibocsátható teljes üvegházhatásúgáz-mennyiség alapján kell meghatározni, amely tükrözi az Unió azon egyoldalú kötelezettségvállalását, hogy 2020-ra 20 %-kal csökkenti a kibocsátásokat, és ezzel összefüggésben megerősítette, hogy e megközelítés alapján az egyes tagállamok kibocsátáscsökkentési kötelezettségei várhatóan nem fogják meghaladni az uniós jogszabályokban meghatározott kötelezettségeiket.
(14)
Biztosítani kell az UNFCCC és a Kiotói Jegyzőkönyv testületei által elfogadott, az ERU-knak és CER-eknek az első kötelezettségvállalási időszakból a másodikba való átviteléről szóló vonatkozó határozatokban megállapított korlátoknak való megfelelést.
(15)
Ezért az 525/2013/EU rendeletet ennek megfelelően módosítani kell,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Az 525/2013/EU rendelet a következőképpen módosul:
1.
A 3. cikk a következő pontokkal egészül ki:
„13a. »kötelezettségvállalási időszaki tartalék« vagy »CPR«: a 11/CMP.1. sz. határozat melléklete, illetve az UNFCCC vagy a Kiotói Jegyzőkönyv szerveinek bármely más vonatkozó határozata alapján létrehozott tartalék;
13b. »az előző kötelezettségvállalási időszakból megmaradt tartalék« vagy »PPSR«: az UNFCCC Feleinek a Kiotói Jegyzőkönyv részes feleinek találkozójaként szolgáló Konferenciája által elfogadott 1/CMP.8. sz. határozat, illetve az UNFCCC vagy a Kiotói Jegyzőkönyv testületeinek bármely más vonatkozó határozata alapján létrehozott számla;
13c. »közös teljesítési megállapodás«: a Kiotói Jegyzőkönyv 4. cikkének megfelelően az Unió, annak tagállamai és valamely harmadik ország között annak céljából kötött megállapodás, hogy a Kiotói Jegyzőkönyv 3. cikke szerinti kötelezettségvállalásaikat a második kötelezettségvállalási időszak vonatkozásában közösen teljesítsék;”.
2.
A 10. cikk a következőképpen módosul:
a)
az (1) bekezdés a következő albekezdéssel egészül ki:
„Az Unió és a tagállamok az első albekezdés alapján létrehozott kibocsátásiegység-forgalmi jegyzékeikben elszámolnak a Kiotói Jegyzőkönyv második kötelezettségvállalási időszakában számukra kiosztott kibocsátható mennyiségekkel, és elvégzik az első albekezdésben említett tranzakciókat, az 1/CMP.8. sz. határozatnak, az UNFCCC vagy a Kiotói Jegyzőkönyv testületei által hozott bármely más vonatkozó határozatnak, illetve a közös teljesítési megállapodásnak megfelelően. Ennek céljából az Unió és a tagállamok a saját kibocsátásiegység-forgalmi jegyzékeikben:
-
részesfél-számlákat hoznak létre és kezelnek, egy letéti számlát is beleértve, és a részesfél-számlákra a Kiotói Jegyzőkönyv második kötelezettségvállalási időszaka tekintetében számukra kiosztott kibocsátható mennyiségeknek megfelelő mennyiségű AAU-t adnak ki,
-
elszámolnak a Kiotói Jegyzőkönyv második kötelezettségvállalási időszaka tekintetében a saját kibocsátásiegység-forgalmi jegyzékeikben szereplő AUU-k, eltávolítási egységek, ERU-k, CER-ek, igazolt időszakos kibocsátáscsökkentési egységek és igazolt tartós kibocsátáscsökkentési egységek kiadásával, birtoklásával, átruházásával, megszerzésével, törlésével, visszavonásával, helyettesítésével vagy lejárati idejük megváltozásával,
-
kötelezettségvállalási időszaki tartalékot hoznak létre és tartanak fenn,
-
a saját kibocsátásiegység-forgalmi jegyzékeikben szereplő AUU-kat, CER-eket és ERU-kat visznek át a Kiotói Jegyzőkönyv első kötelezettségvállalási időszakából a második kötelezettségvállalási időszakába, valamint létrehozzák az előző kötelezettségvállalási időszakból megmaradt tartalékot és kezelik az abban szereplő AUU-kat,
-
AUU-k vagy CER-ek átruházása esetén nyereségrészt számolnak el a CER-ek kiadását és az AUU-k első nemzetközi átruházását követően.”;
b)
a szöveg a következő bekezdésekkel egészül ki:
„(5) A Bizottság felhatalmazást kap továbbá arra, hogy a 25. cikknek megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el annak érdekében, hogy az Unió és a tagállamok kibocsátásiegység-forgalmi jegyzéke révén biztosítsa a Kiotói Jegyzőkönyvnek az 1/CMP.8. sz. határozat, illetve az UNFCCC vagy a Kiotói Jegyzőkönyv testületeinek bármely más vonatkozó határozata, valamint a közös teljesítési megállapodás alapján történő szükséges technikai végrehajtását, az (1) bekezdésnek megfelelően.
