RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 967/2012
af 9. oktober 2012
om ændring af gennemførelsesforordning (EU) nr. 282/2011 for så vidt angår særordninger for ikke-etablerede afgiftspligtige personer, der leverer teleydelser, radio- og tv-spredningstjenester eller elektroniske tjenesteydelser til ikke-afgiftspligtige personer
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (1), særlig artikel 397,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I direktiv 2006/112/EF fastsættes det, at alle teleydelser, radio- og tv-spredningstjenester og elektroniske tjenesteydelser fra den 1. januar 2015 skal beskattes i den medlemsstat, hvor kunden er etableret eller har sin bopæl eller sit sædvanlige opholdssted (i det følgende benævnt »forbrugsmedlemsstaten«), uanset hvor den afgiftspligtige person, der leverer disse tjenesteydelser, er etableret.
(2)
For at lette overholdelsen af de fiskale forpligtelser i de tilfælde, hvor sådanne tjenesteydelser leveres til ikke-afgiftspligtige personer, er der indført en særordning for afgiftspligtige personer, der er etableret i Fællesskabet, men ikke i den medlemsstat, hvor tjenesteydelserne leveres (i det følgende benævnt »EU-ordningen«). Den anden gældende særordning for afgiftspligtige personer, der ikke er etableret i Fællesskabet (i det følgende benævnt »ikke-EU-ordningen«), er blevet udvidet til at omfatte alle de pågældende tjenesteydelser. Dette vil gøre det muligt for ikke-etablerede afgiftspligtige personer at udpege en identifikationsmedlemsstat som ét samlet elektronisk kontaktsted for identifikation og angivelse af merværdiafgift (moms).
(3)
En afgiftspligtig person med hjemsteder og forretningssteder i mere end én medlemsstat bør inden for rammerne af EU-ordningen kunne udpege en hvilken som helst af de pågældende medlemsstater som identifikationsmedlemsstat, medmindre vedkommende har hjemstedet for sin økonomiske virksomhed i Fællesskabet. I så tilfælde er identifikationsmedlemsstaten den medlemsstat, hvor den afgiftspligtige person har hjemstedet for sin økonomiske virksomhed.
(4)
For at undgå uforholdsmæssige byrder for afgiftspligtige personer, der anvender EU-ordningen, bør det præciseres, hvordan der kan foretages en ændring af identifikationsmedlemsstaten i de tilfælde, hvor den afgiftspligtige person flytter sit faste forretningssted eller hjemstedet for sin økonomiske virksomhed på en sådan måde, at en ændring af identifikationsmedlemsstaten er nødvendig, for at vedkommende fortsat kan anvende ordningen.
(5)
Teleydelser, radio- og tv-spredningstjenester og elektroniske tjenesteydelser, der leveres i medlemsstater, hvor den afgiftspligtige person har etableret hjemstedet for sin økonomiske virksomhed eller har et fast forretningssted, er ikke omfattet af nogen af særordningerne. Det bør gøres klart, at sådanne leverancer bør angives direkte til den pågældende medlemsstat.
(6)
Eftersom begge særordninger er frivillige, kan en ikke-etableret afgiftspligtig person til enhver tid beslutte, at vedkommende vil ophøre med at anvende dem. Det er nødvendigt at fastlægge, fra hvilket tidspunkt sådanne beslutninger gælder.
(7)
For at undgå unødige byrder for skattemyndighederne bør en afgiftspligtig person, der beslutter at ophøre med at anvende en af særordningerne, imidlertid i et vist tidsrum udelukkes fra igen at deltage i den pågældende ordning.
(8)
Identifikationsmedlemsstaten er afhængig af de oplysninger, som den modtager fra den afgiftspligtige person, for at kunne holde registreringsoplysningerne i sin database opdateret. For at sikre, at databaserne straks opdateres, er det nødvendigt at fastlægge en frist for, hvornår den afgiftspligtige person, der anvender særordningerne, bør meddele enhver relevant oplysning om ophør eller ændring af virksomhed og om ændring af enhver allerede meddelt relevant oplysning.
(9)
En ikke-etableret afgiftspligtig person, der ønsker at gøre brug af en særordning, skal være tildelt et momsregistreringsnummer. For at undgå, at afgiftspligtige personer, som allerede er momsregistreret, utilsigtet bruger særordningerne retroaktivt, skal det præciseres, fra hvilket tidspunkt særordningerne bør gælde.
(10)
For at undgå tvivl med hensyn til, hvilken medlemsstat, der har jurisdiktion bør det fastlægges, hvilken medlemsstat der kan udelukke en afgiftspligtig person fra at anvende en særordning. Omstændighederne under hvilke denne medlemsstat skal træffe afgørelse om eksklusion bør også fastlægges, ligesom det bør fastlægges fra hvilket tidspunkt den pågældende afgørelse gælder.
(11)
Spørgsmålet om, hvornår en ikke-etableret afgiftspligtig person, som anvender en af særordningerne, vil kunne anses for at have bragt sin virksomhed under den pågældende ordning til ophør bør præciseres ligesom spørgsmålet om hvornår en ikke-etableret afgiftspligtig person kan anses for til stadighed at undlade at overholde reglerne.
(12)
For at fremme overholdelse og undgå unødige byrder for skattemyndighederne bør en afgiftspligtig person, der er udelukket fra en af særordningerne, fordi vedkommende til stadighed har undladt at overholde reglerne, i et vist tidsrum udelukkes fra igen at deltage i disse ordninger.
(13)
I de tilfælde, hvor en afgiftspligtig person ophører med at anvende eller udelukkes fra en af særordningerne eller ændrer identifikationsmedlemsstat, bør det præciseres, at alle afgiftsmæssige forpligtelser vedrørende angivelsesperioder forud for ophøret, udelukkelsen eller ændringen skal afvikles med den medlemsstat, der var identifikationsmedlemsstat forud for ophøret, udelukkelsen eller ændringen.
(14)
Hver angivelsesperiode bør behandles særskilt, således at forbrugsmedlemsstatens kontrol lettes, og der bør kun ændres i den pågældende momsangivelse.
(15)
Af kontrolhensyn er det hensigtsmæssigt at kræve, at ikke-etablerede afgiftspligtige personer indsender momsangivelser til identifikationsmedlemsstaten, selv når der ikke er leveret tjenesteydelser i angivelsesperioden. Det bør også præciseres, at det nøjagtige momsbeløb skal angives uden afrunding.
(16)
Det er for ændringer af momsangivelsen nødvendigt at fastlægge en frist for, hvornår angivelser skal indsendes elektronisk til identifikationsmedlemsstaten. Forbrugsmedlemsstater bør under alle omstændigheder kunne godtage eller anmode om relevante oplysninger direkte fra den afgiftspligtige person og foretage momsansættelser i overensstemmelse med deres nationale regler.
(17)
Hvis identifikationsmedlemsstaten ikke har euroen som sin valuta, bør ikke-etablerede afgiftspligtige personer være bundet af den pågældende medlemsstats afgørelse om, hvilken valuta der skal anvendes i alle momsangivelser under særordningerne.
(18)
Uden at det berører forbrugsmedlemsstaternes nationale regler om modregning af for store betalinger og med det ene formål at sikre, at særordningerne forvaltes effektivt af identifikationsmedlemsstaten, og undgå at pålægge både denne medlemsstat og forbrugsmedlemsstaterne en for stor administrativ byrde, bør det sikres, at afgiftspligtige personer ikke kan henføre betalte momsbeløb til mere end én angivelse, hverken fra begyndelsen eller ved efterfølgende tilpasning.
