KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 904/2014
af 20. august 2014
om indførelse af en midlertidig antidumpingtold på importen af mononatriumglutamat med oprindelse i Indonesien
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30. november 2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1), særlig artikel 7,
efter høring af medlemsstaterne, og
ud fra følgende betragtninger:
1. FREMGANGSMÅDE
1.1. Indledning
(1)
Den 29. november 2013 indledte Europa-Kommissionen (»Kommissionen«) en antidumpingundersøgelse vedrørende importen til Unionen af mononatriumglutamat med oprindelse i Indonesien (»det pågældende land«). Den offentliggjorde en indledningsmeddelelse i Den Europæiske Unions Tidende (2) (»indledningsmeddelelsen«).
(2)
Samme dag offentliggjorde Kommissionen en meddelelse i Den Europæiske Unions Tidende (3) om indledning af en udløbsundersøgelse i henhold til artikel 11, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1225/2009 (»grundforordningen«) om de gældende endelige antidumpingforanstaltninger vedrørende importen af mononatriumglutamat med oprindelse i Folkerepublikken Kina (»Kina«).
(3)
Kommissionen indledte undersøgelsen som følge af en klage, der blev indgivet den 16. oktober 2013 af Ajinomoto Foods Europe SAS (»klageren«), den eneste EU-producent af mononatriumglutamat, der således tegner sig for 100 % af den samlede produktion af mononatriumglutamat i Unionen. Klagen indeholdt umiddelbare beviser for dumping og for deraf følgende væsentlig skade, som blev anset for tilstrækkelige til at begrunde indledningen af undersøgelsen.
1.2. Interesserede parter
(4)
I indledningsmeddelelsen opfordrede Kommissionen alle interesserede parter til at kontakte den for at deltage i undersøgelsen. Kommissionen underrettede officielt klageren, de kendte eksporterende producenter og de indonesiske myndigheder, kendte importører, leverandører, brugere og forhandlere, som den vidste var berørt af indledningen af undersøgelsen, og opfordrede dem til at deltage.
(5)
Interesserede parter fik lejlighed til at fremsætte bemærkninger til indledningen af undersøgelsen og til at anmode om at blive hørt af Kommissionen og/eller høringskonsulenten fra Generaldirektoratet (»GD«) for Handel.
(6)
Interesserede parter fik også lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter skriftligt og til at anmode om at blive hørt inden for den frist, der var fastsat i indledningsmeddelelsen. Alle interesserede parter, der anmodede herom og påviste, at der var særlige grunde til, at de burde høres, blev hørt.
a) Stikprøveudtagning
(7)
I betragtning af det store antal eksporterende producenter i det pågældende land og ikke forretningsmæssigt forbundne importører, der var involveret i undersøgelsen, og for at afslutte undersøgelsen inden for den lovbestemte frist meddelte Kommissionen i indledningsmeddelelsen, at den havde besluttet at begrænse de eksporterende producenter og ikke forretningsmæssigt forbundne importører, der skulle indgå i undersøgelsen, til et rimeligt antal ved at udtage en stikprøve i henhold til grundforordningens artikel 17 (denne proces benævnes også »stikprøveudtagning«).
1) Stikprøveudtagning af ikke forretningsmæssigt forbundne importører
(8)
For at afgøre, om stikprøveudtagning var nødvendig, og i bekræftende fald udtage en stikprøve anmodede Kommissionen alle ikke forretningsmæssigt forbundne importører om at give sig til kende og indberette de oplysninger, der er angivet indledningsmeddelelsen.
(9)
14 ikke forretningsmæssigt forbundne importører afgav de ønskede oplysninger og indvilligede i at indgå i stikprøven. I overensstemmelse med grundforordningens artikel 17, stk. 1, udtog Kommissionen en stikprøve på tre ud fra den største importmængde til Unionen og dennes geografiske placering i Unionen. I overensstemmelse med grundforordningens artikel 17, stk. 2, blev alle kendte berørte importører hørt om udtagelsen af stikprøven. Der blev ikke fremsat nogen bemærkninger.
(10)
Efterfølgende samarbejdede kun en af de tre virksomheder, der var udtaget ved stikprøven, ved at indsende en spørgeskemabesvarelse.
2) Stikprøveudtagning af eksporterende producenter i Indonesien
(11)
For at afgøre, om stikprøveudtagning var nødvendig, og i bekræftende fald udtage en stikprøve anmodede Kommissionen alle eksporterende producenter i Indonesien om at give sig til kende over for Kommissionen og indberette de oplysninger, der er angivet indledningsmeddelelsen.
(12)
Fire eksporterende producenter i det pågældende land afgav de ønskede oplysninger og indvilligede i at indgå i stikprøven. I betragtning af det lave antal eksporterende producenter besluttede Kommissionen, at stikprøveudtagning ikke var nødvendig.
b) Spørgeskemabesvarelser og samarbejde
(13)
Kommissionen sendte spørgeskemaer til den eneste EU-producent, de fire stikprøveudvalgte eksporterende producenter, de tre stikprøveudvalgte ikke forretningsmæssigt forbundne importører og 33 kendte brugere i Unionen.
(14)
Der blev modtaget spørgeskemabesvarelser fra den eneste EU-producent, fra en af de tre stikprøveudvalgte ikke forretningsmæssigt forbundne importører, fra én forhandler, fra tre af de fire kendte eksporterende producenter og fra fem brugere.
(15)
Undersøgelsen viste, at den ikke samarbejdsvillige stikprøveudvalgte eksporterende producent var forretningsmæssigt forbundet med en anden stikprøveudvalgt eksporterende producent, der samarbejdede ved at indsende en spørgeskemabesvarelse.
(16)
Den i betragtning 15 nævnte samarbejdsvillige eksporterende producent hævdede, at den og den ikke samarbejdsvillige eksporterende producent ikke burde betragtes som indbyrdes afhængige, da de ikke havde nogen indflydelse på hinandens beslutninger. Den samarbejdende eksporterende producent hævdede endvidere, at den ikke kunne tvinge den ikke samarbejdsvillige producent til at besvare spørgeskemaet. Undersøgelsen viste, at de to virksomheder var ejet af de samme aktionærer. De blev derfor betragtet som indbyrdes afhængige, jf. artikel 143, stk. 1, litra d), i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 (4) om gennemførelse af en EF-toldkodeks (»toldkodeksen«).
(17)
En tredje samarbejdende eksporterende producent hævdede, at der var en anden producent af den pågældende vare i Indonesien, som indgik i den i betragtning 16 nævnte gruppe, men som ikke gav sig til kende. Selv om der ganske rigtigt findes en sådan producent, blev der i undersøgelsen på grundlag af data fra Eurostat og andre tilgængelige kilder ikke fundet bevis for, at denne producent eksporterede til Unionen i den betragtede periode. Derfor blev denne virksomhed ikke anmodet om at give sig til kende eller afgive de oplysninger, der anmodes om i spørgeskemaerne for eksporterende producenter. Desuden blev der som anført i betragtning 48 for alle producenter i det pågældende land, der ikke samarbejdede, fastsat en resttold. Denne resttold er baseret på grundforordningens artikel 18 og finder anvendelse på »alle andre virksomheder«.
c) Kontrolbesøg
(18)
Kommissionen indhentede og efterprøvede alle de oplysninger, som den anså for nødvendige for at træffe en foreløbig afgørelse om dumping, deraf følgende skade og Unionens interesser.
(19)
Der blev aflagt kontrolbesøg i henhold til grundforordningens artikel 16 på følgende virksomheder:
EU-producenter
-
Ajinomoto Foods Europe SAS, Mesnil-Saint-Nicaise, Frankrig
Importører
-
Falken Trade, Olsztyn, Polen
Brugere
-
AkzoNobel, Amersfoort, Nederlandene
-
Unilever, Rotterdam, Nederlandene
Eksporterende producenter i Indonesien
-
PT. Miwon Indonesia, Jakarta, Indonesien
-
PT. Cheil Jedang Indonesia, Jakarta, Indonesien
Forretningsmæssigt forbundne importører i Unionen
-
CJ Europe GmbH, Schwalbach, Tyskland
-
Daesang Europe B.V. Amstelveen, Nederlandene
Forretningsmæssigt forbundet forhandler i Hongkong
-
CJ China Limited, Hongkong.
1.3. Undersøgelsesperiode og betragtet periode
(20)
Undersøgelsen af dumping og skade omfattede perioden fra 1. oktober 2012 til 30. september 2013 (»undersøgelsesperioden«/»UP«). Undersøgelsen af udviklingstendenser af relevans for vurderingen af skade omfattede perioden fra 1. april 2010 til udgangen af undersøgelsesperioden (»den betragtede periode«) (5).
2. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE
2.1. Den pågældende vare
(21)
Den pågældende vare er mononatriumglutamat (»MNG«) med oprindelse i Indonesien, som for øjeblikket tariferes under KN-kode ex 2922 42 00 (»den pågældende vare«). MNG er et fødevaretilsætningsstof, der hovedsagelig anvendes som smagsforstærker i supper, bouillon, fiske- og kødretter, krydderiblandinger og færdiglavede fødevarer. Det fremstilles i form af hvide, lugtløse krystaller af forskellig størrelse. MNG bruges også inden for den kemiske industri til nonfoodformål, f.eks. i vaske- og rengøringsmidler.
(22)
Det fremstilles hovedsagelig ved gæring af forskellige sukkerkilder (majsstivelse, tapiokastivelse, sukkersirup, sukkerrørsmelasse og sukkerroemelasse).
2.2. Samme vare
(23)
Undersøgelsen viste, at den pågældende vare, varen fremstillet og solgt på det indonesiske hjemmemarked og varen fremstillet og solgt af EU-erhvervsgrenen i Unionen har de samme grundlæggende fysiske, kemiske og tekniske egenskaber og de samme grundlæggende anvendelsesformål.
(24)
Én interesseret part hævdede, at der var en betydelig kvalitetsforskel mellem MNG fremstillet i Indonesien og MNG fremstillet i Unionen. Det hævdedes, at denne kvalitetsforskel betød, at MNG fremstillet og solgt af EU-erhvervsgrenen på EU-markedet og MNG importeret fra Indonesien ikke kunne substituere hinanden og derfor ikke burde anses for at være mage til hinanden. Denne påstand var ubegrundet og i modstrid med resultaterne af undersøgelsen, som viste, at der ikke var nogen kvalitetsforskel mellem MNG fremstillet i Indonesien og MNG fremstillet i Unionen. Faktisk købte flere brugere MNG fra både EU-erhvervsgrenen og Indonesien og anvendte det til samme eller lignende formål. Denne påstand blev derfor afvist.
(25)
På grundlag af ovenstående betragtes den pågældende vare, varen fremstillet og solgt på det indonesiske hjemmemarked og varen fremstillet og solgt af EU-erhvervsgrenen i Unionen derfor i denne fase som samme vare i den i grundforordningens artikel 1, stk. 4, anvendte betydning.
3. DUMPING
3.1. Normal værdi
(26)
Kommissionen undersøgte først, om det samlede hjemmemarkedssalg for hver samarbejdsvillig eksporterende producent var repræsentativt, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 2. Hjemmemarkedssalget anses for at være repræsentativt, når det samlede hjemmemarkedssalg af samme vare til uafhængige kunder på hjemmemarkedet for hver eksporterende producent udgør mindst 5 % af den samlede eksportsalgsmængde af den pågældende vare til Unionen i undersøgelsesperioden. På den baggrund var det samlede salg for hver af de samarbejdende eksporterende producenter af samme vare på hjemmemarkedet repræsentativt.
(27)
Kommissionen undersøgte efterfølgende, hvilke varetyper solgt på hjemmemarkedet der var identiske eller sammenlignelige med varetyper solgt med henblik på eksport til Unionen.
(28)
Kommissionen undersøgte dernæst, om hjemmemarkedssalget for hver samarbejdsvillig eksporterende producent på hjemmemarkedet for hver varetype, der er identisk eller sammenlignelig med en varetype solgt med henblik på eksport til Unionen, var repræsentativt, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 2. Hjemmemarkedssalget af en varetype er repræsentativt, hvis det samlede hjemmemarkedssalg af denne varetype til uafhængige kunder i undersøgelsesperioden udgør mindst 5 % af den samlede eksportsalgsmængde af den identiske eller sammenlignelige varetype til Unionen. Kommissionen fastslog, at de indonesiske samarbejdsvillige eksporterende producenters salg på det indonesiske marked var repræsentativt sammenlignet med den pågældende vare, som de samme eksporterende producenter eksporterede til Unionen.
(29)
Kommissionen undersøgte derefter, om hver eksporterende producents salg på hjemmemarkedet kunne anses for at have fundet sted i normal handel, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 4. Det blev gjort ved at fastlægge, hvor stor en andel af salget af hver varetype til uafhængige kunder på hjemmemarkedet i undersøgelsesperioden, der var rentabel.
(30)
Den normale værdi er baseret på den faktiske hjemmemarkedspris pr. varetype, uanset om salgstransaktionerne har været rentable eller ej, hvis
1)
mængden af den varetype, som blev solgt til en nettopris, der svarede til eller lå over de beregnede produktionsomkostninger, udgjorde mere end 80 % af den samlede salgsmængde for denne varetype, og
2)
den vejede gennemsnitlige pris for denne varetype var lig med eller højere end enhedsproduktionsomkostningerne.
(31)
I dette tilfælde var alle eksporterende producenters hjemmemarkedssalg rentabelt, og den vejede gennemsnitlige salgspris var højere end produktionsomkostningerne for alle varetyper. For alle de samarbejdsvillige eksporterende producenter blev den normale værdi følgelig beregnet som et vejet gennemsnit af priserne på alt hjemmemarkedssalg i undersøgelsesperioden.
3.2. Eksportpris
(32)
De samarbejdsvillige eksporterende producenter eksporterede til Unionen enten direkte til uafhængige kunder eller gennem forretningsmæssigt forbundne virksomheder i og uden for Unionen.
(33)
I de tilfælde, hvor de eksporterende producenter eksporterede den pågældende vare direkte til uafhængige kunder i Unionen, blev eksportprisen fastsat på grundlag af de eksportpriser, der faktisk var betalt eller skulle betales, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 8.
(34)
I de tilfælde, hvor de eksporterende producenter eksporterede den pågældende vare til Unionen gennem forretningsmæssigt forbundne virksomheder, blev eksportprisen fastsat på grundlag af den importerede vares pris ved første videresalg til uafhængige kunder i Unionen, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 9. I dette tilfælde blev der foretaget justeringer for forventet fortjeneste (jf. betragtning 35) og for alle omkostninger, der var påløbet mellem import og videresalg, herunder salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger (»SA&G«).
(35)
I denne forbindelse kunne de forretningsmæssigt forbundne virksomheders fortjenstmargen ikke anvendes, fordi den blev anset for at være upålidelig. Én ikke forretningsmæssigt forbundet importør samarbejdede, men dennes rentabilitet var fortrolig og kunne ikke videregives til andre tredjeparter. Derfor og i mangel af andre oplysninger blev der anvendt en fortjenstmargen på 5 % ved fastsættelsen af eksportprisen. Denne margen blev anset for rimelig, da den også blev benyttet i en tidligere procedure vedrørende en anden kemisk vare fremstillet af en lignende erhvervsgren (6).
(36)
De to samarbejdsvillige eksporterende producenter hævdede, at eksportpriserne til deres første forretningsmæssigt forbundne kunder var armslængdepriser, og at fastsættelsen af eksportprisen derfor snarere burde baseres på salgsprisen mellem den eksporterende producent i Indonesien og den første forretningsmæssigt forbundne kunde end på en beregnet eksportpris. De hævdede, at deres priser ved salg til de første forretningsmæssigt forbundne kunder var på samme niveau som priserne ved salg til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder i Unionen.
(37)
Undersøgelsen viste, at afregningspriserne mellem de forretningsmæssigt forbundne virksomheder til trods for priser på samme niveau ikke var høje nok til, at de forretningsmæssigt forbundne importører kunne opnå en rimelig fortjeneste i Unionen. Det kan heller ikke udelukkes, at der påløb visse omkostninger mellem de forretningsmæssigt forbundne virksomheder, og at der foregik krydskompensation via andre varer. På dette grundlag blev det konkluderet, at den interne afregningspris ikke afspejlede den pågældende vares relevante markedsværdi i sammenligning med salget til uafhængige kunder.
(38)
På dette grundlag kan afregningsprisen mellem de forretningsmæssigt forbundne virksomheder ikke anses for at være blevet fastsat på armslængdevilkår, og de pågældende påstande blev afvist. Eksportpriserne for de to eksporterende producenter via forretningsmæssigt forbundne parter blev derfor beregnet i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 9, jf. betragtning 34 og 35.
3.3. Sammenligning
(39)
Kommissionen sammenlignede den normale værdi og eksportprisen hos de samarbejdsvillige eksporterende producenter på grundlag af priserne ab fabrik.
(40)
For at sikre en rimelig sammenligning mellem den normale værdi og eksportprisen blev der i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 10, via justeringer taget behørigt hensyn til forskelle, der påvirker priserne og prisernes sammenlignelighed.
(41)
Der blev således justeret for importafgifter, afslag, transport-, forsikrings-, håndterings- og lasteomkostninger samt dermed forbundne omkostninger, emballerings- og kreditomkostninger, provision og bankgebyrer i alle tilfælde, hvor det var påvist, at disse faktorer påvirkede prisernes sammenlignelighed.
(42)
En eksporterende producent eksporterede MNG via en forretningsmæssigt forbundet handelsvirksomhed uden for Unionen, der solgte varen videre til en forretningsmæssigt forbundet importør i Unionen, som så solgte varen til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder i Unionen. For disse salg blev der foretaget en justering for avancen til forhandleren uden for Unionen, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 10, litra i).
(43)
Én eksporterende producent ønskede en justering af den normale værdi for incitamenter og omkostninger til salgsfremmende foranstaltninger, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 10, litra k). Det fremgik imidlertid af undersøgelsen, at disse omkostninger ikke var direkte forbundet med de enkelte salgstransaktioner på hjemmemarkedet, og det kunne derfor ikke påvises, at prissammenligneligheden blev påvirket af disse omkostninger. Påstanden blev derfor afvist.
(44)
To eksporterende producenter ønskede en justering af den normale værdi for fragtomkostninger, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 10, litra e). Beregningen af de indenlandske fragtomkostninger omfattede omkostninger til flytning af varerne fra fabrikken til lageret. Disse omkostninger blev imidlertid betragtet som interne logistikomkostninger og kunne således ikke udløse en justering af den normale værdi, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 10, litra e).
(45)
Én interesseret part hævdede, at MNG solgt i Unionen som fødevaretilsætningsstof skal opfylde visse renhedskriterier (≥ 99 %) som defineret i Kommissionens direktiv 2008/84/EF (7). Denne interesserede part hævdede, at selv om MNG eksporteret til Unionen skulle opfylde disse krav, fandt sådanne krav ikke anvendelse på varen solgt på hjemmemarkedet i Indonesien. Derfor kunne en justering af den normale værdi for forskelle i fysiske og kemiske egenskaber, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 10, litra a), være berettiget.
(46)
Den pågældende interesserede part kvantificerede imidlertid ikke sin påstand, da den ikke afgav et rimeligt skøn over en sådan påstået forskels markedsværdi, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 10, litra a). Desuden kunne Kommissionen i sammenligningen tage hensyn til potentielle forskelle vedrørende renhed i definitionen af varetyper. Derfor blev de varetyper, der havde samme eller lignende renhedsgrader som dem, der blev eksporteret til EU-markedet på den ene side, og dem, der blev solgt på hjemmemarkedet i Indonesien på den anden side, sammenlignet. Der var altså ikke grundlag for nogen justering, og påstanden måtte afvises.
3.4. Dumpingmargen
(47)
For de to samarbejdsvillige eksporterende producenter sammenlignede Kommissionen den vejede gennemsnitlige normale værdi for hver type af samme vare med den vejede gennemsnitlige eksportpris for den tilsvarende type af den pågældende vare, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 11 og 12.
