EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV (EU) 2015/2302
af 25. november 2015
om pakkerejser og sammensatte rejsearrangementer samt om ændring af forordning (EF) nr. 2006/2004 og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/83/EU og om ophævelse af Rådets direktiv 90/314/EØF
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 114,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
efter høring af Regionsudvalget,
efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Rådets direktiv 90/314/EØF (3) giver forbrugerne en række vigtige rettigheder med hensyn til pakkerejser, særligt med hensyn til krav om oplysninger, de erhvervsdrivendes ansvar for levering af pakkerejsen i overensstemmelse med aftalen og beskyttelse mod en rejsearrangørs eller formidlers insolvens eller konkurs. Det er imidlertid nødvendigt at tilpasse reglerne i lovgivningen til udviklingen på markedet for at gøre dem mere egnede til det indre marked, fjerne visse tvetydigheder og afhjælpe den manglende regulering af visse forhold.
(2)
Turismen spiller en væsentlig rolle i Unionens økonomi, og pakkerejser, pakkeferier og pakketure (»pakkerejser«) udgør en væsentlig andel af rejsemarkedet. Dette marked er undergået væsentlige forandringer siden vedtagelsen af direktiv 90/314/EØF. Ved siden af de traditionelle distributionskanaler har internettet fået stigende betydning som medium, hvor rejseydelser udbydes eller sælges. Rejseydelser kombineres ikke alene i form af traditionelle pakkerejser, der er arrangeret på forhånd, men kombineres ofte efter kundens behov. Mange af disse kombinationer af rejseydelser befinder sig i en juridisk »gråzone« eller er klart ikke omfattet af direktiv 90/314/EØF. Nærværende direktiv tager sigte på at tilpasse beskyttelsens omfang til at tage højde for denne udvikling, på at skabe større gennemsigtighed og på at øge retssikkerheden både for de rejsende og for de erhvervsdrivende.
(3)
Efter artikel 169, stk. 1, og artikel 169, stk. 2, litra a), i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) skal Unionen bidrage til at sikre et højt forbrugerbeskyttelsesniveau ved foranstaltninger, som vedtages i henhold til artikel 114 i TEUF.
(4)
Direktiv 90/314/EØF indrømmer medlemsstaterne et vidt skøn ved gennemførelsen. Der er derfor stadig betydelige forskelle mellem lovene i medlemsstaterne. Forskellige regler fører til højere omkostninger for virksomhederne og lægger hindringer i vejen for dem, der ønsker at drive virksomhed på tværs af landegrænserne, hvorved forbrugernes valgmuligheder begrænses.
(5)
I henhold til artikel 26, stk. 2, og artikel 49 i TEUF skal det indre marked udgøre et område uden indre grænser med fri bevægelighed for varer og tjenesteydelser og etableringsfrihed. Harmoniseringen af de rettigheder og forpligtelser, der følger af aftaler vedrørende pakkerejser og sammensatte rejsearrangementer er nødvendig, hvis der skal skabes et egentligt indre marked for forbrugerne på dette område og findes den rette balance mellem et højt niveau af forbrugerbeskyttelse og virksomhedernes konkurrenceevne.
(6)
Det fulde potentiale i markedet for salg af pakkerejser over landegrænserne i Unionen er endnu ikke fuldt udnyttet. Forskellene på de regler, der beskytter de rejsende i forskellige medlemsstater, medvirker til at afskrække de rejsende i en medlemsstat fra at købe pakkerejser og sammensatte rejsearrangementer i en anden medlemsstat og medvirker på samme måde til at afskrække rejsearrangører og formidlere i en medlemsstat fra at sælge disse ydelser i en anden medlemsstat. Det er nødvendigt at foretage en yderligere tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om pakkerejser og sammensatte rejsearrangementer, så de rejsende og de erhvervsdrivende kan drage fuld nytte af det indre marked, samtidig med at der sikres et højt forbrugerbeskyttelsesniveau i hele Unionen.
(7)
De fleste rejsende, der køber pakkerejser eller sammensatte rejsearrangementer, er forbrugere i EU-forbrugerlovgivningens forstand. Det er dog ikke altid let at udskille forbrugerne fra repræsentanter for små virksomheder eller erhvervsdrivende, der bestiller rejser i tilknytning til deres virksomhed eller erhverv gennem de samme kanaler som forbrugerne. Disse rejsende har ofte behov for et tilsvarende beskyttelsesniveau. Derimod er der virksomheder og organisationer, der arrangerer rejser på grundlag af en generel aftale, der ofte er indgået med henblik på flere rejsearrangementer eller en nærmere bestemt periode, f.eks. med et rejsebureau. Denne type rejsearrangementer kræver ikke det samme beskyttelsesniveau som det, der er tiltænkt forbrugerne. Derfor bør dette direktiv finde anvendelse på forretningsrejsende, herunder udøvere af liberale erhverv, eller selvstændige erhvervsdrivende eller andre fysiske personer, hvis de ikke arrangerer rejser på grundlag af en generel aftale. Med henblik på at undgå en sammenblanding med begrebet »forbruger« som defineret i anden EU-lovgivning bør de personer, der nyder beskyttelse efter dette direktiv, betegnes »rejsende«.
(8)
Rejseydelser kan kombineres på mange forskellige måder, og derfor bør alle kombinationer af rejseydelser, der har visse kendetegn, som rejsende typisk forbinder med pakkerejser, anses for at være pakkerejser, navnlig hvis forskellige rejseydelser kombineres i et enkelt rejseprodukt, som rejsearrangøren påtager sig ansvaret for bliver leveret i overensstemmelse med aftalen. I overensstemmelse med retspraksis ved Den Europæiske Unions Domstol (4) bør det ikke gøre nogen forskel, om rejseydelserne kombineres, før der er etableret kontakt med den rejsende, eller på den rejsendes foranledning eller i overensstemmelse med en udvælgelse, den rejsende har foretaget. De samme principper bør finde anvendelse, uanset om bestillingen foretages gennem en detailhandlende eller online.
(9)
Af hensyn til gennemsigtigheden bør der sondres mellem pakkerejser og sammensatte rejsearrangementer, hvor online- eller detailhandlende formidler tilvejebringelse af rejseydelser for rejsende med henblik på den rejsendes indgåelse af aftaler om rejseydelser med forskellige tjenesteydere, herunder gennem forbundne bestillingsprocedurer, idet disse rejsearrangementer ikke har en pakkerejses kendetegn, og det derfor ikke ville være rimeligt at anvende alle de forpligtelser, der gælder i forbindelse med pakkerejser, på de sammensatte rejsearrangementer.
(10)
I lyset af markedsudviklingen bør pakkerejser defineres yderligere på grundlag af alternative saglige kriterier, som hovedsageligt vedrører, hvordan rejseydelserne præsenteres eller købes, og hvor rejsende kan have en rimelig forventning om at blive beskyttet af dette direktiv. Det er f.eks. tilfældet, når forskellige typer af rejseydelser købes med henblik på den samme rejse eller ferie fra et enkelt salgssted, og disse ydelser er blevet valgt inden den rejsende accepterer at betale, dvs. inden for samme bestillingsprocedure, og når ydelserne udbydes, sælges eller faktureres til en samlet pris, samt når sådanne tjenester annonceres eller sælges under betegnelsen »pakkerejse« eller under en lignende betegnelse, der angiver en tæt forbindelse mellem de pågældende rejseydelser. Sådanne lignende betegnelser kunne f.eks. være »samlet tilbud«, »all inclusive« eller »arrangement med alt inkluderet«.
(11)
Det bør præciseres, at rejseydelser, der kombineres efter indgåelse af en aftale, hvorved en erhvervsdrivende giver den rejsende ret til at vælge blandt et udvalg af forskellige typer rejseydelser, som f.eks. ved gaveæsker indeholdende en pakkerejse, anses for at udgøre pakkerejser. Endvidere bør en kombination af rejseydelser anses for at være en pakkerejse, når den rejsendes navn, betalingsoplysninger og e-mailadresse overføres mellem de erhvervsdrivende, og endnu en aftale indgås senest 24 timer efter, at bestillingen af den første rejseydelse er bekræftet.
(12)
Samtidig bør der sondres mellem sammensatte rejsearrangementer og rejseydelser, som rejsende bestiller særskilt, ofte på forskellige tidspunkter, selv hvis det er med henblik på den samme rejse eller ferie. Der bør også sondres mellem sammensatte rejsearrangementer online og linkede websider, hvis formål ikke er, at der skal indgås en aftale med den rejsende, og link, hvorigennem rejsende alene bliver oplyst om andre rejseydelser generelt, f.eks. når et hotel eller en arrangør af en begivenhed på deres websted angiver en liste over alle de operatører, der tilbyder transport til deres placering, uden at dette står i forbindelse med en bestilling, eller når der bruges »cookies« eller metadata til at indsætte annoncer på websteder.
(13)
Der bør fastsættes særlige regler for både online- og detailhandlende, som under et enkelt besøg eller i forbindelse med en enkelt kontakt på deres salgssted bistår rejsende med at indgå særskilte aftaler med forskellige tjenesteydere, og for onlinehandlende, som f.eks. gennem forbundne onlinebestillingsprocedurer på målrettet vis formidler køb af som minimum én yderligere rejseydelse fra en anden erhvervsdrivende, når en aftale indgås højst 24 timer efter bekræftelsen af den første rejseydelse. En sådan formidling vil ofte være baseret på et kommercielt link, der indebærer betaling mellem den erhvervsdrivende, der formidler køb af yderligere rejseydelser, og den anden erhvervsdrivende, uanset beregningsmetoden for en sådan betaling, som f.eks. kan baseres på antallet af klik eller på omsætningen. Disse regler ville f.eks. finde anvendelse, når en rejsende sammen med bekræftelsen af bestillingen af en første rejseydelse såsom en fly- eller togrejse modtager en opfordring til at bestille en yderligere rejseydelse, der fås på den valgte rejsedestination, f.eks. et hotelophold, med et link til det websted, hvor der kan foretages bestilling, hos en anden tjenesteyder eller mellemmand. Selv om disse arrangementer ikke bør udgøre pakkerejser i dette direktivs forstand, i medfør af hvilket én rejsearrangør er ansvarlig for, at rejseydelserne leveres i overensstemmelse med aftalen, udgør disse sammensatte rejsearrangementer en alternativ forretningsmodel, der ofte er i nær konkurrence med pakkerejser.
(14)
For at sikre fair konkurrence og beskytte de rejsende bør forpligtelsen til i tilstrækkeligt omfang at godtgøre, at der er garanti for refusion af betalinger og hjemtransport af de rejsende i tilfælde af insolvens eller konkurs, også finde anvendelse ved sammensatte rejsearrangementer.
(15)
Køb af en særskilt rejseydelse i form af en enkelt rejseydelse bør hverken anses for at være en pakkerejse eller et sammensat rejsearrangement.
(16)
For at skabe øget klarhed for de rejsende og give dem mulighed for at træffe et kvalificeret valg mellem de forskellige typer rejsearrangementer, der udbydes, bør erhvervsdrivende have pligt til klart og tydeligt at oplyse, om de tilbyder en pakkerejse eller et sammensat rejsearrangement, og stille oplysninger til rådighed om det tilsvarende beskyttelsesniveau, før den rejsende accepterer at betale. En erhvervsdrivendes erklæring om, hvilken retlig karakter det rejseprodukt, der markedsføres, har, bør svare til det pågældende produkts faktiske retlige karakter. De relevante retshåndhævende myndigheder bør gribe ind, hvis de erhvervsdrivende ikke giver de rejsende korrekte oplysninger.
(17)
Kun kombinationer af visse forskellige typer af rejseydelser såsom indkvartering, befordring af passagerer med bus, tog, eller ad sø- eller luftvejen samt udlejning af motorkøretøjer eller visse motorcykler bør tages i betragtning ved fastlæggelsen af, hvorvidt der er tale om en pakkerejse eller et sammensat rejsearrangement. Indkvartering for at tage mere varigt ophold, herunder i forbindelse med længerevarende sprogkurser, bør ikke anses for indkvartering i dette direktivs forstand. Finansielle ydelser, såsom rejseforsikringer, bør ikke betragtes som rejseydelser. Endvidere bør ydelser, der er en uløselig del af en anden rejseydelse, ikke betragtes som rejseydelser i sig selv. Dette omfatter f.eks. transport af bagage, der leveres som en del af befordring af passagerer, mindre transportydelser, såsom befordring af passagerer som led i en guidet tur eller transport mellem et hotel og en lufthavn eller en banegård, måltider, drikkevarer og rengøring, der leveres som en del af indkvartering, eller adgang til faciliteter på stedet, f.eks. en swimmingpool, en sauna, en spa eller et motionsrum, som er inkluderet for hotelgæster. Det betyder også, at i tilfælde, hvor der i modsætning til et krydstogt leveres indkvartering natten over som en del af passagertransport ad vej, med jernbane eller ad sø- eller luftvejen, bør indkvartering ikke betragtes som en rejseydelse i sig selv, hvis den primære bestanddel tydeligvis er transport.
(18)
Andre turistydelser, der ikke er en uløselig del af befordring af passagerer, indkvartering eller udlejningen af motorkøretøjer eller visse motorcykler, kan f.eks. bestå i entré til koncerter, sportsbegivenheder, udflugter eller forlystelsesparker, guidede ture, liftkort og leje af sportsudstyr såsom skiudstyr eller spabehandlinger. Hvis sådanne ydelser kun kombineres med én anden type rejseydelse, f.eks. indkvartering, bør dette dog kun medføre sammensætning af en pakkerejse eller et sammensat rejsearrangement, hvis de udgør en væsentlig andel af pakkerejsens eller det sammensatte rejsearrangements samlede værdi eller annonceres som eller på anden måde udgør en væsentlig bestanddel af rejsen eller ferien. Hvis andre turistydelser udgør 25 % eller mere af kombinationens værdi, bør disse ydelser anses for at udgøre en væsentlig andel af pakkerejsens værdi eller de sammensatte rejsearrangementer. Det bør præciseres, at det ikke udgør en pakkerejse, hvis der tilføjes andre turistydelser til f.eks. hotelophold, som er bestilt som en særskilt ydelse efter den rejsendes ankomst til hotellet. Dette bør ikke medføre en omgåelse af direktivet, hvor rejsearrangører eller formidlere tilbyder den rejsende valget mellem yderligere turistydelser på forhånd og derefter tilbyder først at indgå aftalen om disse ydelser, efter at leveringen af den første rejseydelse er påbegyndt.
(19)
Da der ikke er et lige så stort behov for at beskytte rejsende ved korte ture, og for ikke at pålægge de erhvervsdrivende en unødvendig byrde, bør ture, der varer under 24 timer, og som ikke omfatter indkvartering, samt pakkerejser eller sammensatte rejsearrangementer, der udbydes eller formidles lejlighedsvis og på nonprofitbasis og kun til en begrænset gruppe af rejsende, ikke være omfattet af direktivet. Sidstnævnte kan f.eks. omfatte ture, der højst et par gange om året arrangeres af velgørende organisationer, sportsklubber eller skoler for deres medlemmer uden at blive udbudt til offentligheden. Passende oplysninger om denne udelukkelse bør gøres tilgængelig for offentligheden for at sikre, at erhvervsdrivende og rejsende i passende omfang er oplyst om, at disse pakkerejser eller sammensatte rejsearrangementer ikke er omfattet af dette direktiv.
(20)
Dette direktiv bør ikke berøre national aftaleret, for så vidt angår de forhold, der ikke er reguleret i direktivet.
(21)
Medlemsstaterne bør fortsat i overensstemmelse med EU-retten have kompetence til at anvende bestemmelserne i dette direktiv på områder, der ikke er omfattet af dets anvendelsesområde. Medlemsstaterne kan derfor opretholde eller indføre national lovgivning, der svarer til bestemmelserne eller visse bestemmelser i dette direktiv, for så vidt angår aftaler, der falder uden for dette direktivs anvendelsesområde. For eksempel kan medlemsstaterne opretholde eller indføre tilsvarende bestemmelser for visse enkeltstående aftaler vedrørende enkelte rejseydelser (såsom leje af feriehuse) eller for pakkerejser og sammensatte rejsearrangementer, der udbydes eller formidles på nonprofitbasis til en begrænset gruppe af rejsende, og kun lejlighedsvist, eller for pakkerejser og sammensatte rejsearrangementer af en varighed på under 24 timer, der ikke omfatter indkvartering.
(22)
Det, der navnlig kendetegner en pakkerejse, er, at der er én erhvervsdrivende, der som rejsearrangør er ansvarlig for, at hele pakkerejsen leveres i overensstemmelse med aftalen. Kun i tilfælde, hvor en anden erhvervsdrivende optræder som rejsearrangør af en pakkerejse, bør den erhvervsdrivende, typisk et detail- eller onlinerejsebureau, kunne nøjes med at optræde som formidler eller mellemmand og ikke have ansvaret som rejsearrangør. Hvorvidt en erhvervsdrivende optræder som arrangør af en given pakkerejse, bør afhænge af, i hvilken grad denne erhvervsdrivende er involveret i sammensætningen af pakkerejsen, og ikke af, hvordan den erhvervsdrivende betegner sin virksomhed. Når det overvejes, om en erhvervsdrivende er rejsearrangør eller formidler, bør det ikke gøre nogen forskel, om den erhvervsdrivende selv leverer ydelserne eller præsenterer sig som et rejsebureau, der handler på vegne af den rejsende.
(23)
Direktiv 90/314/EØF har indrømmet medlemsstaterne skønsbeføjelser til at fastsætte, hvorvidt formidlere, rejsearrangører eller både formidlere og rejsearrangører er ansvarlige for, at en pakkerejse leveres i overensstemmelse med aftalen. Denne fleksibilitet har ført til tvetydigheder i nogle medlemsstater med hensyn til, hvilke erhvervsdrivende der er ansvarlige for leveringen af de relevante rejseydelser. Det bør derfor klargøres i nærværende direktiv, at rejsearrangørerne er ansvarlige for leveringen af de rejseydelser, der er inkluderet i aftalen om pakkerejsen, medmindre det er fastsat i national ret, at både rejsearrangøren og formidleren er ansvarlige.
(24)
Med hensyn til pakkerejser bør formidlere sammen med rejsearrangøren være ansvarlige for, at der gives tilstrækkelige oplysninger forud for aftalens indgåelse. For at lette kommunikationen, særligt i forhold over landegrænserne, bør rejsende kunne kontakte rejsearrangøren gennem den formidler, de har købt pakkerejsen igennem.
(25)
Den rejsende bør have alle nødvendige oplysninger inden købet af pakkerejsen, uanset om den sælges ved hjælp af fjernkommunikation, på forretningsstedet eller ved hjælp af andre former for distribution. Ved videregivelsen af disse oplysninger bør den erhvervsdrivende tage hensyn til de særlige behov hos rejsende, som er særlig sårbare på grund af deres alder eller fysiske handicap, når den erhvervsdrivende med rimelighed kunne indse, at der var sådanne behov.
(26)
Vigtige oplysninger, f.eks. om de væsentligste kendetegn ved rejseydelserne eller priser, der forekommer i annoncer, på rejsearrangørens websted eller i brochurer som en del af oplysningerne forud for aftalens indgåelse, bør være bindende, medmindre rejsearrangøren forbeholder sig ret til at foretage ændring heraf og disse ændringer klart, forståeligt og tydeligt meddeles den rejsende inden indgåelse af aftalen om pakkerejsen. I lyset af de nye kommunikationsteknologier, der gør det nemt at foretage ajourføringer, er der imidlertid ikke længere noget behov for at fastsætte særlige regler om brochurer, men det bør i stedet sikres, at ændringer af oplysningerne forud for aftalens indgåelse kommunikeres til den rejsende. Det bør altid være muligt at foretage ændringer i oplysninger forud for aftalens indgåelse, når begge parter i aftalen om pakkerejsen udtrykkeligt er enige herom.
(27)
Oplysningskravene i dette direktiv er udtømmende, men bør ikke berøre de oplysningskrav, der stilles i anden gældende EU-lovgivning (5).
(28)
Rejsearrangørerne bør stille generelle oplysninger til rådighed om visumpligt i destinationslandet. Oplysninger om, hvor lang tid det omtrent tager at opnå visum, kan stilles til rådighed i form af en henvisning til officielle oplysninger i destinationslandet.
(29)
Under hensyntagen til de særlige forhold ved aftaler om pakkerejser bør der træffes bestemmelse om aftaleparternes rettigheder og forpligtelser i perioden før og efter pakkerejsens begyndelse, navnlig når pakkerejsen ikke leveres i overensstemmelse med aftalen, eller der sker en ændring i visse omstændigheder.
(30)
Da pakkerejser ofte købes lang tid i forvejen, kan der indtræde uforudsete begivenheder. Den rejsende bør derfor under visse betingelser have ret til at overdrage en aftale om en pakkerejse til en anden rejsende. I disse situationer bør rejsearrangøren kunne kræve sine udgifter betalt, f.eks. hvis en underleverandør opkræver et gebyr for at ændre navnet på den rejsende eller for at annullere en billet til befordring og udstede en ny.
(31)
Rejsende bør også kunne opsige aftalen om en pakkerejse når som helst inden pakkerejsens begyndelse mod betaling af et passende og begrundet opsigelsesgebyr under hensyntagen til forventede omkostningsbesparelser og indtægter fra afsættelse af rejseydelserne til anden side. De bør også have ret til at opsige aftalen om en pakkerejse uden betaling af et opsigelsesgebyr, når leveringen af pakkerejsen vil blive væsentligt berørt af uundgåelige og ekstraordinære omstændigheder. Dette kan f.eks. omfatte krigsførelse, andre alvorlige sikkerhedsproblemer såsom terrorisme, betydelige risici for menneskers sundhed såsom udbrud af en alvorlig sygdom på rejsedestinationen eller naturkatastrofer såsom oversvømmelser, jordskælv eller vejrforhold, der gør det umuligt at rejse sikkert til destinationen som fastsat i aftalen om pakkerejsen.
(32)
I særlige situationer bør rejsearrangøren også have ret til at opsige aftalen om pakkerejsen inden pakkerejsens begyndelse uden at betale erstatning, f.eks. hvis minimumsantallet af deltagere ikke er nået, og der i aftalen er taget forbehold for denne mulighed. I så fald bør rejsearrangøren refundere alle de betalinger, der er foretaget i forbindelse med pakkerejsen.
(33)
I visse tilfælde bør rejsearrangører have lov til ensidigt at foretage ændringer i aftalen om en pakkerejse. De rejsende bør dog have ret til at opsige aftalen om en pakkerejse, hvis ændringerne betydeligt forandrer rejseydelsernes væsentligste kendetegn. Dette kan f.eks. være tilfældet, hvis kvaliteten eller værdien af rejseydelserne falder. Ændringer i de afgangs- eller ankomsttider, der er angivet i aftalen om pakkerejsen, bør betragtes som væsentlige, hvis de f.eks. påfører den rejsende betydelig ulejlighed eller ekstra omkostninger, f.eks. ændring af befordring eller indkvartering. Det bør kun være muligt at forhøje prisen, hvis der er ændringer i prisen for befordring af passagerer som følge af prisen på brændstof eller andre energikilder, i skatter eller afgifter, der pålægges af en tredjemand, der ikke direkte er involveret i leveringen af de rejseydelser, der er inkluderet i aftalen om pakkerejsen, eller i valutakurser af relevans for pakkerejsen, og kun hvis aftalen udtrykkeligt tager forbehold for muligheden for en sådan prisstigning og angiver, at den rejsende er berettiget til en prisnedsættelse svarende til et fald i disse priser. Hvis rejsearrangøren foreslår en prisstigning på mere end 8 % af den samlede pris, bør den rejsende have ret til at opsige aftalen om pakkerejsen uden betaling af et opsigelsesgebyr.