(19)
I tilfælde af at ikke-etablerede afgiftspligtige personer undlader at betale, betaler for lidt eller betaler for meget, og for så vidt angår renter, bøder og andre ekstraomkostninger er det vigtigt at fastlægge henholdsvis identifikationsmedlemsstatens og forbrugsmedlemsstaternes forpligtelser, således at momsopkrævningen lettes, og at sikre, at der betales det korrekte beløb for de tjenesteydelser, der leveres under særordningerne.
(20)
De regnskaber, som ikke-etablerede afgiftspligtige personer fører, skal være tilstrækkeligt detaljerede til, at forbrugsmedlemsstaternes skattemyndigheder kan fastslå, om momsangivelsen er korrekt. Hvilke oplysninger disse regnskaber mindst skal indeholde bør derfor præciseres.
(21)
For at lette gennemførelsen af særordningerne og sikre, at tjenesteydelser, der leveres fra den 1. januar 2015 kan være omfattet af ordningerne, bør det være muligt for ikke-etablerede afgiftspligtige personer at indgive deres registreringsoplysninger i den medlemsstat, som de har udpeget som deres identifikationsmedlemsstat, fra den 1. oktober 2014.
(22)
Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 282/2011 (2) bør ændres i overensstemmelse hermed -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
I gennemførelsesforordning (EU) nr. 282/2011 affattes afdeling 2 i kapitel XI således:
»AFDELING 2
Særordninger for ikke-etablerede afgiftspligtige personer, der leverer teleydelser, radio- og tv-spredningstjenester eller elektroniske tjenesteydelser til ikke-afgiftspligtige personer (Artikel 358-369k i direktiv 2006/112/EF)
Underafdeling 1
Definitioner
Artikel 57a
I denne afdeling forstås ved:
1) »ikke-EU-ordningen«: den i direktiv 2006/112/EF, afsnit XII, kapitel 6, afdeling 2, fastlagte særordning for teleydelser, radio- og tv-spredningstjenester eller elektroniske tjenesteydelser leveret af afgiftspligtige personer, der ikke er etableret i Fællesskabet
2) »EU-ordningen«: den i direktiv 2006/112/EF, afsnit XII, kapitel 6, afdeling 3, fastlagte særordning for teleydelser, radio- og tv-spredningstjenester eller elektroniske tjenesteydelser leveret af afgiftspligtige personer, der er etableret i Fællesskabet, men som ikke er etableret i forbrugsmedlemsstaten
3) »særordningerne«: »ikke-EU-ordningen« og/eller »EU-ordningen« afhængig af den relevante kontekst
4) »afgiftspligtig person«: en afgiftspligtig person, der ikke er etableret i Fællesskabet, jf. artikel 358a, nr. 1), i direktiv 2006/112/EF, eller en afgiftspligtig person, der ikke er etableret i forbrugsmedlemsstaten, jf. artikel 369a, stk. 1, nr. 1), i nævnte direktiv.
Underafdeling 2
Anvendelse af EU-ordningen
Artikel 57b
Hvis den afgiftspligtige person, der anvender EU-ordningen, har etableret sin økonomiske virksomhed i Fællesskabet, er den medlemsstat, hvori hjemstedet for vedkommendes økonomiske virksomhed er etableret, identifikationsmedlemsstat.
Hvis en afgiftspligtig person, der anvender EU-ordningen, har etableret sin økonomiske virksomhed uden for Fællesskabet, men har mere end et fast forretningssted i Fællesskabet, kan den afgiftspligtige person i overensstemmelse med artikel 369a, stk. 2, i direktiv 2006/112/EF vælge en hvilken som helst medlemsstat, hvor vedkommende har et fast forretningssted, som identifikationsmedlemsstat.
Underafdeling 3
Anvendelsesområde for EU-ordningen
Artikel 57c
EU-ordningen gælder ikke for teleydelser, radio- og tv-spredningstjenester eller elektroniske tjenesteydelser, der leveres i en medlemsstat, hvor den afgiftspligtige person har etableret sin økonomiske virksomhed eller har et fast forretningssted. Leverance af disse tjenesteydelser angives til den pågældende medlemsstats kompetente skattemyndigheder i momsangivelsen i henhold til artikel 250 i direktiv 2006/112/EF.
Underafdeling 4
Identifikation
Artikel 57d
Meddeler en afgiftspligtig person identifikationsmedlemsstaten, at vedkommende agter at anvende en af særordningerne, gælder den pågældende særordning fra den første dag i det efterfølgende kalenderkvartal.
Hvis den første leverance af de tjenesteydelser, der skal omfattes af særordningen, finder sted før den i stk. 1 nævnte dato, gælder særordningen imidlertid fra datoen for den første leverance, forudsat, at den afgiftspligtige person senest den tiende dag i måneden efter den første leverance meddeler identifikationsmedlemsstaten, at virksomheden, der skal omfattes af særordningen, er påbegyndt.
Artikel 57e
Identifikationsmedlemsstaten identificerer en afgiftspligtig person, der anvender EU-ordningen, ved hjælp af vedkommendes momsregistreringsnummer, jf. artikel 214 og 215 i direktiv 2006/112/EF.
Artikel 57f
1. Hvis en afgiftspligtig person, der anvender EU-ordningen, ikke længere opfylder betingelserne i definitionen i artikel 369a, stk. 1, nr. 2), i direktiv 2006/112/EF, ophører den medlemsstat, hvor vedkommende er blevet identificeret, med at være identifikationsmedlemsstaten. Hvis den afgiftspligtige person stadig opfylder betingelserne for at anvende denne særordning, skal vedkommende for fortsat at kunne anvende ordningen som ny identifikationsmedlemsstat, angive den medlemsstat, hvor han har etableret sin økonomiske virksomhed eller, hvis den afgiftspligtige person ikke har etableret sin økonomiske virksomhed i Fællesskabet, en medlemsstat, hvor vedkommende har et fast forretningssted.
2. Hvis identifikationsmedlemsstaten ændres i henhold til stk. 1, gælder ændringen fra den dato, hvor den afgiftspligtige person ophører med at have hjemstedet for sin økonomiske virksomhed eller et fast forretningssted i den medlemsstat, der tidligere var angivet som identifikationsmedlemsstaten.
Artikel 57g
En afgiftspligtig person, der anvender en særordning, kan ophøre med at anvende den pågældende særordning, uanset om vedkommende fortsat leverer tjenesteydelser, der kan omfattes af denne særordning. Den afgiftspligtige person skal mindst 15 dage før udløbet af kalenderkvartalet inden det kalenderkvartal i hvilket vedkommende agter at ophøre med at anvende ordningen, underrette identifikationsmedlemsstaten herom. Ophøret får virkning fra den første dag i det efterfølgende kalenderkvartal.
Momsforpligtelser vedrørende levering af teleydelser, radio- og tv-spredningstjenester eller elektroniske tjenesteydelser, der opstår efter den dato, hvor ophøret fik virkning, afvikles direkte med den pågældende forbrugsmedlemsstats skattemyndigheder.
Hvis en afgiftspligtig person ophører med at anvende en særordning i overensstemmelse med stk. 1, udelukkes denne fra at anvende den pågældende ordning i enhver medlemsstat i to kalenderkvartaler regnet fra ophørsdatoen.
Underafdeling 5
Indberetningsforpligtelser
Artikel 57h
1. En afgiftspligtig person underretter senest den tiende dag i måneden efter ophøret eller ændringen elektronisk identifikationsmedlemsstaten om:
-
ophør af vedkommendes virksomhed under en særordning
-
enhver ændring af vedkommendes virksomhed under en særordning, der medfører, at vedkommende ikke længere opfylder de nødvendige betingelser for at anvende denne særordning og
-
enhver ændring af de oplysninger, som tidligere er givet til identifikationsmedlemsstaten.