(48)
For alle andre eksporterende producenter i Indonesien beregnede Kommissionen dumpingmargenen på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger, jf. grundforordningens artikel 18. Det skal bemærkes, at én kendt eksporterende producent bevidst undlod at samarbejde i forbindelse med undersøgelsen som nævnt ovenfor i betragtning 15. Samarbejdsniveauet blev derfor anset for lavt. I overensstemmelse med grundforordningens artikel 18, stk. 6, besluttede Kommissionen at basere restdumpingmargenen på niveauet for den højeste dumpingmargen forbundet med en repræsentativ eksportmængde fra en af de fuldt ud samarbejdsvillige og kontrollerede eksporterende producenter, idet den også på grundlag af et vejet gennemsnit tog hensyn til den dumpingmargen, der var fastsat for den samarbejdsvillige eksporterende producent, som var forretningsmæssigt forbundet med en ikke samarbejdsvillig eksporterende producent.
(49)
På dette grundlag er de midlertidige dumpingmargener, udtrykt i procent af varens »cif-pris« (omkostninger, forsikring, fragt), Unionens grænse, ufortoldet, følgende:
Virksomhed
Midlertidig dumpingmargen (%)
PT. Cheil Jedang Indonesia
7,0
PT. Miwon Indonesia
13,3
Alle andre virksomheder
28,4
4. SKADE
4.1. Definition af EU-erhvervsgrenen og EU-produktionen
(50)
Samme vare blev fremstillet af én EU-producent i undersøgelsesperioden. Denne udgør »EU-erhvervsgrenen«, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 1.
(51)
Da EU-erhvervsgrenen kun består af en enkelt producent, måtte alle tal vedrørende følsomme data af fortrolighedshensyn indekseres eller opgives inden for et interval.
4.2. EU-forbruget
(52)
Kommissionen fastsatte EU-forbruget ved at lægge EU-erhvervsgrenens salg på EU-markedet til importen fra Indonesien og andre tredjelande på grundlag af Eurostats data og spørgeskemabesvarelserne.
(53)
Det blev hævdet, at den samarbejdsvillige EU-producent burde udelukkes fra EU-erhvervsgrenen, da den var knyttet til en ikke samarbejdsvillig eksporterende producent i Indonesien, og at undersøgelsen burde afsluttes. I dette tilfælde er der imidlertid ingen grund til at udelukke den samarbejdsvillige EU-producent fra EU-erhvervsgrenen trods forbindelsen med den ikke samarbejdsvillige eksporterende producent i Indonesien, fordi denne eneste EU-producent samarbejdede fuldt ud med Kommissionen i forbindelse med undersøgelsen og blev underkastet fuld kontrol. Desuden havde den indonesiske eksporterende producents manglende samarbejde ingen indflydelse på pålideligheden af de data, der blev indsamlet fra EU-producenten. Argumentet måtte derfor afvises.
(54)
EU-forbruget udviklede sig som følger:
Tabel 1
EU-forbruget for MNG (ton)
RÅ2010/2011
RÅ2011/2012
RÅ2012/2013
UP
Indeks (RÅ2010/RÅ2011 = 100)
100
87
93
98
Kilde: Spørgeskemabesvarelser og Eurostat.
(55)
EU-forbruget faldt mellem RÅ2010/2011 og RÅ2011/2012 og steg lidt igen i RÅ2012/2013 og undersøgelsesperioden. Samlet faldt forbruget med 2 % i den betragtede periode. Faldet i forbruget mellem RÅ2010/2011 og RÅ2011/2012 skyldes hovedsagelig et fald i EU-erhvervsgrenens salg på EU-markedet som følge af et fald i produktionen i samme periode (jf. betragtning 68). Importen forblev på samme niveau i begge år. Stigningen i forbruget i RÅ2012/2013 skal næsten udelukkende kædes sammen med en stigning i importen, da EU-erhvervsgrenens salg stort set forblev på samme niveau. Endelig forholdt det sig i undersøgelsesperioden sådan, at mens EU-erhvervsgrenens salg faldt igen, steg importen, navnlig fra Indonesien, betydeligt (jf. betragtning 57).
4.3. Importen fra det pågældende land
4.3.1. Mængde og markedsandel for importen fra det pågældende land
(56)
Kommissionen fastsatte importmængden på grundlag af Eurostats data og spørgeskemabesvarelserne. Importens markedsandel blev fastsat på grundlag af EU-forbruget, jf. betragtning 52.
(57)
Importen til Unionen fra det pågældende land udviklede sig som følger:
Tabel 2
Importmængde (ton)
RÅ2010/2011
RÅ2011/2012
RÅ2012/2013
UP
Importmængde fra Indonesien (ton)
8 638
9 478
18 317
24 385
Indeks
100
110
212
282
Markedsandel
Indeks
100
126
227
287
Kilde: Spørgeskemabesvarelser og Eurostat.
(58)
Importmængden fra Indonesien tredobledes næsten i den betragtede periode. Den steg støt og betydeligt med 182 % fra 8 638 ton i RÅ2010/2011 til 24 385 ton i undersøgelsesperioden.
(59)
Den tilsvarende markedsandel tredobledes næsten i den betragtede periode. Den steg med 187 % til trods for det samlede fald i forbruget (- 2 %).
4.3.2. Priser på importen fra det pågældende land og prisunderbud
(60)
Kommissionen fastsatte importpriserne på grundlag af Eurostats data og spørgeskemabesvarelserne.
(61)
De gennemsnitlige priser på importen til Unionen fra Indonesien udviklede sig som følger:
Tabel 3
Importpriser (EUR/ton)
RÅ2010/2011
RÅ2011/2012
RÅ2012/2013
UP
Indonesien
1 266
1 279
1 226
1 162
Indeks
100
101
97
92
Kilde: Spørgeskemabesvarelser og Eurostat.
(62)
Den gennemsnitlige pris på importen af MNG fra Indonesien steg svagt mellem RÅ2010/2011 og RÅ2011/2012, hvorefter den faldt i RÅ2012/2013 og endnu mere i undersøgelsesperioden. De gennemsnitlige priser på importen af MNG fra Indonesien faldt samlet med 6 % i den betragtede periode.
(63)
Kommissionen fastsatte prisunderbuddet i undersøgelsesperioden ved at sammenligne:
-
de vejede gennemsnitlige salgspriser pr. varetype, som EU-erhvervsgrenen forlangte af ikke forretningsmæssigt forbundne kunder på EU-markedet, justeret til ab fabrik, og
-
de tilsvarende vejede gennemsnitlige priser pr. varetype for importen fra de samarbejdsvillige indonesiske producenter ved salg til den første uafhængige kunde på EU-markedet som fastsat på cif-basis med passende justeringer for told og omkostninger efter importen.
(64)
Som nævnt i betragtning 46 hævdede én eksporterende producent, at MNG solgt i Unionen som fødevaretilsætningsstof skal opfylde visse renhedskriterier i henhold til EU-lovgivningen. Denne eksporterende producent hævdede, at sådanne krav ikke fandt anvendelse på varer importeret fra Indonesien og anvendt i nonfoodsektoren, og at en justering for kemiske og fysiske egenskaber derfor kunne være berettiget, hvis der sammenlignes med varen solgt på EU-markedet. Den pågældende eksporterende producent kvantificerede imidlertid ikke sin påstand. Desuden kunne Kommissionen i sammenligningen tage hensyn til potentielle forskelle vedrørende renhed i definitionen af varetyper. Derfor blev de varetyper, der havde samme eller lignende renhedsgrader som dem, der blev eksporteret til EU-markedet på den ene side, og dem, der blev solgt af EU-erhvervsgrenen på EU-markedet på den anden side, sammenlignet. Der var således ikke grundlag for nogen justering, og påstanden blev afvist.
(65)
Én interesseret part hævdede, at virkningen af valutakursudsving burde tages i betragtning ved beregningen af prisunderbud for importen fra Indonesien. Dumpingimportens sandsynlige virkninger på EU-erhvervsgrenens priser undersøges faktisk hovedsagelig ved fastsættelse af bl.a. prisunderbuddet. I den foreliggende sag blev de dumpede eksportpriser og EU-erhvervsgrenens salgspriser sammenlignet. De eksportpriser, der blev anvendt til skadesberegningerne, blev omregnet til euro for at skabe et sammenligningsgrundlag. Følgelig sikrer brugen af vekselkurser i dette tilfælde kun, at prisforskellen fastsættes på et sammenligneligt grundlag. Derfor blev denne påstand afvist.
(66)
Prissammenligningen blev foretaget pr. varetype for transaktioner i samme handelsled, efter passende justering. Resultatet af sammenligningen blev udtrykt i procent af EU-erhvervsgrenens omsætning i undersøgelsesperioden. Det viste en vejet gennemsnitlig underbudsmargen på mellem 0 og 5 % for importen fra Indonesien på EU-markedet.
4.4. EU-erhvervsgrenens økonomiske situation
4.4.1. Generelle bemærkninger
(67)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 3, stk. 5, omfattede undersøgelsen af virkningerne af dumpingimporten for EU-erhvervsgrenen en vurdering af alle økonomiske indikatorer, der havde indflydelse på EU-erhvervsgrenens situation i den betragtede periode.
4.4.2. Produktion, produktionskapacitet og kapacitetsudnyttelse
(68)
Den samlede EU-produktion, produktionskapaciteten og kapacitetsudnyttelsen udviklede sig i den betragtede periode som følger:
Tabel 4
Produktion, produktionskapacitet og kapacitetsudnyttelse
RÅ2010/2011
RÅ2011/2012
RÅ2012/2013
UP
Produktionsmængde
Indeks
100
95
107
91
Produktionskapacitet
Indeks
100
100
100
100
Kapacitetsudnyttelse
Indeks
100
95
107
91
Kilde: Spørgeskemabesvarelse.
(69)
Produktionen svingede i den betragtede periode. Den faldt mellem RÅ2010/2011 og RÅ2011/2012, steg mellem RÅ2011/2012 og RÅ2012/2013 og nåede sit laveste niveau i undersøgelsesperioden. Undersøgelsen viste, at udsvingene hovedsagelig skyldtes produktionsstop på grund af det vedligeholdelsesarbejde, som EU-erhvervsgrenen udførte hver 15. måned, og de dårlige vejrforhold i vinteren 2010/2011, der førte til, at leveringen af en af de vigtigste råvarer (ammoniak) blev afbrudt. I undersøgelsesperioden blev produktionsstoppet i forbindelse med vedligeholdelsesarbejdet forlænget i et forsøg på at nedbringe de store lagerbeholdninger. Samlet faldt produktionsmængden med 9 % i den betragtede periode.
(70)
Produktionskapaciteten var stort set uændret i den betragtede periode.
(71)
Som følge af faldet i produktionsmængden og den uændrede produktionskapacitet udviklede kapacitetsudnyttelsen sig i takt med produktionsmængden, dvs. at den faldt i RÅ2011/2012, steg i RÅ2012/13 og faldt igen i undersøgelsesperioden. Samlet faldt kapacitetsudnyttelsen med 9 % i den betragtede periode i takt med faldet i produktionsmængden.
4.4.3. Salgsmængde og markedsandel
(72)
EU-erhvervsgrenens salgsmængde og markedsandel udviklede sig i den betragtede periode som følger:
Tabel 5
Salgsmængde og markedsandel
RÅ2010/2011
RÅ2011/2012
RÅ2012/2013
UP
Salgsmængde på EU-markedet
Indeks
100
84
85
83
Markedsandel
Indeks
100
96
91
85
Kilde: Spørgeskemabesvarelser og Eurostat.
(73)
EU-erhvervsgrenens salg af MNG faldt med 17 % i den betragtede periode. Salgsmængden faldt især mellem RÅ2010/2011 og RÅ2011/2012, mens den i de følgende år var forholdsvis stabil. Faldet i salgsmængden førte sammen med det fald i forbruget og den stigning i importen fra Indonesien, der fandt sted samtidig, til, at EU-erhvervsgrenens markedsandel samlet faldt med ca. 15 % i den betragtede periode. EU-erhvervsgrenens markedsandel faldt med 4 % mellem RÅ2010/2011 og RÅ2011/2012, mens markedsandelen for importen fra Indonesien steg i samme periode. Mellem RÅ2012/2013 og undersøgelsesperioden faldt EU-erhvervsgrenens markedsandel fortsat støt, mens importmængden og markedsandelen for importen fra Indonesien steg betydeligt.
4.4.4. Vækst
(74)
Mens EU-forbruget faldt med 2 % i den betragtede periode, faldt EU-erhvervsgrenens salgsmængde med 17 %, hvilket gav sig udslag i et tab af markedsandel på 15 %.
4.4.5. Beskæftigelse og produktivitet
(75)
Beskæftigelsen og produktiviteten udviklede sig i den betragtede periode som følger:
Tabel 6
Beskæftigelse og produktivitet
RÅ2010/2011
RÅ2011/2012
RÅ2012/2013
UP
Antal ansatte
Indeks
100
103
107
108
Produktivitet (enhed/ansat)
Indeks
100
92
100
85
Kilde: Spørgeskemabesvarelse.
(76)
Beskæftigelsen i EU-erhvervsgrenen steg støt og med i alt 8 % i den betragtede periode. Denne stigning skyldtes først og fremmest integration af en tidligere tilknyttet virksomhed i 2011 og udvidelse af EU-erhvervsgrenens vedligeholdelsesafdeling.
(77)
Produktivitetsfaldet skyldtes en kombination af en stigning i beskæftigelsen og faldet i produktionen, jf. tabel 4 i betragtning 68.
4.4.6. Dumpingmargenens størrelse og genrejsning efter tidligere dumping
(78)
Samtlige dumpingmargener ligger et godt stykke over bagatelgrænsen. Virkningen af de faktiske dumpingmargeners størrelse på EU-erhvervsgrenen er væsentlig i betragtning af mængden af og priserne på importen fra det pågældende land.
(79)
EU-erhvervsgrenen var endnu i en genrejsningsproces efter virkningerne af tidligere skadevoldende dumpingimport af samme vare med oprindelse i Kina. Foranstaltningerne i den forbindelse er i øjeblikket genstand for en sideløbende udløbsundersøgelse, jf. grundforordningens artikel 11, stk. 2, som anført i betragtning 2.
4.4.7. Priser og faktorer, der påvirker priserne
(80)
EU-erhvervsgrenens gennemsnitlige salgspriser ved salg til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder i Unionen udviklede sig i den betragtede periode som følger:
Tabel 7
Gennemsnitlige salgspriser
RÅ2010/2011
RÅ2011/2012
RÅ2012/2013
UP
Gennemsnitlig enhedssalgspris i Unionen (EUR/ton)
Indeks
100
107
101
97
Enhedsproduktionsomkostninger (EUR/ton)
Indeks
100
120
124
130
Kilde: Spørgeskemabesvarelse.
(81)
EU-erhvervsgrenens gennemsnitlige enhedssalgspris til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder i Unionen faldt med 3 % i den betragtede periode. Den steg først med 7 % mellem RÅ2010/2011 og RÅ2011/2012, men faldt derefter konstant indtil undersøgelsesperioden. Prisstigningen mellem RÅ2010/2011 og RÅ2011/2012 kan betragtes som en konsekvens af omkostningsstigningerne i samme periode, selv om omkostningsstigningen var mere markant end stigningen i priserne. Samtidig steg importen fra Indonesien og udøvede et betydeligt prispres på EU-erhvervsgrenen. Som følge heraf faldt EU-erhvervsgrenens priser med 6 % mellem RÅ2011/2012 og RÅ2012/2013 og med yderligere 4 % mellem RÅ2012/2013 og undersøgelsesperioden.
(82)
Enhedsproduktionsomkostningerne steg med 30 % i den betragtede periode. Der var en støt stigning fra RÅ2011/2012, som hovedsagelig skyldtes en stigning i råvare- og lønomkostningerne. Som nævnt ovenfor kunne der ikke kompenseres for denne omkostningsstigning med en tilsvarende prisstigning på grund af prispresset fra dumpingimporten fra Indonesien.
4.4.8. Arbejdskraftomkostninger
(83)
EU-erhvervsgrenens gennemsnitlige arbejdskraftomkostninger udviklede sig i den betragtede periode som følger:
Tabel 8
Gennemsnitlige arbejdskraftomkostninger pr. ansat
RÅ2010/2011
RÅ2011/2012
RÅ2012/2013
UP
Gennemsnitlige arbejdskraftomkostninger pr. ansat (EUR)
Indeks
100
117
125
124
Kilde: Spørgeskemabesvarelse.
(84)
De gennemsnitlige arbejdskraftomkostninger pr. ansat steg med 24 %. Dette kan hovedsagelig forklares med EU-erhvervsgrenens stigende indsats for at forbedre arbejdstagernes og personalets præstationer med henblik på at optimere produktionsprocessen.
4.4.9. Lagerbeholdninger
(85)
EU-producentens lagerbeholdninger udviklede sig i den betragtede periode som følger:
Tabel 9
Lagerbeholdninger
RÅ2010/2011
RÅ2011/2012
RÅ2012/2013
UP
Slutlagre
Indeks
100
82
164
143
Slutlagre i procent af produktionen
Indeks
100
86
153
156
Kilde: Spørgeskemabesvarelse.
(86)
Slutlagrene voksede samlet med 43 % i den betragtede periode. Fra RÅ2010/2011 til RÅ2011/2012 mindskedes slutlagrene efter et fald i produktionsmængden og en stigning i eksportsalgsmængden. Fra RÅ2011/2012 til RÅ2012/2013 voksede lagrene som følge af en stigning i produktionen, mens EU-erhvervsgrenens salg på EU-markedet var næsten uændret. Fra RÅ2012/2013 til undersøgelsesperioden mindskedes slutlagrene igen, hovedsagelig som følge af en beslutning om at nedsætte produktionen i et forsøg på at nedbringe de store lagerbeholdninger.
(87)
Slutlagrene udtrykt i procent af produktionen mindskedes mellem RÅ2010/2011 og RÅ2011/2012, men fordobledes næsten mellem RÅ2011/2012 og RÅ2012/2013. De voksede yderligere mellem RÅ2012/2013 og undersøgelsesperioden. Samlet mindskedes de med 56 % i den betragtede periode. Stigningen i RÅ2012/2013 og i undersøgelsesperioden skal ses i lyset af de stigende mængder af dumpingimport fra Indonesien, mens EU-salget var næsten uændret i samme periode.
4.4.10. Rentabilitet, likviditet, investeringer, investeringsafkast og evne til at rejse kapital
(88)
EU-producentens rentabilitet, likviditet, investeringer og investeringsafkast udviklede sig i den betragtede periode som følger:
Tabel 10
Rentabilitet, likviditet, investeringer og investeringsafkast
RÅ2010/2011
RÅ2011/2012
RÅ2012/2013
UP
Rentabilitet ved salg i Unionen til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder (% af omsætningen)
Indeks
100
30
- 31
- 80
Likviditet (EUR)
Indeks
100
39
- 48
- 19
Investeringer (EUR)
Indeks
100
182
143
197
Investeringsafkast
Indeks
100
14
- 61
- 110
Kilde: Spørgeskemabesvarelse.
(89)
Kommissionen beregnede EU-erhvervsgrenens rentabilitet som nettooverskuddet før skat ved salg af samme vare til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder i Unionen udtrykt i procent af omsætningen i forbindelse med dette salg. I RÅ2010/2011 og RÅ2011/2012 faldt rentabiliteten betydeligt, men var stadig positiv. Fra RÅ2012/2013 blev rentabiliteten negativ. Den faldt endnu mere i undersøgelsesperioden. Samlet faldt rentabiliteten med 180 % i den betragtede periode. Denne udvikling skyldtes hovedsagelig prispresset fra importen fra Indonesien til Unionen til dumpingpriser, som ikke gav EU-erhvervsgrenen mulighed for at fastsætte priser, der afspejlede omkostningsstigningerne.