(34)
Der bør fastsættes særlige regler om retsmidler i tilfælde af en mangel i opfyldelsen af aftalen om pakkerejsen. Den rejsende bør have ret til at få en løsning på problemer, og når en betydelig andel af de rejseydelser, der er omfattet af aftalen om pakkerejsen, ikke kan leveres, bør den rejsende have tilbudt passende alternative arrangementer. Hvis rejsearrangøren ikke afhjælper manglen inden for en rimelig frist, der fastsættes af den rejsende, bør den rejsende selv kunne gøre det og anmode om refusion af de nødvendige udgifter. I visse tilfælde bør det ikke være nødvendigt at fastsætte en tidsfrist, navnlig hvis øjeblikkelig afhjælpning er påkrævet. Dette gælder for eksempel, når den rejsende bliver nødt til at tage en taxa for at nå sit fly til tiden, fordi en bus, der er organiseret af rejsearrangøren, er forsinket. Rejsende bør også have ret til prisnedsættelse, opsigelse af aftalen om pakkerejsen og/eller erstatning. Erstatningen bør også dække ikkeøkonomisk skade, f.eks. erstatning for tabt rejse- eller ferieglæde, fordi der er væsentlige problemer med leveringen af de relevante rejseydelser. Den rejsende bør være forpligtet til uden unødig forsinkelse, under hensyn til sagens omstændigheder, at oplyse rejsearrangøren om en eventuel mangel, som vedkommende konstaterer under levering af en rejseydelse, der er inkluderet i aftalen om pakkerejsen. Undladelse af at gøre dette kan tages i betragtning ved fastsættelsen af den passende prisnedsættelse eller erstatning, når en sådan meddelelse ville have undgået eller mindsket skaden.
(35)
For at sikre sammenhæng i reglerne bør dette direktivs bestemmelser tilpasses til de internationale konventioner, der regulerer rejseydelser, og med EU-lovgivningen om passagerrettigheder. Når rejsearrangøren er ansvarlig for manglende eller mangelfuld levering af de rejseydelser, der er omfattet af aftalen om pakkerejsen, bør rejsearrangøren kunne påberåbe sig de begrænsninger i tjenesteydernes ansvar, der er fastsat i internationale konventioner, såsom Montrealkonventionen af 1999 om indførelse af visse ensartede regler for international luftbefordring (6), konventionen af 1980 om internationale jernbanebefordringer (COTIF) (7) og Athenkonventionen af 1974 om transport af passagerer og deres bagage til søs (8). Når det på grund af uundgåelige og ekstraordinære omstændigheder er umuligt at sikre rettidig befordring af den rejsende tilbage til afrejsestedet, bør rejsearrangøren bære omkostningerne ved den rejsendes nødvendige indkvartering, dog højst for en periode på tre nætter for hver rejsende, medmindre der er fastsat længere perioder i eksisterende eller fremtidig EU-lovgivning om passagerrettigheder.
(36)
Dette direktiv bør ikke gribe ind i de rejsendes ret til at fremsætte krav både i henhold til dette direktiv og i henhold til anden relevant EU-lovgivning eller internationale konventioner, så de rejsende fortsat har mulighed for at rejse krav over for rejsearrangøren, transportøren eller en anden ansvarlig part eller efter omstændighederne over for mere end én part. Det bør præciseres, at med henblik på at undgå overkompensation bør erstatning eller prisnedsættelse, der gives i henhold til dette direktiv, og erstatning eller prisnedsættelse, der gives i henhold til anden relevant EU-lovgivning eller internationale konventioner, fratrækkes hinanden. Rejsearrangørens ansvar bør ikke være til hinder for retten til at søge regres hos tredjemand, herunder hos tjenesteydere.
(37)
Hvis den rejsende er kommet ud i vanskeligheder under rejsen eller ferien, bør rejsearrangøren være forpligtet til at yde passende bistand uden unødig forsinkelse. Denne bistand bør hovedsagelig bestå i, hvor det er relevant, at oplyse om forhold såsom lægehjælp, lokale myndigheder og konsulær bistand, samt at yde praktisk hjælp, f.eks. med fjernkommunikation og alternative rejsearrangementer.
(38)
I sin meddelelse af 18. marts 2013 med titlen »Passagerbeskyttelse i tilfælde af luftfartsselskabers konkurs« beskrev Kommissionen foranstaltninger til at forbedre beskyttelsen af rejsende i tilfælde af et luftfartsselskabs konkurs, herunder bedre håndhævelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 (9) og af forordning (EF) nr. 1008/2008, og samarbejde med interessenter inden for branchen, idet den ville overveje et lovgivningsmæssigt initiativ, hvis foranstaltningerne ikke var tilstrækkelige. Meddelelsen vedrører køb af en enkelt bestanddel, nemlig lufttransport, og vedrører derfor ikke beskyttelse mod konkurs eller insolvens for pakkerejser og for sammensatte rejsearrangementer.
(39)
Medlemsstaterne bør sikre, at rejsende, der køber en pakkerejse, fuldt ud er beskyttet i tilfælde af, at rejsearrangøren går konkurs eller bliver insolvent. De medlemsstater, hvor rejsearrangørerne er etableret, bør sikre, at de stiller sikkerhed for refusion af alle betalinger, der er foretaget af eller på vegne af rejsende, og, for så vidt som en pakkerejse indbefatter befordring af passagerer, for de rejsendes hjemtransport i tilfælde af rejsearrangørernes konkurs eller insolvens. Dog bør det være muligt at rejsende tilbydes fortsættelse af pakkerejsen. Medlemsstaterne bør fortsat have et skøn med hensyn til, hvordan der arrangeres beskyttelse mod konkurs eller insolvens, men de bør sikre, at beskyttelsen er effektiv. Effektivitet betyder, at beskyttelsen bør blive tilgængelig, så snart rejseydelser som en konsekvens af rejsearrangørens likviditetsproblemer ikke bliver udført, ikke vil blive udført eller kun delvist vil blive udført, eller når tjenesteydere kræver, at de rejsende betaler for dem. Medlemsstaterne bør kunne kræve, at rejsearrangører giver de rejsende en attest, der dokumenterer et direkte krav over for den udbyder, der yder beskyttelse mod konkurs eller insolvens.
(40)
For at beskyttelsen mod konkurs eller insolvens kan være effektiv, bør den dække de forventelige betalinger, der rammes af rejsearrangørens konkurs eller insolvens, og i givet fald de forventelige hjemtransportomkostninger. Det betyder, at beskyttelsen bør være tilstrækkelig til at dække alle forventelige betalinger, der er foretaget af eller på vegne af rejsende i forbindelse med pakkerejser i højsæsonen under hensyntagen til perioden mellem modtagelsen af sådanne betalinger og afslutningen af rejsen eller ferien, samt i givet fald de forventelige hjemtransportomkostninger. Dette vil generelt betyde, at sikkerheden skal dække en tilstrækkelig høj procentdel af rejsearrangørens omsætning, for så vidt angår pakkerejser, og kan afhænge af faktorer såsom typen af de solgte pakkerejser, herunder transportmiddel, rejsedestination og eventuelle lovmæssige begrænsninger eller rejsearrangørens forpligtelser med hensyn til størrelsen af de forudbetalinger, som denne må modtage, og deres timing inden pakkerejsens begyndelse. Da den nødvendige dækning kan beregnes på grundlag af de seneste forretningsdata såsom omsætningen i det seneste regnskabsår, bør rejsearrangørerne være forpligtet til at tilpasse beskyttelsen mod konkurs eller insolvens ved øgede risici, herunder en betydelig stigning i salget af pakkerejser. Ved den effektive beskyttelse mod konkurs eller insolvens bør der dog ikke tages hensyn til meget usandsynlige risici, f.eks. den samtidige insolvens eller konkurs af flere af de største rejsearrangører, hvilket i uforholdsmæssig høj grad ville have en indvirkning på omkostningerne til beskyttelse og således hæmme dens effektivitet. I sådanne tilfælde kan garantien for tilbagebetaling være begrænset.
(41)
På grund af forskellene i national ret og praksis vedrørende parterne i en aftale om en pakkerejse og modtagelsen af betalinger, der er foretaget af eller på vegne af rejsende, bør medlemsstaterne kunne kræve, at formidlere tillige tilvejebringer beskyttelse mod konkurs eller insolvens.
(42)
I overensstemmelse med direktiv 2006/123/EF er det hensigtsmæssigt at fastsætte regler for at forhindre, at forpligtelserne med hensyn til beskyttelse mod konkurs eller insolvens virker som en hindring for den frie bevægelighed for tjenesteydelser og etableringsfriheden. Medlemsstaterne bør derfor være forpligtet til at anerkende beskyttelse mod konkurs eller insolvens efter retten i etableringsmedlemsstaten. For at lette det administrative samarbejde og tilsyn med rejsearrangører og, hvis relevant, formidlere, der opererer i forskellige medlemsstater, med hensyn til beskyttelse mod konkurs eller insolvens bør medlemsstaterne være forpligtet til at udpege centrale kontaktpunkter.
(43)
Erhvervsdrivende, der formidler sammensatte rejsearrangementer, bør være forpligtet til at oplyse de rejsende om, at de ikke køber en pakkerejse, og at den enkelte leverandør af en rejseydelse alene er ansvarlig for korrekt opfyldelse af sin aftale. Erhvervsdrivende, der formidler sammensatte rejsearrangementer, bør desuden være forpligtet til at yde beskyttelse mod konkurs eller insolvens med hensyn til refusion af betalinger, som de modtager, og, i det omfang de er ansvarlige for befordring af passagerer, med hensyn til rejsendes hjemtransport, og bør oplyse de rejsende herom. Erhvervsdrivende, der er ansvarlige for opfyldelsen af de individuelle aftaler, der indgår i et sammensat rejsearrangement, er omfattet af den almindelige EU-lovgivning om forbrugerbeskyttelse og sektorspecifik EU-lovgivning.
(44)
Når der fastlægges bestemmelser om ordninger til beskyttelse mod konkurs eller insolvens med hensyn til pakkerejser og sammensatte rejsearrangementer, bør medlemsstaterne ikke forhindres i at tage hensyn til mindre virksomheders særlige situation, samtidig med at de sikrer det samme beskyttelsesniveau for de rejsende.
(45)
Rejsende bør ydes beskyttelse mod fejl, der opstår i forbindelse med bestillingsproceduren for så vidt angår pakkerejser og sammensatte rejsearrangementer.
(46)
Det bør fastsættes, at rejsende ikke kan give afkald på rettigheder i henhold til dette direktiv, og at rejsearrangører og erhvervsdrivende, der formidler sammensatte rejsearrangementer, ikke kan undvige deres forpligtelser ved at hævde, at de alene handler som rejsetjenesteyder, mellemmand eller i anden egenskab.
(47)
Medlemsstaterne bør fastsætte bestemmelser om de sanktioner, der pålægges for overtrædelse af nationale bestemmelser til gennemførelse af dette direktiv, og bør sikre, at de gennemføres. Sanktionerne bør være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning.
(48)
Vedtagelsen af dette direktiv nødvendiggør en tilpasning af visse EU-retsakter om forbrugerbeskyttelse. Navnlig bør det afklares, at Europa-Parlamentet og Rådets forordning (EF) nr. 2006/2004 (10) finder anvendelse på overtrædelser af nærværende direktiv. Under hensyntagen til, at Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/83/EU (11) i sin nuværende affattelse ikke finder anvendelse på aftaler omfattet af direktiv 90/314/EØF, er det endvidere nødvendigt at ændre direktiv 2011/83/EU for at sikre, at det fortsat finder anvendelse på individuelle rejseydelser, som indgår i et sammensat rejsearrangement, for så vidt som de individuelle ydelser ikke på anden måde er undtaget fra anvendelsesområdet for direktiv 2011/83/EU, og at visse forbrugerrettigheder i det pågældende direktiv også finder anvendelse på pakkerejser.
(49)
Nærværende direktiv berører ikke reglerne om beskyttelse af personoplysninger fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF (12) og EU-reglerne om international privatret, herunder Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 593/2008 (13).
(50)
Det bør præciseres, at dette direktivs reguleringsmæssige krav om beskyttelse mod konkurs eller insolvens og oplysninger om sammensatte rejsearrangementer også bør gælde for erhvervsdrivende, der ikke er etableret i en medlemsstat, men som på en hvilken som helst måde retter deres virksomhed, jf. forordning (EF) nr. 593/2008 og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1215/2012 (14), mod en eller flere medlemsstater.
(51)
Målet for dette direktiv, nemlig at bidrage til det indre markeds funktion og til at opnå et så højt og så ensartet forbrugerbeskyttelsesniveau som muligt, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan på grund af dets omfang bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går direktivet ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå dette mål.
(52)
Dette direktiv overholder de grundlæggende rettigheder og de principper, som anerkendes i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Dette direktiv overholder særligt friheden til at oprette og drive egen virksomhed, jf. chartrets artikel 16, samtidig med, at der sikres et højt forbrugerbeskyttelsesniveau i Unionen i overensstemmelse med chartrets artikel 38.
(53)
I henhold til den fælles politiske erklæring af 28. september 2011 fra medlemsstaterne og Kommissionen om forklarende dokumenter (15) har medlemsstaterne forpligtet sig til i tilfælde, hvor det er berettiget, at lade meddelelsen af gennemførelsesforanstaltninger ledsage af et eller flere dokumenter, der forklarer forholdet mellem et direktivs bestanddele og de tilsvarende dele i de nationale gennemførelsesinstrumenter. I forbindelse med dette direktiv finder lovgiver, at fremsendelse af sådanne dokumenter er berettiget.
(54)
Direktiv 90/314/EØF bør derfor ophæves -
VEDTAGET DETTE DIREKTIV:
KAPITEL I
GENSTAND, ANVENDELSESOMRÅDE, DEFINITIONER OG HARMONISERINGSNIVEAU
Artikel 1
Genstand
Formålet med dette direktiv er at bidrage til det indre markeds funktion og til opnåelse af et højt forbrugerbeskyttelsesniveau, der er så ensartet som muligt, ved at tilnærme visse forhold i medlemsstaternes love og administrative bestemmelser vedrørende aftaler, der indgås mellem rejsende og erhvervsdrivende, om pakkerejser og sammensatte rejsearrangementer.
Artikel 2
Anvendelsesområde
1. Dette direktiv finder anvendelse på pakkerejser, der udbydes til salg eller sælges af erhvervsdrivende til rejsende, og på sammensatte rejsearrangementer, der formidles af erhvervsdrivende til rejsende.
2. Dette direktiv finder ikke anvendelse på:
a)
pakkerejser og sammensatte rejsearrangementer af en varighed på under 24 timer, medmindre de omfatter indkvartering natten over
b)
pakkerejser, der udbydes, og sammensatte rejsearrangementer, der formidles, lejlighedsvist og på nonprofitbasis, til udelukkende en begrænset gruppe rejsende
c)
pakkerejser og sammensatte rejsearrangementer, der købes på grundlag af en generel aftale med henblik på forretningsrejser mellem en erhvervsdrivende og en anden fysisk eller juridisk person, der handler som led i sit erhverv, sin virksomhed, sit håndværk eller sin profession.
3. Dette direktiv berører ikke almindelig national aftaleret såsom reglerne om aftalers gyldighed, indgåelse og virkning, for så vidt som almindelige aftaleretlige aspekter ikke reguleres i dette direktiv.
Artikel 3
Definitioner
I dette direktiv forstås ved:
1) »rejseydelse«:
a)
passagerbefordring
b)
indkvartering, som ikke er en uløselig del af befordringen af passagerer, og som ikke er for at tage varigt ophold
c)
udlejning af biler, andre motorkøretøjer som defineret i artikel 3, nr. 11), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/46/EF (16) eller af motorcykler, der kræver et kategori A-kørekort i overensstemmelse med artikel 4, stk. 3, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/126/EF (17)
d)
enhver anden turistydelse, der ikke er en uløselig del af en rejseydelse som defineret i litra a), b) eller c)
2) »pakkerejse«: en kombination af mindst to forskellige typer rejseydelser med henblik på den samme rejse eller ferie, hvis
a)
ydelserne sammensættes af en enkelt erhvervsdrivende, herunder på foranledning af den rejsende eller i overensstemmelse med dennes udvælgelse, inden der indgås en enkelt aftale om alle ydelserne, eller
b)
ydelserne, uanset om der indgås særskilte aftaler med forskellige leverandører af rejseydelser,
i)
er købt fra et enkelt salgssted, og disse rejseydelser er blevet udvalgt, inden den rejsende accepterer at betale
ii)
udbydes til salg til, sælges til eller faktureres til en pris, hvor alt er inkluderet, eller til en samlet pris
iii)
annonceres til salg eller sælges under betegnelsen »pakkerejse« eller en lignende betegnelse
iv)
sammensættes efter indgåelsen af en aftale, hvori den erhvervsdrivende giver den rejsende ret til at vælge blandt et udvalg af forskellige typer rejseydelser, eller
v)
købes fra forskellige erhvervsdrivende gennem forbundne onlinebestillingsprocedurer, når den rejsendes navn, betalingsoplysninger og e-mailadresse er videregivet fra den erhvervsdrivende, med hvem den første aftale er indgået, til en anden eller andre erhvervsdrivende, og der senest 24 timer efter bekræftelsen af bestillingen af den første rejseydelse er indgået en aftale med sidstnævnte erhvervsdrivende.
En kombination af rejseydelser, hvor højst én type rejseydelse, jf. nr. 1), litra a), b) eller c), sammensættes med en eller flere turistydelser, jf. nr. 1), litra d), er ikke en pakkerejse, hvis sidstnævnte ydelser:
a)
ikke udgør en væsentlig andel af kombinationens værdi og ikke annonceres som eller på anden måde udgør en væsentlig bestanddel af kombinationen, eller
b)
først er udvalgt og købt, efter at leveringen af en rejseydelse, jf. nr. 1), litra a), b) eller c), er påbegyndt
3) »aftale om en pakkerejse«: en aftale om en samlet pakkerejse eller, hvis pakkerejsen leveres i henhold til særskilte aftaler, alle de aftaler, der dækker de i pakkerejsen inkluderede rejseydelser
4) »pakkerejsens begyndelse«: påbegyndelse af levering af de rejseydelser, der er inkluderet i pakkerejsen
5) »sammensat rejsearrangement«: mindst to forskellige typer rejseydelser, der købes med henblik på den samme rejse eller ferie, uden at udgøre en pakkerejse, og som fører til indgåelse af særskilte aftaler med hver enkelt leverandør af rejseydelserne, hvis en erhvervsdrivende formidler:
a)
de rejsendes særskilte udvælgelse og særskilte betaling for hver rejseydelse under et enkelt besøg på dennes salgssted eller i forbindelse med en enkelt kontakt med dennes salgssted, eller
b)
køb af mindst én yderligere rejseydelse fra en anden erhvervsdrivende på målrettet vis, når en aftale med en sådan anden erhvervsdrivende indgås senest 24 timer efter bekræftelsen af bestillingen af den første rejseydelse.
Hvis der højst købes én type rejseydelse, jf. nr. 1), litra a), b) eller c), og en eller flere turistydelser, jf. nr. 1), litra d), udgør de ikke et sammensat rejsearrangement, hvis sidstnævnte ydelser ikke udgør en væsentlig andel af ydelsernes samlede værdi og ikke annonceres som eller på anden måde udgør en væsentlig bestanddel af rejsen eller ferien
6) »rejsende«: enhver person, som søger at indgå en aftale inden for dette direktivs anvendelsesområde, eller som har ret til at rejse på grundlag af en aftale indgået herindenfor
7) »erhvervsdrivende«: enhver fysisk person eller enhver juridisk person, uanset om der er tale om offentligt eller privat ejerskab, der handler, herunder via en anden person, der optræder i dennes navn eller på dennes vegne, som led i sit erhverv, sin virksomhed, sit håndværk eller sin profession i forbindelse med de af dette direktiv omfattede aftaler, og uanset om denne handler i egenskab af rejsearrangør, formidler, erhvervsdrivende, der formidler et sammensat rejsearrangement, eller rejsetjenesteyder
8) »rejsearrangør«: en erhvervsdrivende, der sammensætter og sælger pakkerejser eller udbyder dem til salg enten direkte eller gennem en anden erhvervsdrivende eller sammen med en anden erhvervsdrivende, eller den erhvervsdrivende, der videregiver den rejsendes oplysninger til en anden erhvervsdrivende i henhold til nr. 2), litra b), nr. v)
9) »formidler«: en erhvervsdrivende, som ikke er rejsearrangør, og som sælger pakkerejser sammensat af en rejsearrangør eller udbyder dem til salg
10) »etablering«: etablering som defineret i artikel 4, nr. 5), i direktiv 2006/123/EF
11) »varigt medium«: ethvert medium, som sætter den rejsende eller den erhvervsdrivende i stand til at lagre oplysninger rettet personligt til vedkommende på en sådan måde, at de er tilgængelige i en under hensyn til oplysningernes formål tilstrækkelig periode, og som giver mulighed for uændret gengivelse af de lagrede oplysninger
12) »uundgåelige og ekstraordinære omstændigheder«: en situation, som den part, der påberåber sig en sådan situation, ikke har nogen indflydelse på, og hvis konsekvenser ikke kunne afværges, selv hvis der var blevet truffet alle rimelige foranstaltninger
13) »mangel«: det forhold, at de rejseydelser, som pakkerejsen omfatter, ikke er blevet leveret eller ikke er blevet leveret i overensstemmelse med aftalen
14) »mindreårig«: en person under 18 år
15) »salgssted«: ethvert detailforretningssted, uanset om det er fast eller mobilt, eller et detailforretningswebsted eller en lignende onlinesalgsfacilitet, herunder når detailforretningswebsteder eller onlinesalgsfaciliteter præsenteres for rejsende som en enkelt facilitet, herunder en telefontjeneste
16) »hjemtransport«: en rejsendes tilbagevenden til afrejsestedet eller til et andet sted, som aftaleparterne er enige om.
Artikel 4
Harmoniseringsniveau
Medlemsstaterne må ikke i national ret opretholde eller indføre bestemmelser, der fraviger dem, der er fastsat i dette direktiv, herunder strengere eller lempeligere bestemmelser, for at sikre et andet beskyttelsesniveau for rejsende, medmindre det er fastsat i dette direktiv.
KAPITEL II
OPLYSNINGSPLIGT OG INDHOLDET AF AFTALER OM PAKKEREJSER
Artikel 5
Oplysninger forud for aftalens indgåelse
1. Medlemsstaterne sikrer, at rejsearrangøren og, når pakkerejsen sælges gennem en formidler, også formidleren, inden den rejsende bliver bundet af en aftale om en pakkerejse eller et tilsvarende tilbud, giver den rejsende standardoplysningerne via det relevante skema, der er gengivet i bilag I, del A eller B, og, hvis de er relevante for pakkerejsen, følgende oplysninger:
a)
rejseydelsernes væsentligste kendetegn:
i)
rejsedestination(er), rejserute og varigheden af ophold med angivelse af datoer og, når indkvartering er inkluderet, antallet af inkluderede overnatninger
ii)
anvendte befordringsmidler samt deres kendetegn og kategori, steder, datoer og klokkeslæt for af- og hjemrejse, steder, hvor der gøres ophold undervejs, med angivelse af disse opholds varighed og transportforbindelser.