2. Hvis identifikationsmedlemsstaten ændres i overensstemmelse med artikel 57f, underretter den afgiftspligtige person begge de relevante medlemsstater om ændringen senest den tiende dag i måneden efter ændringen af hjemstedet eller forretningsstedet. Den afgiftspligtige person meddeler den nye identifikationsmedlemsstat de registreringsoplysninger, der er påkrævede, når en afgiftspligtig person anvender en særordning for første gang.
Underafdeling 6
Udelukkelse
Artikel 58
Hvis mindst et af de kriterier for udelukkelse, der er fastlagt i artikel 363 eller artikel 369e i direktiv 2006/112/EF opfyldes af en afgiftspligtig person, der anvender en af særordningerne, udelukker identifikationsmedlemsstaten denne afgiftspligtige person fra den pågældende ordning.
Kun identifikationsmedlemsstaten har kompetence til at udelukke en afgiftspligtig person fra at anvende en af særordningerne.
Identifikationsmedlemsstaten baserer sin afgørelse om udelukkelse på alle tilgængelige oplysninger, herunder oplysninger fra enhver anden medlemsstat.
Udelukkelsen får virkning fra den første dag i kalenderkvartalet efter den dag, hvor afgørelsen om udelukkelse sendes elektronisk til den afgiftspligtige person.
Hvis udelukkelsen imidlertid skyldes en ændring af hjemstedet for den økonomiske virksomhed eller et fast forretningssted, får udelukkelsen virkning fra den dato, hvor ændringen fandt sted.
Artikel 58a
En afgiftspligtig person, der anvender en særordning, og ikke i nogen forbrugsmedlemsstat har foretaget leverancer af de tjenesteydelser, der er omfattet af den pågældende ordning, i en periode på otte på hinanden følgende kalenderkvartaler, formodes at være ophørt med sin afgiftspligtige virksomhed i den betydning, der er fastsat i henholdsvis artikel 363, litra b), og artikel 369e, litra b), i direktiv 2006/112/EF. Dette ophør udelukker ham ikke fra at anvende en særordning, hvis den afgiftspligtige person genoptager sin virksomhed under en af særordningerne.
Artikel 58b
1. Hvis en afgiftspligtig person er blevet udelukket fra en af særordningerne, fordi vedkommende til stadighed undlader at overholde reglerne for den pågældende ordning udelukkes denne person fra at anvende særordningerne i alle medlemsstater i otte kaldenderkvartaler efter det kaldenderkvartal, hvor den afgiftspligtige person blev udelukket.
2. En afgiftspligtig person anses for til stadighed at have undladt at overholde reglerne for en særordning jf. artikel 363, litra d), eller 369e, litra d), i direktiv 2006/112/EF i mindst følgende tilfælde:
a)
hvis identifikationsmedlemsstaten for tre umiddelbart foregående kalenderkvartaler har udstedt påmindelser til ham i henhold til artikel 60a og momsangivelsen ikke er indsendt for hver enkelt af disse kalenderkvartaler indenfor ti dage efter påmindelsen er blevet sendt.
b)
hvis identifikationsmedlemsstaten i henhold til artikel 63a har udstedt påmindelser til vedkommende for tre umiddelbart foregående kalenderkvartaler, og det fulde momsbeløb, der er angivet, ikke er blevet betalt af den afgiftspligtige person for hver enkelt af disse kalenderkvartaler indenfor ti dage efter påmindelsen er blevet sendt, medmindre det resterende skyldige beløb er mindre end 100 EUR for hvert kalenderkvartal
c)
hvis, den afgiftspligtige person, efter en anmodning fra identifikationsmedlemsstaten eller forbrugsmedlemsstaten og en måned efter en efterfølgende påmindelse fra identifikationsmedlemsstaten, har undladt at gøre de i artikel 369 og 369k i direktiv 2006/112/EF nævnte regnskaber elektronisk tilgængelige.
Artikel 58c
En afgiftspligtig person, der er blevet udelukket fra en af særordningerne, skal afvikle alle momsforpligtelser vedrørende levering af teleydelser, radio- og tv-spredningstjenester eller elektroniske tjenesteydelser, der er opstået efter den dato, hvor udelukkelsen fik virkning, direkte med den pågældende forbrugsmedlemsstats skattemyndigheder.
Underafdeling 7
Momsangivelser
Artikel 59
1. Enhver angivelsesperiode som omhandlet i artikel 364 og 369f i direktiv 2006/112/EF er en selvstændig angivelsesperiode.
2. Hvis en særordning i overensstemmelse med artikel 57d, stk. 2, finder anvendelse fra datoen for den første levering, indsender den afgiftspligtige person en selvstændig momsangivelse for det kalenderkvartal, hvor den første leverance fandt sted.
3. Hvis en afgiftspligtig person har været registreret under begge særordningerne i løbet af en angivelsesperiode, indsender vedkommende momsangivelser og foretager tilhørende betalinger til identifikationsmedlemsstaten for hver ordning for så vidt angår de leverancer, der er foretaget og for de perioder, som er dækket af ordningen.
4. Hvis identifikationsmedlemsstaten ændres i henhold til artikel 57f efter den første dag i det relevante kalenderkvartal, indsender den afgiftspligtige person momsangivelser og foretager tilhørende betalinger til både den tidligere og den nye identifikationsmedlemsstat for de leverancer, der er foretaget i de respektive perioder, hvor medlemsstaterne har været identifikationsmedlemsstat.
Artikel 59a
Hvis en afgiftspligtig person, der anvender en særordning ikke har leveret nogen tjenesteydelser under denne særordning i nogen af forbrugsmedlemsstaterne i løbet af en angivelsesperiode, indsender vedkommende en momsangivelse med anførelse af, at der ikke er foretaget nogen leverancer i den pågældende periode (en nulmomsangivelse).
Artikel 60
Beløbene på momsangivelser, der udarbejdes under særordningerne, må ikke afrundes til den nærmeste hele valutaenhed. Det nøjagtige momsbeløb skal angives og betales.
Artikel 60a
Hvis en momsangivelse ikke indsendes i overensstemmelse med artikel 364 eller 369f i direktiv 2006/112/EF, minder identifikationsmedlemsstaten elektronisk den afgiftspligtige person om dennes forpligtelse til at indsende en sådan momsangivelse. Identifikationsmedlemsstaten udsteder påmindelsen på den tiende dag efter fristen for, hvornår angivelsen skulle have været indsendt og underretter elektronisk de andre medlemsstater om, at en påmindelse er blevet udstedt.
Det påhviler den berørte forbrugsmedlemsstat at foretage eventuelle efterfølgende påmindelser og træffe eventuelle foranstaltninger til at fastsætte og opkræve momsen.
Uanset eventuelle udstedte påmindelser og foranstaltninger foretaget af forbrugsmedlemsstaten, indsender den afgiftspligtige person momsangivelsen til identifikationsmedlemsstaten.
Artikel 61
1. Ændringer af tallene i en momsangivelse kan efter indsendelsen kun foretages gennem ændring af angivelsen og ikke ved tilpasning af en efterfølgende angivelse.
2. De i stk. 1 omhandlede ændringer indsendes elektronisk til identifikationsmedlemsstaten indenfor tre år fra den dato, hvor den oprindelige angivelse skulle have været indsendt.