(90)
Nettolikviditeten er EU-erhvervsgrenens evne til at selvfinansiere sine aktiviteter. Nettolikviditeten viste samme tendens som rentabiliteten, dvs. et vedvarende fald i den betragtede periode med negative resultater fra RÅ2012/2013. Denne tendens forstærkedes i undersøgelsesperioden. Samlet faldt nettolikviditeten med 119 % i den betragtede periode.
(91)
Investeringerne steg med 97 % i den betragtede periode. Der var hovedsagelig tale om investeringer, som var nødvendige for vedligeholdelse og overholdelse af gældende sikkerhedsforskrifter. EU-erhvervsgrenen var endnu ved at overvinde virkningerne af tidligere dumping fra kinesiske eksporterende producenter forud for den betragtede periode, men dens situation begyndte at blive bedre, og den var rentabel i begyndelsen af den betragtede periode indtil RÅ2011/2012. Under disse omstændigheder blev der foretaget en række investeringer, som ikke længere kunne udsættes, hvilket forklarer den store stigning i investeringerne i RÅ2011/2012 og de efterfølgende år.
(92)
Investeringsafkastet er fortjenesten i procent af den bogførte nettoværdi af investeringerne. Som det var tilfældet med de øvrige finansielle indikatorer, var investeringsafkastet fra produktion og salg af samme vare negativt fra RÅ2012/2013, hvilket afspejler den negative tendens i rentabiliteten. Samlet faldt investeringsafkastet med 210 % i den betragtede periode.
(93)
Den faldende rentabilitet og likviditet medvirkede til, at virksomhedens evne til at rejse kapital blev påvirket negativt.
4.4.11. Konklusion vedrørende skade
(94)
Næsten alle de vigtigste skadesindikatorer viste en negativ tendens. Således faldt produktionsmængden og kapacitetsudnyttelsen med ca. 9 % og salgsmængden med 17 % i den betragtede periode. I et forsøg på at kompensere for den faldende salgsmængde og markedsandel blev EU-erhvervsgrenens gennemsnitlige priser nedsat med 3 % i den betragtede periode, mens produktionsomkostningerne steg med 30 %. Som følge heraf faldt rentabiliteten, der var positiv i begyndelsen af den betragtede periode, og den blev negativ i RÅ2012/2013 og fortsatte med at falde i undersøgelsesperioden. Samme negative tendens kunne iagttages for nettolikviditeten og investeringsafkastet.
(95)
Beskæftigelsen steg med 8 % i den betragtede periode. Denne stigning kan forklares med integration af en tidligere tilknyttet virksomhed i 2011 og udvidelse af EU-erhvervsgrenens vedligeholdelsesafdeling. Investeringerne viste også en positiv tendens. De vedrørte hovedsagelig forebyggende foranstaltninger og sikkerhedskrav, men førte ikke til kapacitetsstigninger. Disse positive tendenser udelukker derfor ikke, at der forekom skade.
(96)
På baggrund af ovenstående konkluderede Kommissionen i denne fase, at EU-erhvervsgrenen led væsentlig skade, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 5.
5. ÅRSAGSSAMMENHÆNG
(97)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 3, stk. 6, undersøgte Kommissionen, om dumpingimporten fra det pågældende land forvoldte EU-erhvervsgrenen væsentlig skade. I overensstemmelse med grundforordningens artikel 3, stk. 7, undersøgte Kommissionen tillige, om andre kendte faktorer samtidig kunne have skadet EU-erhvervsgrenen. Kommissionen sikrede, at eventuel skade forvoldt af andre faktorer end dumpingimporten fra det pågældende land ikke blev tilskrevet dumpingimporten. Disse faktorer er:
a)
virkningerne af importen fra Kina
b)
importen fra andre tredjelande
c)
udviklingen i EU-forbruget
d)
EU-erhvervsgrenens eksportresultater
e)
EU-erhvervsgrenens ineffektivitet
f)
finanskrisen
g)
investeringer og EU's gældende sikkerhedsforskrifter
h)
råvareomkostninger og andre omkostninger.
5.1. Virkningerne af dumpingimporten
(98)
For at fastslå, at der forelå en årsagssammenhæng mellem dumpingimporten af MNG med oprindelse i Indonesien og den skade, EU-erhvervsgrenen led, analyserede Kommissionen mængden af og prisen på den import, der er omfattet af undersøgelsen, og i hvilket omfang disse faktorer har bidraget til den væsentlige skade, EU-erhvervsgrenen led.
(99)
Undersøgelsen viste, at mængden af dumpingimport til lave priser fra Indonesien steg med 182 % i den betragtede periode, hvilket medførte en stigning i markedsandelen på ca. 187 % i samme periode. I samme tidsrum faldt EU-erhvervsgrenens salgsmængde med 17 %, og dens markedsandel med 15 %. Det førte endvidere til, at markedsandelen for den samlede import fra andre tredjelande faldt med 71 %.
(100)
Samtidig faldt de indonesiske importpriser med 8 %. Importen fra Indonesien udøvede et prispres på EU-markedet, så EU-erhvervsgrenen ikke kunne hæve sine salgspriser i takt med stigningen i omkostningerne, men tværtimod var nødt til at sænke sine priser i den betragtede periode. Dette førte til et betydeligt fald i rentabiliteten og deraf følgende tab fra RÅ2012/2013 og fremefter, en tendens, der forstærkedes i undersøgelsesperioden.
(101)
På grundlag af ovenstående konkluderede Kommissionen i denne fase, at EU-erhvervsgrenens forværrede tilstand var sammenfaldende med den betydelige stigning i dumpingimporten med oprindelse i Indonesien, og at importen fra Indonesien var en afgørende årsag til den væsentlige skade, som EU-erhvervsgrenen led.
5.2. Virkningerne af andre faktorer
5.2.1. Virkningerne af importen fra Kina
(102)
Importen fra Kina er i øjeblikket pålagt antidumpingtold. I den betragtede periode steg importmængderne med 65 %, og markedsandelen steg tilsvarende med 68 %. Imidlertid forblev både mængder og markedsandel på et lavt niveau i den betragtede periode. De kinesiske priser faldt med hele 20 % i den betragtede periode. Når den pålagte antidumpingtold tages i betragtning, underbød de ikke EU-erhvervsgrenens priser.
(103)
Under disse omstændigheder kan importen fra Kina ikke anses for at have bidraget til den væsentlige skade, som EU-erhvervsgrenen led i undersøgelsesperioden.
Tabel 11
Importen fra Kina
Land
RÅ2010/2011
RÅ2011/2012
RÅ2012/2013
UP
Kina
Mængde (ton)
1 518
758
1 923
2 509
Indeks
100
50
127
165
Markedsandel Indeks
100
57
136
168
Gennemsnitspris (EUR/ton) (8)
1 234
1 199
1 143
992
Indeks
100
97
93
80
Kilde: Eurostat og spørgeskemabesvarelser.
5.2.2. Importen fra andre tredjelande
(104)
Importmængden fra andre tredjelande udviklede sig i den betragtede periode som følger:
Tabel 12
Importen fra andre tredjelande
Land
RÅ2010/2011
RÅ2011/2012
RÅ2012/2013
UP
Brasilien
Mængde (ton)
2 321
969
1 070
889
Indeks
100
42
46
38
Markedsandel Indeks
100
48
49
39
Gennemsnitspris (EUR/ton)
1 218
1 306
1 402
1 365
Indeks
100
107
115
112
Republikken Korea
Mængde (ton)
1 248
2 157
923
802
Indeks
100
173
74
64
Markedsandel Indeks
100
198
79
65
Gennemsnitspris (EUR/ton)
1 231
1 296
1 293
1 277
Indeks
100
105
105
104
Vietnam
Mængde (ton)
5 707
6 042
1 820
769
Indeks
100
106
32
13
Markedsandel Indeks
100
121
34
14
Gennemsnitspris (EUR/ton)
1 284
1 291
1 361
1 318
Indeks
100
101
106
103
Andre tredjelande
Mængde (ton)
993
681
478
434
Indeks
100
69
48
44
Markedsandel Indeks
100
79
52
45
Gennemsnitspris (EUR/ton)
1 594
1 718
2 044
2 001
Indeks
100
108
128
126
Andre tredjelande i alt
Mængde (ton)
10 268
9 848
4 291
2 894
Indeks
100
96
42
28
Markedsandel Indeks
100
110
45
29
Gennemsnitspris (EUR/ton)
1 293
1 323
1 433
1 424
Indeks
100
102
111
110
Kilde: Spørgeskemabesvarelser og Eurostat.
(105)
Importmængderne fra andre tredjelande faldt samlet fra 10 268 ton i RÅ2010/2011 til 2 894 ton i undersøgelsesperioden, dvs. med 72 % i den betragtede periode. Den tilsvarende markedsandel faldt med 71 % i samme periode. I undersøgelsesperioden udgjorde markedsandelen for importen fra andre tredjelande kun ca. en fjerdedel af niveauet i RÅ2010/2011. Samlet steg priserne på importen fra tredjelande med 10 % i den betragtede periode.
(106)
En interesseret part hævdede, at den samlede import, herunder fra Indonesien, var uændret i den betragtede periode.
(107)
Denne påstand var i modstrid med de foreliggende statistikker, som resultaterne af undersøgelsen bygger på, jf. tabel 13. Faktisk steg den samlede import til Unionen med 46 % i den betragtede periode. Påstanden blev derfor afvist.
Tabel 13
Importen i alt
RÅ2010/2011
RÅ2011/2012
RÅ2012/2013
UP
Importen i alt
Mængde (ton)
20 424
20 084
24 531
29 788
Indeks
100
98
120
146
Kilde: Spørgeskemabesvarelser og Eurostat.
(108)
På baggrund af ovenstående blev det foreløbigt konkluderet, at importen fra andre tredjelande ikke brød årsagssammenhængen mellem dumpingimporten fra Indonesien og den væsentlige skade, som EU-erhvervsgrenen led.
5.2.3. Udviklingen i EU-forbruget
(109)
EU-forbruget viste kun et lille fald på 2 % i den betragtede periode, hvilket ikke kan forklare faldet i EU-erhvervsgrenens salgsmængder på 17 % og i markedsandelen på 15 %. Derfor blev det foreløbigt konkluderet, at udviklingen i forbruget ikke bidrog til den væsentlige skade, som EU-erhvervsgrenen led.
5.2.4. EU-erhvervsgrenens eksportresultater
(110)
EU-erhvervsgrenens eksportmængde udviklede sig i den betragtede periode som følger:
Tabel 14
EU-erhvervsgrenens eksportresultater
RÅ2010/2011
RÅ2011/2012
RÅ2012/2013
UP
Eksportmængde
Indeks
100
249
234
222
Gennemsnitlig enhedspris
Indeks
100
107
101
95
Kilde: Spørgeskemabesvarelse.
(111)
EU-erhvervsgrenens eksportmængde steg i RÅ2011/2012 og faldt dernæst lidt i de følgende år indtil undersøgelsesperioden. Den fordobledes næsten i den betragtede periode. Eksportpriserne faldt lidt (med 5 %) i samme tidsrum. Stigningen i eksportsalget kompenserede delvis for den faldende salgsmængde og markedsandel i Unionen. I en situation kendetegnet ved et stærkt prispres udøvet af dumpingimporten ville tabet af stordriftsfordele og indvirkningen på EU-erhvervsgrenens enhedsproduktionsomkostninger faktisk have været endnu større, hvis eksportsalget ikke var steget. Derfor kan EU-erhvervsgrenens eksportresultater ikke have haft en negativ indvirkning på den skadelige situation.
(112)
Nogle interesserede parter hævdede, at nedgangen i EU-erhvervsgrenens salg på EU-markedet er en følge af dens eksportsalg af MNG til en nyerhvervet forretningsmæssigt forbunden fødevareforarbejdningsvirksomhed i Tyrkiet. Denne påstand blev ikke dokumenteret. Desuden har undersøgelsen vist, at EU-erhvervsgrenen først erhvervede fødevareforarbejdningsvirksomheden efter undersøgelsesperioden. Det kan ikke have haft nogen indvirkning på EU-erhvervsgrenens situation i undersøgelsesperioden. På den baggrund blev det konkluderet, at EU-erhvervsgrenens salg til den forretningsmæssigt forbundne virksomhed i Tyrkiet ikke brød årsagssammenhængen.
5.2.5. EU-erhvervsgrenens påståede ineffektivitet
(113)
Én interesseret part hævdede, at den væsentlige skade, som EU-erhvervsgrenen led, skyldtes ineffektivitet forbundet med EU-erhvervsgrenens produktionsproces. Den interesserede part henviste imidlertid ikke til nogen specifik ineffektivitet, og påstanden blev ikke begrundet. Undersøgelsen afslørede heller ingen potentiel ineffektivitet hos EU-erhvervsgrenen. Påstanden blev derfor afvist. På den baggrund blev det konkluderet, at EU-erhvervsgrenens påståede ineffektivitet ikke brød årsagssammenhængen.
5.2.6. Finanskrisen
(114)
Én part hævdede, at finanskrisen er årsag til den væsentlige skade, som EU-erhvervsgrenen led. EU-markedet for MNG var imidlertid ikke ustabilt og blev kun påvirket marginalt af den globale finanskrise. Hvis det ikke var tilfældet, og EU-erhvervsgrenens tab virkelig skyldtes den globale finanskrise, ville alle andre konkurrenter på MNG-markedet have været i samme situation. Det er en kendsgerning, at de indonesiske MNG-producenter kunne øge deres salgsmængder på EU-markedet til trods for den globale finanskrise. Der er derfor ingen grund til at tro, at EU-erhvervsgrenen var hårdere ramt af den globale finanskrise end sine asiatiske modparter. Argumentet må derfor afvises. På den baggrund blev det konkluderet, at virkningerne af finanskrisen ikke brød årsagssammenhængen.
5.2.7. Investeringer og EU's gældende sikkerhedsforskrifter
(115)
Én interesseret part hævdede, at den skade, EU-erhvervsgrenen led, var forårsaget af de betydelige investeringer, der var nødvendige for at overholde de sikkerhedsbestemmelser, der gælder i Unionen.
(116)
Undersøgelsen viste imidlertid, at investeringerne som følge af EU's sikkerhedsforskrifter fortsat var lave i forhold til andre investeringer i hele den betragtede periode. En væsentlig del af EU-erhvervsgrenens investeringer var forebyggende vedligeholdelsesinvesteringer. Den store stigning i investeringerne fandt sted mellem RÅ2010/2011 og RÅ2011/2012. Denne stigning skyldtes, at EU-erhvervsgrenen, som endnu var ved at overvinde virkningerne af den tidligere dumpingimport fra Kina, måtte udskyde investeringerne i forebyggende vedligeholdelse, indtil de tabsgivende perioder var overstået. Da tolden på importen fra Kina begyndte at indvirke på markedet, kunne EU-erhvervsgrenen igen tjene penge og investere som før. I de følgende perioder forblev investeringerne på samme niveau og vedrørte fortsat hovedsagelig vedligeholdelse. Der blev ikke foretaget investeringer for at øge kapaciteten, som forblev uændret i den betragtede periode. På den baggrund blev det konkluderet, at EU-erhvervsgrenens investeringer ikke brød årsagssammenhængen.
5.2.8. Råvareomkostninger og andre omkostninger
(117)
Flere interesserede parter hævdede, at den skade, EU-erhvervsgrenen led, skyldtes den store stigning i prisen på de vigtigste råvarer, dvs. industrisukker, ammoniak, kaustisk soda og svovlsyre.
Industrisukker
(118)
Industrisukker er en af de vigtigste omkostningsfaktorer i EU-erhvervsgrenens samlede produktionsomkostninger. Som anført i betragtning 81 steg EU-erhvervsgrenens enhedsproduktionsomkostninger i den betragtede periode, herunder omkostningerne til industrisukker. Ifølge offentligt tilgængelige statistikker (9) forblev gennemsnitsprisen på industrisukker i Unionen under verdensmarkedsprisen, selv om den steg lidt fra RÅ2010/2011 til medio 2012. Efterfølgende faldt prisen på industrisukker både i Unionen og på verdensmarkedet og stabiliserede sig på samme niveau. Derfor er argumentet om, at stigningen i sukkerpriserne var årsag til skade, ubegrundet og bør forkastes.
Kemikalier
(119)
EU-erhvervsgrenens omkostninger til ammoniak, kaustisk soda og svovlsyre steg i den betragtede periode i takt med verdensmarkedsprisen på disse produkter. Denne prisstigning var altså ikke begrænset til EU-erhvervsgrenen, men berørte også erhvervsdrivende i tredjelande. Derfor kan stigningen i prisen på ammoniak, kaustisk soda og svovlsyre ikke som sådan betragtes som årsag til den væsentlige skade, EU-erhvervsgrenen led.
Andet
(120)
En anden interesseret part hævdede, at højere energiomkostninger, arbejdskraftomkostninger og emballeringsomkostninger havde forårsaget den skade, som EU-erhvervsgrenen led. Undersøgelsen viste ganske vist, at disse omkostningsfaktorer steg i den betragtede periode (jf. betragtning 81 og 83), men Kommissionen fastslog også, at EU-erhvervsgrenen ikke engang delvis kunne lade denne omkostningsstigning afspejle i salgsprisen på grund af prispresset fra importen fra Indonesien. Derfor kan disse faktorers omkostningsstigning ikke som sådan betragtes som årsagen til den væsentlige skade, som EU-erhvervsgrenen led.
5.3. Konklusion om årsagssammenhæng
(121)
Ovenstående analyse viser en betydelig stigning i både mængde og markedsandel for dumpingimporten med oprindelse i Indonesien mellem RÅ2010/2011 og undersøgelsesperioden og et fald i importpriserne i den betragtede periode.
(122)
Stigningen i markedsandelen for lavprisimporten fra Indonesien var sammenfaldende med et betydeligt fald i EU-erhvervsgrenens markedsandel og førte sammen med prispresset til, at EU-erhvervsgrenen led store tab.
(123)
Samtidig har undersøgelsen af de øvrige faktorer, som kunne have påført EU-erhvervsgrenen skade, vist, at ingen af disse faktorer kan have haft en væsentlig negativ indflydelse.
(124)
På grundlag af ovenstående konkluderede Kommissionen i denne fase, at den væsentlige skade, som EU-erhvervsgrenen led, skyldtes dumpingimporten fra det pågældende land, og at de øvrige faktorer ikke brød årsagssammenhængen.
(125)
Kommissionen skelnede behørigt mellem virkningerne af alle kendte faktorer på EU-erhvervsgrenens situation og de skadevoldende virkninger af dumpingimporten. Virkningerne af importen fra Kina og andre tredjelande, af udviklingen i forbruget, af EU-erhvervsgrenens eksportresultater, af EU-erhvervsgrenens påståede ineffektivitet, af finanskrisen, af investeringer og EU's gældende sikkerhedsforskrifter og af råvareomkostninger og andre omkostninger på EU-erhvervsgrenens negative udvikling var begrænset.
6. UNIONENS INTERESSER
6.1. Indledende bemærkning
(126)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 21 undersøgte Kommissionen, om den klart kunne konkludere, at det ikke var i Unionens interesse at vedtage foranstaltninger i dette tilfælde til trods for konstateringen af skadevoldende dumping. Unionens interesser blev fastsat på grundlag af en vurdering af alle de forskellige involverede interesser, herunder EU-erhvervsgrenens, forhandlernes, importørernes, brugernes og råvareleverandørernes.
6.2. EU-erhvervsgrenens interesser
(127)
Undersøgelsen fastslog, at EU-erhvervsgrenen led væsentlig skade som følge af dumpingimporten fra Indonesien. Næsten alle skadesindikatorer viste negative tendenser, navnlig udviklede produktionsmængde, salgsmængde, markedsandel og rentabilitet sig negativt i den betragtede periode. Den nedadgående tendens blev også fastslået for så vidt angår andre indikatorer for de finansielle resultater, f.eks. likviditet og investeringsafkast. I samme periode voksede lagrene.