Hvis det nøjagtige klokkeslæt endnu ikke er kendt, oplyser rejsearrangøren og i givet fald formidleren den rejsende om det omtrentlige klokkeslæt for af- og hjemrejse
iii)
indkvarteringsstedets beliggenhed, væsentligste kendetegn og, når det er relevant, kategori i henhold til destinationslandets regler
iv)
inkluderede måltider
v)
besøg, udflugt(er) eller andre ydelser, der er inkluderet i den samlede pris, der er aftalt for pakkerejsen
vi)
hvis det ikke fremgår af sammenhængen, hvorvidt nogen af rejseydelserne ydes den rejsende som del af en gruppe, og i bekræftende fald, om muligt, gruppens omtrentlige størrelse
vii)
hvis den rejsendes nytte af andre turistydelser afhænger af en effektiv mundtlig kommunikation, det sprog, som disse ydelser vil foregå på, og
viii)
hvorvidt rejsen eller ferien generelt er egnet for bevægelseshæmmede personer, og, på anmodning af den rejsende, præcise oplysninger om rejsens eller feriens egnethed med hensyntagen til den rejsendes behov
b)
rejsearrangørens og, hvor der er en formidler, formidlerens firmanavn, fysiske adresse, telefonnummer og i givet fald e-mailadresse
c)
den samlede pris for pakkerejsen inklusive skatter, afgifter og alle eventuelle yderligere gebyrer og andre omkostninger eller, hvis disse omkostninger ikke med rimelighed kan beregnes inden aftalens indgåelse, en angivelse af, hvilken type yderligere omkostninger den rejsende derudover eventuelt vil skulle betale
d)
ordninger om betaling, herunder ethvert beløb eller enhver procentdel af prisen, der skal betales som depositum, og tidsplanen for betaling af restbeløbet, eller økonomiske garantier, som skal betales eller stilles af den rejsende
e)
det mindste antal personer, der kræves, for at pakkerejsen gennemføres, og den frist, der er omhandlet i artikel 12, stk. 3, litra a), inden pakkerejsens begyndelse for i påkommende tilfælde at opsige aftalen, hvis dette antal ikke er nået
f)
generelle oplysninger om pas- og visumkrav, herunder om, hvor lang tid det omtrent tager at opnå visum, samt oplysninger om sundhedsmæssige formaliteter i destinationslandet
g)
oplysninger om, at den rejsende kan opsige aftalen når som helst inden pakkerejsens begyndelse mod betaling af et passende opsigelsesgebyr eller, hvor relevant, de af rejsearrangøren i overensstemmelse med artikel 12, stk. 1, krævede standardiserede opsigelsesgebyrer
h)
oplysninger om tegning af en fakultativ eller obligatorisk forsikring, der dækker den rejsendes udgifter ved opsigelsen af kontrakten, eller udgifterne til bistand, herunder hjemtransport, i tilfælde af ulykke, sygdom eller død.
For aftaler om pakkerejser indgået pr. telefon giver rejsearrangøren og i givet fald formidleren den rejsende de standardoplysninger, der er fastsat i bilag I, del B, og oplysningerne i første afsnit, litra a)-h).
2. For så vidt angår pakkerejser som defineret i artikel 3, nr. 2), litra b), nr. v), sikrer rejsearrangøren og den erhvervsdrivende, til hvem oplysningerne er videregivet, at de hver især, inden den rejsende bliver bundet af en aftale eller et tilsvarende tilbud, giver oplysningerne i nærværende artikels stk. 1, første afsnit, litra a)-h), i det omfang de er relevante for de respektive rejseydelser, som de tilbyder. Rejsearrangøren giver også samtidig standardoplysningerne via skemaet i bilag I, del C.
3. De oplysninger, der er omhandlet i stk. 1 og 2, skal angives klart, forståeligt og tydeligt. Når sådanne oplysninger gives skriftligt, skal de være let læselige.
Artikel 6
Bindende oplysninger forud for aftalens indgåelse samt indgåelse af aftalen om en pakkerejse
1. Medlemsstaterne sikrer, at de oplysninger, der gives til den rejsende i henhold til artikel 5, stk. 1, første afsnit, litra a), c), d), e) og g), udgør en integreret del af aftalen om pakkerejsen og ikke ændres, medmindre de kontraherende parter udtrykkeligt aftaler det. Inden indgåelsen af aftalen om en pakkerejse meddeler rejsearrangøren og i givet fald formidleren klart, forståeligt og tydeligt den rejsende alle ændringer af de oplysninger, der gives forud for indgåelse af aftalen om en pakkerejse.
2. Hvis rejsearrangøren og i givet fald formidleren ikke har opfyldt oplysningskravene om yderligere gebyrer og andre omkostninger som omhandlet i artikel 5, stk. 1, første afsnit, litra c), forud for indgåelsen af aftalen om en pakkerejse, skal den rejsende ikke betale disse gebyrer eller andre omkostninger.
Artikel 7
Indholdet af aftalen om en pakkerejse og dokumenter, som skal udleveres inden pakkerejsens begyndelse
1. Medlemsstaterne sikrer, at aftaler om pakkerejser er affattet i et almindeligt og forståeligt sprog, og, når aftalerne er skriftlige, at de er let læselige. Ved indgåelsen af aftalen om en pakkerejse eller hurtigst muligt derefter giver rejsearrangøren eller formidleren den rejsende en kopi eller bekræftelse af aftalen på et varigt medium. Den rejsende har ret til at anmode om en kopi på papir, hvis aftalen om pakkerejsen er indgået i parternes samtidige fysiske tilstedeværelse.
For så vidt angår aftaler indgået uden for fast forretningssted som defineret i artikel 2, nr. 8), i direktiv 2011/83/EU skal en kopi eller bekræftelsen af aftalen om pakkerejsen gives til den rejsende på papir eller, hvis den rejsende samtykker, på et andet varigt medium.
2. Aftalen om pakkerejsen eller bekræftelsen af aftalen skal angive det fulde indhold af aftalen og omfatte alle de oplysninger, der er nævnt i artikel 5, stk. 1, første afsnit, litra a)-h), samt følgende oplysninger:
a)
den rejsendes særlige krav, som rejsearrangøren har accepteret at opfylde
b)
oplysninger om, at rejsearrangøren er:
i)
ansvarlig for levering af alle de rejseydelser, der er inkluderet i aftalen i overensstemmelse med artikel 13, og
ii)
forpligtet til at yde den rejsende bistand, jf. artikel 16, hvis den pågældende er i vanskeligheder
c)
navnet på den enhed, der er ansvarlig for beskyttelse mod konkurs eller insolvens, og dets kontaktoplysninger, herunder dets fysiske adresse, og, hvis relevant, navnet på den kompetente myndighed, som den pågældende medlemsstat har udpeget til formålet, og dens kontaktoplysninger
d)
navn, adresse, telefonnummer, e-mailadresse og i givet fald faxnummer for rejsearrangørens lokale repræsentant, et kontaktpunkt eller en anden tjeneste, der giver den rejsende mulighed for hurtigt at kontakte rejsearrangøren og kommunikere effektivt med denne, for at anmode om hjælp i tilfælde af, at den rejsende er i vanskeligheder, eller for at indgive klage over en eventuel mangel, som konstateres under leveringen af pakkerejsen
e)
oplysninger om, at den rejsende er forpligtet til at meddele en eventuel mangel, som vedkommende konstaterer under leveringen af pakkerejsen, jf. artikel 13, stk. 2
f)
når mindreårige uden ledsagelse af en forælder eller anden bemyndiget person rejser på grundlag af en aftale om en pakkerejse, der omfatter indkvartering, oplysninger, som muliggør direkte kontakt med den mindreårige eller den person, der er ansvarlig for den mindreårige på den mindreåriges opholdssted
g)
oplysninger om tilgængelige interne klagebehandlingsprocedurer og om alternative tvistbilæggelsesmekanismer i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/11/EU (18) og, når det er relevant, den alternative tvistbilæggelsesenhed, som den erhvervsdrivende er omfattet af, og om platformen for onlinetvistbilæggelse i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 524/2013 (19)
h)
oplysninger om den rejsendes ret til at overdrage aftalen til en anden rejsende i overensstemmelse med artikel 9.
3. For så vidt angår pakkerejser som defineret i artikel 3, nr. 2), litra b), nr. v), oplyser den erhvervsdrivende, til hvem oplysningerne er videregivet, rejsearrangøren om indgåelsen af den aftale, der fører til oprettelse af en pakkerejse. Den erhvervsdrivende giver rejsearrangøren de oplysninger, der er nødvendige, så denne kan opfylde sine forpligtelser som rejsearrangør.
Så snart rejsearrangøren er blevet oplyst om, at pakkerejsen er oprettet, giver rejsearrangøren den rejsende de oplysninger, der er omhandlet i stk. 2, litra a)-h), på et varigt medium.
4. De oplysninger, der er omhandlet i stk. 2 og 3, skal angives klart, forståeligt og tydeligt.
5. I god tid inden pakkerejsens begyndelse giver rejsearrangøren den rejsende de nødvendige kvitteringer, værdikuponer og billetter, oplysninger om de planmæssige afrejsetidspunkter og i givet fald fristen for indtjekning samt de planmæssige tidspunkter for midlertidige ophold undervejs, transportforbindelser og ankomst.
Artikel 8
Bevisbyrde
Bevisbyrden for opfyldelse af de i dette kapitel fastsatte oplysningskrav påhviler den erhvervsdrivende.
KAPITEL III
ÆNDRINGER I AFTALEN OM EN PAKKEREJSE INDEN PAKKEREJSENS BEGYNDELSE
Artikel 9
Overdragelse af aftalen om en pakkerejse til en anden rejsende
1. Medlemsstaterne sikrer, at en rejsende kan overdrage aftalen om en pakkerejse til en person, der opfylder alle betingelserne i aftalen, hvis den rejsende har givet rejsearrangøren rimeligt varsel på et varigt medium inden pakkerejsens begyndelse. Varsel givet senest syv dage inden pakkerejsens begyndelse skal under alle omstændigheder anses for rimelig.
2. Overdrageren af aftalen om en pakkerejse og den, til hvem den overdrages, hæfter solidarisk for betalingen af det udestående beløb og for eventuelle yderligere gebyrer eller andre omkostninger i forbindelse med overdragelsen. Rejsearrangøren oplyser overdrageren om overdragelsens reelle omkostninger. Disse omkostninger må ikke være urimelige og må ikke overstige rejsearrangørens reelle omkostninger som følge af overdragelsen af aftalen om pakkerejsen.
3. Rejsearrangøren forelægger overdrageren dokumentation for yderligere gebyrer eller andre omkostninger i forbindelse med overdragelsen af aftalen om pakkerejsen.
Artikel 10
Ændring af prisen
1. Medlemsstaterne sikrer, at priserne kun kan forhøjes efter indgåelsen af aftalen om en pakkerejse, hvis aftalen udtrykkeligt indeholder denne mulighed og det fremgår, at den rejsende har ret til prisnedsættelse i henhold til stk. 4. I så fald skal det fremgå af aftalen om pakkerejsen, hvordan prisændringer skal beregnes. Prisstigninger er udelukkende mulige som en direkte følge af ændringer i:
a)
prisen for befordringen af passagerer som følge af udgifter til brændstof eller andre energikilder
b)
ændringer i størrelsen af skatter, afgifter eller gebyrer for de rejseydelser, der er inkluderet i aftalen, og som er pålagt af en tredjepart, der ikke direkte er involveret i leveringen af pakkerejsen, herunder turistskatter, lufthavns- og havneskatter samt landings- og startafgifter, eller
c)
ændringer i valutakurser, som er af betydning for pakkerejsen.
2. Hvis den i nærværende artikels stk. 1 omhandlede prisstigning overstiger 8 % af pakkerejsens samlede pris, finder artikel 11, stk. 2-5, anvendelse.
3. Uanset omfanget heraf er en prisstigning kun mulig, hvis rejsearrangøren på en klar og forståelig måde underretter den rejsende om den med angivelse af en begrundelse for denne stigning og en beregning på et varigt medium senest 20 dage før pakkerejsens begyndelse.
4. Hvis aftalen om pakkerejsen fastsætter mulighed for prisstigninger, skal den rejsende have ret til en prisnedsættelse svarende til en formindskelse af de i stk. 1, litra a), b) og c), omhandlede omkostninger, som opstår efter indgåelsen af aftalen og inden pakkerejsens begyndelse.
5. I tilfælde af et prisfald, skal rejsearrangøren have ret til at fradrage de reelle administrative omkostninger ved tilbagebetaling til den rejsende. Rejsearrangøren skal på den rejsendes anmodning forelægge dokumentation for disse administrative omkostninger.
Artikel 11
Ændring af andre vilkår i aftalen om en pakkerejse
1. Medlemsstaterne sikrer, at rejsearrangøren ikke inden pakkerejsens begyndelse ensidigt kan ændre andre vilkår i aftalen om en pakkerejse end prisen i overensstemmelse med artikel 10, medmindre:
a)
rejsearrangøren har forbeholdt sig ret hertil i aftalen
b)
ændringen er ubetydelig, og
c)
rejsearrangøren klart, forståeligt og tydeligt oplyser den rejsende om ændringen på et varigt medium.
2. Hvis rejsearrangøren inden pakkerejsens begyndelse er nødsaget til væsentligt at ændre et af rejseydelsernes væsentligste kendetegn, jf. artikel 5, stk. 1, første afsnit, litra a), eller ikke kan opfylde et særligt krav, jf. artikel 7, stk. 2, litra a), eller foreslår at øge pakkerejsens pris med mere end 8 % i overensstemmelse med artikel 10, stk. 2, kan den rejsende inden for en rimelig frist fastsat af rejsearrangøren:
a)
acceptere den foreslåede ændring, eller
b)
opsige aftalen uden betaling af et opsigelsesgebyr.
Hvis den rejsende opsiger aftalen om en pakkerejse, kan den rejsende acceptere en erstatningspakkerejse, hvis rejsearrangøren tilbyder dette, så vidt muligt af en tilsvarende eller højere kvalitet.
3. Rejsearrangøren skal hurtigst muligt oplyse den rejsende klart, forståeligt og tydeligt på et varigt medium om:
a)
de i stk. 2 foreslåede ændringer og, når det er relevant i henhold til stk. 4, indvirkningen på pakkerejsens pris
b)
en rimelig frist, inden for hvilken den rejsende skal oplyse rejsearrangøren om sin afgørelse i henhold til stk. 2
c)
konsekvenserne af den rejsendes manglende reaktion inden for den i litra b) omhandlede frist i overensstemmelse med gældende national ret, og
d)
i givet fald den tilbudte erstatningspakkerejse og dens pris.
4. Hvis de i stk. 2, første afsnit, omhandlede ændringer af aftalen om pakkerejsen eller den i stk. 2, andet afsnit, omhandlede erstatningspakkerejse medfører, at pakkerejsen får en ringere kvalitet eller er forbundet med lavere omkostninger, har den rejsende krav på en passende nedsættelse af prisen.
5. Hvis aftalen om pakkerejsen opsiges, jf. nærværende artikels stk. 2, første afsnit, litra b), og den rejsende ikke accepterer en erstatningspakkerejse, refunderer rejsearrangøren alle betalinger, der er foretaget af eller på vegne af den rejsende, hurtigst muligt og under alle omstændigheder senest 14 dage efter opsigelsen af aftalen. Artikel 14, stk. 2, 3, 4, 5 og 6 finder tilsvarende anvendelse.
Artikel 12
Opsigelse af aftalen om en pakkerejse og fortrydelsesret inden pakkerejsens begyndelse
1. Medlemsstaterne sikrer, at den rejsende når som helst kan opsige aftalen om en pakkerejse inden pakkerejsens begyndelse. Hvis den rejsende opsiger aftalen om en pakkerejse i henhold til dette stykke, kan den rejsende være forpligtet til at betale et passende og begrundet opsigelsesgebyr til rejsearrangøren. Der kan i aftalen om pakkerejsen fastsættes rimelige, standardiserede opsigelsesgebyrer under hensyn til tidspunktet for opsigelsen af aftalen inden pakkerejsens begyndelse og de forventede sparede omkostninger og indtægter fra afsættelse af rejseydelserne til anden side. Er der ikke fastsat standardiserede opsigelsesgebyrer, skal opsigelsesgebyret svare til pakkerejsens pris minus de sparede omkostninger og indtægterne fra afsættelse af rejseydelserne til anden side. Rejsearrangøren forelægger på den rejsendes anmodning en begrundelse for opsigelsesgebyrernes størrelse.
2. Uanset stk. 1 har den rejsende ret til at opsige aftalen om pakkerejsen inden pakkerejsens begyndelse uden at betale noget opsigelsesgebyr i tilfælde af uundgåelige og ekstraordinære omstændigheder, der indtræffer på rejsedestinationen eller i umiddelbar nærhed heraf, og som væsentligt berører leveringen af pakkerejsen, eller som i væsentlig grad berører befordringen af passagerer til destinationen. I tilfælde af opsigelse af aftalen om pakkerejsen i henhold til dette stykke har den rejsende ret til fuld refusion af alle betalinger for pakkerejsen, men har ikke ret til yderligere kompensation.
3. Rejsearrangøren kan opsige aftalen om pakkerejsen og give den rejsende fuld refusion af alle betalinger for pakkerejsen, men hæfter ikke for yderligere kompensation, hvis:
a)
antallet af personer, der har tilmeldt sig pakkerejsen, er lavere end det minimum, der er anført i aftalen, og rejsearrangøren underretter den rejsende om opsigelse af aftalen inden for den i aftalen fastsatte frist, men ikke senere end:
i)
20 dage inden pakkerejsens begyndelse for rejser af over seks dages varighed
ii)
syv dage inden pakkerejsens begyndelse for rejser af mellem to og seks dages varighed
iii)
48 timer før pakkerejsens begyndelse for rejser af under to dages varighed,
eller
b)
rejsearrangøren er forhindret i at opfylde aftalen på grund af uundgåelige og ekstraordinære omstændigheder og underretter den rejsende om opsigelsen af kontrakten snarest muligt inden pakkerejsens begyndelse.
4. Rejsearrangøren foretager de refusioner, der kræves i henhold til stk. 2 og 3, eller, for så vidt angår stk. 1, refunderer alle betalinger, som er foretaget af eller på vegne af den rejsende for pakkerejsen minus et passende opsigelsesgebyr. Sådanne refusioner skal ske til den rejsende hurtigst muligt og under alle omstændigheder senest 14 dage efter, at aftalen om pakkerejsen er opsagt.
5. For så vidt angår aftaler indgået uden for fast forretningssted kan medlemsstaterne i deres nationale ret fastsætte, at den rejsende har ret til at fortryde aftalen om pakkerejsen inden for en frist på 14 dage uden at give nogen begrundelse.
KAPITEL IV
LEVERING AF PAKKEREJSEN
Artikel 13
Ansvar for levering af pakkerejsen
1. Medlemsstaterne sikrer, at rejsearrangøren er ansvarlig for leveringen af de rejseydelser, der er inkluderet i aftalen om pakkerejsen, uanset om ydelserne skal leveres af rejsearrangøren eller af andre rejsetjenesteydere.
Medlemsstaterne kan i deres nationale ret opretholde eller indføre bestemmelser om, at formidleren også er ansvarlig for levering af pakkerejsen. I så fald finder de bestemmelser i artikel 7 og kapitel III, nærværende kapitel og kapitel V, der gælder for rejsearrangøren, på tilsvarende vis også anvendelse for formidleren.
2. Den rejsende oplyser hurtigst muligt, under hensyn til sagens omstændigheder, rejsearrangøren om en eventuel mangel, som den rejsende konstaterer under leveringen af en rejseydelse, der er inkluderet i aftalen om pakkerejsen.
3. Hvis nogle af rejseydelserne ikke leveres i overensstemmelse med aftalen om pakkerejsen, afhjælper rejsearrangøren manglen, medmindre dette:
a)
er umuligt, eller
b)
medfører uforholdsmæssige omkostninger under hensyntagen til manglens omfang og værdien af de berørte rejseydelser.
Hvis rejsearrangøren i overensstemmelse med nærværende stykkes første afsnit, litra a) eller b), ikke afhjælper manglerne, finder artikel 14 anvendelse.
4. Hvis rejsearrangøren ikke afhjælper manglen inden for en rimelig frist, der fastsættes af den rejsende, kan den rejsende, med forbehold af undtagelserne i stk. 3, selv afhjælpe manglen og anmode om refusion af de nødvendige udgifter. Det er ikke nødvendigt for den rejsende at fastsætte en tidsfrist, hvis rejsearrangøren nægter at afhjælpe manglen, eller hvis øjeblikkelig afhjælpning er påkrævet.
5. Hvis en væsentlig del af rejsetjenesteydelserne ikke kan leveres i overensstemmelse med aftalen om pakkerejsen, tilbyder rejsearrangøren uden yderligere udgifter for den rejsende egnede alternative arrangementer af en så vidt muligt tilsvarende eller højere kvalitet end dem, der er specificeret i aftalen, med henblik på pakkerejsens fortsættelse, herunder når den rejsendes befordring tilbage til afrejsestedet ikke leveres i overensstemmelse med aftalen.
Hvis de tilbudte alternative arrangementer medfører, at pakkerejsen er af en lavere kvalitet end den, der er specificeret i aftalen om pakkerejsen, giver rejsearrangøren den rejsende en passende nedsættelse af prisen.
Den rejsende kan kun afvise de tilbudte alternative arrangementer, hvis de ikke er en tilsvarende ydelse i forhold til aftalen om pakkerejsen, eller den givne nedsættelse af prisen er utilstrækkelig.
6. Hvis en mangel påvirker leveringen af pakkerejsen væsentligt og rejsearrangøren ikke har afhjulpet den inden for en rimelig frist, der fastsættes af den rejsende, kan den rejsende opsige aftalen om pakkerejsen uden at betale et opsigelsesgebyr og, hvis det er relevant, i overensstemmelse med artikel 14 anmode om prisnedsættelse og/eller erstatning.
Hvis det er umuligt at træffe alternative arrangementer, eller hvis den rejsende afviser de tilbudte alternative arrangementer i overensstemmelse med nærværende artikels stk. 5, tredje afsnit, har den rejsende i givet fald ret til prisnedsættelse og/eller erstatning i overensstemmelse med artikel 14 uden at opsige aftalen om pakkerejsen.
Hvis pakkerejsen omfatter befordring af passagerer, sørger rejsearrangøren i de i første og andet afsnit omhandlede tilfælde endvidere hurtigst muligt for hjemtransport af den rejsende med et tilsvarende transportmiddel og uden yderligere udgifter for den rejsende.
7. Når det er umuligt at sikre den rejsendes befordring tilbage til afrejsestedet i overensstemmelse med aftalen om pakkerejsen på grund af uundgåelige og ekstraordinære omstændigheder, bærer rejsearrangøren omkostningerne ved nødvendig indkvartering, så vidt muligt af en tilsvarende kategori, dog højst for en periode på tre nætter for hver rejsende. Hvis der i den EU-lovgivning om passagerrettigheder, der finder anvendelse på det relevante transportmiddel til den rejsendes befordring tilbage til afrejsestedet, er fastsat længere perioder, gælder disse perioder.