Forbrugsmedlemsstatens regler om ansættelser og ændringer bevares imidlertid.
Artikel 61a
Hvis en afgiftspligtig person:
a)
ophører med at anvende en af særordningerne
b)
udelukkes fra en af særordningerne, eller
c)
i overensstemmelse med artikel 57f ændrer identifikationsmedlemsstat,
skal den endelige momsangivelse og tilhørende betaling samt eventuelle ændringer af tidligere angivelser, eller for sen indsendelse af tidligere angivelser og tilhørende betalinger indsendes eller foretages til den medlemsstat, der var identifikationsmedlemsstat på tidspunktet for ophøret, udelukkelsen eller ændringen.
Underafdeling 8
Valuta
Artikel 61b
Hvis en identifikationsmedlemsstat, der ikke har euroen som valuta, bestemmer, at momsangivelser skal udarbejdes i dens nationale valuta, gælder dette for momsangivelser for alle afgiftspligtige personer, der anvender særordningerne.
Underafdeling 9
Betalinger
Artikel 62
En afgiftspligtig person foretager enhver betaling til identifikationsmedlemsstaten, jf. dog artikel 63a, stk. 3 og artikel 63b.
Momsbetalinger, der foretages af den afgiftspligtige person i henhold til artikel 367 eller 369i i direktiv 2006/112/EF, er specifikke for den pågældende momsangivelse, som er indgivet i henhold til nævnte direktivs artikel 364 eller 369f. Enhver efterfølgende tilpasning af de betalte beløb kan kun foretages af den afgiftspligtige person med henvisning til den pågældende angivelse og må ikke henføres til en anden angivelse eller tilpasses en efterfølgende angivelse. Hver betaling skal henvise til referencenummeret for den pågældende specifikke angivelse.
Artikel 63
En identifikationsmedlemsstat, der modtager et beløb, som er større end det, der følger af momsangivelsen i henhold til artikel 364 eller 369f i direktiv 2006/112/EF, tilbagebetaler det for meget betalte beløb direkte til den pågældende afgiftspligtige person.
Hvis en identifikationsmedlemsstat har modtaget et beløb for en momsangivelse, der efterfølgende konstateres at være ukorrekt, og den pågældende medlemsstat allerede har fordelt det pågældende beløb til forbrugsmedlemsstaterne, tilbagebetaler disse forbrugsmedlemsstater deres respektive del af det for meget indbetalte beløb direkte til den afgiftspligtige person.
Hvis for meget indbetalte beløb vedrører perioder frem til og med den sidste angivelsesperiode i 2018, tilbagebetaler identifikationsmedlemsstaten imidlertid den relevante portion af den tilsvarende del af det beløb, der er tilbageholdt i overensstemmelse med artikel 46, stk. 3, i forordning (EU) nr. 904/2010, og forbrugsmedlemsstaten tilbagebetaler det for meget betalte beløb fratrukket det af identifikationsmedlemsstaten tilbagebetalte beløb.
Forbrugsmedlemsstaterne underretter elektronisk identifikationsmedlemsstaten om disse tilbagebetalingsbeløb.
Artikel 63a
Hvis en afgiftspligtig person har indsendt momsangivelse i overensstemmelse med artikel 364 eller 369f i direktiv 2006/112/EF, men der ikke er foretaget nogen betaling, eller betalingen er mindre end det, der følger af momsangivelsen, minder identifikationsmedlemsstaten elektronisk den afgiftspligtige person på tiendedagen efter den dag, hvor betalingen senest skulle have fundet sted, i overensstemmelse med artikel 367 eller 369i i direktiv 2006/112/EF, om enhver udestående momsbetaling.
Identifikationsmedlemsstaten underretter elektronisk forbrugsmedlemsstaterne om, at påmindelsen er fremsendt.
Det påhviler den pågældende forbrugsmedlemsstat at foretage efterfølgende påmindelser og træffe foranstaltninger til at opkræve momsen. Hvis sådanne efterfølgende påmindelser er blevet udstedt af forbrugsmedlemsstaten, betales den pågældende moms til denne medlemsstat.
Forbrugsmedlemsstaten underretter elektronisk identifikationsmedlemsstaten om, at der er blevet udstedt en påmindelse.
Artikel 63b
Hvis en momsangivelse ikke er indsendt, eller hvis en momsangivelse er indsendt for sent eller er ufuldstændig eller ukorrekt, eller hvis momsen betales for sent, skal alle renter, bøder eller andre omkostninger beregnes og fastsættes af forbrugsmedlemsstaten. Den afgiftspligtige person betaler sådanne renter, bøder eller andre omkostninger direkte til forbrugsmedlemsstaten.
Underafdeling 10
Regnskaber
Artikel 63c
1. For at anses for at være tilstrækkeligt detaljerede jf. artikel 369 og 369k i direktiv 2006/112/EF skal de regnskaber, som den afgiftspligtige person fører, indeholde følgende oplysninger:
a)
den forbrugsmedlemsstat, som tjenesteydelsen leveres til
b)
typen af leveret tjenesteydelse
c)
datoen for leveringen af tjenesteydelsen
d)
det afgiftspligtige beløb med angivelse af den anvendte valuta
e)
enhver efterfølgende forhøjelse eller nedsættelse af det afgiftspligtige beløb
f)
den anvendte momssats
g)
det skyldige momsbeløb med angivelse af den anvendte valuta
h)
datoen for og størrelsen af modtagne betalinger
i)
acontobeløb, der er modtaget inden leveringen af tjenesteydelsen
j)
hvis der er udstedt en faktura, fakturaoplysningerne
k)
kundens navn, hvis den afgiftspligtige person har kendskab hertil
l)
de oplysninger, der er anvendt til at fastslå, hvor kunden er etableret eller har sin bopæl eller sit sædvanlige opholdssted.
2. De i stk. 1 omhandlede oplysninger registreres af den afgiftspligtige person for hver tjenesteydelse, der er leveret, på en sådan måde, at de straks kan gøres elektronisk tilgængelige.«
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 2015.
Medlemsstaterne tillader dog, at ikke-etablerede afgiftspligtige personer fra den 1. oktober 2014 kan indgive de oplysninger, der kræves i henhold til artikel 360 eller 369c i direktiv 2006/112/EF med henblik på registrering under særordningerne for ikke-etablerede afgiftspligtige personer, der leverer teleydelser, radio- og tv-spredningstjenester eller elektroniske tjenesteydelser til ikke-afgiftspligtige personer.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Luxembourg, den 9. oktober 2012.
A TANÁCS 967/2012/EU RENDELETE
(2012. október 9.)
a 282/2011/EU végrehajtási rendeletnek a nem adóalanyok számára távközlési, rádió- és televízióműsor-, valamint elektronikus szolgáltatásokat nyújtó, nem letelepedett adóalanyokra vonatkozó különös szabályozás tekintetében történő módosításáról
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelvre (1) és különösen annak 397. cikkére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
mivel:
(1)
A 2006/112/EK irányelv értelmében 2015. január 1-jétől valamennyi távközlési, rádió- és televízióműsor-, valamint elektronikus szolgáltatást abban a tagállamban kell megadóztatni, amelyben a szolgáltatást igénybevevő letelepedett, illetve állandó lakóhelye vagy szokásos tartózkodási helye van (a továbbiakban: a fogyasztás helye szerinti tagállam), függetlenül a szolgáltatásokat nyújtó adóalany letelepedési helyétől.