(128)
Efter indførelsen af foranstaltninger forventes det, at importpriserne vil stige, og EU-erhvervsgrenen vil blive fri for det prispres, som dumpingimporten udøver i øjeblikket. EU-erhvervsgrenen skulle således kunne hæve sine priser, så de afspejler omkostningsstigningerne, og gradvis nå op på et rentabelt niveau. Det vil også få positiv indvirkning på produktion og salgsmængde. Uden foranstaltninger er der stor sandsynlighed for, at EU-erhvervsgrenens situation forværres yderligere. Der er stor sandsynlighed for yderligere tab af salgsmængde og markedsandele, fordi prispresset fra dumpingimporten vil fortsætte, og EU-erhvervsgrenen vil være tvunget til at matche de lave priser i Unionen. I en sådan situation vil EU-erhvervsgrenen fortsat lide betydelige tab. Det kan ikke udelukkes, at EU-erhvervsgrenen som følge af faldet i salgs- og produktionsmængden og de store tab vil blive tvunget til at indstille produktionen helt på mellemlang sigt med deraf følgende tab af arbejdspladser i Unionen. Dette vil også gøre Unionen afhængig af import fra tredjelande.
(129)
Det blev derfor konkluderet i denne fase, at det vil være i EU-erhvervsgrenens interesse, at der indføres antidumpingtold.
6.3. Importørernes og forhandlernes interesser
(130)
14 virksomheder gav sig til kende efter offentliggørelsen af indledningsmeddelelsen. Tre ikke forretningsmæssigt forbundne importører blev udtaget til stikprøven og modtog spørgeskemaer, men kun én svarede. Denne virksomhed blev underkastet kontrol på stedet.
(131)
MNG-importen fra Indonesien udgjorde mindre end 15 % af importørens omsætning. Kommissionen fandt, at virksomheden, selv om de MNG-relaterede aktiviteter kan blive påvirket negativt af indførelsen af told, generelt vil forblive rentabel.
(132)
Én forhandler i EU, der beskæftiger sig med videresalg af MNG i og uden for EU-markedet, gav sig til kende, mens undersøgelsen stod på. Denne forhandler købte hovedsagelig MNG fra EU-erhvervsgrenen, men også fra importører af MNG fra Indonesien og andre tredjelande. Forhandlerens MNG-relaterede aktiviteter var marginale i forhold til de samlede aktiviteter. På dette grundlag betragtes antidumpingforanstaltningers eventuelle virkninger på forhandlerens situation som ubetydelige.
6.4. Brugernes interesser
(133)
Brugerne er hovedsagelig aktive i føde- og drikkevaresektoren, hvor MNG anvendes i produktionen af krydderiblandinger, supper og færdiglavede fødevarer. MNG bruges også til specifikke noonfoodformål, f.eks. til fremstilling af vaske- og rengøringsmidler.
(134)
33 virksomheder gav sig til kende og modtog et spørgeskema. Fem virksomheder samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen ved at indsende en spørgeskemabesvarelse. Heraf var fire aktive i føde- og drikkevaresektoren og én i nonfoodsektoren. To af de samarbejdsvillige virksomheder, hvoraf den ene opererede i føde- og drikkevaresektoren, og den anden fremstillede vaske- og rengøringsmidler, blev underkastet kontrol på stedet.
Føde- og drikkevaresektoren
(135)
Undersøgelsen viste, at MNG i gennemsnit tegnede sig for ca. 5 % af de samlede omkostninger for produkter, hvori der indgår MNG, fremstillet af de samarbejdsvillige virksomheder, der leverede de fornødne data.
(136)
To af de samarbejdsvillige virksomheder købte hovedsagelig MNG fra EU-erhvervsgrenen og importerede intet eller kun små mængder fra Indonesien. I disse to virksomheder tegnede aktiviteterne knyttet til de produkter, hvori der indgår MNG, sig for ca. en tredjedel af deres samlede aktiviteter. I undersøgelsesperioden var virksomhederne rentable. I lyset af disse konstateringer får de foreslåede foranstaltninger mod Indonesien sandsynligvis begrænset indvirkning på disse virksomheder.
(137)
De andre to virksomheder købte større mængder MNG fra Indonesien, men deres MNG-relaterede aktiviteter var relativt ubetydelige i forhold til deres samlede aktiviteter. Desuden var disse to virksomheder på baggrund af de forelagte oplysninger rentable i undersøgelsesperioden. Enhver foranstaltning mod MNG fra Indonesien får derfor sandsynligvis ringe indvirkning på disse virksomheder.
Nonfoodsektoren
(138)
Én af de samarbejdsvillige virksomheder anvendte MNG til fremstilling af vaske- og rengøringsmidler. MNG tegnede sig for 15-20 % af omkostningerne til produktion af disse produkter. I undersøgelsesperioden købte virksomheden hovedsagelig MNG fra EU-erhvervsgrenen, men importerede også MNG fra Indonesien og i mindre omfang fra Korea. Kun en mindre del af dens aktiviteter vedrørte de produkter, hvori der indgår MNG, set i forhold til virksomhedens samlede aktiviteter, der i øvrigt udviste en positiv fortjenstmargen på 5-10 % i undersøgelsesperioden.
(139)
På dette grundlag, og selv om det ikke kan udelukkes, at denne virksomhed kan blive negativt påvirket af, at der indføres foranstaltninger mod Indonesien, indikerer adgangen til andre forsyningskilder og den rentable situation, der kendetegner de aktiviteter, hvori der indgår MNG, at foranstaltningernes mulige indvirkning på denne virksomhed vil være begrænset.
(140)
Denne interesserede part hævdede, at MNG, i betragtning af EU's bestemmelser, som forbyder anvendelsen af fosfater og andre fosforholdige stoffer (10), sandsynligvis vil blive brugt i større mængder som erstatning for fosfater og andre fosforholdige stoffer ved fremstilling af vaske- og rengøringsmidler. Det forventes derfor, at efterspørgslen efter MNG i Unionen vil stige betydeligt, og en antidumpingtold på importen af MNG vil have en skadelig virkning på udviklingen af dette nye marked.
(141)
Det er imidlertid på nuværende tidspunkt vanskeligt at forudse, hvordan den nye retlige ramme vil påvirke EU-markedet, og hvorvidt eller i hvilket omfang den vil sætte skub i produktionen af MNG-baserede vaske- og rengøringsmidler og dermed få indvirkning på efterspørgslen efter MNG i Unionen. Den interesserede part forelagde heller ikke nogen dokumentation for, i hvilket omfang en antidumpingtold kan have en skadelig virkning. I denne forbindelse skal det bemærkes, at hensigten med antidumpingtolden er at genetablere lige vilkår på EU-markedet. Importen fra Indonesien bør således vedblive med at forsyne EU-markedet, men til rimelige priser. I undersøgelsen blev der også kortlagt en række alternative forsyningskilder såsom Brasilien, Vietnam og Korea.
(142)
Under alle omstændigheder ville den pågældende virksomheds rentabilitet i forbindelse med de aktiviteter, hvori der indgår MNG, på baggrund af resultaterne af undersøgelsen, selv hvis virksomhedens samlede forbrug af MNG skulle importeres fra Indonesien, forblive positiv. I dette værst tænkelige scenarie tages der ikke højde for muligheden for, at en del af tolden i det mindste delvist kan overvæltes på slutkunderne.
6.5. Leverandørernes interesser
(143)
Fire EU-leverandører af råvarer gav sig til kende og besvarede spørgeskemaet. Deres salg af råvarer til EU-erhvervsgrenen udgjorde kun en lille del af deres samlede omsætning. Derfor ville manglende foranstaltninger ikke påvirke leverandørernes situation.
6.6. Andre påstande
(144)
En række interesserede parter hævdede, at EU-erhvervsgrenen havde en dominerende stilling på EU-markedet, og at antidumpingforanstaltninger for importen fra Indonesien ville styrke dens position, hvilket ikke ville være i Unionens interesse.
(145)
Det fremgik klart af undersøgelsen, at den eneste EU-producent ikke kunne opretholde sin salgsmængde i Unionen, fordi den tabte markedsandele til importen fra Indonesien. Desuden var EU-erhvervsgrenen ikke i stand til at hæve sine priser i takt med de stigende råvareomkostninger på grund af prispresset fra dumpingimporten fra Indonesien, og den led betydelige tab i undersøgelsesperioden. Kommissionen bemærkede også, at der er konkurrence fra importen med oprindelse i en række andre tredjelande, som har fri adgang til EU-markedet. På baggrund heraf var der utilstrækkelige beviser for EU-erhvervsgrenens angiveligt dominerende stilling, og påstanden måtte afvises.
(146)
Nogle interesserede parter hævdede desuden, at der ikke ville være noget alternativ til importen fra Indonesien, fordi prisniveauet for importen fra andre tredjelande er for højt.
(147)
Hertil skal det siges, at markedsandelen for importen fra andre tredjelande var betydelig i RÅ2010/2011. Importen fra tredjelande led også under prispresset fra dumpingimporten fra Indonesien og tabte en betydeligt salgsmængde og store markedsandele til importen fra Indonesien. Indførelsen af told på importen af MNG fra Indonesien burde give andre tredjelande som Brasilien, Korea og Vietnam mulighed for at vinde deres tabte markedsandele i Unionen tilbage. Med hensyn til priserne bør formålet med antidumpingforanstaltninger være at skabe lige vilkår i Unionen og således lade importen komme ind i Unionen til rimelige priser. Undersøgelsen viste, at indførelsen af told ikke forventes at få en væsentlig indvirkning på aftagerindustriens situation. Påstanden om, at der ikke findes alternative forsyningskilder, blev derfor afvist.
6.7. Konklusion vedrørende Unionens interesser
(148)
På baggrund af ovenstående fastslog Kommissionen, at der ikke var tvingende årsager til at konkludere, at det ikke var i Unionens interesse at indføre midlertidige foranstaltninger for importen af MNG med oprindelse i Indonesien i denne fase af undersøgelsen.
7. MIDLERTIDIGE ANTIDUMPINGFORANSTALTNINGER
(149)
På baggrund af Kommissionens konklusioner om dumping, skade, årsagssammenhæng og Unionens interesser bør der indføres midlertidige foranstaltninger for at hindre, at EU-erhvervsgrenen påføres yderligere skade som følge af dumpingimport.
7.1. Skadestærskel (skadesmargen)
(150)
For at fastlægge omfanget af foranstaltningerne fastsatte Kommissionen først det toldbeløb, der er nødvendigt for at afhjælpe den skade, der er påført EU-erhvervsgrenen.
(151)
Skaden ville være afhjulpet, hvis EU-erhvervsgrenen kunne dække sine produktionsomkostninger og opnå en fortjeneste før skat på salget af samme vare på EU-markedet, som med rimelighed kunne forventes af en erhvervsgren af denne type i sektoren på normale konkurrencevilkår, dvs. uden dumpingimport. Da Kommissionen konstaterede, at dumpingimporten først begyndte at få virkninger i det tredje år af den betragtede periode, blev fortjenstmargenen fastsat ud fra de første to år af perioden, i en situation uden dumpingimport. Kommissionen fandt det hensigtsmæssigt at anvende den vejede gennemsnitlige fortjenstmargen, jf. betragtning 89. Der blev fastsat en fortjenstmargen på mellem 5 og 15 %. Af fortrolighedshensyn kan der ikke offentliggøres en mere præcis fortjenstmargen. På dette grundlag beregnede Kommissionen en ikke-skadevoldende pris på samme vare for EU-erhvervsgrenen ved at lægge den således beregnede fortjenstmargen til EU-erhvervsgrenens produktionsomkostninger i undersøgelsesperioden. Kommissionen fastsatte derefter skadestærsklen på grundlag af en sammenligning mellem den vejede gennemsnitlige importpris hos de samarbejdsvillige eksporterende producenter i Indonesien som fastlagt ved beregningen af prisunderbud og et vejet gennemsnit af den ikke-skadevoldende pris for samme vare, som EU-erhvervsgrenen solgte på EU-markedet i undersøgelsesperioden. Forskelle som følge af denne sammenligning blev udtrykt som en procentdel af den vejede gennemsnitlige cif-importværdi. De skadesmargener, der blev beregnet med en fortjeneste på henholdsvis 5 og 15 %, findes i tabellen i betragtning 154.
(152)
Som nævnt i betragtning 64 hævdede én eksporterende producent, at renhedsgraderne for MNG, der importeres til Unionen, og den vare, som EU-erhvervsgrenen fremstiller og sælger på EU-markedet, kan være forskellige, og at der derfor bør foretages en passende justering. Af de grunde, der er givet i samme betragtning, var der ikke grundlag for nogen justering, og påstanden måtte afvises.
7.2. Midlertidige foranstaltninger
(153)
Der bør indføres midlertidig antidumpingtold på importen af MNG med oprindelse i Indonesien i overensstemmelse med reglen om den lavest mulige told i grundforordningens artikel 7, stk. 2. Kommissionen sammenlignede skades- og dumpingmargenen. Tolden bør fastsættes på niveauet for dumping- eller skadesmargenen, afhængigt af hvad der er lavest.
(154)
På grundlag af ovenstående bør de midlertidige antidumpingtoldsatser, udtrykt i procent af cif-prisen, Unionens grænse, ufortoldet, være som følger:
(%)
Land
Virksomhed
Dumpingmargen
Skadesmargen
Midlertidig antidumpingtold
Indonesien
PT. Cheil Jedang Indonesia
7,0
[24,6-39,8]
7,0
Indonesien
PT. Miwon Indonesia
13,3
[27,9-43,6]
13,3
Indonesien
Alle andre virksomheder
28,4
[31,4-47,0]
28,4
(155)
De antidumpingtoldsatser for de enkelte virksomheder, der er anført i denne forordning, blev fastsat ud fra konklusionerne i undersøgelsen. De afspejler derfor den situation, der blev konstateret for disse virksomheder i forbindelse med undersøgelsen. Disse toldsatser finder udelukkende anvendelse på importen af den pågældende vare med oprindelse i det pågældende land, som er fremstillet af de nævnte retlige enheder. Den pågældende importvare, der er fremstillet af andre virksomheder, som ikke er udtrykkeligt nævnt med navn og adresse i denne forordnings dispositive del, herunder enheder, der er forretningsmæssigt forbundet med de udtrykkeligt nævnte, bør være omfattet af tolden for »alle andre virksomheder«. De bør ikke være underlagt nogen af de individuelle antidumpingtoldsatser.
(156)
En virksomhed kan anmode om, at disse individuelle antidumpingtoldsatser anvendes, hvis den ændrer navnet på sin enhed eller opretter en ny produktions- eller salgsenhed. Anmodningen skal rettes til Kommissionen (11). Anmodningen skal indeholde alle relevante oplysninger, herunder ændringer af virksomhedens aktiviteter i forbindelse med produktion samt hjemmemarkeds- og eksportsalg i tilknytning til f.eks. navneforandringen eller ændringen af produktions- og salgsenhederne. Kommissionen ajourfører listen over virksomheder med individuel antidumpingtold, hvis der er grundlag herfor.
(157)
For at minimere risikoen for omgåelse som følge af den store forskel på toldsatserne er der behov for særlige foranstaltninger, som kan sikre anvendelsen af den individuelle antidumpingtold. Virksomhederne med individuel antidumpingtold skal fremlægge en gyldig handelsfaktura for medlemsstaternes toldmyndigheder. Fakturaen skal overholde kravene i bilaget. Import, der ikke er ledsaget af en sådan faktura, vil være underlagt den antidumpingtold, der finder anvendelse på »alle andre virksomheder«.
(158)
For at sikre korrekt håndhævelse af antidumpingtolden vil antidumpingtoldsatsen for alle andre virksomheder finde anvendelse på ikke blot de ikke samarbejdsvillige eksporterende producenter i denne undersøgelse, men også de producenter, der ikke eksporterede til Unionen i undersøgelsesperioden.
8. AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
(159)
I overensstemmelse med god administrativ praksis vil Kommissionen opfordre de interesserede parter til at fremsætte skriftlige bemærkninger og/eller til at anmode om at blive hørt af Kommissionen og/eller høringskonsulenten fra GD for Handel inden for den fastsatte tidsfrist.
(160)
De konklusioner, der ligger til grund for indførelse af told i denne forordning, er foreløbige og kan tages op til fornyet overvejelse med henblik på indførelse af en endelig foranstaltning -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
1. Der indføres en midlertidig antidumpingtold på importen af mononatriumglutamat, som for øjeblikket tariferes under KN-kode ex 2922 42 00 (Taric-kode 2922420010) og med oprindelse i Indonesien.
2. Den midlertidige antidumpingtold fastsættes til følgende af nettoprisen, frit Den Europæiske Unions grænse, ufortoldet, for den i stk. 1 omhandlede vare, der fremstilles af nedenstående virksomheder:
Virksomhed
Midlertidig antidumpingtold
(%)
Taric-tillægskode
PT. Cheil Jedang Indonesia
7,0
B961
PT. Miwon Indonesia
13,3
B962
Alle andre virksomheder
28,4
B999
3. Anvendelsen af de individuelle toldsatser, som er fastsat for de virksomheder, der er nævnt i stk. 2, er betinget af, at der over for medlemsstaternes toldmyndigheder fremlægges en gyldig handelsfaktura, som overholder kravene i bilaget. Hvis der ikke fremlægges en sådan faktura, anvendes toldsatsen for »alle andre virksomheder«.
4. Den i stk. 1 omhandlede vares overgang til fri omsætning i Unionen er betinget af, at der stilles sikkerhed svarende til den midlertidige told.
5. De gældende bestemmelser vedrørende told finder anvendelse, medmindre andet er fastsat.
Artikel 2
1. Inden for en frist på 25 dage fra datoen for denne forordnings ikrafttræden kan interesserede parter:
a)
anmode om fremlæggelse af de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, der ligger til grund for vedtagelsen af denne forordning
b)
sende deres skriftlige bemærkninger til Kommissionen, og
c)
anmode om at blive hørt af Kommissionen og/eller høringskonsulenten fra GD for Handel.
2. Inden for en frist på 25 dage fra datoen for denne forordnings ikrafttræden kan de i artikel 21, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1225/2009 omhandlede parter fremsætte bemærkninger om anvendelsen af de midlertidige foranstaltninger.
Artikel 3
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 1 finder anvendelse i seks måneder.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 20. august 2014.
A BIZOTTSÁG 904/2014/EU VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
(2014. augusztus 20.)
az Indonéziából származó nátrium-glutamát behozatalára vonatkozó ideiglenes dömpingellenes vám kivetéséről
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló, 2009. november 30-i 1225/2009/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 7. cikkére,
a tagállamokkal folytatott konzultációt követően,
mivel:
1. AZ ELJÁRÁS
1.1. Az eljárás megindítása
(1)
2013. november 29-én az Európai Bizottság (a továbbiakban: Bizottság) dömpingellenes vizsgálatot indított az Indonéziából (a továbbiakban: érintett ország) származó nátrium-glutamát Unióba irányuló behozatalának tekintetében. Az eljárás megindításáról a Bizottság értesítést (2) (a továbbiakban: az eljárás megindításáról szóló értesítés) tett közzé az Európai Unió Hivatalos Lapjában.
(2)
A Bizottság ugyanezen a napon az Európai Unió Hivatalos Lapjában közzétett értesítéssel (3) bejelentette, hogy az 1225/2009/EK rendelet (a továbbiakban: alaprendelet) 11. cikkének (2) bekezdése alapján megindítja a Kínai Népköztársaságból (a továbbiakban: Kína) származó nátrium-glutamát behozatalára alkalmazandó hatályos végleges dömpingellenes intézkedések hatályvesztési felülvizsgálatát.
(3)
A Bizottság a vizsgálatot az Ajinomoto Foods Europe SAS (a továbbiakban: panaszos) 2013. október 16-án benyújtott panasza alapján indította meg, amely vállalat, mivel az egyetlen uniós nátrium-glutamát-gyártó, a nátrium-glutamát teljes uniós gyártásának 100 %-át képviseli. A panasz meggyőző bizonyítékot tartalmazott a dömpingre, illetve az abból eredő jelentős kárra vonatkozóan, és így elegendőnek bizonyult a vizsgálat megindításához.