8. Omkostningsbegrænsningen i nærværende artikels stk. 7 finder ikke anvendelse på bevægelseshæmmede personer, jf. definitionen i artikel 2, litra a), i forordning (EF) nr. 1107/2006, og andre personer, der ledsager dem, gravide kvinder og uledsagede mindreårige samt personer, der har behov for særlig lægelig assistance, for så vidt som rejsearrangøren er blevet underrettet om deres særlige behov mindst 48 timer inden pakkerejsens begyndelse. Rejsearrangøren kan ikke påberåbe sig uundgåelige og ekstraordinære omstændigheder for at begrænse ansvaret i medfør af nærværende artikels stk. 7, hvis den relevante transportør ikke kan gøre sådanne omstændigheder gældende i henhold til gældende EU-lovgivning.
Artikel 14
Prisnedsættelse og erstatning
1. Medlemsstaterne sikrer, at den rejsende har ret til en passende nedsættelse af prisen for enhver periode, hvor der forelå en mangel, medmindre rejsearrangøren kan forelægge dokumentation for, at manglen kan tilskrives den rejsende selv.
2. Den rejsende har ret til at få passende erstatning fra rejsearrangøren for enhver skade, som den rejsende lider som følge af en mangel. Kompensationen skal ydes hurtigst muligt.
3. Den rejsende har ikke ret til erstatning, hvis rejsearrangøren kan forelægge dokumentation for, at manglen:
a)
kan tilskrives den rejsende selv
b)
kan tilskrives en tredjepart, som ikke har forbindelse med leveringen af de rejseydelser, der er indeholdt i aftalen om pakkerejsen, og er uforudselig eller uundgåelig, eller
c)
skyldes uundgåelige og ekstraordinære omstændigheder.
4. For så vidt som internationale konventioner, der er bindende for Unionen, begrænser omfanget af den erstatning, en tjenesteyder, der udfører en rejseydelse, der indgår i en pakkerejse, skal betale, eller betingelserne herfor, finder de samme begrænsninger anvendelse på rejsearrangøren. For så vidt som internationale konventioner, der ikke er bindende for Unionen, begrænser den erstatning, som skal betales af en tjenesteyder, kan medlemsstaterne begrænse den erstatning, som skal betales af rejsearrangøren, i overensstemmelse hermed. I andre tilfælde kan den erstatning, som skal betales af rejsearrangøren, begrænses ved aftalen om pakkerejsen; begrænsningen må dog ikke gælde personskade eller skade, der er forvoldt forsætligt eller uagtsomt, og erstatningen må ikke begrænses til under tre gange pakkerejsens samlede pris.
5. Ret til erstatning eller prisnedsættelse i henhold til dette direktiv er uden virkning for rejsendes rettigheder i henhold til forordning (EF) nr. 261/2004, forordning (EF) nr. 1371/2007, Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 392/2009 (20), forordning (EU) nr. 1177/2010 og forordning (EU) nr. 181/2011 og internationale konventioner. Rejsende har ret til at fremsætte krav efter dette direktiv og efter de nævnte forordninger og internationale konventioner. Erstatning eller prisnedsættelse, der gives i henhold til dette direktiv, og erstatning eller prisnedsættelse, der gives i henhold til de nævnte forordninger og internationale konventioner, fratrækkes hinanden med henblik på at undgå overkompensation.
6. Forældelsesfristen for fremsættelse af krav i henhold til denne artikel må ikke være under to år.
Artikel 15
Mulighed for at kontakte rejsearrangøren gennem formidleren
Medlemsstaterne sikrer, at den rejsende kan rette henvendelser, anmodninger eller klager vedrørende pakkerejsens levering direkte til den formidler, pakkerejsen blev købt igennem, jf. dog artikel 13, stk. 1, andet afsnit. Formidleren videregiver henvendelserne, anmodningerne eller klagerne til rejsearrangøren hurtigst muligt.
Med henblik på overholdelsen af tids- eller forældelsesfrister anses henvendelser, anmodninger eller klager omhandlet i første afsnit for at være modtaget af rejsearrangøren, når de er modtaget af formidleren.
Artikel 16
Forpligtelse til at yde bistand
Medlemsstaterne sikrer, at rejsearrangøren yder rejsende, der er i vanskeligheder, passende bistand hurtigst muligt, herunder i forbindelse med de omstændigheder, der er nævnt i artikel 13, stk. 7, navnlig ved at
a)
give relevante oplysninger om lægehjælp, lokale myndigheder og konsulær bistand, og
b)
bistå den rejsende med at foretage fjernkommunikation og hjælpe den rejsende med at træffe alternative rejsearrangementer.
Rejsearrangøren skal kunne opkræve et rimeligt gebyr for denne bistand, hvis vanskeligheden skyldes den rejsendes forsætlige eller uagtsomme adfærd. Dette gebyr må under ingen omstændigheder overstige rejsearrangørens reelle omkostninger.
KAPITEL V
BESKYTTELSE MOD KONKURS ELLER INSOLVENS
Artikel 17
Omfanget og effektiviteten af beskyttelsen mod konkurs eller insolvens
1. Medlemsstaterne sikrer, at rejsearrangører, der er etableret på medlemsstatens område, stiller garanti for, at alle betalinger foretaget af eller på vegne af rejsende refunderes, i det omfang de relevante ydelser ikke leveres som følge af rejsearrangørens konkurs eller insolvens. Hvis befordring af passagerer er omfattet af aftalen om en pakkerejse, stiller rejsearrangørerne også sikkerhed for de rejsendes hjemtransport. Fortsættelse af pakkerejsen kan tilbydes.
Rejsearrangører, der ikke er etableret i en medlemsstat, som sælger pakkerejser eller udbyder dem til salg i en medlemsstat, eller som på en hvilken som helst måde retter deres virksomhed mod en medlemsstat, har pligt til at stille garantien i overensstemmelse med denne medlemsstats ret.
2. Garantien omhandlet i stk. 1 skal være effektiv og dække omkostninger, der med rimelighed kan forudsiges. Den skal dække de betalinger, der er foretaget af eller på vegne af rejsende i forbindelse med pakkerejser under hensyntagen til længden af den tid, der er gået mellem betaling af depositum og slutbetaling og afslutningen af pakkerejserne, og de anslåede hjemtransportomkostninger i tilfælde af rejsearrangørens konkurs eller insolvens.
3. En rejsearrangørs beskyttelse mod konkurs eller insolvens skal gælde rejsende uanset deres opholds- eller afrejsested eller det sted, hvor pakkerejsen er solgt, og uanset i hvilken medlemsstat enheden med ansvar for beskyttelse mod konkurs eller insolvens er beliggende.
4. Når leveringen af pakkerejsen påvirkes af rejsearrangørens konkurs eller insolvens, skal det være muligt at benytte garantien vederlagsfrit for at sikre hjemtransport og, hvis det er nødvendigt, finansiering af indkvartering forud for hjemtransport.
5. Rejseydelser, der endnu ikke er leveret, refunderes hurtigst muligt på anmodning af den rejsende.
Artikel 18
Gensidig anerkendelse af beskyttelse mod konkurs eller insolvens og administrativt samarbejde
1. Medlemsstaterne anser enhver beskyttelse mod konkurs eller insolvens for at opfylde kravene i deres nationale foranstaltninger til gennemførelsen af artikel 17, hvis den ydes af en rejsearrangør i henhold til sådanne foranstaltninger i dennes etableringsmedlemsstat.
2. Medlemsstaterne udpeger centrale kontaktpunkter til at lette det administrative samarbejde og tilsyn med rejsearrangører, som opererer i forskellige medlemsstater. De underretter de øvrige medlemsstater og Kommissionen om kontaktoplysningerne til kontaktpunkterne.
3. De centrale kontaktpunkter stiller alle nødvendige oplysninger til rådighed for hinanden om deres nationale krav vedrørende beskyttelse mod konkurs eller insolvens og om, hvilken enhed eller hvilke enheder med ansvar for beskyttelse mod konkurs eller insolvens for specifikke rejsearrangører, der er etableret på deres område. Disse kontaktpunkter giver hinanden adgang til eventuelt tilgængelige lister over rejsearrangører, som opfylder deres forpligtelser med hensyn til beskyttelse mod konkurs eller insolvens. Sådanne lister skal være offentligt tilgængelige, herunder online.
4. Hvis en medlemsstat er i tvivl om en rejsearrangørs beskyttelse mod konkurs eller insolvens, søger medlemsstaten nærmere oplysninger hos rejsearrangørens etableringsmedlemsstat. Medlemsstaterne besvarer forespørgsler fra andre medlemsstater så hurtigt som muligt under hensyntagen til sagens hastende karakter og kompleksitet. Under alle omstændigheder skal der foreligge et første svar senest 15 arbejdsdage efter modtagelsen af forespørgslen.
KAPITEL VI
SAMMENSATTE REJSEARRANGEMENTER
Artikel 19
Beskyttelse mod konkurs eller insolvens og oplysningskrav i forbindelse med sammensatte rejsearrangementer
1. Medlemsstaterne sikrer, at erhvervsdrivende, der formidler sammensatte rejsearrangementer, stiller garanti for refusion af alle betalinger, som de modtager fra rejsende, for så vidt en rejseydelse, der indgår i et sammensat rejsearrangement, ikke leveres som følge af deres konkurs eller insolvens. Hvis sådanne erhvervsdrivende er den part, der er ansvarlig for befordring af passagererne, skal garantien også omfatte den rejsendes hjemtransport. Artikel 17, stk. 1, andet afsnit, artikel 17, stk. 2-5, og artikel 18 finder tilsvarende anvendelse.
2. Inden den rejsende bliver bundet af en aftale, der fører til oprettelsen af et sammensat rejsearrangement, eller et tilsvarende tilbud, giver den erhvervsdrivende, der formidler sammensatte rejsearrangementer, herunder hvis den erhvervsdrivende ikke er etableret i en medlemsstat, men på en hvilken som helst måde retter sådan virksomhed mod en medlemsstat, klart, forståeligt og tydeligt oplysninger om, at den rejsende:
a)
ikke er omfattet af de rettigheder, som udelukkende finder anvendelse for pakkerejser i medfør af dette direktiv, og at hver tjenesteyder er eneansvarlig for sin egen ydelses korrekte levering i overensstemmelse med aftalen, og
b)
er omfattet af beskyttelse mod konkurs eller insolvens i overensstemmelse med stk. 1.
For at overholde dette stykke skal den erhvervsdrivende, som formidler et sammensat rejsearrangement, give den rejsende disse oplysninger via det relevante standardoplysningsskema i bilag II eller, hvis den bestemte sammensatte rejsearrangementstype ikke er omfattet af nogen af skemaerne i det nævnte bilag, anføre de oplysninger, der er indeholdt deri.
3. Hvis den erhvervsdrivende, der formidler sammensatte rejsearrangementer, ikke har overholdt kravene i nærværende artikels stk. 1 og 2, finder de rettigheder og forpligtelser, der er fastsat i artikel 9 og 12 og kapitel IV, anvendelse med hensyn til de rejseydelser, der indgår i det sammensatte rejsearrangement.
4. Hvis et sammensat rejsearrangement er resultatet af indgåelsen af en aftale mellem en rejsende og en erhvervsdrivende, der ikke formidler det sammensatte rejsearrangement, oplyser den pågældende erhvervsdrivende den erhvervsdrivende, som formidler det sammensatte rejsearrangement, om indgåelsen af den relevante aftale.
KAPITEL VII
ALMINDELIGE BESTEMMELSER
Artikel 20
Særlige forpligtelser for formidleren, når rejsearrangøren er etableret uden for Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde
Hvis rejsearrangøren er etableret uden for Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, og formidleren er etableret i en medlemsstat, påhviler rejsearrangørens forpligtelser i henhold til kapitel IV og V formidleren, medmindre denne godtgør, at rejsearrangøren overholder de nævnte kapitler, jf. dog artikel 13, stk. 1, andet afsnit.
Artikel 21
Ansvar for fejl i forbindelse med bestillingen
Medlemsstaterne sikrer, at en erhvervsdrivende er ansvarlig for fejl, der skyldes tekniske mangler i bestillingssystemet, som kan tilskrives vedkommende, og, hvis den erhvervsdrivende har accepteret at sørge for bestillingen af en pakkerejse eller af rejseydelser, der indgår i et sammensat rejsearrangement, for de fejl, som begås i forbindelse med bestillingen.
En erhvervsdrivende er ikke ansvarlig for bestillingsfejl, som kan tilskrives den rejsende selv eller er forårsaget af uundgåelige og ekstraordinære omstændigheder.
Artikel 22
Regres
Når en rejsearrangør eller i henhold til artikel 13, stk. 1, andet afsnit, eller artikel 20 en formidler betaler erstatning, indrømmer prisnedsættelse eller opfylder andre forpligtelser, der påhviler den pågældende i henhold til dette direktiv, sikrer medlemsstaterne rejsearrangørens eller formidlerens ret til at søge regres fra en tredjepart, som har medvirket til den begivenhed, der gav anledning til erstatningen, prisnedsættelsen eller de andre forpligtelser.
Artikel 23
Direktivets ufravigelige karakter
1. En erklæring fra en rejsearrangør af en pakkerejse eller fra en erhvervsdrivende, der formidler et sammensat rejsearrangement, om, at denne udelukkende handler som rejsetjenesteyder, som mellemmand eller i enhver anden egenskab, eller om, at en pakkerejse eller et sammensat rejsearrangement ikke udgør en pakkerejse eller et sammensat rejsearrangement, fritager ikke denne arrangør eller erhvervsdrivende for de forpligtelser, der påhviler dem i henhold til dette direktiv.
2. Rejsende kan ikke give afkald på de rettigheder, der tilkommer dem i henhold til de nationale foranstaltninger, der gennemfører dette direktiv.
3. Aftalevilkår og erklæringer fra den rejsende, som direkte eller indirekte indebærer et afkald på eller en begrænsning i de rettigheder, der er tillagt rejsende i henhold til dette direktiv, eller som har til formål at omgå anvendelsen af dette direktiv, er ikke bindende for den rejsende.
Artikel 24
Håndhævelse
Medlemsstaterne sikrer, at der er tilstrækkelige og effektive midler til at sikre overholdelsen af dette direktiv.
Artikel 25
Sanktioner
Medlemsstaterne fastsætter bestemmelser om sanktioner for overtrædelser af de nationale bestemmelser, der er vedtaget i medfør af dette direktiv, og træffer alle nødvendige foranstaltninger til at sikre gennemførelsen heraf. Sanktionerne skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelserne og have afskrækkende virkning.
Artikel 26
Kommissionens rapportering og revision
Kommissionen forelægger senest den 1. januar 2019 Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om de bestemmelser i direktivet, der finder anvendelse på onlinebestillinger, der foretages på forskellige salgssteder, og kvalifikationen af sådanne bestillinger som pakkerejser, sammensatte rejsearrangementer eller særskilte rejseydelser, og navnlig om definitionen af pakkerejse fastsat i artikel 3, nr. 2), litra b), nr. v), og om, hvorvidt en tilpasning eller udvidelse af denne definition er hensigtsmæssig.
Kommissionen forelægger senest den 1. januar 2021 Europa-Parlamentet og Rådet en generel rapport om direktivets anvendelse.
De i stk. 1 og 2 omhandlede rapporter ledsages om nødvendigt af lovgivningsmæssige forslag.
Artikel 27
Ændring af forordning (EF) nr. 2006/2004 og direktiv 2011/83/EU
1. I bilaget til forordning (EF) nr. 2006/2004 affattes punkt 5 således:
»5.
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2015/2302 (21)
2. I direktiv 2011/83/EU affattes artikel 3, stk. 3, litra g), således:
»g)
om pakkerejser som defineret i artikel 3, nr. 2), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2015/2302 (22).
Nærværende direktivs artikel 6, stk. 7, artikel 8, stk. 2 og 6, og artikel 19, 21 og 22 finder tilsvarende anvendelse på pakkerejser som defineret i artikel 3, nr. 2), i direktiv (EU) 2015/2302 med hensyn til rejsende som defineret i nævnte direktivs artikel 3, nr. 6).
KAPITEL VIII
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 28
Gennemførelse
1. Medlemsstaterne vedtager og offentliggør senest den 1. januar 2018 de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme dette direktiv. De meddeler straks Kommissionen teksten til disse love og bestemmelser.
2. De anvender disse love og bestemmelser fra den 1. juli 2018.
3. Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
4. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale love og administrative bestemmelser, som de vedtager på det område, der er omfattet af dette direktiv.
Artikel 29
Ophævelse
Direktiv 90/314/EØF ophæves med virkning fra den 1. juli 2018.
Henvisninger til det ophævede direktiv gælder som henvisninger til nærværende direktiv og læses efter sammenligningstabellen i bilag III.
Artikel 30
Ikrafttræden
Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 31
Adressater
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Strasbourg, den 25. november 2015.
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS (EU) 2015/2302 IRÁNYELVE
(2015. november 25.)
az utazási csomagokról és az utazási szolgáltatásegyüttesekről, valamint a 2006/2004/EK rendelet és a 2011/83/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv módosításáról, továbbá a 90/314/EGK tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 114. cikkére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
a jogalkotási aktus tervezete nemzeti parlamenteknek való megküldését követően,
tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (1),
a Régiók Bizottságával folytatott konzultációt követően,
rendes jogalkotási eljárás keretében (2),
mivel:
(1)
A 90/314/EGK tanácsi irányelv (3) több fontos fogyasztói jogot állapít meg az utazási csomagokra vonatkozóan, különös tekintettel a tájékoztatási kötelezettségekre, a kereskedőknek a csomag teljesítésével kapcsolatos felelősségére, valamint az utazásszervező vagy utazásközvetítő fizetésképtelenségével szembeni védelemre. Mindazonáltal a jogszabályi keretet hozzá kell igazítani a piaci fejleményekhez annak érdekében, hogy az megfelelőbbé váljon a belső piac számára, továbbá hogy megszűnjenek a kétértelmű szabályok és a joghézagok.
(2)
A turizmus fontos szerepet játszik az Unió gazdaságaiban, és a csomagban értékesített, szervezett utazások, üdülések és társasutazások (a továbbiakban: utazási csomagok) jelentős arányt képviselnek az utazási piacon. Ez a piac komoly átalakuláson ment keresztül a 90/314/EGK irányelv elfogadása óta. A hagyományos forgalmazási csatornák mellett az internet egyre fontosabb eszköze az utazási szolgáltatások felkínálásának és értékesítésének. Az utazási szolgáltatásokat nem csupán a hagyományos utazási csomagok formájában állítják össze, hanem gyakran igény szerint kombinálva is. Az ilyen kombinált utazási szolgáltatások közül sok vagy jogi szempontból szürke zónába tartozik, vagy egyértelműen a 90/314/EGK irányelv hatályán kívül esik. Ez az irányelv arra irányul, hogy az említett fejleményeket figyelembe véve kiigazítsa a védelem hatályát, növelje az átláthatóságot, valamint erősítse az utazók és a kereskedők számára a jogbiztonságot.
(3)
Az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 169. cikkének (1) bekezdése és 169. cikke (2) bekezdésének a) pontja előírja, hogy az Unió az EUMSZ 114. cikke alapján elfogadott intézkedésekkel hozzájárul a fogyasztóvédelem magas szintjének biztosításához.
(4)
A 90/314/EGK irányelv tág mérlegelési jogkört biztosít a tagállamoknak az átültetés tekintetében. A tagállamok jogszabályai között ezért továbbra is jelentős eltérések mutatkoznak. A jogi széttagoltság magasabb költségeket eredményez a vállalkozások számára, és akadályokat támaszt azok elé, amelyek több országban kívánnak tevékenykedni, így korlátozza a fogyasztók rendelkezésére álló választási lehetőségeket.
(5)
Az EUMSZ 26. cikke (2) bekezdésének és 49. cikkének megfelelően a belső piac egy olyan, belső határok nélküli térség, amelyben biztosított az áruk és a szolgáltatások szabad mozgása, valamint a letelepedés szabadsága. Ezen a területen a valódi fogyasztói belső piac megteremtése érdekében össze kell hangolni az utazási csomagokra és az utazási szolgáltatásegyüttesekre vonatkozó szerződésekből fakadó jogokat és kötelezettségeket, helyes egyensúlyt alakítva ki a magas szintű fogyasztóvédelem, valamint a vállalkozások versenyképessége között.
(6)
Jelenleg nincsenek teljes mértékben kiaknázva az utazási csomagok uniós piacának határon átnyúló lehetőségei. Az utazók védelmére vonatkozó különböző tagállami szabályok közötti eltérések visszatartják az egyik tagállamban élő utazókat attól, hogy egy másik tagállamban vásároljanak utazási csomagot vagy utazási szolgáltatásegyüttest, valamint hasonlóképpen visszatartják az egyik tagállam utazásszervezőit és utazásközvetítőit attól, hogy egy másik tagállamban értékesítsék ezeket a szolgáltatásokat. Annak érdekében, hogy az utazók és a kereskedők maradéktalanul kihasználhassák a belső piac előnyeit, miközben magas szintű fogyasztóvédelem is biztosított az egész Unióban, szükség van a tagállamok utazási csomagokról és utazási szolgáltatásegyüttesekről szóló jogszabályainak további közelítésére.
(7)
Az utazási csomagokat vagy utazási szolgáltatásegyütteseket vásárló utazók többsége az uniós fogyasztói jog értelmében vett fogyasztó. Ugyanakkor nem minden esetben könnyű különbséget tenni a fogyasztók, valamint a kisvállalkozások azon képviselői, illetve olyan szakemberek között, akik a fogyasztókéval azonos foglalási csatornákat használnak a vállalkozásukkal vagy szakmai tevékenységükkel kapcsolatos utazások foglalásához. Az ilyen utazók gyakran hasonló szintű védelmet igényelnek. Vannak azonban olyan vállalatok és szervezetek, amelyek például egy utazási irodával - gyakran több utazási szolgáltatásra és meghatározott időtartamra - kötött általános megállapodás alapján foglalnak utazást. Az utóbbi típusú utazási formák nem teszik szükségessé a fogyasztók számára kialakított védelmi szint alkalmazását. Ezt az irányelvet ezért abban az esetben kell alkalmazni az üzleti úton utazókra - beleértve a szabadfoglalkozásúakat, az önálló vállalkozókat és más természetes személyeket is -, amennyiben nem általános megállapodás alapján foglalnak utazást. A „fogyasztó” egyéb uniós jogszabályokban szereplő fogalommeghatározásával való összetévesztés elkerülése érdekében az ezen irányelv alapján védelemben részesülő személyeket „utazóként” kell említeni.
(8)
Mivel az utazási szolgáltatások számos különféle módon állíthatók össze, célszerű utazási csomagnak tekinteni az utazási szolgáltatások valamennyi olyan kombinációját, amely rendelkezik az utazók által szokásosan az utazási csomagokhoz társított jellemzőkkel, különösen ha különálló utazási szolgáltatások egyetlen utazási termékben történő egyesítésére kerül sor, amelynek megfelelő teljesítéséért az utazásszervező felelősséget vállal. Az Európai Unió Bíróságának ítélkezési gyakorlata (4) értelmében nincs jelentősége annak, hogy az utazási szolgáltatások összeállítására az utazóval való bármely kapcsolatfelvételt megelőzően vagy az utazó kérésére, illetve az utazó választásának megfelelően kerül-e sor. Azonos elvek alkalmazandók, függetlenül attól, hogy a foglalást hagyományos kereskedőn keresztül vagy az internet segítségével intézték.