(2)
Amennyiben e szolgáltatásokat nem adóalanyok részére nyújtják, az adókötelezettségek teljesítésének elősegítése érdekében a Közösség területén, de nem a szolgáltatásnyújtás helye szerinti tagállamban letelepedett adóalanyok részére különös szabályozást (a továbbiakban: az uniós szabályozás) vezettek be. A Közösség területén nem letelepedett adóalanyokra vonatkozó másik jelenleg hatályban lévő különös szabályozást (a továbbiakban: a nem uniós szabályozás) kiterjesztették valamennyi fenti szolgáltatásra. Ez lehetővé teszi a nem letelepedett adóalanyok számára, hogy a héaazonosító kiadására és a héa bevallására szolgáló egyetlen elektronikus kapcsolattartó pontként jelöljenek meg egy, az azonosítót kiadó tagállamot.
(3)
Az egynél több tagállamban letelepedett adóalany számára lehetővé kell tenni az uniós szabályozás alapján, hogy bármely érintett tagállamot megjelölje az azonosítót kiadó tagállamként, kivéve, ha gazdasági tevékenységének székhelye a Közösség területén található. Ebben az esetben az az azonosítót kiadó tagállam, amelyben az adóalany gazdasági tevékenységének székhelye van.
(4)
Az uniós szabályozást alkalmazó adóalanyok aránytalan teherviselésének elkerülése érdekében tisztázni kell, hogy miként lehet megváltoztatni az azonosítót kiadó tagállamot, amennyiben az adóalany állandó telephelyét vagy gazdasági tevékenységének székhelyét oly módon helyezi át, hogy az azonosítót kiadó tagállam megváltoztatása szükséges számára ahhoz, hogy a szabályozást továbbra is alkalmazhassa.
(5)
A különös szabályozások egyike sem vonatkozik az azon tagállamokban nyújtott távközlési, rádió- és televízióműsor-, valamint elektronikus szolgáltatásokra, ahol az adóalany gazdasági tevékenységének székhelye vagy állandó telephelye van. Egyértelművé kell tenni, hogy e szolgáltatásokat közvetlenül az érintett tagállamban kell bevallani.
(6)
Mivel mindkét különös szabályozás választható, a nem letelepedett adóalany bármikor úgy dönthet, hogy megszünteti azok alkalmazását. Meg kell határozni, hogy az ilyen döntések mikortól hatályosak.
(7)
Az adóhatóságokra nehezedő szükségtelen teher elkerülése érdekében azonban az az adóalany, amely úgy dönt, hogy nem folytatja valamely különös szabályozás alkalmazását, egy bizonyos ideig nem léphet be újra az adott különös szabályozási rendszerbe.
(8)
Az azonosítót kiadó tagállam annak érdekében, hogy az adatbázisában naprakészek legyenek a nyilvántartási adatok, az adóalanytól kapott információkra hagyatkozik. Az adatbázisok késedelem nélküli frissítése érdekében határidőt szükséges megállapítani, amelyen belül a különös szabályozást alkalmazó adóalanynak közölnie kell a tevékenysége megszüntetésével vagy megváltoztatásával kapcsolatos valamennyi releváns információt, valamint a már szolgáltatott releváns információkban bekövetkezett valamennyi változást.
(9)
Héa-azonosító számmal kell ellátni azon nem letelepedett adóalanyokat, amelyek a különös szabályozásokat igénybe kívánják venni. A héa-azonosítóval már rendelkező adóalanyok általi nem szándékos visszamenőleges alkalmazás elkerülése érdekében tisztázni kell, hogy a különös szabályozás mikortól alkalmazandó.
(10)
A tagállamok joghatóságai közötti összeütközés elkerülése érdekében meg kell határozni, hogy mely tagállam jogosult az adóalanyt a különös szabályozás alkalmazásából kizárni. Meg kell határozni továbbá azokat az eseteket is, amikor a tagállamnak kizárásról kell határoznia, és hogy e határozat mikor lép hatályba.
(11)
Tisztázni kell a különös szabályozást alkalmazó, nem letelepedett adóalany a szabályozás hatálya alá tartozó tevékenysége megszüntetésének fogalmát, valamint a nem letelepedett adóalany általi, a vonatkozó előírások rendszeres be nem tartása fogalmát.
(12)
A szabályok betartásának ösztönzése és az adóhatóságokra nehezedő indokolatlan terhek elkerülése érdekében meg kell tiltani, hogy a különös szabályozások valamelyikéből a vonatkozó szabályok rendszeres be nem tartása miatt kizárt adóalany egy bizonyos ideig bármelyik különös szabályozást alkalmazza.
(13)
Egyértelművé kell tenni, hogy ha egy adóalany felhagy valamely különös szabályozás alkalmazásával, abból kizárják, vagy megváltoztatja az azonosítót kiadó tagállamát, a megszüntetést, a kizárást vagy a megváltoztatást megelőző bevallási időszakokban felmerülő valamennyi adókötelezettségét azon tagállam adóhatóságainál kell teljesítenie, amely a megszüntetést, a kizárást vagy a megváltoztatást megelőző időszakban az azonosítót kiadó tagállama volt.
(14)
Minden egyes bevallási időszakot külön kell kezelni, ami megkönnyíti a fogyasztás helye szerinti tagállamok általi ellenőrzést, és módosításokat csak az érintett héabevallást illetően lehet eszközölni.
(15)
Ellenőrzési okokból indokolt előírni a nem letelepedett adóalany számára, hogy abban az esetben is be kell nyújtania héabevallást az azonosítót kiadó tagállam részére, ha a bevallási időszakban nem nyújtott szolgáltatást. Egyértelművé kell tenni azt is, hogy a héa pontos összegét lefelé- vagy felfelé történő kerekítés nélkül kell megadni.
(16)
A héabevallás módosítására vonatkozóan határidőt kell megállapítani, amely lejártáig a bevallást elektronikus úton be lehet nyújtani az azonosítót kiadó tagállamhoz. A fogyasztás helye szerinti tagállamok számára biztosítani kell azt a lehetőséget, hogy bármikor közvetlenül kérjenek vagy fogadjanak be az adóalanytól információt, valamint hogy a nemzeti szabályaikkal összhangban állapítsák meg a héát.
(17)
Amennyiben az azonosítót kiadó tagállam pénzneme nem az euro, a nem letelepedett adóalanyt kötelezi az adott tagállamnak arra vonatkozó döntése, hogy a különös szabályozás szerint benyújtott héabevallásokat milyen pénznemben kell elkészíteni.
(18)
A fogyasztás helye szerinti tagállamban a túlfizetések kiegyenlítése tekintetében érvényben lévő nemzeti szabályok sérelme nélkül, valamint kizárólag annak biztosítása érdekében, hogy az azonosítót kiadó tagállamban hatékony legyen a különös szabályozásokkal kapcsolatos ügyintézés, és elkerülhető legyen a túlzott adminisztratív teher ezen tagállam és a fogyasztás helye szerinti tagállam számára egyaránt, biztosítani kell, hogy az adóalany ne társíthasson befizetett héaösszegeket egynél több bevalláshoz, sem első alkalommal, sem az azt követő kiigazítások esetében.
(19)
Arra az esetre, ha a nem letelepedett adóalany nem fizetett adót, kevesebb vagy több adót fizetett, valamint a kamat, a büntetések és egyéb kiegészítő költségek tekintetében lényeges meghatározni az azonosítót kiadó tagállam, illetve a fogyasztás helye szerinti tagállamok kötelezettségeit, megkönnyítve ezáltal a héabehajtást, továbbá biztosítva, hogy a különös szabályozás szerint nyújtott szolgáltatások után a megfelelő összeget fizessék be.