1.2. Érdekelt felek
(4)
Az eljárás megindításáról szóló értesítésben a Bizottság felkérte az érdekelt feleket, hogy a vizsgálatban való részvételüket biztosítandó vegyék fele vele a kapcsolatot. A Bizottság emellett hivatalosan értesítette a panaszost, az ismert exportáló gyártókat és az indonéziai hatóságokat, az ismert importőröket, valamint azon beszállítókat, felhasználókat és kereskedőket, akiket tudomása szerint érintett a vizsgálat megindítása. A Bizottság egyúttal e feleket is felkérte a részvételre.
(5)
Az érdekelt felek lehetőséget kaptak, hogy a vizsgálat megindításával kapcsolatban észrevételeket nyújtsanak be, illetve kérjék a Bizottság és/vagy a Kereskedelmi Főigazgatóság meghallgató tisztviselője előtti meghallgatásukat.
(6)
Az érdekelt felek emellett lehetőséget kaptak arra is, hogy álláspontjukat írásban ismertessék, valamint az eljárás megindításáról szóló értesítésben megállapított határidőn belül szóbeli meghallgatást kérjenek. A Bizottság minden olyan érdekelt fél számára lehetővé tette a meghallgatást, aki azt kérelmezte, és ismertette azokat a különleges okokat, amelyek meghallgatását indokolták.
a) Mintavétel
(7)
Tekintettel az érintett országban működő exportáló gyártók, illetve a vizsgálatban érintett független importőrök nagy számára, valamint a vizsgálatnak a jogszabályban elrendelt határidőn belül való lezárása érdekében, a Bizottság az eljárás megindításáról szóló értesítésben bejelentette azon döntését, hogy az alaprendelet 17. cikkének megfelelően a megvizsgálandó, az érintett országban működő exportáló gyártók, illetve a független importőrök számát egy minta kiválasztásával ésszerű mértékűre korlátozza (erre a folyamatra a továbbiakban mintavételként is történik hivatkozás).
(1) Mintavétel a független importőrök körében
(8)
A Bizottság annak érdekében, hogy eldönthesse, szükséges-e a mintavétel, és ha igen kiválaszthassa a mintát, felkérte a független importőröket, hogy jelentkezzenek és nyújtsák be az eljárás megindításáról szóló értesítésben kért információkat.
(9)
Tizennégy független importőr nyújtotta be a kért információkat és egyezett bele abba, hogy felvegyék a mintába. Az alaprendelet 17. cikke (1) bekezdésével összhangban a Bizottság az Unióba irányuló import legnagyobb reprezentatív mennyisége, illetve az unióbeli földrajzi elhelyezkedés alapján három vállalatot vett fel a mintába. Az alaprendelet 17. cikke (2) bekezdésének megfelelően valamennyi érintett és ismert importőr véleményét kikérték a minta kiválasztásáról, de azok nem tettek észrevételt.
(10)
A mintába felvett három vállalat közül ezt követően mindössze egy működött együtt a kérdőívre adott válaszok benyújtásával.
(2) Mintavétel az indonéziai exportáló gyártók körében
(11)
A Bizottság annak érdekében, hogy eldönthesse, szükséges-e a mintavétel, és ha igen kiválaszthassa a mintát, felkérte az Indonéziában működő exportáló gyártókat, hogy vegyék fel vele a kapcsolatot, illetve nyújtsák be az eljárás megindításáról szóló értesítésben kért információkat.
(12)
Az érintett ország négy exportáló gyártója bocsátotta rendelkezésre a kért információkat és járult hozzá ahhoz, hogy felvegyék a mintába. Az exportáló gyártók kis számára való tekintettel a Bizottság úgy döntött, hogy nincs szükség mintavételre.
b) Kitöltött kérdőívek és az együttműködés
(13)
A Bizottság az egyetlen uniós gyártónak, a mintába felvett négy exportáló gyártónak, a mintába felvett három független importőrnek, illetve az uniós felhasználóként azonosított harminchárom vállaltnak küldött kérdőívet.
(14)
Kitöltött kérdőívet az alábbi felek nyújtottak be: az egyetlen uniós gyártó, a mintába felvett három független importőr közül egy vállalat, egy kereskedő, a négy ismert exportáló gyártó közül három vállalat, valamint öt felhasználó.
(15)
A mintába felvett, de együtt nem működő exportáló gyártóról a vizsgálat során bebizonyosodott, hogy kapcsolatban állt a mintában szereplő egyik másik exportáló gyártóval, aki a kitöltött kérdőív benyújtásával együttműködő félnek számított.
(16)
A (15) prembulumbekezdésben említett együttműködő exportáló gyártó azt állította, hogy nem tekinthető az együtt nem működő exportáló gyártóval kapcsolatban állónak, mivel egymás döntéshozatalára semmilyen módón nem gyakoroltak hatást. Az együttműködő exportáló gyártó emellett kijelentette, hogy nem állt módjában a kérdőív kitöltésére kényszeríteni a nem együttműködő felet. A vizsgálat során megállapítást nyert, hogy ugyanazon részvényesek tulajdonát képezte a két vállalat. A Közösségi Vámkódex (a továbbiakban: Vámkódex) végrehajtására vonatkozó 2454/93/EGK bizottsági rendelet (4) 143. cikke (1) bekezdésének d) pontja alapján ezért egymással kapcsolatban álló feleknek tekintették őket.
(17)
A harmadik együttműködő exportáló gyártó szerint az érintett terméket egy másik gyártó is előállította Indonéziában, amely vállalat a (16) preambulumbekezdésben említett csoporthoz tartozott, de nem jelentkezett a Bizottságnál. Jóllehet a szóban forgó gyártó valóban létezik, a vizsgálat során sem az Eurostattól, sem pedig a rendelkezésre álló egyéb forrásokból származó adatok alapján nem nyert bizonyítást, hogy e gyártó a figyelembe vett időszak alatt exportált az Unióba. A kérdéses vállalatot ezért nem kérték fel arra, hogy vegye fel a kapcsolatot a Bizottsággal, illetve hogy nyújtsa be az exportáló gyártók részére összeállított kérdőívekben kért információkat. Az érintett országbeli valamennyi együtt nem működő gyártóra egyébként - miként az a (48) preambulumbekezdésben szerepel - maradékvámot vetettek ki. E maradékvámról az alaprendelet 18. cikke rendelkezik, és „minden más vállalatra” alkalmazandó.
c) Ellenőrző látogatások
(18)
A Bizottság a dömping, az abból következő kár és az uniós érdek előzetes megállapításához szükségesnek ítélt valamennyi információt bekérte és ellenőrizte.
(19)
Az alaprendelet 16. cikke alapján az alábbi vállalatok telephelyein került sor ellenőrző látogatásra:
Uniós gyártók:
-
Ajinomoto Foods Europe SAS, Mesnil Saint-Nicaise, Franciaország.
Importőrök:
-
Falken Trade, Olsztyn, Lengyelország.
Felhasználók:
-
AkzoNobel, Amersfoort, Hollandia,
-
Unilever, Rotterdam, Hollandia.
Indonéziai exportáló gyártók:
-
PT. Miwon Indonesia, Jakarta, Indonézia,
-
PT. Cheil Jedang Indonesia, Jakarta, Indonézia.
Kapcsolatban álló uniós importőrök:
-
CJ Europe GmbH, Schwalbach, Németország,
-
Daesang Europe B.V. Amstelveen, Hollandia.
Kapcsolatban álló hongkongi kereskedő:
-
CJ China Limited, Hongkong.
1.3. Vizsgálati időszak és figyelembe vett időszak
(20)
A dömping és a kár kivizsgálása a 2012. október 1. és 2013. szeptember 30. közötti időszakra (a továbbiakban: vizsgálati időszak) terjedt ki. A kár felmérése szempontjából lényeges tendenciák vizsgálata a 2010. április 1. és a vizsgálati időszak vége közötti időszakot (a továbbiakban: figyelembe vett időszak) (5) ölelte fel.
2. AZ ÉRINTETT TERMÉK ÉS A HASONLÓ TERMÉK
2.1. Az érintett termék
(21)
Az érintett termék az Indonéziából származó, jelenleg az ex 2922 42 00 KN-kód alá besorolt nátrium-glutamát (a továbbiakban: érintett termék). A nátrium-glutamát olyan élelmiszer-adalékanyag, amelyet főként ízfokozóként alkalmaznak levesekhez, erőlevesekhez, hal- és húsételekhez, fűszerkeverékekhez, valamint kész élelmiszerekhez. Fehér színű, különböző méretű, szagtalan kristály formájában állítják elő. A nátrium-glutamátot a vegyiparban is alkalmazzák nem élelmiszer-ipari célú felhasználásra, például mosó- és tisztítószerekhez.
(22)
Elsősorban különböző, cukor kinyerésére alkalmas anyagok (kukoricakeményítő, tápiókakeményítő, cukorszirup, cukornádmelasz és cukorrépamelasz) erjesztésével állítják elő.
2.2. A hasonló termék
(23)
A vizsgálat során bizonyítást nyert, hogy az érintett termék, az Indonéziában gyártott és az ottani belföldi piacon értékesített termék, valamint az uniós gazdasági ágazat által gyártott és az uniós piacon értékesített termék azonos fizikai, kémiai és műszaki alaptulajdonságokkal rendelkeznek, továbbá alapvető felhasználási területeik is megegyeznek.
(24)
Az egyik érdekelt fél azt állította, hogy minőség tekintetében jelentős különbség mutatkozik meg az Indonéziában gyártott és az Unióban előállított nátrium-glutamát között. Emiatt a minőségbeli különbség miatt az állítás szerint az uniós gazdasági ágazat által gyártott és uniós piacon értékesített nátrium-glutamát, illetve az Indonéziából importált nátrium-glutamát egymással nem felcserélhetők, és ezért hasonló termékeknek sem tekinthetők. A szóban forgó állítást nem támasztották alá bizonyítékokkal és az a vizsgálat során tett megállapításoknak - vagyis hogy minőség tekintetében nincs különbség az Indonéziában gyártott, illetve Unióban előállított nátrium-glutamát között - is ellentmondott. Ami azt illeti, több felhasználó az uniós gazdasági ágazattól és Indonéziából is vásárolt nátrium-glutamátot, és a termékeket ugyanazon, vagy hasonló célra használtak fel. Következésképpen ezt az állítást elutasították.
(25)
A fentiek alapján ezért e szakaszban az érintett termék, az Indonéziában gyártott és az ottani belföldi piacon értékesített termék, valamint az uniós gazdasági ágazat által gyártott és uniós piacon értékesített termék az alaprendelet 1. cikke (4) bekezdése értelmében hasonló termékeknek minősülnek.
3. DÖMPING
3.1. Rendes érték
(26)
Az alaprendelet 2. cikke (2) bekezdése alapján a Bizottság először megvizsgálta, hogy az egyes együttműködő exportáló gyártók esetében a belföldi értékesítés összmennyisége reprezentatívnak tekinthető-e. A belföldi értékesítés akkor minősül reprezentatívnak, ha a hasonló termék független vevők részére hazai piacon történő belföldi értékesítésének összmennyisége az egyes exportáló gyártók esetében eléri az érintett termék Unióba irányuló exportértékesítési összmennyiségének 5 vagy ennél nagyobb százalékát a vizsgálati időszak alatt. Ennek alapján megállapítást nyert, hogy a hasonló termék belföldi összértékesítése minden egyes együttműködő exportáló gyártó esetében reprezentatív volt.
(27)
A Bizottság ezt követően azonosította azokat a belföldön értékesített terméktípusokat, amelyek azonosak, vagy összehasonlíthatóak az Unióba irányuló kivitel keretében értékesített terméktípusokkal.
(28)
A Bizottság ezután - az alaprendelet 2. cikke (2) bekezdése szerint - megvizsgálta minden egyes, az Unióba irányuló kivitel keretében értékesített terméktípusokkal azonos vagy összehasonlítható terméktípus tekintetében, hogy az egyes együttműködő exportáló gyártók hazai piacon történt belföldi értékesítése reprezentatív volt-e. Egy adott terméktípus belföldi értékesítése abban az esetben reprezentatív, ha e terméktípus vizsgálati időszak alatti, független vevők részére történt belföldi értékesítésének összmennyisége eléri az Unióba irányuló exportra értékesített azonos vagy összehasonlítható terméktípus összmennyiségének legalább 5 %-át. A Bizottság megállapította, hogy az együttműködő exportáló gyártók által Unióba exportált érintett termékhez viszonyítva ugyanezen exportáló gyártók indonéziai értékesítése reprezentatív mennyiséget képviselt az indonéziai piacon.
(29)
A Bizottság ezt követően megvizsgálta, hogy az egyes exportáló gyártók belföldi értékesítése rendes kereskedelmi forgalomban megvalósuló értékesítésnek tekinthető-e az alaprendelet 2. cikkének (4) bekezdése alapján. Ennek vizsgálatát a Bizottság oly módon végezte, hogy minden egyes terméktípusra meghatározta a belföldi piacon független vevők részére történt nyereséges, vizsgálati időszak alatti értékesítés arányát.
(30)
A rendes értéket - függetlenül attól, hogy az értékesítések nyereségesek voltak-e, vagy sem - az egyes terméktípusok tényleges belföldi ára alapján kell meghatározni, amennyiben:
(1)
a terméktípusnak a kiszámított előállítási költséggel megegyező, vagy azt meghaladó nettó áron értékesített mennyisége meghaladta e terméktípus teljes értékesítési mennyiségének 80 %-át, illetve ha
(2)
e terméktípus értékesítési árának súlyozott átlaga megegyezett, vagy meghaladta az egy egységre jutó előállítási költséget.
(31)
Ebben az esetben valamennyi exportáló gyártó belföldi értékesítése nyereséges volt, és az értékesítési ár súlyozott átlaga az összes terméktípus tekintetében meghaladta az előállítási költséget. A rendes értéket ezért valamennyi együttműködő exportáló gyártó esetében a vizsgálati időszak során történt összes belföldi értékesítés árainak súlyozott átlagaként számították ki.
3.2. Exportár
(32)
Az együttműködő exportáló gyártók közvetlenül független vevőknek, vagy Unión belüli és kívüli kapcsolatban álló vállalatokon keresztül exportáltak az Unióba.
(33)
Azokban az esetekben, amikor az érintett terméket az exportáló gyártók közvetlenül unióbeli független vevők részére exportálták, az exportárat az alaprendelet 2. cikke (8) bekezdésének megfelelően a ténylegesen fizetett vagy fizetendő exportárak alapján állapították meg.
(34)
Azokban az esetekben, amikor az érintett terméket az exportáló gyártók kapcsolatban álló vállalatokon keresztül exportálták az Unióba, az exportárat - az alaprendelet 2. cikkének (9) bekezdésével összhangban - az importált termék független vevők részére történt első unióbeli viszonteladásakor alkalmazott ára alapján állapították meg. Ebben az esetben kiigazításokat végeztek a keletkezett nyereség (lásd a (35) preambulumbekezdést), illetve a behozatal és a viszonteladás között felmerült valamennyi - például értékesítési, általános és igazgatási - költség tekintetében.
(35)
E célból a kapcsolatban álló vállalatok által elért haszonkulcsot nem lehetett figyelembe venni, minthogy az nem minősült megbízhatónak. Egy független importőr együttműködött, de mivel e vállalat nyeresége bizalmas adatnak számított, azt nem lehetett a többi harmadik fél számára nyilvánosságra hozni. Mindezek következtében, és mert egyéb információ nem állt rendelkezésre, az exportár meghatározásához 5 %-os haszonkulcsot alkalmaztak. Minthogy egy másik, hasonló gazdasági ágazat által előállított vegyipari termék kapcsán lefolytatott korábbi eljárásban (6) szintén ilyen mértékű haszonkulcsot alkalmaztak, megállapítást nyert, hogy e haszonkulcs ésszerű mértékű.
(36)
A két együttműködő exportáló gyártó azt állította, hogy az első kapcsolatban álló vevőik esetében szokásos piaci exportár került felszámításra, és ezért a számtanilag képzett exportár helyett az exportár alapjául az indonéziai exportáló gyártó és az első kapcsolatban álló vevő közötti eladási árnak kell szolgálnia. Érvelésük szerint az első kapcsolatban álló vevőknek felszámított eladási árak és az unióbeli független vevők esetében alkalmazott árak színvonala megegyezett.
(37)
A vizsgálat során megállapítást nyert, hogy a hasonló árszintek ellenére a kapcsolatban álló vállalatok közötti transzferárak színvonala nem tette lehetővé a kapcsolatban álló importőrök számára, hogy ésszerű nyereségre tegyenek szert az Unióban. Nem zárható ki továbbá az sem, hogy a kapcsolatban álló vállalatok között felmerültek bizonyos költségek, és más termékekhez kapcsolódóan sor került keresztkompenzációra. Ennek alapján megállapítást nyert, hogy a független vevők részére történt értékesítésekhez képest a belső transzferár nem tükrözte az érintett termék megfelelő piaci értékét.
(38)
A kapcsolatban álló vállalatok közötti transzferárat így tehát nem lehet szokásos piaci feltételeknek megfelelően kialakított árnak tekinteni, és az erre vonatkozó állításokat elutasították. Mindkét exportáló gyártó esetében ezért a kapcsolatban álló feleken keresztül érvényesített exportárat az alaprendelet 2. cikkének (9) bekezdése alapján, a (34) és (35) preambulumbekezdésben ismertettek szerint határozták meg.
3.3. Összehasonlítás
(39)
A Bizottság a rendes értéket és az együttműködő exportáló gyártók exportárát gyártelepi paritáson hasonlította össze.
(40)
A rendes érték és az exportár tisztességes összehasonlításának biztosítása érdekében az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdésének megfelelően kiigazítások formájában kellő mértékben figyelembe vették azokat a különbségeket, amelyek az árakat és az árak összehasonlíthatóságát befolyásolják.
(41)
Ily módon kiigazítást végeztek minden olyan esetben, amikor a behozatali költségek, kedvezmények, fuvarozási, biztosítási, anyagmozgatási, rakodási és mellékköltségek, a csomagolás, a hitel, a jutalékok, valamint a banki költségek az árak összehasonlíthatóságát bizonyíthatóan befolyásolták.
(42)
Az egyik exportáló gyártó Unión kívüli kapcsolatban álló kereskedőn keresztül exportált nátrium-glutamátot, amely vállalat a terméket kapcsolatban álló uniós importőrnek értékesítette tovább, hogy ez utóbbi vállalat következő lépésként azt független uniós vevőknek adja el. Ezen értékesítések esetében - az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdésének i) pontjával összhangban - kiigazítást végeztek az Unión kívüli kereskedő által alkalmazott haszonkulcs tekintetében.
(43)
Az egyik exportáló gyártó az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdésének k) pontja alapján a rendes érték kiigazítását kérte az ösztönzők és promóciós költségek tekintetében. A vizsgálat során azonban megállapítást nyert, hogy az említett költségek közvetlenül nem kapcsolódtak belföldi egyedi értékesítési ügyletekhez, és emiatt nem bizonyítható, hogy e költségek befolyásolták az árak összahasonlíthatóságát. Ebből adódóan a szóban forgó kérést elutasították.
(44)
Két exportáló gyártó kérte, hogy a rendes értéket az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdésének e) pontja alapján igazítsák ki a fuvarköltségek tekintetében. A belföldi fuvarköltségekbe beleszámították a gyárból raktárba történő áruszállítás kapcsán felmerült költségeket is. Ezek a költségek azonban belső logisztikai költségeknek minősültek, és ezért az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdésének e) pontja értelmében a rendes érték tekintetükben nem kerülhet kiigazításra.
(45)
Az egyik érdekelt fél szerint az Unióban élelmiszer-adalékanyagként értékesített nátrium-glutamátnak meg kell felelnie bizonyos, a 2008/84/EK bizottsági irányelvben (7) meghatározott tisztasági küszöbértékeknek (≥ 99 %). A szóban forgó érdekelt fél azt állította, hogy szemben az Unióba exportált nátrium-glutamáttal, amelynek meg kell felelnie az említett követelményeknek, az indonéziai belföldi piacon értékesített termékre nem alkalmazandók ilyen jellegű előírások. A rendes értéket ezért indokolt lehet kiigazítani az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdésének a) pontja alapján a fizikai és kémiai jellemzőkből adódó különbségek tekintetében.