(9)
Az átláthatóság érdekében különbséget kell tenni az utazási csomag és az utazási szolgáltatásegyüttes között, mely utóbbi esetében az internetes vagy hagyományos kereskedők úgy segítik elő az utazási szolgáltatások utazó általi megvásárlását, hogy az utazó különböző utazási szolgáltatókkal köt szerződést, többek között olyan foglalásegyüttesek révén, amelyek nem viselik az utazási csomagok jellemzőit, továbbá amelyek vonatkozásában nem volna helyénvaló az utazási csomagokra vonatkozó valamennyi kötelezettség alkalmazása.
(10)
A piaci fejlemények fényében célszerű pontosabban meghatározni az utazási csomagokat olyan alternatív objektív kritériumok alapján, amelyek főként az utazási szolgáltatások bemutatásának és megvásárlásának módjával kapcsolatosak, továbbá amelyek alapján az utazók ésszerűen várhatják azt, hogy ezen irányelv révén védelemben részesüljenek. Ez a helyzet például akkor, ha egyetlen értékesítési pontról ugyanazon utazás vagy üdülés céljára több különböző típusú utazási szolgáltatásokat vásárolnak, és azokat azt megelőzően választják ki, hogy az utazóval fizetési megállapodás jön létre, vagyis ugyanazon foglalási folyamat során, vagy ha e szolgáltatásokat összesítve vagy összáron kínálják, értékesítik vagy számítják fel, továbbá amennyiben ezeket a szolgáltatásokat a „csomag” kifejezéssel, vagy az érintett utazási szolgáltatások között szoros kapcsolatot jelző hasonló kifejezéssel hirdetik vagy értékesítik. Ilyen hasonló kifejezés lehet például a „kombinált ajánlat”, az „all inclusive” vagy a „teljes körű utazási ajánlat” kifejezés.
(11)
Tisztázni kell továbbá, hogy utazási csomagnak kell tekinteni az olyan szerződések megkötése után egyesített utazási szolgáltatásokat, amely szerződések révén a kereskedő feljogosítja az utazót arra, hogy válasszon különböző típusú utazási szolgáltatások között, mint például az élményajándék-csomag. Ezenfelül utazási csomagnak kell tekinteni az utazási szolgáltatások kombinációját, amennyiben az utazó nevét, fizetési adatait és e-mail címét legkésőbb 24 órával az első utazási szolgáltatás foglalásának visszaigazolását követően továbbították a kereskedők között, és ezen az időtartamon belül sor került másik szerződés megkötésére.
(12)
Ugyanakkor az utazási szolgáltatásegyüttest meg kell különböztetni azoktól az utazási szolgáltatásoktól, amelyeket az utazó egymástól függetlenül, gyakorta eltérő időpontban foglal le, még abban az esetben is, ha ugyanazon utazás vagy üdülés céljából teszi ezt. Az interneten elérhető utazási szolgáltatásegyütteseket szintén meg kell különböztetni az olyan becsatolt weboldalaktól, amelyeknek nem célja az utazóval való szerződéskötés, valamint azoktól a linkektől is, amelyek pusztán általános tájékoztatást nyújtanak az utazóknak további utazási szolgáltatásokról, például amikor egy szálloda vagy egy esemény szervezője a weboldalán - az esetleges foglalástól függetlenül - feltünteti a helyszínre történő szállítási szolgáltatásokat kínáló valamennyi piaci szereplőt, vagy amennyiben sütiket (cookies) vagy metaadatokat alkalmaznak arra, hogy reklámokat helyezzenek el a weboldalakon.
(13)
Különös szabályokat kell megállapítani azon hagyományos és internetes kereskedők esetében, amelyek a saját értékesítési pontjukon tett egyetlen látogatás vagy kapcsolatfelvétel során nyújtanak segítséget különböző szolgáltatókkal való különálló szerződések megkötéséhez, valamint az olyan internetes kereskedők esetében, amelyek - például online foglalásegyüttesek révén - célzottan segítik elő legalább egy másik további utazási szolgáltatás más kereskedőtől való megvásárlását, amennyiben a szerződés megkötésére az első utazási szolgáltatás foglalásának visszaigazolása után legkésőbb 24 órával sor kerül. A szolgáltatásvásárlás ilyen módon történő elősegítése gyakran a további utazási szolgáltatások vásárlását elősegítő kereskedő és a másik kereskedő közötti, díjazást is magában foglaló kereskedelmi kapcsolaton alapul, függetlenül a díjazás meghatározására vonatkozó számítási módszertől, amely függhet például a kattintások számától vagy az árbevételtől. Az említett szabályok lennének alkalmazandók például akkor, amikor az első utazási szolgáltatás - mint például egy repülőút vagy vasúti utazás - visszaigazolása mellett az utazó felkérést kap a kiválasztott utazási célállomáson hozzáférhető további utazási szolgáltatások (például szállodai szállás) lefoglalására, és megkapja a másik szolgáltató vagy egyéb köztes szereplő foglalási weboldalára vezető linket. Bár az említett utazási szolgáltatások nem minősülnek az ezen irányelv értelmében vett utazási csomagnak, amely szerint egyetlen utazásszervező felelős valamennyi utazási szolgáltatás megfelelő teljesítésért, az ilyen utazási szolgáltatásegyüttes olyan alternatív üzleti modellt jelent, amely gyakran szoros versenyben áll az utazási csomagokkal.
(14)
A tisztességes verseny biztosítása és az utazók védelme érdekében az utazási szolgáltatásegyüttesek tekintetében is fenn kell állnia fizetésképtelenség esetére a befizetett összegek visszafizetésére és az utazók hazaszállítására szolgáló kellő biztosíték rendelkezésre állására vonatkozó igazolási kötelezettségnek.
(15)
Indokolt, hogy az utazási szolgáltatás egyetlen utazási szolgáltatásként, önállóan történő megvásárlása ne minősüljön sem utazási csomagnak, sem utazási szolgáltatásegyüttesnek.
(16)
Annak érdekében, hogy nagyobb átláthatóságot biztosítsanak az utazók számára, és lehetővé tegyék számukra, hogy megalapozott döntéseket hozzanak a kínálatban szereplő, különböző típusú utazási szolgáltatásokról, helyénvaló előírni a kereskedők számára, hogy mielőtt az utazóval fizetési megállapodás jönne létre, egyrészt világosan és kifejezetten nyilatkozzanak arról, hogy utazási csomagot vagy utazási szolgáltatásegyüttest kínálnak-e, másrészt tájékoztassák a kapcsolódó védelmi szintről. A forgalmazott utazási termék jogi természetére vonatkozóan a kereskedő által nyújtott nyilatkozatnak meg kell felelnie az érintett termék valódi jogi természetének. Az érintett felügyeleti hatóságoknak közbe kell lépniük, amennyiben a kereskedők nem nyújtanak pontos tájékoztatást az utazók számára.
(17)
Kizárólag a különböző típusú utazási szolgáltatások - mint például szállás, utasok buszos, vasúti, vízi vagy légi szállítása, valamint gépjármű vagy egyes motorkerékpárok kölcsönzése - kombinációja vehető figyelembe az utazási csomagként vagy utazási szolgáltatásegyüttesként való azonosítás céljából. A tartózkodási célú szállásadás - a hosszú távú nyelvtanfolyamokat is beleértve - ezen irányelv értelmében nem tekinthető szállásadásnak. A pénzügyi szolgáltatások, így például az utazási biztosítások nem tekinthetők utazási szolgáltatásoknak. Nem tekinthetők önálló utazási szolgáltatásoknak továbbá a valamely utazási szolgáltatás szerves részét képező szolgáltatások. Ideértendő például a személyszállítás részeként végzett poggyászszállítás és az olyan kisebb szállítási szolgáltatások, mint például az idegenvezetős utazások, illetve a szálloda és a repülőtér vagy vasútállomás közötti transzfer, továbbá a szállásadás részeként biztosított étel, ital és takarítás, illetve a szállóvendégek részére az olyan helyszíni létesítményekhez biztosított hozzáférés, mint például az úszómedence, a szauna, a wellness részleg vagy a tornaterem. Ez azt is jelenti, hogy azokban az esetekben, amelyekben - az üdülési célú hajóúttól eltérően - az éjszakai szállásadás a közúti, vasúti, vízi vagy légi személyszállítás része, a szállásadás nem tekinthető saját jogán utazási szolgáltatásnak, ha a fő alkotóelem egyértelműen a személyszállítás.
(18)
A személyszállításnak, a szállásadásnak és a gépkocsik vagy egyes motorkerékpárok kölcsönzésének nem a szerves részét képező egyéb turisztikai szolgáltatások lehetnek például a koncertekre, sporteseményekre, kirándulásokra vagy élményparkokba szóló jegyek, az idegenvezetős utazások, a síbérletek, valamint a sportfelszerelések, például sífelszerelés kölcsönzése, továbbá a wellness kezelések. Amennyiben azonban ezeket a szolgáltatásokat csak egyetlen más típusú utazási szolgáltatással, például szállásadással kombinálják, ez csak abban az esetben jelenti utazási csomag vagy utazási szolgáltatásegyüttes létrehozását, ha ezek az egyéb szolgáltatások értékének jelentős hányadát teszik ki az utazási csomag vagy utazási szolgáltatásegyüttes értékének, azokat az utazás vagy üdülés alapvető elemeként hirdetik, vagy annak egyéb módon az alapvető elemét képezik. Az egyéb turisztikai szolgáltatásokat abban az esetben kell az utazási csomag vagy utazási szolgáltatásegyüttes értékének jelentős hányadát kitevőnek tekinteni, ha a kombináció értékének legalább 25 %-át ezek alkotják. Tisztázni kell, hogy ha például egy önálló utazási szolgáltatásként foglalt szállodai szállást az utazónak a szállodába való megérkezését követően más turisztikai szolgáltatásokkal egészítenek ki, az nem jelent utazási csomagot. Ez nem vezethet ezen irányelv olyan módon történő megkerüléséhez, hogy az utazásszervezők vagy utazásközvetítők előzetesen felkínálják az utazó számára, hogy válasszon további turisztikai szolgáltatásokat, majd csak akkor kötik meg az ezekre a szolgáltatásokra vonatkozó szerződést, miután az első utazási szolgáltatás teljesítése megkezdődött.
(19)
Mivel rövid távú utak esetében kevésbé kell védelemben részesíti az utazókat, továbbá annak elkerülése érdekében, hogy szükségtelen terheket rójanak a kereskedőkre, ki kell zárni ezen irányelv hatálya alól a 24 óránál rövidebb, szállásadást nem tartalmazó utakat, valamint azokat az utazási csomagokat és utazási szolgáltatásegyütteseket, amelyeket alkalomszerűen és nonprofit alapon, kizárólag az utazók egy szűk körére korlátozódóan kínálnak fel, illetve segítik elő igénybevételüket. Ezen utóbbiak közé tartozhatnak például az olyan utazások, amelyeket karitatív szervezetek, sportklubok vagy iskolák évente néhány alkalommal a saját tagjaik számára szerveznek úgy, hogy nem kínálják őket a nyilvánosság számára. Megfelelő, nyilvánosan elérhető tájékoztatást kell közzétenni erről a kizárásról, hogy a kereskedők és az utazók megfelelő információkkal rendelkezzenek arról, hogy az ilyen utazási csomagok és utazási szolgáltatásegyüttesek nem tartoznak ennek az irányelvnek a hatálya alá.
(20)
Ez az irányelv nem érinti a nemzeti szerződési jognak azon vonatkozásait, amelyeket nem szabályoz.
(21)
Az uniós jognak megfelelően továbbra is tagállami hatáskör marad ezen irányelv rendelkezéseinek az irányelv hatályán kívül eső területekre történő alkalmazása. A tagállamok tehát fenntarthatnak vagy bevezethetnek az ezen irányelv hatálya alá nem tartozó szerződésekre vonatkozóan az ezen irányelv rendelkezéseinek vagy egyes rendelkezéseinek megfelelő nemzeti jogszabályokat. A tagállamok például fenntarthatnak vagy bevezethetnek megfelelő rendelkezéseket bizonyos olyan önálló szerződésekre vonatkozóan, amelyek különálló utazási szolgáltatásokra (például nyaraló bérbeadására) vonatkoznak, illetve olyan utazási csomagokra és utazási szolgáltatásegyüttesekre vonatkozóan, amelyeket kizárólag alkalomszerűen, nonprofit alapon, az utazók egy szűk körére korlátozódóan kínálnak fel, illetve segítik elő igénybevételüket, továbbá olyan utazási csomagokra és utazási szolgáltatásegyüttesekre vonatkozóan, amelyek időtartama 24 óránál rövidebb és nem tartalmaznak szállásadást.
(22)
Az utazási csomagoknak az a legfontosabb jellemzőjük, hogy egy kereskedő utazásszervezőként felel az utazási csomag egészének megfelelő teljesítéséért. Egy kereskedő - általában hagyományos vagy internetes utazási iroda - kizárólag azokban az esetekben járhat el pusztán utazásközvetítőként vagy egyéb köztes szereplőként és mentesülhet az utazásszervezőként viselendő felelősség alól, ha egy másik kereskedő jár el az utazási csomagot összeállító utazásszervezőként. Annak, hogy egy kereskedő egy adott utazási csomagot összeállító utazásszervezőnek minősül-e, az a kereskedőnek az utazási csomag létrehozatalában való részvételétől kell függenie, nem pedig attól, hogy a kereskedő üzleti tevékenységét miként nevezi meg. Annak mérlegelésekor, hogy a kereskedő utazásszervező vagy utazásközvetítő-e, nem szabad különbséget tenni aszerint, hogy a kereskedő a kínálati oldalon vagy az utazó nevében eljáró ügynökként végzi-e tevékenységét.
(23)
A 90/314/EGK irányelv mérlegelési jogkört biztosított a tagállamoknak annak meghatározása tekintetében, hogy az utazásközvetítők vagy az utazásszervezők, illetve az utazásközvetítők és az utazásszervezők együttesen feleljenek-e az utazási csomag megfelelő teljesítéséért. Ez a rugalmasság egyes tagállamokban bizonytalanságokhoz vezetett azzal kapcsolatban, hogy mely kereskedő felelős az érintett utazási szolgáltatások teljesítéséért. Ezért ebben az irányelvben egyértelműen meg kell határozni, hogy az utazásszervezők felelnek-e az utazási csomagra vonatkozó szerződésben meghatározott utazási szolgáltatások teljesítéséért, kivéve, ha a nemzeti jogszabályok úgy rendelkeznek, hogy az utazásszervező és az utazásközvetítő egyaránt felelősséggel tartozik.
(24)
Az utazási csomagok vonatkozásában az utazásközvetítőknek az utazásszervezőkkel együtt kell felelniük a szerződést megelőző tájékoztatásért. A kommunikáció - különösen a több országra kiterjedő esetekben való - megkönnyítése érdekében, az utazóknak azon az utazásközvetítőn keresztül is kapcsolatba kell tudniuk lépni az utazásszervezővel, akinél az utazási csomagot megvásárolták.
(25)
Az utazónak az utazási csomag megvásárlását megelőzően meg kell kapnia valamennyi szükséges információt, akár távközlési eszközök révén, akár irodában vagy más forgalmazási módon kerül sor az értékesítésre. Ezen tájékoztatás során a kereskedőnek figyelmet kell fordítania az életkoruk vagy testi fogyatékosságuk miatt különösen kiszolgáltatott utazók azon sajátos igényeire, amelyeket a kereskedő ésszerűen előre láthat.
(26)
Az utazásszervező weboldalán vagy tájékoztató füzetében szereplő hirdetésekben a szerződéskötést megelőző tájékoztatás részeként megadott - például az utazási szolgáltatások fő jellemzőire vagy árára vonatkozó - legfontosabb információknak jogilag kötelező erejűeknek kell lenniük, kivéve, ha az utazásszervező fenntartja ezen elemek módosításának jogát, és az ilyen változtatásokat világosan, közérthetően és kifejezetten közölték az utazóval az utazási csomagra vonatkozó szerződés megkötését megelőzően. Mindazonáltal az aktualizálást könnyen lehetővé tevő, új kommunikációs technológiák fényében már nem szükséges a tájékoztató füzetekre vonatkozó különös szabályokat megállapítani, ugyanakkor helyénvaló gondoskodni arról, hogy közöljék az utazóval a szerződéskötést megelőző tájékoztatásban bekövetkezett változásokat. Minden esetben lehetővé kell tenni a szerződéskötést megelőző tájékoztatás módosítását, amennyiben ahhoz az utazási csomagra vonatkozó szerződés mindkét részes fele kifejezetten hozzájárul.
(27)
Az ezen irányelvben megállapított tájékoztatási kötelezettségek teljes körűek, azonban nem érintik az egyéb alkalmazandó uniós jogszabályokban (5) megállapított tájékoztatási követelményeket.
(28)
Az utazásszervezőknek általános tájékoztatást kell nyújtaniuk a célországban fennálló vízumkötelezettségekről. A vízumkérelmek elbírálásához hozzávetőlegesen szükséges időtartamra vonatkozó információk a célország által adott hivatalos tájékoztatásra való hivatkozással is megadhatók.
(29)
Figyelembe véve az utazási csomagokra vonatkozó szerződések sajátosságait, rögzíteni kell a szerződő felek jogait és kötelezettségeit az utazási csomag megkezdése előtti és utáni időszakra vonatkozóan, különösen az utazási csomag nem megfelelő teljesítése vagy egyes körülmények változása esetére.
(30)
Mivel az utazási csomagokat gyakran hosszú idővel a teljesítésük előtt vásárolják meg, előre nem látható események következhetnek be. Ezért az utazóknak bizonyos feltételekkel jogosultnak kell lenniük arra, hogy az utazási csomagra vonatkozó szerződést átruházzák egy másik utazóra. Ilyen helyzetekben az utazásszervezőnek képesnek kell lennie kiadásainak megtéríttetésére, például amennyiben egy alvállalkozó díjat számít fel az utazó nevének megváltoztatásáért vagy a közlekedési jegy törléséért és egy új jegy kiadásáért.
(31)
Szükséges, hogy az utazók - a várható költségmegtakarítások, valamint az utazási szolgáltatások más módon való hasznosításából származó bevétel figyelembevételével megállapított, megfelelő és indokolt mértékű lemondási díj megfizetése ellenében - az utazási csomag megkezdése előtt bármikor felmondhassák az utazási csomagra vonatkozó szerződést. Biztosítani kell továbbá számukra a jogot arra, hogy díjmentesen felmondhassák az utazási csomagra vonatkozó szerződést, amennyiben elháríthatatlan és rendkívüli körülmények lényegesen befolyásolják az utazási csomag teljesítését. Ez kiterjedhet például a háborúra és más olyan súlyos biztonsági problémára, mint a terrorizmus, valamint az emberi egészséget veszélyeztető jelentős kockázatokra, például az úti cél helyén terjedő súlyos betegségekre, továbbá a természeti katasztrófákra, például az árvizekre vagy a földrengésekre, illetve az olyan időjárási körülményekre, amelyek következtében lehetetlen az utazási csomagra vonatkozó szerződésben meghatározott módon biztonságosan elutazni a célállomásra.
(32)
Egyes meghatározott helyzetekben az utazásszervezőnek is jogosultnak kell lennie arra, hogy az utazási csomag megkezdése előtt - kártérítés fizetése nélkül - felmondja az utazási csomagra vonatkozó szerződést, például ha a résztvevők nem érik el a minimális létszámot, és amennyiben ezt a lehetőséget fenntartották a szerződésben. Ebben az esetben az utazásszervezőnek az utazási csomag tekintetében teljesített minden befizetést vissza kell fizetnie.
(33)
Bizonyos esetekben lehetővé kell tenni, hogy az utazásszervező egyoldalúan módosítsa az utazási csomagra vonatkozó szerződést. Mindazonáltal az utazók számára biztosítani kell a jogot arra, hogy felmondják az utazási csomagra vonatkozó szerződést, amennyiben a módosítások az utazási szolgáltatások valamelyik fő jellemzőjét lényegesen megváltoztatják. Ez fennállhat például akkor, ha csökken az utazási szolgáltatások színvonala vagy értéke. Az utazási csomagra vonatkozó szerződésben feltüntetett indulási vagy érkezési időpontok megváltozása abban az esetben tekinthető például lényegesnek, ha az jelentős kényelmetlenséget vagy pluszköltséget okozna az utazó számára, például a közlekedést vagy a szállást érintő nehézségek miatt. Az áremelés lehetőségét kizárólag abban az esetben helyénvaló biztosítani, ha a személyszállításhoz használt üzemanyag vagy egyéb energiaforrás költségei, az utazási csomagra vonatkozó szerződésben szereplő utazási szolgáltatások teljesítésében közvetlenül részt nem vevő harmadik fél által kiszabott adók vagy díjak, vagy az utazási csomagot érintő átváltási árfolyamok változtak meg, és csak akkor, ha a szerződésben kifejezetten fenntartották mind az ilyen áremelés lehetőségét, mind azt, hogy az említett költségek csökkenése esetén az utazó jogosult az ár megfelelő csökkentésére is. Az utazó számára biztosítani kell, hogy lemondási díj megfizetése nélkül is felmondhassa az utazási csomagra vonatkozó szerződést, amennyiben az utazásszervező a teljes ár 8 %-ánál nagyobb mértékű áremelésre tesz javaslatot.
(34)
Helyénvaló meghatározni az utazási csomagra vonatkozó szerződés nem szerződésszerű teljesítésével kapcsolatos jogorvoslatokra vonatkozó konkrét szabályokat. Az utazó számára biztosítani kell a jogot arra, hogy a problémákat megoldják, valamint amennyiben az utazási csomagra vonatkozó szerződésben foglalt szolgáltatások jelentős hányada nem teljesíthető, megfelelő alternatív szolgáltatásokat kell felkínálni az utazó számára. Biztosítani kell, hogy amennyiben az utazásszervező nem orvosolja a nem szerződésszerű teljesítést az utazó által megállapított ésszerű határidőn belül, az utazó ezt maga is megtehesse, és kérhesse a szükséges kiadások megtérítését. Bizonyos esetekben nem szükséges határidőt megállapítani, különösen ha a problémát haladéktalanul kell orvosolni. Ez a helyzet állna fenn például, ha az utazásszervező által biztosított busz késése miatt az utazónak taxival kellene utaznia ahhoz, hogy időben elérje repülőjáratát. Az utazónak emellett árengedményre, az utazási csomagra vonatkozó szerződés felmondására és/vagy kártérítésre jogosultnak kell lennie. A kártérítésnek ki kell terjednie a nem vagyoni kárra is, például az érintett utazási szolgáltatások teljesítésével kapcsolatban felmerülő lényeges problémák miatt az utazás vagy üdülés élvezeti értékének csökkenésére. Az utazó számára elő kell írni, hogy - az eset körülményeit figyelembe véve - indokolatlan késedelem nélkül tájékoztassa az utazásszervezőt az utazási csomagra vonatkozó szerződésben foglalt utazási szolgáltatás általa észlelt nem szerződésszerű teljesítéséről. Ennek elmaradását figyelembe lehet venni az árengedmény vagy a kártérítés megfelelő mértékének megállapításakor, ha e tájékoztatással a kár elhárítható vagy csökkenthető lett volna.