(20)
A nem letelepedett adóalany által vezetett nyilvántartásnak kellőképpen részletesnek kell lennie ahhoz, hogy a fogyasztás szerinti tagállam adóhatósága ellenőrizni tudja a héabevallás helyességét. Ezért meg kell határozni azt is, hogy e nyilvántartásoknak legalább mely információkat kell tartalmazniuk.
(21)
A különös szabályozás alkalmazásának megkönnyítésére, valamint annak érdekében, hogy ez a szabályozás alkalmazható legyen a 2015. január 1-jétől kezdődően nyújtott szolgáltatásokra, lehetővé kell tenni a nem letelepedett adóalany számára, hogy 2014. október 1-jétől benyújtsa a nyilvántartási adatait annak a tagállamnak, amelyet az azonosítót kiadó tagállamként jelölt meg.
(22)
A 282/2011/EU tanácsi végrehajtási rendeletet (2) ezért ennek megfelelően módosítani kell,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
A 282/2011/EU végrehajtási rendeletben a XI. fejezet 2. szakasza helyébe a következő szöveg lép:
„2. SZAKASZ
Nem adóalanyok számára távközlési, rádió- és televízióműsor- vagy elektronikus szolgáltatásokat nyújtó, nem letelepedett adóalanyokra vonatkozó különös szabályozás (A 2006/112/EK irányelv 358-369k. cikke)
1. Alszakasz
Fogalommeghatározások
57a. cikk
E szakasz alkalmazásában:
1. »nem uniós szabályozás«: a 2006/112/EK irányelv XII. címe 6. fejezetének 2. szakaszában megállapított, a Közösség területén nem letelepedett adóalanyok által nyújtott távközlési, rádió- és televízióműsor- vagy elektronikus szolgáltatásokra vonatkozó különös szabályozás;
2. »uniós szabályozás«: a 2006/112/EK irányelv XII. címe 6. fejezetének 3. szakaszában megállapított, a Közösség területén, de nem a fogyasztás helye szerinti tagállamban letelepedett adóalanyok által nyújtott távközlési, rádió- és televízióműsor- vagy elektronikus szolgáltatásokra vonatkozó különös szabályozás;
3. »különös szabályozások«: a »nem uniós szabályozás« és/vagy az »uniós szabályozás«, a szövegösszefüggés szerint;
4. »adóalany«: a Közösség területén nem letelepedett adóalany a 2006/112/EK irányelv 358a. cikkének 1. pontjában foglaltak szerint vagy a fogyasztás helye szerinti tagállamban nem letelepedett adóalany az említett irányelv 369a. cikke első bekezdésének 1. pontjában foglaltak szerint.
2. Alszakasz
Az uniós szabályozás alkalmazása
57b. cikk
Amennyiben az uniós szabályozást alkalmazó adóalany gazdasági tevékenységének székhelyét a Közösség területén létesítette, az a tagállam az azonosítót kiadó tagállam, amelyben gazdasági tevékenységének székhelye található.
Amennyiben a Közösségen kívül letelepedett, uniós szabályozást alkalmazó adóalany a Közösségben egynél több állandó telephellyel rendelkezik, a 2006/112/EK irányelv 369a. cikkének (2) bekezdésével összhangban bármelyik olyan tagállamot megjelölheti azonosítót kiadó tagállamként, amelyben állandó telephellyel rendelkezik.
3. Alszakasz
Az uniós szabályozás hatálya
57c. cikk
Az uniós szabályozás nem alkalmazandó az azon tagállamban nyújtott távközlési, rádió- és televízióműsor-, valamint elektronikus szolgáltatásokra, amelyben az adóalany gazdasági tevékenységének székhelye vagy állandó telephelye van. Ezen szolgáltatások nyújtását az említett tagállam illetékes adóhatóságai részére a 2006/112/EK irányelv 250. cikke szerinti héabevallásban kell bevallani.
4. Alszakasz
Adó azonosítás
57d. cikk
Amennyiben az adóalany az azonosítót kiadó tagállamot arról tájékoztatja, hogy a különös szabályozások valamelyikét kívánja alkalmazni, a különös szabályozás a következő naptári negyedév első napjától alkalmazandó.
Amennyiben azonban az első bekezdésben említett időpontot megelőzően kerül sor először azon szolgáltatások nyújtására, amelyekre az adott különleges szabályozás vonatkozhat, a különös szabályozás az első szolgáltatásnyújtás időpontjától alkalmazandó, feltéve, hogy az adóalany legkésőbb az első szolgáltatásnyújtást követő hónap tizedik napján bejelenti az adott különleges szabályozás hatálya alá tartozó tevékenység megkezdését az azonosítót kiadó tagállamnak.
57e. cikk
Az azonosítót kiadó tagállam a 2006/112/EK irányelv 214. és 215. cikkével összhangban héa-azonosító számával látja el az uniós szabályozást alkalmazó adóalanyokat.
57f. cikk
(1) Amennyiben az uniós szabályozást alkalmazó adóalany már nem teljesíti a 2006/112/EK irányelv 369a. cikke első bekezdésének 2. pontjában szereplő fogalommeghatározás feltételeit, az a tagállam, amely az adóazonosítóját kiadta, megszűnik az adóalany azonosítót kiadó tagállama lenni. Amennyiben az adóalany továbbra is teljesíti az adott különös szabályozás alkalmazásának feltételeit, akkor a szabályozás alkalmazásának folytatásához azt a tagállamot kell megjelölnie az azonosítót kiadó tagállamként, amelyben gazdasági tevékenységének székhelye van, illetve amennyiben a székhelye nem a Közösség területén van, akkor egy olyan tagállamot, amelyben állandó telephelye van.
(2) Amennyiben az azonosítót kiadó tagállam az első bekezdés alapján megváltozik, ez a változás attól az időponttól kezdve érvényes, amikortól az adóalany gazdasági tevékenységének székhelye vagy állandó telephelye már nem az azonosítót korábban kiadó tagállamban van.
57 g. cikk
A valamely különös szabályozást alkalmazó adóalany megszüntetheti a különös szabályozás alkalmazását függetlenül attól, hogy továbbra is nyújtja azt a szolgáltatást, amely a szabályozás hatálya alá tartozhat. Az azt megelőző naptári negyedév vége előtt legalább 15 nappal, amelytől meg kívánja szüntetni a különös szabályozás alkalmazását, az adóalany tájékoztatja az azonosítót kiadó tagállamot e szándékáról. A megszüntetés a következő naptári negyedév első napjával lép hatályba.
A megszüntetés hatályosulásának időpontját követően nyújtott távközlési, rádió- és televízióműsor- vagy elektronikus szolgáltatásokkal összefüggően felmerülő valamennyi héakötelezettséget közvetlenül a fogyasztás helye szerinti érintett tagállam adóhatóságai felé kell teljesíteni.
Amennyiben az adóalany az első bekezdéssel összhangban megszünteti valamely különös szabályozás alkalmazását, a megszüntetés időpontjától számított két naptári negyedéven keresztül egyetlen tagállamban sem alkalmazhatja ezt a szabályozást.
5. Alszakasz
Bejelentési kötelezettségek
57h. cikk
(1) Az adóalanynak legkésőbb a tevékenység megszüntetését vagy a változást követő hónap tizedik napján, elektronikus úton tájékoztatnia kell az azonosítót kiadó tagállamot:
-
a valamelyik különös szabályozás hatálya alá tartozó tevékenységének megszüntetéséről,
-
a valamelyik különös szabályozás hatálya alá tartozó tevékenységében bekövetkező olyan módosításokról, amelyek következtében már nem teljesíti a különös szabályozás alkalmazásához szükséges feltételeket, és
-
az azonosítót kiadó tagállamnak bejelentett információkban bekövetkezett változásokról.