(6) A Bizottság felhatalmazást kap továbbá arra, hogy a 25. cikknek megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el annak érdekében, hogy:
-
az éves kibocsátási jogosultságoknak a 406/2009/EK határozattal összhangban történő nettó átruházását, valamint a kibocsátási jogosultságoknak az üvegházhatást okozó gázok kibocsátási egységei Unión belüli kereskedelme céljából a 2003/87/EK irányelv által létrehozott rendszerben részt vevő, de a közös teljesítési megállapodásban nem részes harmadik országokkal végrehajtott nettó átruházását a megfelelő mennyiségű AUU átruházása kövesse egy a Kiotói Jegyzőkönyv második kötelezettségvállalási időszakának végén elvégzendő elszámolási folyamat útján,
-
el lehessen végezni azokat a tranzakciókat, amelyekre annak érdekében van szükség, hogy az ERU-knak és CER-eknek a Kiotói Jegyzőkönyv első kötelezettségvállalási időszakából a másodikba való átvitelére vonatkozóan az UNFCCC vagy a Kiotói Jegyzőkönyv testületei által elfogadott határozatokban megállapított korlátok alkalmazását hozzá lehessen igazítani a 2003/87/EK irányelv 11a. cikkéhez; ezek a tranzakciók nem érintik a tagállamok azon lehetőségét, hogy az említett korlátokon belül más célból ERU-kat és CER-eket vigyenek át a Kiotói Jegyzőkönyv első kötelezettségvállalási időszakból a másodikba.
(7) Amennyiben valamely tagállam egy sajátos és kivételes helyzet következtében súlyos hátrányt szenved, ideértve például az európai uniós jogszabályok végrehajtásának a Kiotói Jegyzőkönyv keretében elfogadott szabályokhoz való igazításában tapasztalható elszámolási következetlenségeket, a Bizottság a Kiotói Jegyzőkönyv második kötelezettségvállalási időszakának végén még rendelkezésre álló egységek függvényében intézkedéseket hozhat a helyzet kezelése érdekében. E célból a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy végrehajtási jogi aktusok elfogadása révén az Unió kibocsátásiegység-forgalmi jegyzékéből CER-eket, ERU-kat és AUU-kat vigyen át az adott tagállam kibocsátásiegység-forgalmi jegyzékébe. Ezeket a végrehajtási jogi aktusokat a 26. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárásnak megfelelően kell elfogadni. Az említett végrehajtási jogi aktusok elfogadására a Bizottságnak adott felhatalmazás attól az időponttól hatályos, amikor az Unió elfogadja a Kiotói Jegyzőkönyv dohai módosítását.
(8) Az (5) és (6) bekezdésben említett, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadása során a Bizottság egyaránt biztosítja a 2003/87/EK irányelvnek és a 406/2009/EK határozatnak való megfelelést és a nemzetközileg elfogadott elszámolási követelmények következetes végrehajtását, továbbá gondoskodik az átláthatóságról és garantálja az AUU-knak, az eltávolítási egységeknek, az ERU-knak, a CER-eknek, az igazolt időszakos kibocsátáscsökkentési egységeknek és az igazolt tartós kibocsátáscsökkentési egységeknek az Unió és a tagállamok általi pontos elszámolását, miközben a lehető legnagyobb mértékben elkerüli az adminisztratív terheket és költségeket, ideértve a nyereségrészhez, valamint az informatikai eszközök fejlesztéséhez és karbantartásához kapcsolódó adminisztratív terheket és költségeket is. Kiemelten fontos, hogy a Bizottság a felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadását megelőzően a szokásos gyakorlat szerint járjon el, és konzultáljon szakértőkkel, így a tagállamok szakértőivel is.”
3.
A 11. cikk a következő bekezdéssel egészül ki:
„(3) Az Unió és a tagállamok a Kiotói Jegyzőkönyv második kötelezettségvállalási időszakának végén - az 1/CMP.8. sz. határozatnak, illetve az UNFCCC vagy a Kiotói Jegyzőkönyv testületei által elfogadott más vonatkozó határozatoknak, valamint a közös teljesítési megállapodásnak megfelelően - az üvegházhatású gázoknak a kibocsátható mennyiségeik által lefedett forrásonkénti kibocsátásával és nyelőnkénti eltávolításával egyenértékű mennyiségben visszavonják a saját kibocsátásiegység-forgalmi jegyzékeikből az AUU-kat, eltávolítási egységeket, ERU-kat, CER-eket, igazolt időszakos kibocsátáscsökkentési egységeket és igazolt tartós kibocsátáscsökkentési egységeket.”
4.
A 25. cikk a következőképpen módosul:
a)
a (2) bekezdésben az első mondat helyébe következő szöveg lép:
„A Bizottságnak a 6. és 7. cikkben, valamint a 10. cikk (4) bekezdésében említett, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására vonatkozó felhatalmazása ötéves időtartamra szól 2013. július 8-tól kezdődő hatállyal.”;
b)
a cikk a következő bekezdéssel egészül ki:
„(2a) A Bizottságnak a 10. cikk (5) és (6) bekezdésében említett, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására vonatkozó felhatalmazása a Kiotói Jegyzőkönyv dohai módosításának az Unió általi elfogadásának napjától a Kiotói Jegyzőkönyv második kötelezettségvállalási időszaka alapján vállalt kötelezettségek teljesítésére biztosított kiegészítő időszak végéig marad hatályban.”
5.
A 26. cikk a következő bekezdéssel egészül ki:
„(3) Ha a bizottság a 10. cikk (7) bekezdésében említett jogi aktusok esetében nem nyilvánít véleményt, a Bizottság nem fogadja el a végrehajtási jogi aktus tervezetét, és a 182/2011/EU rendelet 5. cikke (4) bekezdésének harmadik albekezdését kell alkalmazni.”
2. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2014. május 15-én.