(35)
A következetesség biztosítása érdekében helyénvaló összehangolni ezen irányelv rendelkezéseit az utazási szolgáltatásokra vonatkozó nemzetközi egyezményekkel, valamint az utasok jogairól szóló uniós jogszabályokkal. Amennyiben az utazásszervező felel az utazási csomagra vonatkozó szerződésben foglalt utazási szolgáltatások teljesítésének elmulasztásáért vagy nem megfelelő teljesítéséért, az utazásszervező számára lehetővé kell tenni, hogy hivatkozhasson a szolgáltatók felelősségének az alábbi nemzetközi egyezményekben foglalt korlátozásaira: a nemzetközi légi fuvarozásra vonatkozó egyes jogszabályok egységesítéséről szóló, 1999. évi montreali egyezmény (6), az 1980. évi Nemzetközi Vasúti Fuvarozási Egyezmény (COTIF) (7), valamint a tengeri utas- és poggyászszállításról szóló 1974. évi athéni egyezmény (8). Amennyiben elháríthatatlan és rendkívüli körülmények fennállása miatt nem lehetséges biztosítani, hogy az utazó kellő időben visszaérkezzen az indulási helyre, az utazásszervezőnek kell viselnie az utazó - utazónként három éjszakát meg nem haladó időtartamra történő - elszállásolásával kapcsolatban felmerülő költségeket, kivéve, ha az utasok jogaira vonatkozó hatályos vagy jövőbeli uniós jogszabályok hosszabb időtartamokról rendelkeznek.
(36)
Ennek az irányelvnek nem szabad érintenie az utazóknak azt a jogát, hogy az ezen irányelv és egyéb vonatkozó uniós jogszabály vagy nemzetközi egyezmény alapján fennálló igényeket érvényesítsék, hogy ezáltal az utazóknak továbbra is lehetőségük legyen arra, hogy igényeket érvényesítsenek az utazásszervezővel, a fuvarozóval vagy bármely más felelős féllel, illetve adott esetben több féllel szemben. Világossá kell tenni, hogy a túlzott mértékű kártérítés elkerülése érdekében ezen irányelv által biztosított kártérítés vagy árengedmény összegét és az egyéb vonatkozó uniós jogszabály vagy nemzetközi megállapodás által biztosított kártérítés vagy árengedmény összegét le kell vonni egymásból. Az utazásszervező felelőssége nem érintheti azt a jogát, hogy harmadik felekkel, így akár a szolgáltatókkal szemben megtérítési igénnyel lépjen fel.
(37)
Ha az utazó nehéz helyzetbe kerül az utazás vagy üdülés során, az utazásszervezőnek indokolatlan késedelem nélkül megfelelő segítséget kell nyújtania számára. E segítségnyújtásnak adott esetben főként az olyan kérdésekről való tájékoztatásból kell állnia, mint például az egészségügyi szolgáltatások, a helyi hatóságok és a konzuli segítségnyújtás, valamint gyakorlati segítség, például a távközlés és az alternatív utazási szolgáltatások tekintetében.
(38)
A Bizottság a légitársaságok fizetésképtelensége esetén a légi utasok védelméről szóló, 2013. március 18-i közleményében olyan intézkedéseket határozott meg, amelyek célja, hogy - többek között a 261/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (9), valamint az 1008/2008/EK rendelet jobb érvényesítésével, továbbá az iparági érdekeltek bevonásával - javítsák a légi utasok védelmét a légitársaságok fizetésképtelensége esetén, amely intézkedések eredménytelensége esetén jogalkotási intézkedést is fontolóra lehetne venni. Az említett közlemény az egyik alkotóelem, vagyis a légi szállítási szolgáltatások megvásárlására vonatkozik, ezért nem érinti az utazási csomagokkal és az utazási szolgáltatásegyüttesekkel kapcsolatos fizetésképtelenséggel szembeni védelmet.
(39)
A tagállamoknak gondoskodniuk kell arról, hogy az utazási csomagot vásárló utazók teljes körű védelemben részesüljenek az utazásszervező fizetésképtelenségével szemben. A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy a területükön letelepedett utazásszervezők biztosítékot nyújtsanak arra vonatkozóan, hogy fizetésképtelenségük esetén visszafizetik az utazók által vagy nevében befizetett teljes összeget, valamint, ha a szerződésnek a személyszállítás is részét képezi, gondoskodnak az utazók hazaszállításáról. Lehetővé kell tenni ugyanakkor az utazási csomag folytatásának az utazók részére történő felajánlását is. Jóllehet a tagállamok megőrzik mérlegelési jogkörüket a fizetésképtelenséggel szembeni védelem biztosításának módja tekintetében, gondoskodniuk kell arról, hogy a védelem hatékony legyen. A hatékonyság azt jelenti, hogy a védelemnek elérhetővé kell válnia, amint az utazásszervező likviditási problémái következtében az utazási szolgáltatásokat nem teljesítik, vagy amennyiben nem vagy csak részben fogják teljesíteni, vagy ha a szolgáltatók az utazókat arra kötelezik, hogy fizessenek azokért. A tagállamok számára lehetővé kell tenni, hogy előírhassák, hogy az utazásszervezőknek az utazók részére igazolást kell adniuk arról, hogy kárigényükkel jogosultak közvetlenül a fizetésképtelenséggel szembeni védelem nyújtójához fordulni.
(40)
Ahhoz, hogy a fizetésképtelenséggel szembeni védelem hatékony legyen, ki kell terjednie a befizetett pénzösszegeknek az utazásszervező fizetésképtelensége által előreláthatóan érintett összegére és adott esetben a hazaszállítás előre látható költségeire. Ez azt jelenti, hogy a fedezetnek elegendőnek kell lennie ahhoz, hogy fedezze az utazók által vagy nevében a csúcsidőszakban szervezett utazási csomagok tekintetében előreláthatóan befizetendő valamennyi pénzösszeget, figyelembe véve a befizetések beérkezése és az utazás vagy üdülés befejezése közötti időtartamot, valamint adott esetben a hazaszállítás előrelátható költségét. Ez általában véve azt jelenti, hogy a biztosítéknak az utazásszervező utazási csomagok értékesítéséből származó bevételének kellően magas százalékát kell fedeznie, továbbá a biztosíték olyan tényezőktől függhet, mint az értékesített utazási csomagok típusa - beleértve a szállítási módot is -, az úti cél, valamint a jogi korlátozások, vagy az utazásszervező kötelezettségvállalásai az általa átvehető előlegek összegére vonatkozóan és azok ütemezése a csomag teljesítésének megkezdése előtt. Míg a szükséges fedezet kiszámítható a legfrissebb üzleti adatok, például az előző üzleti év folyamán elért árbevétel alapján, az utazásszervezők számára elő kell írni, hogy a kockázatok növekedése esetén - az utazási csomagok értékesítésének jelentős növekedését is ideértve - igazítsák ki a fizetésképtelenséggel szembeni védelmet. A fizetésképtelenséggel szembeni hatékony védelmet illetően azonban nem lenne helyénvaló figyelembe venni a nagyon valószínűtlen kockázatokat, például több jelentős utazásszervező egyidejű fizetésképtelenné válását, amennyiben ez aránytalan mértékben befolyásolná a védelem költségét, és ezáltal csökkentené annak hatékonyságát. Az ilyen esetekben korlátozni lehet a pénzvisszafizetési garanciát.
(41)
Az utazási csomagra vonatkozó szerződések feleit és az utazók által vagy nevében teljesített befizetések fogadását illetően a nemzeti jogokban és gyakorlatokban meglévő különbségekre tekintettel a tagállamok számára lehetővé kell tenni, hogy az utazásközvetítők számára is előírják a fizetésképtelenséggel szembeni védelemről való gondoskodást is.
(42)
A 2006/123/EK irányelvvel összhangban helyénvaló olyan szabályokat megállapítani, amelyekkel megelőzhető, hogy a fizetésképtelenséggel szembeni védelemre vonatkozó kötelezettség akadályát képezze a szolgáltatások szabad mozgásának és a letelepedés szabadságának. A tagállamokat ezért kötelezni kell arra, hogy ismerjék el a letelepedés helye szerinti tagállam joga alapján biztosított, fizetésképtelenséggel szembeni védelmet. A fizetésképtelenséggel szembeni védelem terén zajló igazgatási együttműködés, valamint a különböző tagállamokban működő utazásszervezők és adott esetben utazásközvetítők felügyeletének megkönnyítése érdekében központi kapcsolattartó pontok kijelölésére kell kötelezni a tagállamokat.
(43)
Az utazási szolgáltatásegyüttes igénybevételét elősegítő kereskedőket kötelezni kell arra, hogy tájékoztassák az utazókat arról, hogy nem utazási csomagot vásárolnak, és hogy az egyes utazási szolgáltatók egyedül felelnek szerződésük megfelelő teljesítéséért. Az utazási szolgáltatásegyüttes igénybevételét elősegítő kereskedőket továbbá kötelezni kell arra, hogy nyújtsanak fizetésképtelenséggel szembeni védelmet a befizetett összegek visszafizetése, illetve - amennyiben ők felelnek a személyszállításért - az utazók hazaszállítása tekintetében, és tájékoztassák erről az utazókat. Az utazási szolgáltatásegyüttes részét képező egyes szerződések teljesítéséért felelős kereskedőkre az általános uniós fogyasztóvédelmi jog és az ágazatspecifikus uniós jogszabályok vonatkoznak.
(44)
A tagállamoknak meg kell engedni, hogy amikor az utazási csomagokkal és az utazási szolgáltatásegyüttesekkel kapcsolatban a fizetésképtelenséggel szembeni védelmi rendszerekre vonatkozó szabályokat megállapítják, figyelembe vehessék a kisebb vállalkozások sajátos helyzetét, biztosítva ugyanakkor, hogy az utazók azonos szintű védelemben részesüljenek.
(45)
Helyénvaló védelemben részesíteni az utazókat az utazási csomagok és utazási szolgáltatásegyüttesek foglalási folyamata során bekövetkező hibákkal szemben is.
(46)
Szintén helyénvaló megerősíteni, hogy az utazók nem mondhatnak le az ezen irányelvből eredő jogaikról, továbbá hogy az utazásszervezők vagy az utazási szolgáltatásegyüttes igénybevételét elősegítő kereskedők nem mentesülhetnek kötelezettségeik alól arra hivatkozva, hogy csupán utazási szolgáltatóként, köztes szereplőként vagy más minőségben járnak el.
(47)
Indokolt, hogy a tagállamok meghatározzák az ezen irányelvet átültető tagállami rendelkezések megsértése esetén alkalmazandó szankciókat, és biztosítsák azok végrehajtását. A szankcióknak hatékonyaknak, arányosaknak és visszatartó erejűeknek kell lenniük.
(48)
Ezen irányelv elfogadása szükségessé teszi bizonyos uniós fogyasztóvédelmi jogi aktusok kiigazítását. Különösen azt kell világossá tenni, hogy a 2006/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (10) alkalmazandó ezen irányelv megsértése esetén. Továbbá tekintettel arra, hogy a 2011/83/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (11) a jelenlegi formájában nem vonatkozik a 90/314/EGK irányelv hatálya alá tartozó szerződésekre, módosítani kell a 2011/83/EU irányelvet, biztosítandó, hogy egyrészt az továbbra is alkalmazandó legyen az utazási szolgáltatásegyüttes részét képező egyes utazási szolgáltatásokra, amennyiben az említett egyes utazási szolgáltatások más módon nincsenek kizárva a 2011/83/EU irányelv hatálya alól, másrészt pedig hogy az említett irányelvben megállapított egyes fogyasztói jogok az utazási csomagokra is vonatkozzanak.
(49)
Ezen irányelv nem érinti a 95/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvben lefektetett, a személyes adatok védelmére vonatkozó szabályokat (12), sem a nemzetközi magánjogra vonatkozó uniós szabályokat, köztük az 593/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletet (13).
(50)
Világossá kell tenni, hogy a fizetésképtelenséggel szembeni védelemre és az utazási szolgáltatásegyüttessel kapcsolatos tájékoztatásra vonatkozóan ebben az irányelvben foglalt szabályozási követelményeknek azokra a kereskedőkre is ki kell terjedniük, akik nem telepedtek le egy tagállamban sem, de akiknek a tevékenysége az 593/2008/EK rendelet és az 1215/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (14) értelmében valamilyen módon egy vagy több tagállamra irányul.
(51)
Mivel az irányelv célját, nevezetesen a belső piac megfelelő működéséhez és a fogyasztók lehető legegységesebb, magas szintű védelmének megvalósulásához való hozzájárulást a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, az Unió szintjén azonban az intézkedés léptéke miatt e cél jobban megvalósítható, az Unió intézkedéseket hozhat az Európai Unióról szóló szerződés 5. cikkében foglalt szubszidiaritás elvének megfelelően. Az említett cikkben foglalt arányosság elvének megfelelően ez az irányelv nem lépi túl az e cél eléréséhez szükséges mértéket.
(52)
Ez az irányelv tiszteletben tartja az alapvető jogokat, és figyelembe veszi az Európai Unió Alapjogi Chartája által elismert elveket. Ez az irányelv mindenekelőtt tiszteletben tarja a Charta 16. cikkében foglalt vállalkozás szabadságát, ugyanakkor a Charta 38. cikkének megfelelően az Unión belül biztosítja a fogyasztók védelmének magas szintjét.
(53)
A tagállamok és a Bizottság magyarázó dokumentumokról szóló, 2011. szeptember 28-i együttes politikai nyilatkozatának (15) megfelelően a tagállamok vállalták, hogy indokolt esetben az átültető intézkedéseikről szóló értesítéshez az irányelv egyes elemei és az azt átültető nemzeti jogi eszköz megfelelő részei közötti kapcsolatot magyarázó egy vagy több dokumentumot mellékelnek. Ezen irányelv tekintetében a jogalkotó úgy ítéli meg, hogy indokolt ilyen dokumentumok átadása.
(54)
A 90/314/EGK iránylevet ezért hatályon kívül kell helyezni,
ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
I. FEJEZET
TÁRGY, HATÁLY, FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK ÉS A HARMONIZÁCIÓ SZINTJE
1. cikk
Tárgy
Ezen irányelv célja, hogy hozzájáruljon a belső piac megfelelő működéséhez és a fogyasztók lehető legegységesebb, magas szintű védelmének megvalósulásához azáltal, hogy az utazók és kereskedők közötti, utazási csomagokra és utazási szolgáltatásegyüttesekre vonatkozó szerződések tekintetében közelíti a tagállamok törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseinek bizonyos vonatkozásait.
2. cikk
Hatály
(1) Ezt az irányelvet az utazók részére kereskedők által értékesítésre kínált vagy értékesített utazási csomagokra, valamint az utazók részére kereskedők által elősegített utazási szolgáltatásegyüttesekre kell alkalmazni.
(2) Ez az irányelv nem alkalmazandó a következőkre:
a)
a 24 óránál rövidebb időtartamot felölelő utazási csomagok és utazási szolgáltatásegyüttesek, kivéve, ha ezek éjszakai szállást is tartalmaznak;
b)
olyan utazási csomagok, amelyek felkínálása, és olyan utazási szolgáltatásegyüttesek, amelyek igénybevételének elősegítése alkalomszerűen és nonprofit alapon, kizárólag az utazók szűk körére korlátozódóan történik;
c)
olyan utazási csomagok és utazási szolgáltatásegyüttesek, amelyeket üzleti út megszervezésére irányuló olyan általános megállapodás alapján vásárolnak, amelyeket egy kereskedő és egy szakmája, önálló foglalkozása vagy üzleti tevékenysége céljából eljáró természetes vagy jogi személy kötött.
(3) Ez az irányelv nem érinti a nemzeti szerződési jog általános szabályait, így a szerződések érvényességére, létrejöttére vagy hatályára vonatkozó szabályokat, amennyiben ez az irányelv ezeket az általános szerződési jogi kérdéseket nem szabályozza.
3. cikk
Fogalommeghatározások
Ezen irányelv alkalmazásában:
1. „utazási szolgáltatás”:
a)
a személyszállítás;
b)
a szállásnyújtás, amely nem képezi szerves részét valamely személyszállítási szolgáltatásnak és nem lakáscélú;
c)
személygépkocsinak, a 2007/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (16) 3. cikke 11. pontja szerinti egyéb gépjárműnek vagy a 2006/126/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (17) 4. cikke (3) bekezdésének c) pontja szerinti, A kategóriás vezetői engedélyhez kötött motorkerékpárnak a kölcsönzése;
d)
bármely olyan egyéb turisztikai szolgáltatás, amely nem képezi szerves részét az a), b) vagy c) pont szerinti utazási szolgáltatásoknak;
2. „utazási csomag”: legalább két különböző típusú utazási szolgáltatás kombinációja ugyanazon utazás vagy üdülés részeként, ha:
a)
az érintett szolgáltatásokat egy adott kereskedő kombinálja, beleértve azt az esetet is, amikor ez az utazó kérésére vagy választásával összhangban történik, az összes szolgáltatásra kiterjedő egyetlen szerződés megkötését megelőzően; vagy
b)
az érintett szolgáltatásokat, függetlenül attól, hogy az egyes utazási szolgáltatókkal külön-külön szerződések jönnek-e létre:
i.
egyetlen értékesítési helyen vásárolja meg az utazó, és a szolgáltatások kiválasztása még azelőtt megtörténik, hogy fizetési megállapodás jön létre az utazóval;
ii.
összesített vagy egy összegben meghatározott ár fejében kínálják, értékesítik, illetve ilyen árat számolnak fel értük;
iii.
„csomag” vagy más hasonló néven hirdetik vagy értékesítik;
iv.
olyan szerződés megkötését követően kombinálják, amely alapján a kereskedő különböző típusú utazási szolgáltatások közötti választásra biztosít jogot az utazónak; vagy
v.
különböző kereskedőktől vásárolja meg az utazó egymáshoz kapcsolódó, online foglalási folyamatok keretében, amelyek kapcsán az a kereskedő, akivel vagy amellyel az utazó először köt szerződést, továbbítja az utazó nevét, fizetési adatait és e-mail címét egy vagy több másik kereskedőnek, és ez utóbbival/utóbbiakkal az első utazási szolgáltatás foglalásának visszaigazolása után legkésőbb 24 órán belül szerződés jön létre.
Az utazási szolgáltatások olyan kombinációi, amelyek esetében az 1. pont a), b) vagy c) alpontjában említett utazási szolgáltatásokból legfeljebb egy típust kombinálnak az 1. pont d) alpontjában említett egy vagy több turisztikai szolgáltatással, nem minősülnek utazási csomagnak, ha az utóbbi szolgáltatások:
a)
nem teszik ki jelentős hányadát az utazási kombináció értékének, és nem a kombináció alapvető elemeként hirdetik őket, illetve - a hirdetés módjától függetlenül - annak nem képezik alapvető elemét; vagy
b)
kiválasztásukra és megvásárlásukra csak azt követően kerül sor, hogy az 1. pont a), b) vagy c) alpontja szerinti valamely utazási szolgáltatás teljesítése megkezdődött;
3. „az utazási csomagra vonatkozó szerződés”: az utazási csomag egészére vonatkozó szerződés, vagy ha az utazási csomag nyújtására külön-külön szerződések alapján kerül sor, valamennyi olyan szerződés, amely az utazási csomagban foglalt utazási szolgáltatásokra vonatkozik;
4. „az utazási csomag megkezdése”: az utazási csomagban foglalt utazási szolgáltatások teljesítésének megkezdése;
5. „utazási szolgáltatásegyüttes”: ugyanazon utazáshoz vagy üdüléshez vásárolt legalább két különböző típusú utazási szolgáltatás, amely nem alkot utazási csomagot, és az egyes utazási szolgáltatókkal külön szerződések megkötését eredményezi, amennyiben a kereskedő:
a)
értékesítési pontjának egyetlen alkalommal történő felkeresése vagy azzal való kapcsolatfelvétel során elősegíti az utazók számára az egyes utazási szolgáltatások külön-külön való kiválasztását és kifizetését; vagy
b)
célzott módon elősegíti legalább egy további utazási szolgáltatásnak egy másik kereskedőtől való megvásárlását, feltéve, hogy ez utóbbi kereskedővel az első utazási szolgáltatás foglalásának visszaigazolása után legkésőbb 24 órán belül szerződés jön létre.
Amennyiben az 1. pont a), b) és c) alpontjában említett utazási szolgáltatásokból legfeljebb egy típusnak és az 1. pont d) alpontjában említett egy vagy több turisztikai szolgáltatásnak a megvásárlására kerül sor, az nem minősül utazási szolgáltatásegyüttesnek, ha ez utóbbi szolgáltatások nem teszik ki jelentős hányadát a szolgáltatások összesített értékének, és nem az utazás vagy kombináció alapvető elemeként hirdetik őket, illetve - a hirdetés módjától függetlenül - annak nem képezik alapvető elemét.
6. „utazó”: minden olyan személy, akinek szándékában áll egy, ezen irányelv hatálya alá tartozó szerződés megkötése, vagy egy ilyen szerződés alapján utazásra jogosult;
7. „kereskedő”: bármely természetes vagy - akár magán-, akár köztulajdonban álló - jogi személy, aki vagy amely az ezen irányelv hatálya alá tartozó szerződések vonatkozásában szakmája, önálló foglalkozása vagy üzleti tevékenysége körében - akár utazásszervezőként, utazásközvetítőként, utazási szolgáltatásegyüttes igénybevételét elősegítő kereskedőként, akár utazási szolgáltatást nyújtó személyként - jár el, ideértve azt az esetet is, ha a kereskedő a nevében vagy javára eljáró bármely más személy közbeiktatásával végzi a tevékenységét;
8. „utazásszervező”: olyan kereskedő, aki vagy amely közvetlenül vagy másik kereskedő közbeiktatásával vagy egy másik kereskedővel együtt utazási csomagokat állít össze és értékesít vagy kínál értékesítésre, vagy az a kereskedő, aki vagy amely a 2. pont b) alpontjának v. alpontjával összhangban továbbítja az utazó adatait egy másik kereskedőnek;
9. „utazásközvetítő”: az utazásszervezőtől eltérő kereskedő, aki vagy amely utazásszervező által összeállított utazási csomagot értékesít vagy kínál értékesítésre;
10. „letelepedés”: a 2006/123/EK irányelv 4. cikkének 5. pontja szerinti letelepedés;
11. „tartós adathordozó”: olyan eszköz, amely lehetővé teszi az utazó vagy a kereskedő számára a személyesen neki címzett adatoknak a jövőben is hozzáférhető módon és az adat céljának megfelelő ideig történő tárolását, valamint a tárolt adatok változatlan formában történő megjelenítését;
12. „elháríthatatlan és rendkívüli körülmények”: az ilyen körülményekre hivatkozó fél által nem befolyásolható olyan helyzet, és amelynek következményeit valamennyi ésszerű intézkedés megtétele esetén sem lehetett volna elhárítani;
13. „nem szerződésszerű teljesítés”: az utazási csomagot alkotó utazási szolgáltatások teljesítésének elmulasztása vagy hibás teljesítése;
14. „kiskorú”: 18 évesnél fiatalabb személy;
15. „értékesítési hely”: ingó vagy ingatlan üzlethelyiség vagy kiskereskedelmi célú honlap vagy hasonló internetes értékesítési csatorna, beleértve azt az esetet is, amikor az utazók számára egyetlen közös platformon jelenik meg több kiskereskedelmi célú honlap, illetve internetes értékesítési csatorna, a telefonos szolgáltatást is beleértve;
16. „hazaszállítás”: az utazó visszaszállítása az indulási helyre vagy a szerződő felek megállapodása szerinti más helyre.
4. cikk
A harmonizáció szintje
Ha ez az irányelv másként nem rendelkezik, a tagállamok nem tarthatnak fenn és nem vezethetnek be nemzeti jogukban az ebben az irányelvben megállapított rendelkezésektől eltérő rendelkezéseket, ideértve az ezen irányelvben foglaltaknál szigorúbb vagy kevésbé szigorú rendelkezéseket is, amelyek az utazók eltérő szintű védelmét biztosítanák.