(2) Amennyiben az azonosítót kiadó tagállam az 57f. cikkel összhangban megváltozik, az adóalany - legkésőbb a székhely vagy az állandó telephely megváltoztatását követő hónap tizedik napján - tájékoztatja a változásról mindkét érintett tagállamot. Az adóalany az azonosítót kiadó új tagállam számára megadja ugyanazon nyilvántartási adatokat, amelyeket az adóalany akkor köteles megadni, amikor először alkalmazza a különös szabályozást.
6. Alszakasz
Kizárás
58. cikk
Amennyiben a 2006/112/EK irányelv 363. cikkében vagy 369e. cikkében a kizárásra vonatkozóan meghatározott feltételek legalább egyike fennáll valamely különös szabályozást alkalmazó adóalanyra, az azonosítót kiadó tagállam kizárja az adóalanyt az adott szabályozásból.
Kizárólag az azonosítót kiadó tagállam jogosult az adóalanyt valamely különös szabályozás alkalmazásából kizárni.
Az azonosítót kiadó tagállam a kizárásról szóló döntését bármely rendelkezésre álló információra alapozza, beleértve a bármely más tagállam által közölt információkat is.
A kizárás azt a napot követő naptári negyedév első napjától lép hatályba, amelyen az azonosítót kiadó tagállam az adóalanyt a kizárásról elektronikus úton tájékoztatta.
Amennyiben azonban a kizárás oka a gazdasági tevékenység székhelyének vagy az állandó telephelynek a megváltoztatása, a kizárás e változtatás időpontjától hatályos.
58a. cikk
Amennyiben a különös szabályozás valamelyikét alkalmazó adóalany nyolc egymást követő naptári negyedévben a fogyasztás helye szerinti egyetlen tagállamban sem nyújtott a szabályozás hatálya alá tartozó szolgáltatást, úgy kell tekinteni, hogy adóköteles tevékenysége a 2006/112/EK irányelv 363. cikkének b) pontja, illetve 369e. cikkének b) pontja értelmében megszűnt. Ez a megszűnés nem akadálya annak, hogy a valamely különös szabályozás hatálya alá tartozó tevékenységének újrakezdése esetén az adóalany alkalmazza a különös szabályozást.
58b. cikk
(1) Amennyiben az adóalanyt valamelyik különös szabályozásra vonatkozó előírások rendszeres be nem tartása miatt kizárják az érintett szabályozásból, az adóalany valamennyi tagállamban és mindkét szabályozás alkalmazásából kizárt az azonosítót kiadó tagállam általi, kizárásról szóló tájékoztatásának naptári negyedévét követő nyolc naptári negyedévben.
(2) Legalább a következő esetekben úgy kell tekinteni, hogy az adóalany a 2006/112/EK irányelv 363. cikkének d) pontja, illetve 369e. cikkének d) pontja értelmében rendszeresen nem tartja be a valamely különös szabályozásra vonatkozó előírásokat:
a)
amennyiben az azonosítót kiadó tagállam három egymást követő naptári negyedévre vonatkozóan a 60a. cikk szerinti figyelmeztetést küldött meg neki, és a héabevallást a figyelmeztetések kiküldésétől számított tíz napon belül egyik naptári negyedévre vonatkozóan sem nyújtotta be;
b)
amennyiben három egymást követő naptári negyedévre vonatkozóan az azonosítót kiadó tagállam a 63a. cikk szerinti figyelmeztetéseket küldött meg neki, és az adóalany a figyelmeztetések kiküldésétől számított tíz napon belül nem fizette be az esedékes héa teljes összegét egyik naptári negyedévre vonatkozóan sem, kivéve, ha a fennmaradó be nem fizetett összeg valamennyi naptári negyedév vonatkozásában kevesebb, mint 100 EUR;
c)
amennyiben az azonosítót kiadó tagállam vagy a fogyasztás helye szerinti tagállam kérésére és az azonosítót kiadó tagállam által ezt követően küldött figyelmeztetést követően egy hónappal sem bocsátotta elektronikus úton rendelkezésre a 2006/112/EK irányelv 369. és 369k. cikkeiben említett nyilvántartást.
58c. cikk
Amennyiben az adóalanyt kizárják valamelyik különös szabályozásból, az adóalany a kizárás hatályossá válásának időpontját követően nyújtott a távközlési, rádió- és televízióműsor- vagy elektronikus szolgáltatásokkal összefüggően felmerülő, héával kapcsolatos valamennyi kötelezettséget közvetlenül a fogyasztás helye szerinti érintett tagállam adóhatóságai felé teljesíti.
7. Alszakasz
Héa-bevallás
59. cikk
(1) A 2006/112/EK irányelv 364. vagy 369f. cikke értelmében vett minden bevallási időszak önálló bevallási időszak.
(2) Amennyiben az 57d. cikk második bekezdésével összhangban a különös szabályozás az első szolgáltatásnyújtás időpontjától alkalmazandó, az adóalanynak külön héabevallást kell benyújtania arra a naptári negyedévre vonatkozóan, amelyben az első szolgáltatást nyújtotta.
(3) Amennyiben egy adóalanyt valamely bevallási időszak folyamán valamennyi különös szabályozás keretében nyilvántartásba vettek, akkor héabevallást kell benyújtania, és teljesítenie kell a megfelelő befizetéseket az azonosítót kiadó tagállam részére mindkét szabályozás keretében, az adott szabályozás hatálya alá tartozó szolgáltatásnyújtások és az érintett időszak tekintetében.
(4) Amennyiben az azonosítót kiadó tagállamnak az 57f. cikk szerinti megváltoztatása az adott naptári negyedév első napját követően történik, az adóalanynak mind az előző, mind az új - azonosítót kiadó - tagállam számára be kell nyújtania a héabevallást, és teljesítenie kell a megfelelő befizetéseket külön-külön azon időszakok során nyújtott szolgáltatások tekintetében, amelyek alatt a tagállamok az azonosítót kiadó tagállamoknak minősültek.
59a. cikk
Amennyiben a valamely különös szabályozást alkalmazó adóalany egy adott bevallási időszakban egyetlen fogyasztás helye szerinti tagállamban sem nyújt a különös szabályozás hatálya alá tartozó szolgáltatást, olyan héabevallást kell benyújtania, amelyből kiderül, hogy az említett időszak során nem történt szolgáltatásnyújtás (nullás héabevallás).
60. cikk
A különös szabályozás szerinti héabevallásban szereplő összeg nem kerekíthető sem lefelé, sem felfelé a legközelebbi egész pénzegységre. A héa pontos összegét kell bevallani és befizetni.
60a. cikk
Az azonosítót kiadó tagállam elektronikus úton figyelmezteti a 2006/112/EK irányelv 364. vagy 369f. cikke szerinti héabevallás benyújtását elmulasztó adóalanyokat a bevallás benyújtására vonatkozó kötelezettségükre. Az azonosítót kiadó tagállam a bevallás benyújtása esedékességének napját követő tizedik napon figyelmeztetést küld meg, és tájékoztatja a többi tagállamot a figyelmeztetés megküldéséről.
Bármely ezt követő figyelmeztetés, illetve a héa megállapítása és behajtása érdekében tett lépés a fogyasztás helye szerinti érintett tagállam felelősségi körébe tartozik.