(46)
Ugyanakkor az érdekelt fél nem számszerűsítette állítását, mivel elmulasztott az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdésének a) pontja szerinti ésszerű becslést benyújtani az állítólagos eltérés piaci értékéről. A Bizottság emellett - az összehasonlítás során - a terméktípusok meghatározásával figyelembe tudta venni az esetleges tisztaságbeli eltéréseket. Így került sor arra, hogy az uniós piacra exportált és az Indonéziában értékesített terméktípusok közül az azonos vagy hasonló tisztaságú terméktípusokat hasonlította össze egymással. A kiigazítás tehát nem indokolt és a szóban forgó kérést el kellett utasítani.
3.4. Dömpingkülönbözet
(47)
A Bizottság az alaprendelet 2. cikke (11) és (12) bekezdésével összhangban a két együttműködő exportáló gyártó esetében a hasonló termék minden egyes típusára vonatkozó rendes érték súlyozott átlagát összehasonlította az érintett termék megfelelő típusára vonatkozó exportár súlyozott átlagával.
(48)
Az összes többi indonéziai exportáló gyártó esetében a Bizottság a dömpingkülönbözetet az alaprendelet 18. cikkének megfelelően a rendelkezésre álló tények alapján határozta meg. Meg kell jegyezni, hogy az egyik ismert exportáló gyártó a vizsgálat során - miként az a (15) preambulumbekezdésben is említésre került - szándékosan nem működött együtt. Az együttműködés szintje ezért alacsonynak tekinthető. A 18. cikk (6) bekezdésével összhangban a Bizottság úgy döntött, hogy a maradék dömpingkülönbözethez az egyik maradéktalanul együttműködő és ellenőrzött exportáló gyártó reprezentatív exportmennyiségére vonatkozó legmagasabb dömpingkülönbözet szintjét veszi alapul, figyelembe véve a súlyozott átlag alapján, az együttműködést megtagadó exportáló gyártóval kapcsolatban álló együttműködő exportáló gyártó esetében megállapított dömpingkülönbözetet is.
(49)
Ennek alapján az ideiglenes dömpingkülönbözetek a vámfizetés előtti, uniós határparitáson számított költség, biztosítás, fuvardíj szerinti ár (a továbbiakban: CIF-ár) százalékában kifejezve a következők:
Vállalat
Ideiglenes dömpingkülönbözet (%)
PT. Cheil Jedang Indonesia
7,0
PT. Miwon Indonesia
13,3
Minden más vállalat
28,4
4. KÁR
4.1. Az uniós gazdasági ágazat és az uniós gyártás meghatározása
(50)
A hasonló terméket egyetlen uniós gyártó állított elő a vizsgálati időszak alatt. Az alaprendelet 4. cikkének (1) bekezdése értelmében ez a vállalat alkotja az uniós gazdasági ágazatot.
(51)
Minthogy az uniós gazdasági ágazat mindössze egy gyártóból áll, az érzékeny adatokra vonatkozó számadatokat titoktartási céllal indexálni kellett, vagy tartományokat kellett megadni.
4.2. Uniós felhasználás
(52)
A Bizottság - az Eurostat és a kitöltött kérdőívek adataira támaszkodva - az uniós felhasználást az uniós gazdasági ágazat uniós piaci értékesítésének és az Indonéziából, illetve egyéb harmadik országokból származó behozatalnak az összesítésével határozta meg.
(53)
Érvként elhangzott, hogy az együttműködő uniós gyártót ki kell zárni az uniós gazdasági ágazatból, a vizsgálatot pedig le kell zárni, mivel a szóban forgó gyártó kapcsolatban állt egy olyan indonéziai exportáló gyártóval, amely nem működött együtt. Az együttműködő uniós gyártót azonban ebben az esetben az együtt nem működő indonéziai exportáló gyártóval fennálló kapcsolata ellenére sem szükséges kizárni, mivel amellett, hogy teljes körű ellenőrzésnek vetették alá, a vizsgálat során egyetlen uniós gyártóként maradéktalanul együttműködött a Bizottsággal. Annak ténye ráadásul, hogy az indonéziai exportáló gyártó nem működött együtt, nem befolyásolta az uniós gyártótól származó adatok megbízhatóságát. Ezt az érvet ezért el kell utasítani.
(54)
Az uniós felhasználás a következőképpen alakult:
1. táblázat
Uniós nátrium-glutamát-felhasználás (tonna)
2010/2011-es pénzügyi év
2011/2012-es pénzügyi év
2012/2013-as pénzügyi év
Vizsgálati időszak
Index (2010-es pénzügyi év/2011-es pénzügyi év = 100)
100
87
93
98
Forrás: kitöltött kérdőívek és az Eurostat.
(55)
Az uniós felhasználás a 2010/2011-es és a 2011/2012-es pénzügyi év között csökkent, majd a 2012/2013-as pénzügyi év és a vizsgálati időszak során ismét enyhe növekedést mutatott. A figyelembe vett időszak alatt a felhasználás összességében 2 %-kal csökkent. A felhasználás 2010/2011-es és a 2011/2012-es pénzügyi év közötti csökkenésének fő oka az uniós gazdasági ágazat uniós piaci értékesítésének visszaesése, amelyet a termelés ugyanezen időszak alatti csökkenése idézett elő (lásd a (68) preambulumbekezdést). A behozatal mindkét évben hasonló szintet ért el. A felhasználás 2012/2013-as pénzügyi évben tapasztalt bővülése szinte kizárólag az importnövekedésnek tulajdonítható, hiszen az uniós gazdasági ágazat értékesítési adatai lényegében változatlanok maradtak. Végül a vizsgálati időszakban, amíg az uniós gazdasági ágazat értékesítése újfent csökkent, addig a behozatal - és különösképpen az Indonéziából származó import (lásd az (57) preambulumbekezdést) - volumene számottevően nőtt.
4.3. Az érintett országból származó behozatal
4.3.1. Az érintett országból származó behozatal volumene és piaci részesedése
(56)
A Bizottság a behozatal volumenét az Eurostat adatai, valamint a kitöltött kérdőívek alapján határozta meg. A behozatal piaci részesedésének meghatározásához az (52) preambulumbekezdésben megállapított uniós felhasználás szolgált alapul.
(57)
Az érintett országból származó, Unióba irányuló behozatal a következőképpen alakult:
2. táblázat
Behozatal volumene (tonna)
2010/2011-es pénzügyi év
2011/2012-es pénzügyi év
2012/2013-as pénzügyi év
Vizsgálati időszak
Az Indonéziából származó behozatal volumene (tonna)
8 638
9 478
18 317
24 385
Index
100
110
212
282
Piaci részesedés index
100
126
227
287
Forrás: kitöltött kérdőívek és az Eurostat.
(58)
Az Indonéziából származó import volumene közel megháromszorozódott a figyelembe vett időszak alatt. A volumen folyamatos és jelentős mértékű növekedést mutatott: a 2010/2011-es pénzügyi évi 8 638 tonnáról 182 %-ot emelkedve a vizsgálati időszakban elérte a 24 385 tonnát.
(59)
Ennek nyomán a piaci részesedése közel megháromszorozódott a figyelembe vett időszakban: 187 %-kal bővült annak ellenére, hogy a felhasználás összességében (2 %-kal) csökkent.
4.3.2. Az érintett országból származó behozatal árai és az áralákínálás
(60)
A Bizottság az importárakat az Eurostat adatai, valamint a kitöltött kérdőívek alapján határozta meg.
(61)
Az Unióba irányuló indonéziai import átlagára a következőképpen alakult:
3. táblázat
Importár (EUR/tonna)
2010/2011-es pénzügyi év
2011/2012-es pénzügyi év
2012/2013-as pénzügyi év
Vizsgálati időszak
Indonézia
1 266
1 279
1 226
1 162
Index
100
101
97
92
Forrás: kitöltött kérdőívek és az Eurostat.
(62)
A nátrium-glutamát Indonéziából származó importjának átlagára kismértékben nőtt a 2010/2011-es és a 2011/2012-es pénzügyi év között, majd ezt követően a 2012/2013-as pénzügyi évben csökkent, a vizsgálati időszak alatt pedig még alacsonyabb szintet ért el. Az Indonéziából származó nátrium-glutamát-behozatal átlagára a figyelembe vett időszak alatt összességében 6 %-os csökkenést mutatott.
(63)
A vizsgálati időszak alatti áralákínálás meghatározásához a Bizottság az alábbi tényezőket hasonlította össze:
-
az uniós gazdasági ágazat által az Unió piacán független vevők számára történő értékesítés során alkalmazott, terméktípusonkénti eladási árak gyártelepi szintre igazított súlyozott átlaga, valamint
-
az együttműködő indonéziai gyártók uniós piacon, első független vevő számára értékesített behozatalainak terméktípusonkénti, megfelelő súlyozott átlagára, amelyet CIF-paritás alapján állapítottak meg és megfelelőképpen kiigazítottak a fennálló vámok és a behozatal utáni költségek tekintetében.
(64)
Miként az a (46) preambulumbekezdésben szerepel, az egyik exportáló gyártó azt állította, hogy az Unióban élelmiszer-adalékanyagként értékesített nátrium-glutamátnak meg kell felelnie bizonyos, uniós jogi aktusokban előírt tisztasági küszöbértékeknek. A szóban forgó exportáló gyártó szerint az Indonéziából importált és nem élelmiszeriparban felhasznált termékekre nem vonatkoztak ilyen követelmények, és emiatt az uniós piacon értékesített termékkel való összehasonlításkor indokolt lehet a kémiai és fizikai jellemzők tekintetében kiigazítást végezni. Ezt az állítását az exportáló gyártó ugyanakkor elmulasztotta számszerűsíteni. A Bizottság emellett - az összehasonlítás során - a terméktípusok meghatározásával figyelembe tudta venni az esetleges tisztaságbeli eltéréseket, és az uniós piacra exportált és az uniós gazdasági ágazat által az uniós piacon értékesített terméktípusok közül az azonos vagy hasonló tisztaságú terméktípusokat hasonlította össze egymással. A kiigazítás tehát nem indokolt és a szóban forgó állítást elutasították.
(65)
Az egyik érdekelt fél állítása szerint az Indonéziából származó behozatalok esetében fennálló áralákínálás kiszámításakor figyelembe kell venni az árfolyam-ingadozások hatását. A dömpingelt import uniós gazdasági ágazat áraira gyakorolt valószínű hatásának vizsgálata alapvetően valóban - többek között - az áralákínálás megállapításával történik. A jelenlegi eset kapcsán a dömpingelt exportárakat és az uniós gazdasági ágazat értékesítési árait hasonlították össze. Az összehasonlíthatóság érdekében azonban a kár kiszámításához euróra átváltott exportárakat alkalmaztak. Az árfolyamok alkalmazása ebben az esetben tehát szavatolja, hogy az árkülönbözet megállapítása összehasonlítató alapon történjen. Ezt az állítást ezért elutasították.
(66)
Az árakat típusonként hasonlították össze, a kereskedelem azonos szintjén lezajló ügyleteket vizsgálva és az adatokat szükség esetén kiigazítva. Az összehasonlítás eredményét az uniós gazdasági ágazat vizsgálati időszak alatt lebonyolított forgalmának százalékában fejezték ki. Ennek alapján az Indonéziából származó behozatal alákínálási különbözeteinek súlyozott átlaga az uniós piac tekintetében 0 % és 5 % között mozogott.
4.4. Az uniós gazdasági ágazat gazdasági helyzete
4.4.1. Általános észrevételek
(67)
A dömpingelt import uniós gazdasági ágazatra gyakorolt hatásának vizsgálata az alaprendelet 3. cikke (5) bekezdésének megfelelően magában foglalta valamennyi olyan gazdasági mutató értékelését, amely a figyelembe vett időszak alatt hatást gyakorolt az uniós gazdasági ágazat helyzetére.
4.4.2. Termelés, termelési kapacitás és kapacitáskihasználás
(68)
A figyelembe vett időszak során az uniós össztermelés, termelési kapacitás és kapacitáskihasználás a következőképpen alakult:
4. táblázat
Termelés, termelési kapacitás és kapacitáskihasználás
2010/2011-es pénzügyi év
2011/2012-es pénzügyi év
2012/2013-as pénzügyi év
Vizsgálati időszak
Termelési volumen
Index
100
95
107
91
Termelési kapacitás index
100
100
100
100
Kapacitáskihasználás
Index
100
95
107
91
Forrás: kitöltött kérdőív.
(69)
A figyelembe vett időszakra a termelés ingadozása volt jellemző. A 2010/2011-es és a 2011/2012-es pénzügyi év között csökkent, majd a 2011/2012-es és 2012/2013-as pénzügyi év között nőtt, a vizsgálati időszakban pedig mélypontra süllyedt. A vizsgálat során megállapítást nyert, hogy az ingadozások mindenekelőtt az uniós gazdasági ágazat 15 havonkénti, karbantartási munkák miatti leállásainak tudhatók be, illetve a 2010/2011-es zord téli időjárásnak, amely zavarokat okozott az egyik fő nyersanyag (az ammónia) beszállításában. A vizsgálati időszak során a karbantartási leállást meghosszabbították, ily módon igyekeztek ugyanis csökkenteni a magas készletállományt. Összességében a figyelembe vett időszak alatt a termelés volumene 9 %-kal csökkent.
(70)
A termelési kapacitás összességében állandó szinten maradt a figyelembe vett időszak során.
(71)
Annak következtében, hogy a termelési volumen csökkenést mutatott, a termelési kapacitás pedig állandó szinten maradt, a kapacitáskihasználás a termelési volumen alakulását követte, vagyis csökkent a 2011/2012-es pénzügyi évben, majd nőtt a 2012/2013-as pénzügyi évben, és végül ismét csökkent a vizsgálati időszak alatt. A kapacitáskihasználás - a termelési volumen csökkenésével összhangban - összességében 9 %-kal csökkent a figyelembe vett időszak alatt.
4.4.3. Értékesítési volumen és piaci részesedés
(72)
A figyelembe vett időszak alatt az uniós gazdasági ágazat értékesítési volumene és piaci részesedése a következőképpen alakult:
5. táblázat
Értékesítési volumen és piaci részesedés
2010/2011-es pénzügyi év
2011/2012-es pénzügyi év
2012/2013-as pénzügyi év
Vizsgálati időszak
Értékesítési volumen az uniós piacon
Index
100
84
85
83
Piaci részesedés
Index
100
96
91
85
Forrás: kitöltött kérdőívek és az Eurostat.
(73)
A figyelembe vett időszak alatt az uniós gazdasági ágazat által értékesített nátrium-glutamát volumene 17 %-kal csökkent. Az értékesítési volumen elsősorban a 2010/2011-es és 2011/2012-es pénzügyi év között csökkent, míg az ezt követő években viszonylag stabil maradt. Az értékesítési volumen csökkenése a felhasználás párhuzamos mérséklődése, illetve az Indonéziából származó behozatal növekedése mellett ahhoz vezetett, hogy az uniós gazdasági ágazat piaci részesedése 15 %-kal csökkent a figyelembe vett időszak alatt. Az uniós gazdasági ágazat piaci részesedése 4 %-kal csökkent a 2010/2011-es és a 2011/2012-es pénzügyi év között, ami egybeesett az Indonéziából származó import piaci részesedésének ugyanezen időszak alatti növekedésével. A 2012/2013-as pénzügyi év és a vizsgálati időszak között az uniós gazdasági ágazat piaci részesedése egyenletesen csökkent, szemben az Indonéziából érkező behozatal volumenével és piaci részesedésével, amelyek jelentős mértékben növekedtek.
4.4.4. Növekedés
(74)
Az uniós felhasználás figyelembe vett időszak alatti 2 %-os csökkenése mellett az uniós gazdasági ágazat értékesítési volumene 17 %-kal csökkent, aminek következtében piaci részesedése 15 %-kal zsugorodott.
4.4.5. Foglalkoztatás és termelékenység
(75)
A figyelembe vett időszak alatt a foglalkoztatás és a termelékenység a következőképpen alakult:
6. táblázat
Foglalkoztatás és termelékenység
2010/2011-es pénzügyi év
2011/2012-es pénzügyi év
2012/2013-as pénzügyi év
Vizsgálati időszak
Foglalkoztatottak száma
Index
100
103
107
108
Termelékenység (egység/foglalkoztatott)
Index
100
92
100
85
Forrás: kitöltött kérdőív.
(76)
Az uniós gazdasági ágazat által foglalkoztatott személyek száma folyamatosan, a figyelembe vett időszak alatt összességében 8 %-kal nőtt. E létszámgyarapodás elsősorban egy volt kapcsolt vállalkozás 2011. évi integrálásával és az uniós gazdasági ágazat karbantartási részlegének bővítésével magyarázható.
(77)
A termelékenység csökkenése a foglalkoztatottság növekedésének és a termelés - (68) preambulumbekezdés 4. táblázata szerinti - csökkenésének együttes hatásából adódott.
4.4.6. A dömpingkülönbözet nagysága és felépülés a korábbi dömping hatása alól
(78)
Valamennyi dömpingkülönbözet lényegesen meghaladja a minimumnak számító küszöböt. Figyelembe véve az érintett országból származó behozatal volumenét és árait, a tényleges dömpingkülönbözetek mértékének uniós gazdasági ágazatra gyakorolt hatása jelentős.
(79)
Az uniós gazdasági ágazat még mindig a szóban forgó termék korábbi dömpingelt kínai behozatalának káros hatásaival küzd. Miként az a (2) preambulumbekezdésben szerepel, jelenleg folyik ezen intézkedéseknek az alaprendelet 11. cikke (2) bekezdése szerinti, párhuzamos felülvizsgálata.
4.4.7. Árak és az árakat befolyásoló tényezők
(80)
Az uniós gazdasági ágazat uniós piacon, független vevők részére történt értékesítéseinek átlagárai a figyelembe vett időszakban a következőképpen alakultak:
7. táblázat
Átlagos eladási árak
2010/2011-es pénzügyi év
2011/2012-es pénzügyi év
2012/2013-as pénzügyi év
Vizsgálati időszak
Átlagos eladási egységár az Unióban (EUR/tonna)
Index
100
107
101
97
Termelési egységköltség (EUR/tonna)
Index
100
120
124
130
Forrás: kitöltött kérdőív.
(81)
Az uniós gazdasági ágazat független vevőknek történt uniós értékesítéseinek átlagos egységára a figyelembe vett időszak alatt 3 %-kal csökkent. Először 7 %-kal emelkedett a 2010/2011-es és a 2011/2012-es pénzügyi év között, de ezt követően folyamatosan csökkent a vizsgálati időszakig. A 2010/2011-es és a 2011/2012-es pénzügyi év közötti áremelkedés az ugyanezen időszak alatti költségnövekedéseknek tudható be, noha a költségek emelkedése jóval meghaladta az árak növekedését. Ezzel egy időben nőtt az indonéziai behozatal és jelentős árnyomást fejtett ki az uniós gazdasági ágazatra. Ennek következtében az uniós gazdasági ágazat által alkalmazott árak a 2011/2012-es és a 2012/2013-as pénzügyi év között 6 %-kal, majd a 2012/2013-as pénzügyi év és a vizsgálati időszak között további 4 %-kal csökkentek.
(82)
A figyelembe vett időszak alatt a termelési egységköltség 30 %-kal nőtt. A 2011/2012-es pénzügyi évtől folyamatos növekedés volt tapasztalható, amely elsősorban a nyersanyag-, illetve munkaerőköltségek emelkedésének volt tulajdonítható. Ezt a költségnövekedését - miként az már elhangzott - az Indonéziából származó dömpingelt behozatal árnyomása miatt nem lehetett megfelelő mértékű áremeléssel fedezni.