II. FEJEZET
TÁJÉKOZTATÁSI KÖTELEZETTSÉGEK ÉS AZ UTAZÁSI CSOMAGRA VONATKOZÓ SZERZŐDÉS TARTALMA
5. cikk
A szerződéskötést megelőző tájékoztatás
(1) A tagállamok biztosítják, hogy azt megelőzően, hogy az utazót az utazási csomagra vonatkozó szerződés vagy az arra vonatkozó ajánlat kötné, az utazásszervező, illetve az utazási csomag utazásközvetítő általi értékesítésének esetében az utazásközvetítő is általános tájékoztatást nyújt az utazónak az I. melléklet A. vagy B. részében foglalt, megfelelő tájékoztató formanyomtatványon, valamint - amennyiben ezek relevánsak az adott utazási csomag esetében - a következőkről:
a)
az utazási szolgáltatások lényeges jellemzői:
i.
úti cél(ok), útvonal és a tartózkodás időtartama az időpontoknak, és ha a szállás is az utazási csomag részét képezi, a csomagba tartozó éjszakák számának a megadásával;
ii.
szállítóeszközök, azok jellemzői és kategóriái, az indulás és az érkezés helye, napja és ideje, közbenső megállók időtartama és helye, valamint a közlekedési csatlakozások.
Ha a pontos időpont még nincs meghatározva, az utazásszervezőnek vagy adott esetben az utazásközvetítőnek tájékoztatnia kell az utazót az indulás és a visszaérkezés megközelítő időpontjáról;
iii.
a szálláshely elhelyezkedése, főbb jellemzői és adott esetben a szóban forgó célország szabályai szerinti turisztikai osztályba sorolása;
iv.
az étkezési rend;
v.
látogatások, kirándulás(ok) vagy egyéb, az utazási csomag egyeztetett teljes árában foglalt szolgáltatások;
vi.
amennyiben az a kontextus alapján nem magától értetődő, annak megadása, hogy valamely utazási szolgáltatást az utazó egy csoport tagjaként vehet majd igénybe, és ebben az esetben - ha lehetséges - annak megadása, hogy várhatóan hány fős lesz a csoport;
vii.
amennyiben az utazó csak hatékony szóbeli kommunikáció révén tud megfelelően igénybe venni egyéb turisztikai szolgáltatásokat, annak megadása, hogy mely nyelven nyújtják a szóban forgó szolgáltatásokat; valamint
viii.
annak megadása, hogy az utazás vagy üdülés általában véve megfelel-e csökkent mozgásképességű személyek számára, illetve az utazó kérésére pontos információk arról, hogy az ő szükségleteit figyelembe véve megfelel-e számára az utazás vagy üdülés;
b)
az utazásszervező és adott esetben az utazásközvetítő kereskedelmi neve, földrajzi címe, telefonszáma és esetleges e-mail címe;
c)
az utazási csomag teljes ára adókkal együtt, és adott esetben minden további díj, illeték és egyéb költség, illetve ha ezek a költségek ésszerű módon nem számíthatók ki a szerződéskötés előtt, akkor annak megjelölése, hogy milyen típusú olyan többletköltségek merülhetnek fel, amelyeket az utazónak kell viselnie;
d)
fizetési feltételek, beleértve azt az összeget vagy az ár százalékban megadott azon részét, amelyet előlegként kell befizetni, valamint a fennmaradó egyenleg rendezésének ütemezését, illetve az utazó által fizetendő vagy biztosítandó pénzügyi biztosíték;
e)
az a minimális utaslétszám, amely az utazási csomag lebonyolításának feltétele, valamint a 12. cikk (3) bekezdésének a) pontjában említett, az utazási csomag megkezdése előtti azon határidő, ameddig az utazásszervező a minimális utaslétszám el nem érése esetén felmondhatja az utazási szerződést;
f)
általános tájékoztatás a célország útlevél- és vízumelőírásairól, beleértve a vízumkérelmek elbírálási idejének hozzávetőleges megadását, valamint az egészségügyi előírásokra vonatkozó tájékoztatást;
g)
az arra vonatkozó információ, hogy az utazó az utazási csomag megkezdése előtt- a 12. cikk (1) bekezdésével összhangban - egy megfelelő lemondási díj, vagy adott esetben az utazásszervező részéről felszámított egységes lemondási díjak ellenében bármikor jogosult felmondani a szerződést;
h)
információ a szerződés az utazó részéről történő felmondása költségeinek vagy baleset, betegség vagy halál esetén a segítségnyújtás, ezen belül a hazaszállítás költségeinek fedezetéül szolgáló fakultatív vagy kötelező biztosításról.
Telefonon keresztül kötött, utazási csomagra vonatkozó szerződések esetében az utazásszervező és adott esetben az utazásközvetítő az utazónak általános tájékoztatást nyújt az I. melléklet B. részében foglaltak szerint, valamint tájékoztatja az első albekezdés a)-h) pontjában foglaltakról.
(2) A 3. cikk 2. b) pontjának v. alpontjában meghatározott utazási csomagok esetében az utazásszervezőnek, valamint azon kereskedőnek, akinek a részére az adatokat továbbították, biztosítaniuk kell, hogy azt megelőzően, hogy az utazót a szerződés vagy az arra vonatkozó ajánlat kötné, külön-külön ismertették vele az e cikk (1) bekezdésének első albekezdése a)-h) pontjában foglalt információkat, amennyiben azok az általuk ajánlott utazási szolgáltatások szempontjából relevánsak. Ezzel egyidejűleg az utazásszervezőnek is általános tájékoztatást kell nyújtania az I. melléklet C. részében foglalt tájékoztató formanyomtatványon.
(3) Az (1) és (2) bekezdésben említett információkat világos, közérthető és kifejezett módon kell közölni. Írásbeli közlés esetén biztosítani kell az olvashatóságot.
6. cikk
A szerződéskötést megelőző tájékoztatás kötelező jellege és az utazási csomagra vonatkozó szerződés megkötése
(1) A tagállamok biztosítják, hogy az utazóval az 5. cikk (1) bekezdésének első albekezdése a), c), d), e) és g) pontja szerint közölt információk az utazási csomagra vonatkozó szerződés szerves részét képezzék, és azokat csak a szerződő felek kifejezett hozzájárulása esetén lehessen módosítani. Az utazásszervezőnek vagy adott esetben az utazásközvetítőnek az utazási csomagra vonatkozó szerződés megkötése előtt világos, közérthető és kifejezett módon közölni kell az utazóval a szerződéskötést megelőzően nyújtandó információk bármilyen módosítását.
(2) Ha az utazásszervező vagy adott esetben az utazásközvetítő a további díjakra, illetékekre vagy egyéb költségekkel kapcsolatos, az 5. cikk (1) bekezdésének első albekezdése c) pontjában említett információkra vonatkozó tájékoztatási kötelezettségének nem tesz eleget az utazási csomagra vonatkozó szerződés megkötése előtt, az utazó nem köteles megfizetni ezeket a többletköltségeket.
7. cikk
Az utazási csomagra vonatkozó szerződés tartalma és az utazási csomag megkezdését megelőzően rendelkezésre bocsátandó dokumentumok
(1) A tagállamok biztosítják, hogy az utazási csomagra vonatkozó szerződések egyszerű és közérthető nyelven legyenek megfogalmazva, és amennyiben írásban készülnek, jól olvashatók legyenek. Az utazásszervezőnek, illetve utazásközvetítőnek az utazási csomagra vonatkozó szerződés megkötésekor vagy azt követően haladéktalanul tartós adathordozón az utazó rendelkezésére kell bocsátania a szerződés egy példányát, vagy az arról szóló visszaigazolást. Amennyiben az utazási csomagra vonatkozó szerződés megkötésére a felek együttes fizikai jelenlétével került sor, az utazó jogosult a szerződés nyomtatott példányát kérni.
A 2011/83/EU irányelv 2. cikkének 8. pontjában meghatározott, üzlethelyiségen kívül kötött szerződések esetében az utazási csomagra vonatkozó szerződés egy példányát vagy az arról szóló visszaigazolást papíron vagy - amennyiben az utazó hozzájárul - más tartós adathordozón kell az utazó rendelkezésére bocsátani.
(2) Az utazási csomagra vonatkozó szerződésnek, illetve a szerződés visszaigazolásának magában kell foglalnia a megállapodás teljes tartalmát, amelynek pedig magában kell foglalnia az 5. cikk (1) bekezdésének első albekezdése a)-h) pontjában említett összes információt, valamint az alábbiakat:
a)
az utazó különleges igényei, amelyeket az utazásszervező elfogadott;
b)
arra vonatkozó tájékoztatás, hogy az utazásszervező:
i.
a 13. cikkel összhangban felelős a szerződésben foglalt valamennyi utazási szolgáltatás megfelelő teljesítéséért; valamint
ii.
a 16. cikkel összhangban köteles segítséget nyújtani, ha az utazó nehéz helyzetbe kerül;
c)
a fizetésképtelenséggel szembeni védelem nyújtásáért felelős szervezet neve és elérhetőségei, köztük földrajzi címe, továbbá adott esetben az erre a célra, az érintett tagállam által kijelölt illetékes hatóság neve és elérhetősége;
d)
az utazásszervező helyi képviselőjének, egy kapcsolattartó pontnak vagy egyéb szolgálatnak a neve, címe, telefonszáma, e-mail címe, valamint adott esetben a faxszáma, amelyek segítségével az utazó gyorsan elérheti az utazásszervezőt, és hatékonyan tud vele kommunikálni annak érdekében, hogy az utazó segítséget kérjen, ha nehéz helyzetbe kerül, vagy ha panaszt kíván tenni az utazási csomaggal kapcsolatban észlelt bármilyen nem szerződésszerű teljesítésről;
e)
arra vonatkozó tájékoztatás, hogy az utazó a 13. cikk (2) bekezdésének megfelelően köteles jelezni az utazási csomaggal kapcsolatban esetlegesen észlelt nem szerződésszerű teljesítést;
f)
ha szülő vagy más arra feljogosított felnőtt kísérete nélkül kiskorúak utaznak szállást is tartalmazó utazási csomagra vonatkozó szerződés alapján, tájékoztatás arról, hogy hogyan létesíthető közvetlen kapcsolat a kiskorúval vagy a kiskorú tartózkodási helyén tartózkodó, a kiskorúért felelős személlyel;
g)
információk a rendelkezésre álló belső panaszkezelési eljárásokról és a 2013/11/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (18) szerinti alternatív vitarendezési mechanizmusokról, valamint adott esetben arról az alternatív vitarendezési fórumról, amely alá a kereskedő tartozik, és az 524/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (19) szerinti online vitarendezési platformról;
h)
információ az utazó azon jogáról, hogy a szerződést a 9. cikkel összhangban más utazóra ruházhatja át.
(3) A 3. cikk 2. b) pontjának v. alpontjában meghatározott utazási csomagok esetében annak a kereskedőnek, akinek a részére az adatokat továbbították, tájékoztatnia kell az utazásszervezőt arról, hogy utazási csomag létrejöttét eredményező szerződés megkötésére került sor. A kereskedőnek meg kell adnia az utazásszervezőnek mindazon információkat, amelyek az utazásszervező kötelezettségeinek teljesítéséhez szükségesek.
Az utazásszervezőnek - mihelyt tudomást szerzett az utazási csomag létrejöttéről - tartós adathordozón az utazó rendelkezésére kell bocsátania a (2) bekezdés a)-h) pontjában említett információkat.
(4) A (2) és (3) bekezdésben említett információkat világos, közérthető és kifejezett módon kell közölni.
(5) Az utazásszervezőnek az utazási csomag megkezdése előtt megfelelő időben az utazó rendelkezésére kell bocsátania a szükséges nyugtákat, utalványokat, illetve menetjegyeket, valamint az indulás tervezett idejére és adott esetben az utasfelvétel határidejére, valamint a közbenső megállók, a csatlakozások és az érkezés tervezett idejére vonatkozó információkat.
8. cikk
Bizonyítási teher
Az e fejezetben meghatározott tájékoztatási követelmények teljesítésének bizonyítása a kereskedőt terheli.
III. FEJEZET
AZ UTAZÁSI CSOMAGRA VONATKOZÓ SZERZŐDÉS MÓDOSÍTÁSA AZ UTAZÁSI CSOMAG MEGKEZDÉSÉT MEGELŐZŐEN
9. cikk
Az utazási csomagra vonatkozó szerződés átruházása más utazóra
(1) A tagállamok biztosítják, hogy az utazó jogosult legyen átruházni az utazási csomagra vonatkozó szerződést egy olyan személyre, aki megfelel a szerződésre vonatkozó valamennyi feltételeknek, miután az utazásszervezőt erről az utazási csomag megkezdése előtt ésszerű időn belül, tartós adathordozón értesítette. Az utazási csomag megkezdése előtt legalább hét nappal történő értesítést minden esetben ésszerű időn belüli értesítésnek kell tekinteni.
(2) Az utazási csomagra vonatkozó szerződésből kilépő és az abba belépő fél egyetemlegesen felel az esedékes egyenleg és a szerződés átruházásából eredő további illetékek, díjak és egyéb költségek kifizetéséért. Az utazásszervezőnek tájékoztatnia kell a szerződésből kilépő felet az átruházás tényleges költségeiről. Ezek a költségek nem lehetnek aránytalanok, és nem haladhatják meg az utazásszervező által az utazási csomagra vonatkozó szerződés átruházásából adódóan viselt tényleges költségeket.
(3) Az utazási csomagra vonatkozó szerződés átruházásából eredő további illetékekre, díjakra és egyéb költségekre vonatkozó bizonylatokat az utazásszervező a szerződésből kilépő fél rendelkezésére bocsátja.
10. cikk
Az ár módosítása
(1) A tagállamok biztosítják, hogy az utazási csomagra vonatkozó szerződés megkötését követően csak akkor lehessen árat emelni, ha a szerződés kifejezetten fenntartja ennek lehetőségét, valamint rendelkezik arról, hogy az utazó a (4) bekezdés szerinti árengedményre jogosult. Ebben az esetben az utazási csomagra vonatkozó szerződésnek tartalmaznia kell az ármódosítás kiszámítási módját. Az ár kizárólag az alábbiak változásának közvetlen következményeként emelhető:
a)
a személyszállítás ára az üzemanyag vagy egyéb energiaforrás költségeiből eredően;
b)
a csomagban foglalt utazási szolgáltatásokra az utazási csomag teljesítésében közvetlenül részt nem vevő harmadik felek által kivetett adók vagy díjak, ideértve az idegenforgalmi adókat, a repülőtéri illetékeket vagy a behajózási, illetve kihajózási illetékeket a kikötőkben és a repülőtereken; vagy
c)
az adott utazási csomag esetében releváns átváltási árfolyamok.
(2) Ha az e cikk (1) bekezdésében említett áremelés mértéke meghaladja a csomag teljes árának 8 %-át, a 11. cikk (2)-(5) bekezdése alkalmazandó.
(3) Az áremelés annak mértékétől függetlenül, csak akkor megengedett, ha az utazásszervező erről tartós adathordozón, az áremelés indoklásával és a számítások feltüntetésével legkésőbb 20 nappal az utazási csomag megkezdése előtt világosan és közérthetően értesíti az utazót.
(4) Ha az utazási csomagra vonatkozó szerződés áremelés lehetőségéről rendelkezik, akkor az utazót megilleti az az árengedmény is, amely az (1) bekezdés a), b) és c) pontjában említett költségeknek a szerződéskötést követően, de az utazási csomag megkezdése előtt bekövetkező csökkenéséből ered.
(5) Árengedmény esetén az utazásszervezőnek jogában áll, hogy az utazónak visszafizetendő összegből levonja a ténylegesen felmerült adminisztratív költségeket. Az utazó kérésére az utazásszervezőnek ezeket az adminisztratív költségeket igazolnia kell.
11. cikk
Az utazási csomagra vonatkozó szerződés egyéb feltételeinek módosítása
(1) A tagállamok biztosítják, hogy az utazásszervező az utazási csomag megkezdése előtt a 10. cikk szerinti ármódosítás kivételével csak akkor módosíthassa egyoldalúan az utazási csomagra vonatkozó szerződési feltételeket, ha:
a)
az utazásszervező a szerződésben fenntartotta az erre vonatkozó jogát;
b)
a változás nem jelentős; és
c)
az utazásszervező a módosításról világos, közérthető és kifejezett módon, tartós adathordozón tájékoztatja az utazót.
(2) Ha az utazási csomag megkezdése előtt az utazásszervező kénytelen jelentősen megváltoztatni az 5. cikk (1) bekezdésének első albekezdése a) pontjában említett valamely utazási szolgáltatás fő jellemzőjét, vagy nem tudja teljesíteni a 7. cikk (2) bekezdésének a) pontjában említett különleges igényeket, illetve a 10. cikk (2) bekezdésének megfelelően az utazási csomag árának több mint 8 %-kal történő emelésére tesz javaslatot, az utazó az utazásszervező által megadott ésszerű határidőn belül:
a)
elfogadhatja a javasolt változtatást; vagy
b)
lemondási díj megfizetése nélkül felmondhatja a szerződést.
Ha az utazó felmondja az utazási csomagra vonatkozó szerződést, másik - ha lehetséges, azonos vagy magasabb színvonalú - utazási csomagot is elfogadhat, amennyiben az utazásszervező ezt felajánlja.
(3) Az utazásszervezőnek indokolatlan késedelem nélkül, világos, közérthető és kifejezett módon, tartós adathordozón tájékoztatnia kell az utazót:
a)
a (2) bekezdésben említett javasolt változtatásokról és adott esetben az utazási csomag árára gyakorolt, a (4) bekezdés szerinti hatásról;
b)
arról az ésszerű határidőről, amelyen belül az utazónak tájékoztatnia kell az utazásszervezőt a (2) bekezdés szerinti döntéséről;
c)
az alkalmazandó nemzeti joggal összhangban annak következményeiről, ha az utazó nem ad választ a b) pontban említett határidőn belül; valamint
d)
adott esetben a felajánlott másik utazási csomag és annak ára.
(4) Amennyiben az utazási csomagra vonatkozó szerződést érintő, a (2) bekezdés első albekezdésében említett módosítások vagy a (2) bekezdés második albekezdésében említett másik utazási csomag, illetve alacsonyabb színvonalú vagy költségű utazási csomagot eredményeznek, az utazó megfelelő árengedményre jogosult.
(5) Ha az utazási csomagra vonatkozó szerződést az e cikk (2) bekezdése első albekezdésének b) pontja értelmében felmondják, és az utazó nem fogad el másik utazási csomagot, az utazásszervező indokolatlan késedelem nélkül, de legkésőbb a szerződés felmondásától számított 14 napon belül visszafizeti az utazónak az általa vagy nevében befizetett teljes összeget. A 14. cikk (2), (3), (4), (5) és (6) bekezdése értelemszerűen alkalmazandó.
12. cikk
Az utazási csomagra vonatkozó szerződés felmondása és elállási jog az utazási csomag megkezdése előtt
(1) A tagállamok biztosítják, hogy az utazó az utazási csomag megkezdése előtt bármikor felmondhassa az utazási csomagra vonatkozó szerződést. Amennyiben az utazó e bekezdés szerint felmondja az utazási csomagra vonatkozó szerződést, kötelezhető arra, hogy megfelelő mértékű és indokolt lemondási díjat fizessen az utazásszervezőnek. Az utazási csomagra vonatkozó szerződés ésszerű, egységes lemondási díjakat határozhat meg a szerződés felmondásának az utazási csomag megkezdése előtti időpontját és az utazási szolgáltatások más módon való felhasználásából származó várható költségmegtakarítást és bevételt alapul véve. Egységes lemondási díjak hiányában a lemondási díj összege az utazási csomag árának és az utazási szolgáltatások más módon való felhasználásából eredő költségmegtakarításnak és bevételnek a különbözete. Az utazó kérésére az utazásszervezőnek meg kell indokolnia a lemondási díj összegét.
(2) Az (1) bekezdésben foglaltak ellenére az utazási csomag megkezdését megelőzően az utazó lemondási díj fizetése nélkül jogosult felmondani az utazási csomagra vonatkozó szerződést, ha a célállomás helyén vagy annak közvetlen közelében olyan elháríthatatlan és rendkívüli körülmények merülnek fel, amelyek az utazási csomag teljesítését jelentős mértékben befolyásolják, vagy lényegesen befolyásolják az utasoknak a célállomásra való szállítását. Az e bekezdés szerinti, az utazási csomagra vonatkozó szerződés felmondása esetén az utazó a csomag fejében befizetett teljes összeg visszafizetésére jogosult, de további kártérítésre nem.
(3) Az utazásszervező felmondhatja az utazási csomagra vonatkozó szerződést és visszafizetheti az utazónak az általa az utazási csomag fejében befizetett teljes összeget, anélkül, hogy további kártérítést kellene fizetnie, amennyiben:
a)
az utazási csomagra jelentkezett személyek száma nem éri el a szerződésben meghatározott minimális létszámot, és az utazásszervező a szerződés felmondásáról a szerződésben meghatározott határidőn belül, de legkésőbb az alábbiak szerint értesíti az utazót:
i.
20 nappal az utazási csomag megkezdése előtt a hat napnál hosszabb utak esetében;
ii.
hét nappal az utazási csomag megkezdése előtt a kettő és hat nap közötti időtartamú utak esetében;
iii.
48 órával az utazási csomag megkezdése előtt, a két napnál rövidebb utak esetében;
vagy
b)
az utazásszervezőt elháríthatatlan és rendkívüli körülmények gátolják a szerződés teljesítésében, és indokolatlan késedelem nélkül, az utazási csomag megkezdése előtt értesíti az utazót a szerződés felmondásáról.
(4) Az utazásszervező visszafizeti a (2), illetve (3) cikk szerint megtérítendő összegeket az utazónak, az (1) bekezdés alkalmazása esetében pedig megtéríti az utazó által vagy nevében az utazási csomag fejében befizetett teljes összegnek a megfelelő lemondási díjjal csökkentett értékét. Az utazó részére való visszafizetést, illetve megtérítést indokolatlan késedelem nélkül, de legkésőbb az utazási csomagra vonatkozó szerződés felmondását követő 14 nappal teljesíteni kell.
(5) A tagállamok nemzeti jogukban úgy rendelkezhetnek, hogy az üzlethelyiségen kívül kötött, utazási csomagra vonatkozó szerződések esetében az utazónak 14 napos időszak áll rendelkezésére, amelynek során indokolás nélkül elállhat a szerződéstől.
IV. FEJEZET
AZ UTAZÁSI CSOMAG TELJESÍTÉSE
13. cikk
Felelősség az utazási csomag teljesítéséért
(1) A tagállamok biztosítják, hogy az utazásszervező legyen felelős az utazási csomagra vonatkozó szerződésben meghatározott utazási szolgáltatások teljesítéséért, függetlenül attól, hogy a szolgáltatások teljesítésére az utazásszervező vagy más utazási szolgáltatók kötelesek-e.
A tagállamok nemzeti jogukban fenntarthatnak, illetve bevezethetnek olyan rendelkezéseket, amelyeknek értelmében az utazásközvetítő is felelős az utazási csomagban foglalt szolgáltatások teljesítéséért. Ebben az esetben a 7. cikkben, valamint a III. fejezetben, e fejezetben és az V. fejezetben foglalt, az utazásszervezőre vonatkozó rendelkezések az utazásközvetítőre is értelemszerűen alkalmazandók.