A fogyasztás helye szerinti tagállam által megküldött figyelmeztetések vagy megtett lépések ellenére az adóalanynak a héabevallásokat az azonosítót kiadó tagállam számára kell benyújtania.
61. cikk
(1) A héabevallás benyújtását követően az abban szereplő adatok utólagos megváltoztatására kizárólag az adott bevallás módosítása révén kerülhet sor, későbbi bevallásokban történő kiigazításuk révén nem.
(2) Az (1) bekezdésben említett módosításokat az eredeti bevallás benyújtása esedékességének időpontjától számított három évig terjedő időszakon belül kell elektronikus úton eljuttatni az azonosítót kiadó tagállamnak.
Ez nem érinti azonban a fogyasztás helye szerinti tagállamnak az adómegállapításra és a módosításokra vonatkozó szabályait.
61a. cikk
Amennyiben valamely adóalany:
a)
megszünteti valamely különös szabályozás alkalmazását;
b)
kizárják valamely különös szabályozásból; vagy
c)
az 57f. cikkel összhangban megváltoztatja az azonosítót kiadó tagállamot,
a záró héabevallást és a megfelelő befizetéseket, valamint a korábbi bevallásokkal kapcsolatos minden helyesbítést vagy késedelmes benyújtást, illetve a megfelelő befizetéseket azon tagállamban kell benyújtania vagy teljesítenie, amely az adott megszüntetés, kizárás vagy változtatás előtt az azonosítót kiadó tagállam volt.
8. Alszakasz
Pénznem
61b. cikk
Amennyiben az azonosítót kiadó tagállam, amelynek pénzneme nem az euro, előírja, hogy a héabevallás a saját nemzeti pénznemében készüljön, ezen előírás valamennyi, különös szabályozást alkalmazó adóalany héabevallására alkalmazandó.
9. Alszakasz
Adófizetés
62. cikk
A 63a. cikk harmadik bekezdése és a 63b. cikk sérelme nélkül, az adóalany az azonosítót kiadó tagállam részére teljesíti a befizetéseket.
Az adóalany által a 2006/112/EK irányelv 367. vagy 369i. cikke szerint befizetett héa összegének az említett irányelv 364. vagy 369f. cikke alapján benyújtott héabevalláshoz kell kapcsolódnia. Az adóalany által befizetett összeget kizárólag ehhez a bevalláshoz kapcsolódóan lehet később módosítani, és azt nem lehet egy másik bevalláshoz kapcsolni, vagy egy későbbi bevallásban módosítani. Minden egyes befizetés esetében meg kell adni a kapcsolódó bevallás hivatkozási számát.
63. cikk
Ha az azonosítót kiadó tagállam a 2006/112/EK irányelv 364. vagy 369f. cikke szerinti héabevallás alapján fizetendő összegnél magasabb összeget szedett be, a többletet közvetlenül az érintett adóalanynak téríti vissza.
Ha az azonosítót kiadó tagállam egy később hibásnak bizonyuló héabevallásra tekintettel részesült befizetésben, és az érintett tagállam az összeget már elosztotta a fogyasztás helye szerinti tagállamok között, akkor az esetleges többletből e fogyasztás helye szerinti tagállamok a rájuk eső részt közvetlenül térítik vissza az adóalanynak.
Amennyiben azonban a többletfizetések a 2018. évi utolsó bevallási időszakra vagy az azt megelőző bevallási időszakokra vonatkoznak, az azonosítót kiadó tagállam a 904/2010/EU rendelet 46. cikke (3) bekezdésének megfelelően visszatartott összeg arányos részét téríti vissza, a fogyasztás helye szerinti tagállam pedig a többletfizetés és az azonosítót kiadó tagállam általi visszatérítés összegének különbözetét téríti vissza.
A fogyasztás helye szerinti tagállam elektronikus úton tájékoztatja az azonosítót kiadó tagállamot a visszatérített összegekről.
63a. cikk
Amennyiben az adóalany a 2006/112/EK irányelv 364. vagy 369f. cikke alapján héabevallást nyújt be, azonban befizetés nem történik, vagy a befizetés összege kevesebb, mint a bevallásban szereplő összeg, az azonosítót kiadó tagállam azon napot követő tizedik napon, amelyen a fizetést legkésőbb teljesíteni kellett volna, a 2006/112/EK irányelv 367. vagy 369i. cikkével összhangban elektronikus úton figyelmezteti az adóalanyt a fennálló héatartozására.
Az azonosítót kiadó tagállam elektronikus úton tájékoztatja a fogyasztás helye szerinti tagállamokat a figyelmeztetés megküldéséről.
Minden ezt követő figyelmeztetés és a héa behajtása érdekében tett lépés a fogyasztás helye szerinti érintett tagállam felelősségi körébe tartozik. Amennyiben az ilyen jellegű további figyelmeztetéseket a fogyasztás helye szerinti tagállam küldte meg, a héát e tagállam részére kell teljesíteni.
A fogyasztás helye szerinti tagállam elektronikus úton tájékoztatja az azonosítót kiadó tagállamot a figyelmeztetés megküldéséről.
63b. cikk
Amennyiben a héabevallást nem nyújtották be, vagy a héabevallást későn nyújtották be, vagy az hiányos vagy hibás, továbbá ha a héabefizetés késedelmes, a fogyasztás helye szerinti tagállam hatáskörébe tartozik a kamat, a bírság és az egyéb díjak kiszámítása és kivetése. Az adóalany az ilyen kamatokat, büntetéseket és más díjakat közvetlenül a fogyasztás helye szerinti tagállamnak teljesíti.
10. Alszakasz
Nyilvántartás
63c. cikk
(1) Annak érdekében, hogy a 2006/112/EK irányelv 369. és 369k. cikke értelmében kellőképp részletesnek minősüljön, az adóalany által vezetett nyilvántartásnak az alábbi információkat kell tartalmaznia:
a)
a fogyasztás helye szerinti tagállam, amelynek területén a szolgáltatást nyújtják;
b)
a nyújtott szolgáltatás típusa;
c)
a szolgáltatásnyújtás időpontja;
d)
az adóalap, a pénznem megadásával;
e)
az adóalap esetleges további növelése vagy csökkentése;
f)
az alkalmazott héamérték;
g)
a fizetendő héa összege, a pénznem megadásával;
h)
a teljesítés időpontja és a kapott ellenérték;
i)
a szolgáltatásnyújtás teljesítése előtt kapott előlegek;
j)
amennyiben számlakibocsátásra kerül sor, a számlán szereplő információk;
k)
a szolgáltatás igénybevevőjének neve, amennyiben az az adóalany számára ismert;
l)
a szolgáltatást igénybevevő letelepedési helyének, illetve állandó lakóhelyének vagy szokásos tartózkodási helyének meghatározására szolgáló információ.
(2) Az (1) bekezdésben említett információkat az adóalanynak oly módon kell nyilvántartania, hogy az késedelem nélkül és minden egyes nyújtott szolgáltatás tekintetében elektronikus úton rendelkezésre bocsátható legyen.”
2. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
Ezt a rendeletet 2015. január 1-jétől kell alkalmazni.
A tagállamok mindazonáltal lehetővé teszik, hogy a nem letelepedett adóalanyok a nem adóalanyok számára távközlési, rádió- és televízióműsor- vagy elektronikus szolgáltatásokat nyújtó, nem letelepedett adóalanyokra vonatkozó különös szabályozás keretében történő nyilvántartásba vétel céljából 2014. október 1-jétől kezdve benyújthassák a 2006/112/EK irányelv 360., vagy 369c. cikkben előírt információkat.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Luxembourgban, 2012. október 9-én.