4.4.8. Munkaerőköltségek
(83)
Az uniós gazdasági ágazat átlagos munkaerőköltségei a figyelembe vett időszakban a következőképpen alakultak:
8. táblázat
Munkavállalónkénti átlagos munkaerőköltség
2010/2011-es pénzügyi év
2011/2012-es pénzügyi év
2012/2013-as pénzügyi év
Vizsgálati időszak
Munkavállalónkénti átlagos munkaerőköltség (EUR)
Index
100
117
125
124
Forrás: kitöltött kérdőív.
(84)
A munkavállalónkénti átlagos munkaerőköltség 24 %-kal nőtt. Ez elsősorban azzal magyarázható, hogy a gyártási eljárás optimalizálása érdekében az uniós gazdasági ágazat egyre fokozottabban igyekezett javítani alkalmazottai teljesítményét.
4.4.9. Készletek
(85)
Az uniós gazdasági ágazat készletszintje a következőképpen alakult a figyelembe vett időszak alatt:
9. táblázat
Készletek
2010/2011-es pénzügyi év
2011/2012-es pénzügyi év
2012/2013-as pénzügyi év
Vizsgálati időszak
Zárókészletek
Index
100
82
164
143
Zárókészletek a termelés százalékában kifejezve
Index
100
86
153
156
Forrás: kitöltött kérdőív.
(86)
A figyelembe vett időszakban a zárókészletek összességében 43 %-kal növekedtek. A termelési volumen csökkenése és az exportértékesítések növekedése nyomán a 2010/2011-es pénzügyi évtől a 2011/2012-es pénzügyi évig csökkentek a zárókészletek. A 2011/2012-es pénzügyi évtől a 2012/2013-as pénzügyi évig nőttek a készletek, aminek hátterében az állt, hogy a termelés nőtt, míg az uniós gazdasági ágazat uniós piaci értékesítése szinte változatlan szintű maradt. A zárókészletek a 2012/2013-as pénzügyi évtől a vizsgálati időszakig újfent csökkentek, elsősorban a termelés visszafogására irányuló azon döntés következtében, amellyel a készletek tetemes állományának csökkentését igyekeztek elérni.
(87)
A termelés százalékában kifejezett zárókészletek csökkentek a 2010/2011-es és a 2011/2012-es pénzügyi év között, de csaknem megduplázódtak a 2011/2012-es és a 2012/2013-as pénzügyi év között. A 2012/2013-as pénzügyi év és a vizsgálati időszak között további növekedés volt tapasztalható. A figyelembe vett időszak alatt összességében 56 %-os növekedést regisztráltak. A 2012/2013-as pénzügyi évben, illetve a vizsgálati időszakban tapasztalt növekedés értékelésekor figyelembe kell venni, hogy az Indonéziából származó dömpingelt behozatal volumene növekedést mutatott, míg az uniós értékesítés ugyanezen időszak alatt gyakorlatilag változatlan maradt.
4.4.10. Jövedelmezőség, pénzforgalom, beruházások, beruházások megtérülése és tőkebevonási képesség
(88)
Az uniós gyártó jövedelmezősége, pénzforgalma, beruházásai és beruházásainak megtérülése a következőképpen alakult a figyelembe vett időszakban:
10. táblázat
Jövedelmezőség, pénzforgalom, beruházások és a beruházások megtérülése
2010/2011-es pénzügyi év
2011/2012-es pénzügyi év
2012/2013-as pénzügyi év
Vizsgálati időszak
Az Unióban független vevőknek történő értékesítések jövedelmezősége (az értékesítési forgalom %-ában)
Index
100
30
- 31
- 80
Pénzforgalom (EUR)
Index
100
39
- 48
- 19
Beruházások (EUR)
Index
100
182
143
197
Beruházások megtérülése
Index
100
14
- 61
- 110
Forrás: kitöltött kérdőív.
(89)
Az uniós gazdasági ágazat jövedelmezőségét a Bizottság a hasonló termék független vevőknek történő uniós értékesítéséből származó, adózás előtti nettó nyereségében kifejezve állapította meg, a vonatkozó értékesítési forgalom százalékában. A 2010/2011-es és a 2011/2012-es pénzügyi évben a jövedelmezőség számottevően visszaesett, de még továbbra is pozitív tartományban maradt. A 2012/2013-as pénzügyi évtől a jövedelmezőség átlépett a negatív tartományba, és a vizsgálati időszak alatt még tovább csökkent. A figyelembe vett időszak alatt a jövedelmezőség összességében 180 %-kal csökkent. Ez a változás főként az Unióban dömpingelt áron megjelent indonéziai behozatal nyomán kialakult árnyomással magyarázható, amely megakadályozta az uniós gazdasági ágazatot abban, hogy a költségnövekedéssel összhangban határozza meg árait.
(90)
A nettó pénzforgalom az uniós gazdasági ágazat önfinanszírózó képességére utal. A nettó pénzforgalom változása a jövedelmezőség alakulásával megegyező tendenciát mutatott, vagyis a figyelembe vett időszakban folyamatosan csökkent és a 2012/2013-as pénzügyi évtől kezdődően negatív volt. A vizsgálati időszakban ez a tendencia még inkább felerősödött. Összességében a nettó pénzforgalom 119 %-kal csökkent a figyelembe vett időszakban.
(91)
A figyelembe vett időszakban a beruházások 97 %-kal növekedtek. Ezek elsősorban a karbantartások, illetve a jogszabályban előírt biztonsági követelményeknek való megfelelés miatt szükségessé vált beruházások voltak. Jóllehet az uniós gazdasági ágazat még mindig a kínai exportáló gyártók korábbi, a figyelembe vett időszak előtti dömpingtevékenységének hatásaival küzdött, helyzete már javulni kezdett, és a figyelembe vett időszak elejétől a 2011/2012-es pénzügyi évig nyereségesen működött. Ilyen körülmények között számos halaszthatatlanná vált beruházás megvalósítására került sor, ami magyarázatul szolgál a beruházási adatok 2011/2012-es pénzügyi évben és az azt követő években tapasztalt jelentős emelkedésére.
(92)
A beruházások megtérülése a beruházások könyv szerinti nettó értékének százalékában meghatározott nyeresége. A hasonló termék előállításához és értékesítéséhez kapcsolódó beruházások megtérülése - a többi pénzügyi mutatóhoz hasonlóan - a 2012/2013-as pénzügyi évtől, a jövedelmezőség alakulásának negatív tendenciáját tükrözve negatív értéket mutatott. A figyelembe vett időszakban a beruházások megtérülése összességében 210 %-kal csökkent.
(93)
Figyelembe véve a csökkenő jövedelmezőséget, illetve a csökkenő pénzforgalmat, a vállalat tőkebevonási képességét szintén negatív hatás érte.
4.4.11. A kárra vonatkozó következtetés
(94)
Szinte valamennyi főbb kármutató negatív tendenciát jelzett. Eszerint a gyártási volumen és a kapacitáskihasználtság hozzávetőleg 9 %-kal, az értékesítési volumen pedig 17 %-kal csökkent a figyelembe vett időszak alatt. Az értékesítési volumen és piaci részesedés tekintetében elszenvedett veszteségek ellensúlyozására irányuló törekvésként a figyelembe vett időszak alatt az uniós gazdasági ágazat átlagárai 3 %-kal csökkentettek, miközben a termelési költségek ezzel párhuzamosan 30 %-kal megemelkedtek. Mindezek következtében a figyelembe vett időszak kezdetekor még pozitív jövedelmezőség visszaesett, és a 2012/2013-as pénzügyi évben negatív tartományba került, a vizsgálati időszak alatt pedig tovább csökkent. Hasonló negatív tendencia volt tapasztalható a nettó pénzforgalom és a beruházások megtérülése tekintetében is.
(95)
A figyelembe vett időszak során a foglalkoztatottak száma 8 %-kal nőtt. A figyelembe vett időszak alatt tapasztalt növekedés egyrészről egy volt kapcsolt vállalkozás 2011. évi integrálásával, másrészről az uniós gazdasági ágazat karbantartási részlegének bővítésével magyarázható. Pozitív tendencia volt megfigyelhető a beruházások esetében is. E beruházások főként prevenciós intézkedésekhez, illetve biztonsági követelményekhez kapcsolódtak, nem pedig a kapacitás növelését szolgálták. Ezek a kedvező fejlemények tehát nem cáfolják meg a károkozás tényét.
(96)
A fentiek alapján a Bizottság az eljárás e szakaszában arra a következtetésre jutott, hogy az uniós gazdasági ágazatot jelentős kár érte az alaprendelet 3. cikkének (5) bekezdése értelmében.
5. OKOZATI ÖSSZEFÜGGÉS
(97)
Az alaprendelet 3. cikke (6) bekezdésének megfelelően a Bizottság megvizsgálta, hogy az érintett országból származó dömpingelt behozatal jelentős kárt okozott-e az uniós gazdasági ágazatnak. A Bizottság emellett az alaprendelet 3. cikke (7) bekezdésének megfelelően azt is megvizsgálta, hogy más ismert tényezők ezzel egy időben okozhattak-e kárt az uniós gazdasági ágazatnak. A Bizottság gondoskodott arról, hogy az érintett országból származó dömpingelt behozatalon kívüli egyéb tényezők által esetlegesen előidézet károkat ne a dömpingelt behozatalnak tulajdonítsák. Ezek a tényezők a következők:
a)
a Kínából származó behozatal hatása;
b)
egyéb harmadik országokból származó behozatal;
c)
az uniós felhasználás alakulása;
d)
az uniós gazdasági ágazat exportteljesítménye;
e)
az uniós gazdasági ágazat hiányosságai;
f)
a pénzügyi válság;
g)
beruházás és a biztonságra vonatkozó uniós szabályozási követelmények;
h)
nyersanyagköltségek és egyéb költségek.
5.1. A dömpingelt behozatal hatása
(98)
Azt megállapítandó, hogy okozati összefüggés áll-e fenn a nátrium-glutamát Indonéziából származó dömpingelt behozatala és az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett kár között, a Bizottság elemezte a vizsgálat tárgyát képező behozatal volumenét és árszínvonalát, illetve megvizsgálta, hogy e tényezők milyen mértékben járulhattak hozzá az uniós gazdasági ágazatot ért jelentős kárhoz.
(99)
A vizsgálat során megállapítást nyert, hogy az Indonéziából származó alacsony árú, dömpingelt behozatal volumene a figyelembe vett időszakban 182 %-kal nőtt, ami a piaci részesedés ugyanezen időszak alatti, hozzávetőleg 187 %-os növekedését eredményezte. Mindez egybeesett az uniós gazdasági ágazat értékesítési volumenének 17 %-os, valamint piaci részesedésének 15 %-os csökkenésével. Szintén ez okozta az egyéb harmadik országokból származó összbehozatal piaci részesdésének 71 %-os zsugorodását.
(100)
Az indonéziai importárak ezzel egy időben 8 %-kal csökkentek. Az Indonéziából származó behozatal olyan mértékű nyomást gyakorolt az uniós piac áraira, hogy az uniós gazdasági ágazat nem tudta költségeinek növekedésével összhangban emelni árait, sőt ellenkezőleg, a figyelembe vett időszak alatt kénytelen volt azokat csökkenteni. Ez a jövedelmezőség jelentős csökkenéséhez, a 2012/2013-as pénzügyi évtől pedig veszteségességhez vezetett, amely a vizsgálati időszak alatt még markánsabban jelentkezett.
(101)
A fentiek alapján a Bizottság a jelenlegi szakaszban arra a következtetésre jutott, hogy az uniós gazdasági ágazat helyzetének kedvezőtlen alakulása egybeesett az Indonéziából származó, dömpingelt árú behozatal jelentős növekedésével, és hogy az Indonéziából érkező behozatal meghatározó szerepet játszott abban, hogy az uniós gazdasági ágazat jelentős kárt szenvedett el.
5.2. Az egyéb tényezők hatásai
5.2.1. A Kínából származó behozatal hatása
(102)
A Kínából származó behozatalra jelenleg dömpingellenes vámok vannak érvényben. A figyelembe vett időszak alatt a behozatal volumene 65 %-kal nőtt, a piaci részesedés pedig ennek megfelelően 68 %-kal emelkedett. Mind a volumen, mind pedig a piaci részesedés azonban alacsony szinten maradt a figyelembe vett időszak során. A kínai árak a figyelembe vett időszakban számottevő mértékben, 20 %-kal csökkentek. A hatályos dömpingellenes vámokat figyelembe véve ezek az árak nem kínáltak az uniós árak alá.
(103)
Ilyen körülmények között megállapítható, hogy a Kínából származó behozatal nem járulhatott hozzá az uniós gazdasági ágazat által a vizsgálati időszak alatt elszenvedett jelentős kárhoz.
11. táblázat
Kínából származó behozatal
Ország
2010/2011-es pénzügyi év
2011/2012-es pénzügyi év
2012/2013-as pénzügyi év
Vizsgálati időszak
Kína
Volumen (tonna)
1 518
758
1 923
2 509
Index
100
50
127
165
Piaci részesedés index
100
57
136
168
Átlagár (EUR/tonna) (8)
1 234
1 199
1 143
992
Index
100
97
93
80
Forrás: Eurostat és a kitöltött kérdőívek.
5.2.2. Egyéb harmadik országokból származó behozatal
(104)
Az egyéb harmadik országokból származó behozatal volumene a következőképpen alakult a figyelembe vett időszak alatt:
12. táblázat
Egyéb harmadik országokból származó behozatal
Ország
2010/2011-es pénzügyi év
2011/2012-es pénzügyi év
2012/2013-as pénzügyi év
Vizsgálati időszak
Brazília
Volumen (tonna)
2 321
969
1 070
889
Index
100
42
46
38
Piaci részesedés index
100
48
49
39
Átlagár (EUR/tonna)
1 218
1 306
1 402
1 365
Index
100
107
115
112
Koreai Köztársaság
Volumen (tonna)
1 248
2 157
923
802
Index
100
173
74
64
Piaci részesedés index
100
198
79
65
Átlagár (EUR/tonna)
1 231
1 296
1 293
1 277
Index
100
105
105
104
Vietnam
Volumen (tonna)
5 707
6 042
1 820
769
Index
100
106
32
13
Piaci részesedés index
100
121
34
14
Átlagár (EUR/tonna)
1 284
1 291
1 361
1 318
Index
100
101
106
103
Egyéb harmadik országok
Volumen (tonna)
993
681
478
434
Index
100
69
48
44
Piaci részesedés index
100
79
52
45
Átlagár (EUR/tonna)
1 594
1 718
2 044
2 001
Index
100
108
128
126
Egyéb harmadik országok összesen
Volumen (tonna)
10 268
9 848
4 291
2 894
Index
100
96
42
28
Piaci részesedés index
100
110
45
29
Átlagár (EUR/tonna)
1 293
1 323
1 433
1 424
Index
100
102
111
110
Forrás: kitöltött kérdőívek és Eurostat.
(105)
Az egyéb harmadik országokból származó behozatal volumene a 2010/2011-es pénzügyi évi 10 268 tonnáról a vizsgálati időszakban 2 894 tonnára, vagyis a figyelembe vett időszak alatt összességében 72 %-kal esett vissza. Ugyanezen időszak alatt a piaci részesedés 71 %-kal csökkent. Az egyéb harmadik országokból származó behozatal piaci részesedése a vizsgálati időszak alatt csupán mintegy egynegyedét tette ki a 2010/2011-es pénzügyi évben elért részesedésnek. A harmadik országok importárai a figyelembe vett időszak alatt összességében 10 %-kal nőttek.
(106)
Az egyik érdekelt fél állítása szerint a teljes, vagyis az indonéziai behozatalt is magában foglaló import a figyelembe vett időszak alatt változatlan maradt.
(107)
Ez az állítás azonban - miként az a 13. táblázatból is kitűnik - ellentmondásban áll a rendelkezésre álló statisztikai adatokkal, amelyekre a vizsgálat megállapításai támaszkodnak. A figyelembe vett időszakban az Unióba irányuló összbehozatal valójában 46 %-kal nőtt. Az állítást ezért elutasították.
13. táblázat
Teljes behozatal
2010/2011-es pénzügyi év
2011/2012-es pénzügyi év
2012/2013-as pénzügyi év
Vizsgálati időszak
Teljes behozatal
Volumen (tonna)
20 424
20 084
24 531
29 788
Index
100
98
120
146
Forrás: kitöltött kérdőívek és Eurostat.
(108)
A fentiek alapján ideiglenesen megállapítást nyert, hogy az egyéb harmadik országokból származó behozatal nem befolyásolta az Indonéziából származó dömpingelt behozatal és az uniós gazdasági ágazatot ért jelentős kár közötti okozati összefüggést.
5.2.3. Az uniós felhasználás alakulása
(109)
A figyelembe vett időszak alatt az uniós felhasználás mindössze 2 %-os, enyhe csökkenést mutatott, ami nem szolgálhat magyarázatul az uniós gazdasági ágazat értékesítési volumenének 17 %-os, illetve piaci részesedésének 15 %-os visszaesésére. Következésképpen ideiglenesen megállapítást nyert, hogy a felhasználás alakulása nem járult hozzá az uniós gazdasági ágazatot ért jelentős kárhoz.
5.2.4. Az uniós gazdasági ágazat exportteljesítménye
(110)
Az uniós gazdasági ágazat exportvolumene a következőképpen alakult a figyelembe vett időszak alatt:
14. táblázat
Az uniós gazdasági ágazat exportteljesítménye
2010/2011-es pénzügyi év
2011/2012-es pénzügyi év
2012/2013-as pénzügyi év
Vizsgálati időszak
Exportvolumen-index
100
249
234
222
Átlagos egységár index
100
107
101
95
Forrás: kitöltött kérdőív.
(111)
Az uniós gazdasági ágazat exportvolumene a 2011/2012-es pénzügyi évben nőtt, majd a következő években a vizsgálati időszakig enyhén csökkent. A figyelembe vett időszak során a volumen közel kétszeresére nőtt, míg ugyanezen időszak alatt az exportárak enyhe (5 %-os) csökkenést mutattak. Az exportértékesítés növekedése részben ellensúlyozta az uniós értékesítési volumen és piaci részesedés tekintetében elszenvedett veszteséget. Ami azt illeti, ha az exportértékesítések nem nőttek volna, akkor a dömpingelt behozatal által kifejtett erőteljes árnyomás mellett a méretgazdaságossági veszteség, illetve az uniós gazdasági ágazat termelési egységköltségére kifejtett hatás még nagyobb mértéket ért volna el. Az uniós gazdasági ágazat exportteljesítménye tehát nem súlyosbíthatta a kialakult hátrányos helyzetet.
(112)
Egyes érdekelt felek azt állították, hogy az uniós gazdasági ágazat uniós piaci értékesítésének visszaesése a közelmúltban megszerzett törökországi kapcsolatban álló élelmiszer-feldolgozó vállalatnak értékesített nátrium-glutamát-exportra vezethető vissza. Ezt azt állítást nem támasztották alá bizonyítékokkal. Ráadásul a vizsgálat során bebizonyosodott, hogy az uniós gazdasági ágazat csak a vizsgálati időszakot követően tett szert az élelmiszer-feldolgozó vállalatra. E tényező a vizsgálati időszak alatt tehát semmiféle hatást nem gyakorolhatott az uniós gazdasági ágazat helyzetére. Következésképpen megállapítást nyert, hogy az uniós gazdasági ágazatnak a törökországi kapcsolatban álló vállalat felé irányuló értékesítése nem befolyásolta az okozati összefüggést.
5.2.5. Az uniós gazdasági ágazat állítólagos hiányosságai
(113)
Az egyik érdekelt fél állítása szerint az uniós gazdasági ágazatot ért jelentős kár hátterében az áll, hogy az uniós gazdasági ágazat által alkalmazott gyártási eljárást eredendően hiányosságok jellemzik. A szóban forgó érdekelt fél azonban egyetlen konkrét hiányosságot sem említett, amellett, hogy állítását elmulasztotta bizonyítékokkal alátámasztani. A vizsgálat során szintén nem derült fény arra, hogy bármiféle potenciális hiányosság jellemezné az uniós gazdasági ágazatot. Ebből adódóan ezt az állítást elutasították. Ennek alapján megállapítást nyert, hogy az uniós gazdasági ágazat állítólagos hiányosságai nem befolyásolták az okozati összefüggést.