(2) Az utazó az eset körülményeinek figyelembevételével köteles haladéktalanul tájékoztatni az utazásszervezőt az utazási csomagra vonatkozó szerződésben szereplő valamely utazási szolgáltatás nyújtása során általa észlelt nem szerződésszerű teljesítésről.
(3) Abban az esetben, ha bármely utazási szolgáltatás teljesítése nem felel meg az utazási csomagra vonatkozó szerződésnek, az utazásszervező köteles orvosolni a nem szerződésszerű teljesítést, kivéve, ha:
a)
az lehetetlen; vagy
b)
aránytalan költségekkel jár a nem szerződésszerű teljesítés mértékének és az érintett utazási szolgáltatások értékének figyelembevételével.
Amennyiben az utazásszervező az ezen bekezdés első albekezdése a) vagy b) pontjában megjelölt ok miatt nem orvosolja a nem szerződésszerű teljesítést, a 14. cikk alkalmazandó.
(4) A (3) bekezdésben megállapított kivételeket nem érintve, amennyiben az utazásszervező nem orvosolja a nem szerződésszerű teljesítést az utazó által megállapított ésszerű határidőn belül, az utazó ezt maga is megteheti, és kérheti a szükséges kiadások megtérítését. Az utazónak nem szükséges határidőt megállapítania, ha az utazásszervező megtagadja a nem szerződésszerű teljesítés orvoslását, vagy ha azonnali orvoslásra van szükség.
(5) Abban az esetben, ha az utazási szolgáltatások jelentős része nem biztosítható az utazási csomagra vonatkozó szerződésben meghatározott módon, az utazásszervező köteles az utazó részére többletköltség felszámítása nélkül, lehetőség szerint a szerződésben meghatározottakkal azonos vagy magasabb színvonalú, megfelelő alternatív szolgáltatásokat felajánlani az utazónak az utazás folytatására, beleértve azt az esetet is, amikor az utazót nem tudja a megállapodásnak megfelelően visszajuttatni az indulási helyre.
Amennyiben a felajánlott alternatív szolgáltatás alacsonyabb színvonalú az utazási csomagra vonatkozó szerződésben meghatározottnál, az utazásszervező köteles az utazónak megfelelő árengedményt biztosítani.
Az utazó kizárólag akkor utasíthatja el a felajánlott alternatív szolgáltatást, ha az nem mérhető össze az utazási csomagra vonatkozó szerződésben foglaltakkal, illetve ha a biztosított árengedmény nem megfelelő.
(6) Amennyiben a nem szerződésszerű teljesítés lényegesen befolyásolja az utazási csomag teljesítését, és az utazásszervező azt nem orvosolja az utazó által megszabott ésszerű határidőn belül, akkor az utazó lemondási díj megfizetése nélkül felmondhatja az utazási csomagra vonatkozó szerződést, és adott esetben a 14. cikknek megfelelően árengedményt és/vagy kártérítést kérhet.
Amennyiben alternatív szolgáltatás nyújtása nem lehetséges, vagy ha az utazó az e cikk (5) bekezdésének harmadik albekezdésével összhangban elutasítja a felajánlott alternatív szolgáltatást, az utazó adott esetben akkor is jogosult a 14. cikk szerinti árengedményre és/vagy kártérítésre, ha az utazási csomagra vonatkozó szerződést nem mondja fel.
Ha az utazási csomag az utasok szállítását is magában foglalja, az utazásszervező az első és a második albekezdés szerinti esetekben köteles ezenfelül indokolatlan késedelem és az utazó számára többletköltségek nélkül, az eredetinek megfelelő közlekedési eszközzel biztosítani az utazó hazaszállítását.
(7) Ha az utazónak az utazási csomagra vonatkozó szerződés szerinti visszautazásának biztosítása elháríthatatlan és rendkívüli körülmények miatt nem lehetséges, az utazásszervező köteles utazónként három éjszakát nem meghaladó időtartamra, lehetőség szerint az eredetivel azonos kategóriájú, szükséges szállás költségeit viselni. Amennyiben az utasok jogairól szóló, az utazó visszautazásához igénybe veendő közlekedési eszközre vonatkozó uniós jogszabályok ennél hosszabb időtartamot írnak elő, ez utóbbi időtartam alkalmazandó.
(8) A költségeknek az e cikk (7) bekezdésében említett korlátozása nem alkalmazandó az 1107/2006/EK rendelet 2. cikkének a) pontjában meghatározott csökkent mozgásképességű személyekre és az őket kísérő személyekre, a várandós nőkre és a kíséret nélkül utazó kiskorúakra, valamint a speciális orvosi segítségre szoruló személyekre, feltéve, hogy az utazásszervezőt legalább 48 órával az utazási csomag kezdetét megelőzően értesítették az említett sajátos igényekről. Az utazásszervező az e cikk (7) bekezdés szerinti felelősség korlátozása céljából nem hivatkozhat elháríthatatlan és rendkívüli körülményekre, ha az érintett közlekedési szolgáltató az alkalmazandó uniós jogszabályok alapján nem hivatkozhatna az ilyen körülményekre.
14. cikk
Árengedmény és kártérítés
(1) A tagállamok biztosítják, hogy az utazó megfelelő árengedményre legyen jogosult azon időtartam tekintetében, amely alatt nem volt szerződésszerű a teljesítés, kivéve, ha az utazásszervező bizonyítja, hogy a nem szerződésszerű teljesítés az utazónak róható fel.
(2) Az utazó megfelelő kártérítésre jogosult az utazásszervezőtől minden olyan kárért, amely az utazót a szolgáltatások nem szerződésszerű teljesítése miatt éri. A kártérítést indokolatlan késedelem nélkül meg kell fizetni.
(3) Az utazó nem jogosult kártérítésre, ha az utazásszervező bizonyítja, hogy a nem szerződésszerű teljesítés:
a)
az utazónak róható fel;
b)
olyan harmadik félnek róható fel, aki nem áll kapcsolatban az utazási csomagra vonatkozó szerződésben meghatározott utazási szolgáltatások nyújtásában, valamint a nem szerződésszerű teljesítés előre nem látható vagy elháríthatatlan; vagy
c)
elháríthatatlan és rendkívüli körülmények miatt következett be.
(4) Amennyiben az Unióra nézve kötelező erejű nemzetközi egyezmények korlátozzák az utazási csomag részét képező utazási szolgáltatás nyújtója által fizetendő kártérítés mértékét vagy ennek feltételeit, ugyanezek a korlátozások alkalmazandók az utazásszervezőre is. Amennyiben az Unióra nézve nem kötelező erejű nemzetközi egyezmények korlátozzák a szolgáltatás nyújtója által fizetendő kártérítés mértékét, a tagállamok megfelelően korlátozhatják az utazásszervező által fizetendő kártérítés mértékét. Más esetekben az utazási csomagra vonatkozó szerződés korlátozhatja az utazásszervező által fizetendő kártérítés mértékét, amennyiben ez a korlátozás nem terjed ki a személyi sérülésre, illetve a szándékosan vagy gondatlanságból okozott kárra, valamint nem eredményezi azt, hogy a kártérítés összege alacsonyabb, mint az utazási csomag teljes árának háromszorosa.
(5) Az ezen irányelv szerinti kártérítéshez vagy árengedményhez való jog nem érinti az utazóknak a 261/2004/EK rendelet, az 1371/2007/EK rendelet, a 392/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (20), az 1177/2010/EU rendelet és a 181/2011/EU rendelet, valamint a nemzetközi egyezmények szerinti jogait. Az utazók jogosultak ezen irányelv és az említett rendeletek és nemzetközi egyezmények szerinti igényeket érvényesíteni. Az ezen irányelvben előírt kártérítések és árengedmények összegét, illetve az említett rendeletek és nemzetközi egyezmények szerinti kártérítések és árengedmények összegét a túlzott mértékű kártérítés elkerülése érdekében le kell vonni egymásból.
(6) Az ezen cikk szerinti igények érvényesítésére vonatkozó elévülési idő nem lehet kevesebb két évnél.
15. cikk
Az utazásszervezővel utazásközvetítőn keresztül történő kapcsolatfelvétel lehetősége
A 13. cikk (1) bekezdése második albekezdésében foglaltak sérelme nélkül a tagállamok gondoskodnak arról, hogy az utazó közvetlenül ahhoz az utazásközvetítőhöz intézhesse az utazási csomag teljesítésével kapcsolatos üzeneteit, kéréseit, illetve panaszait, akin keresztül az utazási csomagot megvásárolta. Az utazásközvetítőnek az említett üzeneteket, kéréseket és panaszokat haladéktalanul továbbítania kell az utazásszervezőnek.
A határidők, illetve elévülési idők betartása tekintetében az első albekezdésben említett üzenetek, kérések vagy panaszok utazásközvetítő általi kézhezvételét az utazásszervező általi kézhezvételnek kell tekintetni.
16. cikk
Segítségnyújtási kötelezettség
A tagállamok biztosítják, hogy az utazásszervező indokolatlan késedelem nélkül megfelelő segítséget nyújtson a nehéz helyzetbe került utazónak, a 13. cikk (7) bekezdésében említett körülmények között is, különösen az alábbiak révén:
a)
megfelelő tájékoztatást nyújt az egészségügyi szolgáltatásokról, a helyi hatóságokról és a konzuli segítségnyújtásról; és
b)
támogatja az utazót a távközlési eszközökkel végzett kommunikációban, és segítséget nyújt neki abban, hogy alternatív utazási megoldást találjon.
Az utazásszervező számára lehetővé kell tenni, hogy az általa nyújtott ilyen támogatásért ésszerű díjat számítson fel, amennyiben a nehéz helyzetet az utazó szándékosan vagy gondatlanságból maga idézte elő. A díj semmilyen esetben nem haladhatja meg az utazásszervezőnél ténylegesen felmerült költségeket.
V. FEJEZET
A FIZETÉSKÉPTELENSÉGGEL SZEMBENI VÉDELEM
17. cikk
A fizetésképtelenséggel szembeni védelem hatékonysága és hatálya
(1) A tagállamok biztosítják, hogy a területükön letelepedett utazásszervezők biztosítékot nyújtsanak arra, hogy visszafizetik az utazók által vagy nevében befizetett teljes összeget, amennyiben az érintett szolgáltatások teljesítésére fizetésképtelenségük miatt nem kerül sor. Ha az utazási csomagra vonatkozó szerződésnek az utasok szállítása is részét képezi, akkor az utazásszervezőknek az utazók hazaszállítására is biztosítékot kell nyújtaniuk. Az utazási csomag folytatása felajánlható.
Azon, nem valamely tagállamban letelepedett utazásszervezők, akik egy tagállamban utazási csomagokat értékesítenek vagy értékesítésre kínálnak, illetve akiknek ilyen jellegű tevékenységei bármilyen módon valamely tagállamba irányulnak, kötelesek az azon tagállam jogának megfelelően biztosítékot nyújtani.
(2) Az (1) bekezdésben említett biztosítéknak hatékonynak kell lennie, és ki kell terjednie az ésszerűen előrelátható költségekre. Ki kell terjednie az utazási csomagok fejében az utazók által vagy nevében befizetett összegekre, figyelembe véve az előlegfizetés és az egyenleg kifizetése, illetve az utazási csomagok teljesítésének lezárása közötti időszak hosszát, valamint az utazásszervező fizetésképtelensége esetén a hazaszállítások várható költségére is.
(3) Az utazók a lakóhelyüktől, az indulás helyétől, az utazási csomag értékesítésének, illetve a fizetésképtelenséggel szembeni védelem nyújtásáért felelős szervezet helye szerinti tagállamtól függetlenül jogosultak védelemre az utazásszervezők fizetésképtelenségével szemben.
(4) Amikor az utazásszervező fizetésképtelensége kihat az utazási csomag teljesítésére, a biztosítéknak költségmentesen igénybe vehetővé kell válnia a hazaszállításnak és szükség esetén a hazaszállítást megelőzően a szálláshely biztosításának finanszírozására.
(5) A nem teljesített utazási szolgáltatások esetében a visszafizetendő összegeket az utazó kérelmét követően indokolatlan késedelem nélkül folyósítani kell.
18. cikk
A fizetésképtelenséggel szembeni védelem kölcsönös elismerése és közigazgatási együttműködés
(1) A tagállamok a 17. cikket átültető nemzeti intézkedésekben foglalt követelmények teljesítésének tekintik a fizetésképtelenséggel szembeni védelmet biztosító bármely olyan intézkedést, amelyet egy utazásszervező a letelepedési helye szerinti tagállamnak a nemzeti intézkedése értelmében nyújt.
(2) A tagállamok központi kapcsolattartó pontokat jelölnek ki a közigazgatási együttműködésnek és a különböző tagállamokban működő utazásszervezők felügyeletének a megkönnyítésére. A tagállamok tájékoztatják a többi tagállamot és a Bizottságot e kapcsolattartó pontok elérhetőségéről.
(3) A központi kapcsolattartó pontoknak egymás rendelkezésére kell bocsátaniuk az összes szükséges információt a fizetésképtelenséggel szemben nyújtott védelemre vonatkozó nemzeti követelményeik vonatkozásában, valamint a területükön letelepedett utazásszervezők számára a fizetésképtelenséggel szembeni védelem nyújtásáért felelős szervezet vagy szervezetek kilétét illetően. Az említett kapcsolattartó pontoknak hozzáférést kell biztosítaniuk egymás számára valamennyi olyan rendelkezésre álló jegyzékhez, amely azokat az utazásszervezőket tartalmazza, akik eleget tesznek a fizetésképtelenséggel szembeni védelemre vonatkozó kötelezettségeiknek. Ezen jegyzékeknek nyilvánosan - így az interneten is - elérhetőknek kell lenniük.
(4) Ha egy tagállamnak kétségei vannak egy utazásszervező által a fizetésképtelenséggel szemben nyújtott védelemmel kapcsolatban, akkor ez a tagállam felvilágosításért fordulhat az utazásszervező letelepedési helye szerinti tagállamhoz. A tagállamok a más tagállamokból beérkező megkereséseket a kérdés sürgősségének és összetettségének figyelembevételével a lehető leghamarabb megválaszolják. Mindazonáltal a kérelem kézhezvételétől számított 15 munkanapon belül meg kell küldeni egy előzetes választ.
VI. FEJEZET
UTAZÁSI SZOLGÁLTATÁSEGYÜTTESEK
19. cikk
Az utazási szolgáltatásegyüttesekre vonatkozó fizetésképtelenséggel szembeni védelem és tájékoztatási követelmények
(1) A tagállamok biztosítják, hogy az utazási szolgáltatásegyüttes igénybevételét elősegítő kereskedők biztosítékot nyújtsanak arra, hogy visszafizetik az utazók részéről befizetett teljes összeget, amennyiben az utazási szolgáltatásegyüttes részét képező utazási szolgáltatás teljesítésére a fizetésképtelenségük miatt nem kerül sor. Ha ezen kereskedők felelnek a személyszállításért, a biztosítéknak az utazó hazaszállítására is ki kell terjednie. A 17. cikk (1) bekezdésének második albekezdése, a 17. cikk (2)-(5) bekezdése, valamint a 18. cikk értelemszerűen alkalmazandó.
(2) Az utazót mindaddig nem köti az utazási szolgáltatásegyüttes létrejöttét eredményező szerződés, illetve annak megfelelő ajánlat, amíg az utazási szolgáltatásegyüttes igénybevételét elősegítő kereskedő - beleértve azon kereskedőt is, aki nem telepedett le valamely tagállamban, de ilyen jellegű tevékenységei bármilyen módon valamely tagállamba irányulnak - nem közli világos, közérthető és kifejezett módon az alábbiakat:
a)
az utazót nem illetik meg az ezen irányelvben kizárólag az utazási csomagra vonatkozó jogok, és minden szolgáltató önállóan felel az általa nyújtott szolgáltatás megfelelő teljesítéséért; valamint
b)
az utazó a (1) bekezdésnek megfelelően jogosult a fizetésképtelenséggel szembeni védelemre.
Az e bekezdésben foglaltak teljesítése érdekében az utazási szolgáltatásegyüttes igénybevételét elősegítő kereskedőnek az utazó részére az említett tájékoztatást a II. mellékletben foglalt tájékoztató formanyomtatványon kell megadnia, ha pedig az adott típusú szolgáltatásegyüttes esetében az említett mellékletben foglalt egyik formanyomtatvány sem alkalmazható, az azokban foglaltakkal egyenértékű tájékoztatást kell nyújtania.
(3) Amennyiben az utazási szolgáltatásegyüttes igénybevételét elősegítő kereskedő nem teljesítette az e cikk (1) és (2) bekezdésében meghatározott követelményeket, a IV. fejezet 9. és 12. cikkében meghatározott jogok és kötelezettségek alkalmazandók az utazási szolgáltatásegyüttes részét képező utazási szolgáltatásokat illetően.
(4) Amennyiben egy utazási szolgáltatásegyüttes egyrészt az utazó, másrészt az utazási szolgáltatásegyüttes igénybevételét elősegítő kereskedőtől eltérő kereskedő közötti szerződés eredménye, ez utóbbi kereskedő köteles tájékoztatni a szerződés megkötéséről az utazási szolgáltatásegyüttes igénybevételét elősegítő kereskedőt.
VII. FEJEZET
ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK
20. cikk
Az utazásközvetítő különös kötelezettségei abban az esetben, amikor az utazásszervező letelepedési helye az Európai Gazdasági Térségen kívül található
A 13. cikk (1) bekezdése második albekezdésében foglaltakat nem érintve, amennyiben az utazásszervező letelepedési helye az Európai Gazdasági Térség területén kívül található, a valamely tagállamban letelepedett utazásközvetítőt terhelik az utazásszervezők vonatkozásában a IV. és V. fejezetben előírt kötelezettségek, kivéve, ha az utazásközvetítő bizonyítja, hogy az utazásszervező megfelel az említett fejezetekben foglaltaknak.
21. cikk
Felelősség a foglalási hibákért
A tagállamok biztosítják, hogy a kereskedő viselje a felelősséget a foglalási rendszer neki felróható technikai hibáiért, ha pedig utazási csomagnak, illetve utazási szolgáltatásegyüttes részét képező utazási szolgáltatásoknak a foglalását vállalta, a foglalás során elkövetett hibákért.
A kereskedő nem felel azokért a foglalási hibákért, amelyek az utazónak róhatók fel, vagy amelyeket elháríthatatlan és rendkívüli körülmények okoztak.
22. cikk
Megtérítési igényhez való jog
A tagállamok biztosítják, hogy amennyiben az utazásszervező, illetve a 13. cikk (1) bekezdésének második albekezdésével vagy a 20. cikkel összhangban az utazásközvetítő kártérítést fizet, árengedményt ad vagy eleget tesz az ezen irányelv szerinti egyéb kötelezettségének, jogában álljon bármely olyan harmadik féllel szemben megtérítési igénnyel fellépni, aki hozzájárult a kártérítést, az árengedményt vagy az egyéb kötelezettséget kiváltó eseményhez.
23. cikk
Az irányelv kötelező jellege
(1) Az utazási csomag utazásszervezője, illetve az utazási szolgáltatásegyüttes igénybevételét elősegítő kereskedő azon nyilatkozata, amely szerint kizárólag az utazási szolgáltatás nyújtójaként, köztes szereplőként vagy más minőségben jár el, illetve amely szerint valamely utazási csomag vagy utazási szolgáltatásegyüttes nem minősül utazási csomagnak, illetve utazási szolgáltatásegyüttesnek, nem mentesíti az utazásszervezőt, illetve a kereskedőt az ezen irányelv értelmében őt terhelő kötelezettségek alól.
(2) Az utazók nem mondhatnak le az ezen irányelvet átültető nemzeti intézkedések révén őket megillető jogokról.
(3) Az utazóra nézve nem kötelező erejűek azok a szerződéses megállapodások vagy az utazó által tett olyan nyilatkozatok, amelyek közvetlenül vagy közvetve ahhoz vezetnek, hogy az utazók lemondanak az ebből az irányelvből eredő jogaikról, vagy e jogok korlátozását eredményezik, illetve amelyek célja, hogy megkerüljék ezen irányelv alkalmazását.
24. cikk
Végrehajtás
A tagállamok gondoskodnak az ezen irányelvnek való megfelelést biztosító megfelelő és hatékony eszközökről.
25. cikk
Szankciók
A tagállamok meghatározzák az ezen irányelvnek megfelelően elfogadott tagállami rendelkezések megsértéséért kiróható szankciókra vonatkozó szabályokat, továbbá megtesznek minden szükséges intézkedést e szankciók érvényesítése érdekében. Az előírt szankcióknak hatékonyaknak, arányosaknak és visszatartó erejűeknek kell lenniük.
26. cikk
A Bizottság jelentéstételi és felülvizsgálati kötelezettsége
2019. január 1-ig a Bizottság jelentést nyújt be az Európai Parlament és a Tanács részére ezen irányelvnek a következőkre vonatkozó rendelkezéseiről: a különböző értékesítési pontokon végrehajtott online foglalások és azok utazási csomagnak, utazási szolgáltatásegyüttesnek, illetve önálló utazási szolgáltatásnak minősülése és különösen a 3. cikk 2. pontja b) alpontjának v. alpontjában említett, a csomagra vonatkozó fogalommeghatározás, továbbá arról, hogy az utóbbi fogalommeghatározást helyénvaló-e módosítani vagy kibővíteni.
2021. január 1-ig a Bizottság átfogó jelentést terjeszt elő ezen irányelv alkalmazásáról az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak.
A Bizottság az első és a második bekezdésben említett jelentésekhez szükség esetén jogalkotási javaslatokat csatol.
27. cikk
A 2006/2004/EK rendelet és a 2011/83/EU irányelv módosítása
(1) A 2006/2004/EK rendelet mellékletének 5. pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
„(5)
Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2015/2302 irányelve (21).
(2) A 2011/83/EU irányelv 3. cikke (3) bekezdésének g) pontja helyébe a következő szöveg lép:
„g)
amelyek az (EU) 2015/2302 európai parlamenti és tanácsi irányelv (22) 3. cikkének 2. pontjában meghatározott utazási csomagokra vonatkoznak.
Ezen irányelv 6. cikkének (7) bekezdése, 8. cikkének (2) és (6) bekezdése, 19. cikke, 21. cikke és 22. cikke az (EU) 2015/2302 irányelv 3. cikkének 6. pontja szerinti utazók tekintetében értelemszerűen alkalmazandó az említett irányelv 3. cikkének 2. pontjában meghatározott utazási csomagokra.
VIII. FEJEZET
ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
28. cikk
Átültetés a nemzeti jogba
(1) A tagállamok legkésőbb 2018. január 1-ig elfogadják és kihirdetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek megfeleljenek. Ezen intézkedések szövegét haladéktalanul megküldik a Bizottságnak.
(2) Ezeket az intézkedéseket a tagállamok 2018. július 1-től alkalmazzák.
(3) Amikor a tagállamok elfogadják ezeket az intézkedéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.
(4) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguk azon főbb rendelkezéseinek szövegét, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.
29. cikk
Hatályon kívül helyezés
A 90/314/EGK irányelv 2018. július 1-jével hatályát veszti.
A hatályon kívül helyezett irányelvre való hivatkozásokat erre az irányelvre való hivatkozásnak kell tekinteni, és a III. mellékletben foglalt megfelelési táblázattal összhangban kell értelmezni.
30. cikk
Hatálybalépés
Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
31. cikk
Címzettek
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
Kelt Strasbourgban, 2015. november 25-én.