5.2.6. A pénzügyi válság
(114)
Az egyik fél állítása szerint az uniós gazdasági ágazatot ért jelentős kár a pénzügyi válság nyomán alakult ki. A nátrium-glutamát uniós piacát azonban nem jellemezte volatilitás, mivel a globális pénzügyi válság e piacon csak elhanyagolható mértékben éreztette hatását. Ellenkező esetben, illetve ha az uniós gazdasági ágazat veszteségei ténylegesen a globális pénzügyi válságnak lennének betudhatók, akkor a válság miatt a nátrium-glutamát-piacon versengő összes többi szereplőnek is hasonló helyzettel kellett volna szembesülnie. Láthatóan azonban az indonéziai nátrium-glutamát-gyártók a globális pénzügyi válság ellenére képesek voltak növelni értékesítési volumenüket az uniós piacon. Semmilyen ok nem támasztja tehát alá, hogy az uniós gazdasági ágazatot sokkal hátrányosabban érintette volna a globális pénzügyi válság, mint ázsiai versenytársait. Az érvet emiatt el kell utasítani. Ennek alapján megállapítást nyert, hogy a globális pénzügyi válság hatásai nem befolyásolták az okozati összefüggést.
5.2.7. Beruházások és a biztonságra vonatkozó uniós szabályozási követelmények
(115)
Az egyik érdekelt fél állítása szerint az uniós gazdasági ágazatot ért kár arra vezethető vissza, hogy az Unióban alkalmazandó biztonsági előírások betartása jelentős beruházásokat tett szükségessé.
(116)
A vizsgálat során azonban megállapítást nyert, hogy az uniós előírásokhoz kapcsolódó beruházások az egyéb jellegű beruházásokhoz képest a figyelembe vett időszak alatt végig alacsony szinten maradtak. Az uniós gazdasági ágazat beruházásainak jelentős hányadát a prevenciót szolgáló karbantartási beruházások tették ki. A beruházások a 2010/2011-es és 2011/2012-es pénzügyi évben mutattak számottevő növekedést. E növekedés azzal magyarázható, hogy a még mindig a korábbi dömpingelt kínai behozatal következményeivel küzdő uniós gazdasági ágazat kénytelen volt a veszteséges időszakok utánra halasztani a prevenciót szolgáló karbantartásokra irányuló beruházásokat. Amint a kínai behozatalra kivetett vámok éreztették hatásukat a piacon, az uniós gazdasági ágazat ismét nyereséget tudott termelni, és a szokásos mértékben valósíthatta meg beruházásait. A következő időszakok során a beruházások hasonló szinten maradtak és továbbra is főként a karbantartásra összpontosultak. Kapacitásnövelést célzó beruházásra nem került sor, így a kapacitás a figyelembe vett időszak alatt állandó maradt. Ennek alapján megállapítást nyert, hogy az uniós gazdasági ágazat beruházásai nem befolyásolták az okozati összefüggést.
5.2.8. Nyersanyagköltségek és egyéb költségek
(117)
Több érdekelt fél állította, hogy az uniós gazdasági ágazatot ért kárt a fő nyersanyagok - nevezetesen az ipari cukor, az ammónia, a nátrium-hidroxid és a kénsav - árának jelentős emelkedése okozta.
Ipari cukor
(118)
Az uniós gazdasági ágazat termelési összköltségének egyik fő költségtényezője az ipari cukor. Miként az a (81) preambulumbekezdésben szerepel, a figyelembe vett időszakban valóban nőtt az uniós gazdasági ágazat termelési egységköltsége - az ipari cukor költségét is beleértve. A nyilvánosan hozzáférhető statisztikai adatok (9) alapján az ipari cukor uniós átlagára - noha a 2010/2011-es pénzügyi évtől 2012 közepéig számottevően nőtt - továbbra is a világpiaci ár alatt maradt. Ezt követően az ipari cukor ára mind az Unióban, mind pedig a világpiacon csökkenést mutatott, és hasonló szintet ért el. Megalapozatlan tehát és el kell utasítani azt az érvet, amely szerint a cukorárak emelkedése szerepet játszott a kár kialakulásában.
Vegyipari termékek
(119)
A figyelembe vett időszak alatt az uniós gazdasági ágazat ammóniához, nátrium-hidroxidhoz és a kénsavhoz kapcsolódó költségei e termékek nemzetközi árával összhangban emelkedtek. A szóban forgó áremelkedés tehát nemcsak az uniós gazdasági ágazatot, hanem a harmadik országbeli szereplőket is érintette. Ennek alapján az ammónia, a nátrium-hidroxid és a kénsav árai nem tekinthetők olyan tényezőknek, amelyek szerepet játszhattak az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett jelentős kár előidézésében.
Egyéb tényezők
(120)
Egy másik érdekelt fél azt állította, hogy a magasabb energia-, munkaerő, illetve csomagolási költségek idézték elő az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett jelentős kárt. Jóllehet a vizsgálat során valóban bebizonyosodott, hogy az említett költségtényezők növekedést mutattak a figyelembe vett időszak alatt (lásd a (81) és (83) preambulumbekezdést), a Bizottság azt is megállapította, hogy az indonéziai behozatal árnyomása miatt az uniós gazdasági ágazat még csak részben sem tudta beépíteni e költségnövekedést eladási áraiba. E tényezők költségnövekedése tehát nem tekinthető olyan változásnak, amely előidézhette az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett kárt.
5.3. Az okozati összefüggésre vonatkozó következtetés
(121)
A fentiekben bemutatott elemzés azt mutatja, hogy a 2010/2011-es pénzügyi év és a vizsgálati időszak között az Indonéziából származó dömpingelt behozatal volumene, illetve piaci részesedése jelentős mértékben nőtt, míg az importárak a figyelembe vett időszak alatt csökkentek.
(122)
Az Indonéziából származó alacsony árú behozatal piaci részesdésének növekedése az uniós gazdasági ágazat piaci részesdésének jelentős csökkenésével esett egybe, ami az árakra gyakorolt leszorító hatással együtt jelentős veszteségeket okozott az uniós gazdasági ágazatnak.
(123)
Másfelől, azon egyéb tényezők vizsgálata, amelyek az uniós gazdasági ágazatnak kárt okozhattak, azt mutatta ki, hogy azok közül egyiknek sem lehetett jelentős negatív hatása.
(124)
A fentiek alapján a Bizottság e szakaszban arra a következtetésre jutott, hogy az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett jelentős kárt az érintett országból származó dömpingelt import okozta, és ezt az okozati összefüggést más tényező nem befolyásolta.
(125)
A Bizottság megkülönböztette és szétválasztotta az uniós gazdasági ágazat helyzetét befolyásoló összes ismert tényező hatásait és a dömpingelt behozatal káros hatásait. A Kínából, illetve az egyéb harmadik országokból származó behozatalok, a felhasználás alakulása, az uniós gazdasági ágazat exportteljesítménye, az uniós gazdasági ágazatra jellemző állítólagos hiányosságok, a pénzügyi válság, a beruházások és a biztonságra vonatkozó uniós szabályozási követelmények, valamint a nyersanyag-, illetve egyéb költségek korlátozott mértékben járultak hozzá az uniós gazdasági ágazat helyzetének kedvezőtlen alakulásához.
6. AZ UNIÓS ÉRDEK
6.1. Előzetes megjegyzés
(126)
Az alaprendelet 21. cikkével összhangban a Bizottság megvizsgálta, hogy annak ellenére, hogy megállapításra került a dömping káros hatása, jelen esetben az intézkedések elfogadása biztosan nem sértené-e az uniós érdeket. Az uniós érdek meghatározása az összes különböző érintett érdek értékelésén alapult, beleértve az uniós gazdasági ágazat, a kereskedők, az importőrök, a felhasználók és a nyersanyag-beszállítók érdekeit is.
6.2. Az uniós gazdasági ágazat érdeke
(127)
A vizsgálat során megállapítást nyert, hogy az uniós gazdasági ágazat az Indonéziából származó dömpingelt behozatal következtében jelentős kárt szenvedett. Szinte valamennyi kármutató negatív tendenciáról tanúskodott, és a figyelembe vett időszak alatt mindenekelőtt a termelési volumen, az értékesítési volumen, a piaci részesedés és a jövedelmezőség mutatott csökkenést. Negatív tendenciáról árulkodik a pénzügyi teljesítményhez kapcsolódó többi, így például a pénzforgalomra és a beruházások megtérülésére vonatkozó mutató is. A készletek ugyanezen időszak alatt nőttek.
(128)
Az intézkedések bevezetésével az importárak várhatóan emelkedni fognak, és az uniós gazdasági ágazat kikerül a dömpingelt behozatal nyomán jelenleg fennálló árnyomás alól. Az uniós gazdasági ágazatnak tehát majd lehetősége nyílik arra, hogy a költségnövekedés beépítése, illetve a nyereséget biztosító árszint fokozatos elérése céljából emelje árait. Ez a termelési és értékesítési volumen alakulását is kedvezően fogja befolyásolni. Amennyiben elmarad az intézkedések bevezetése, akkor az uniós gazdasági ágazat minden bizonnyal még kedvezőtlenebb helyzetbe kerül. Tovább csökkenne értékesítési volumene és piaci részesedése, mivel a dömpingelt behozatal árnyomása továbbra is fennállna, amely miatt az uniós gazdasági ágazat kénytelen lenne árait az Unióban az alacsony árakhoz igazítani. Egy ilyen forgatókönyv esetén az uniós gazdasági ágazat további jelentős veszteségeket lenne kénytelen elkönyvelni. Az sem kizárt, hogy az értékesítési és termelési volumen csökkenése, valamint a tetemes veszteségek nyomán az uniós gazdasági ágazat középtávon arra kényszerülne, hogy teljesen felhagyjon a termeléssel, ami az unióbeli foglalkoztatás csökkenésével járna együtt. Emellett az Unió a harmadik országokból származó behozataloktól függne.
(129)
A jelenlegi szakaszban tehát megállapítást nyert, hogy a dömpingellenes vámok bevezetése az uniós gazdasági ágazat érdekét szolgálná.
6.3. Az importőrök/kereskedők érdeke
(130)
Tizennégy vállalat jelentkezett az eljárás megindításáról szóló értesítés közzétételét követően. A mintába három független importőrt vettek fel, akik ezután kérdőívet kaptak, de csak egyikőjük válaszolt. Ennél a vállalatnál sor került a helyszíni ellenőrzésre.
(131)
Az importőr forgalmának kevesebb mint 15 %-át adta az Indonéziából származó nátrium-glutamát behozatala. A Bizottság úgy találta, hogy bár a vámkivetés kedvezőtlenül befolyásolhatja a vállalat nátrium-glutamát kapcsán végzett tevékenységét, az importőr összességében nyereséges maradna.
(132)
A vizsgálat során egy, a nátrium-glutamát uniós piacon történő és Unión kívüli viszonteladásában érintett uniós kereskedő vette fel a kapcsolatot a Bizottsággal. A szóban forgó kereskedő elsősorban az Uniós gazdasági ágazattól, de Indonéziából és egyéb harmadik országokból is vásárolt nátrium-glutamátot. A kereskedő nátrium-glutamáthoz kapcsolódóan végzett tevékenysége marginálisnak tekinthető össztevékenységén belül. Mindezek alapján megállapítást nyert, hogy a dömpingellenes intézkedések elhanyagolható mértékű hatást gyakorolnának helyzetére.
6.4. A felhasználók érdeke
(133)
A felhasználók elsősorban az „élelmiszer- és italágazatban” végzik tevékenységüket, ahol a nátrium-glutamátot fűszerkeverékek, levesek és kész élelmiszerek előállításához használják fel. A nátrium-glutamátot emellett alkalmazzák még bizonyos, nem élelmiszer-ipari célokra, például mosó- és tisztítószerek gyártásához is.
(134)
Harminchárom vállalat jelentkezett és kapott kérdőívet. Öt vállalat működött együtt a vizsgálat során oly módon, hogy benyújtotta a kitöltött kérdőívet. Közülük négy az élelmiszer- és italágazatban, egy pedig a nem élelmiszer-ipari ágazatban végzi tevékenységét. Az együttműködő vállalatok közül kettő esetében végeztek helyszíni ellenőrzést: az egyik vállalat az élelmiszer- és italágazatban tevékenykedett, a másik mosó- és tisztítószerek gyártásával foglalkozott.
Élelmiszer- és italágazat
(135)
A vizsgálat során bebizonyosodott, hogy azon együttműködő vállalatok esetében, amelyek a szükséges adatokat rendelkezésre bocsátották, a nátrium-glutamátot tartalmazó termékeik összköltségén belül a nátrium-glutamát átlagosan 5 %-os részarányt képviselt.
(136)
Két együttműködő vállalat főként az uniós gazdasági ágazattól vásárolt nátrium-glutamátot és egyáltalán nem, vagy csak igen kis mennyiségben importáltak Indonéziából. A szóban forgó két vállalat esetében a nátrium-glutamátot tartalmazó termékekhez kapcsolódóan végzett tevékenységek hozzávetőleg teljes tevékenységük egyharmadát tették ki. A vállalatok a vizsgálati időszak alatt nyereségesen működtek. E megállapítások fényében az Indonéziával szemben tervezett intézkedések valószínűleg korlátozott mértékű hatást fognak gyakorolni e vállalatokra.
(137)
A másik két vállalat nagyobb mennyiségű nátrium-glutamátot vásárolt Indonéziából, de össztevékenységükön belül a nátrium-glutamáthoz kapcsolódóan végzett tevékenységek viszonylag jelentéktelen hányadot tettek ki. Emellett e két vállalat - a rendelkezésre bocsátott információk alapján - nyereségesen működött a vizsgálati időszak alatt. Az Indonéziából származó nátrium-glutamáttal szembeni esetleges intézkedések tehát nem valószínű, hogy jelentős hatást gyakorolnának ezen vállalatokra.
A nem élelmiszer-ipari ágazat
(138)
Az egyik együttműködő vállalat nátrium-glutamát felhasználásával állított elő mosó- és tisztítószereket. A nátrium-glutamát e termékek gyártási költségén belül 15 % és 20 % közötti részarányt képviselt. A vizsgálati időszak során a vállalat főként az uniós gazdasági ágazattól vásárolt, de emellett Indonéziából, illetve kisebb mértékben Koreából is importált nátrium-glutamátot. Teljes tevékenységének csak csekély hányadát tették ki a nátrium-glutamátot tartalmazó termékek kapcsán végzett tevékenységek, amelyekről ráadásul megállapítást nyert, hogy a vizsgálati időszak alatt 5 % és 10 % közötti nyereséget termeltek.
(139)
Noha mindezek alapján nem zárható ki, hogy a szóban forgó vállalatot kedvezőtlenül érintené az Indonéziával szembeni intézkedések bevezetése, a rendelkezésre álló alternatív beszerzési források, illetve a nátrium-glutamáthoz kapcsolódóan végzett tevékenység nyereségessége arra enged következtetni, hogy az intézkedések lehetséges hatásai e vállalat tekintetében korlátozottak lennének.
(140)
A szóban forgó érdekelt fél azt állította, hogy tekintettel a foszfátok és más foszforvegyületek használatát tiltó uniós szabályozási keretre (10), a mosó- és tisztítószerek gyártása során a nátrium-glutamátot feltehetően nagyobb mennyiségben fogják a foszfátok és más foszforvegyületek helyettesítésére alkalmazni. Emiatt az Unióban várhatóan számottevően meg fog nőni a nátrium-glutamát iránti kereslet, és ha a nátrium-glutamát behozatalára dömpingellenes vámokat vetnek ki, akkor az kedvezőtlen hatással lenne ezen új piac fejlődésére.
(141)
A jelenlegi szakaszban mindazonáltal nehéz megítélni, hogy az új jogi keret milyen hatást gyakorol majd az uniós piacra, illetve hogy egyáltalán előmozdítja-e, és ha igen, akkor milyen mértékben a nátrium-glutamát alapú mosó- és tisztítószerek gyártását, vagyis lesz-e hatással az unión belüli nátrium-glutamát-keresletre. Az érdekelt fél emellett a dömpingellenes vám esetleges káros hatásának mértékére vonatkozóan sem szolgált bizonyítékokkal. Ezzel kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy a dömpingellenes vám célja az egyenlő versenyfeltételek helyreállítása az uniós piacon. Így az indonéziai behozatal továbbra is elláthatja az uniós piacot, de tisztességes árakon. A vizsgálat során emellett bebizonyosodott, hogy számos alternatív - például brazíliai, vietnami és koreai - beszerzési forrás áll rendelkezésre.
(142)
A vizsgálat során tett megállapítások fényében egyébként, még ha a szóban forgó vállalat teljes nátrium-glutamát szükségletét Indonéziából származó behozatalokkal fedeznék, a vállalat nátrium-glutamáthoz kapcsolódó tevékenységének jövedelmezősége akkor is pozitív maradna. Ez, a legkedvezőtlenebb helyzettel számoló forgatókönyv figyelmen kívül hagyja, hogy a vám bizonyos hányada - legalábbis részben - áthárítható a végfelhasználóira.
6.5. A beszállítók érdeke
(143)
Négy uniós nyersanyag-beszállító jelentkezett és nyújtott be kitöltött kérdőívet. Esetükben az uniós gazdasági ágazat számára értékesített nyersanyagok teljes forgalmuknak csak kis hányadát tették ki. A beszállítók helyzetét tehát nem érintené, ha nem kerülnének bevezetésre intézkedések.
6.6. Egyéb érvek
(144)
Számos érdekelt fél jelezte, hogy az uniós gazdasági ágazat erőfölényben volt az uniós piacon, és állításuk szerint az Indonéziából származó behozatalra alkalmazandó dömpingellenes intézkedések tovább növelnék az ágazat erőfölényét, ami ellentétes lenne az uniós érdekkel.
(145)
A vizsgálat során egyértelműen bebizonyosodott, hogy az egyetlen uniós gyártó nem volt képes szinten tartani Unión belüli értékesítésének volumenét, tekintettel arra, hogy az Indonéziából származó behozatallal szemben vesztett piaci részesedéséből. Az uniós gazdasági ágazat ráadásul az Indonéziából származó dömpingelt behozatal árnyomása miatt árait sem tudta a nyersanyagköltségek növekedésével összhangban emelni, és így jelentős veszteségeket szenvedett el a vizsgálati időszak alatt. A Bizottság azt is figyelembe vette, hogy az uniós piacra való szabad belépés lehetőségével élő számos egyéb harmadik ország behozatalával is fel kell venni a versenyt. Mindezek alapján nem állt rendelkezésre elegendő bizonyíték, amely az uniós gazdasági ágazat állítólagos erőfölényét támasztotta volna alá, és az érvelést el kellett utasítani.
(146)
Egyes érdekelt felek emellett azt állították, hogy az Indonéziából származó behozatalnak nem lenne alternatívája, hiszen az egyéb harmadik országokból érkező behozatal árszínvonala túl magas.
(147)
Emlékeztetni kell arra, hogy az egyéb harmadik országokból érkező import a 2010/2011-es pénzügyi évben jelentős piaci részesedést ért el. A dömpingelt indonéziai behozatal nyomán jelentkező árnyomás a harmadik országokból származó importot is károsan érintette: mind értékesítési volumene, mind piaci részesedése tekintetében jelentős veszteségeket szenvedett el az indonéziai behozatallal szemben. Az Indonéziából származó nátrium-glutamát-behozatalra alkalmazandó vámok kivetése révén a többi harmadik ország - így például Brazília, Korea és Vietnam - számára lehetővé válik, hogy visszaszerezzék elveszített uniós piaci részesedésüket. Az árak tekintetében a dömpingellenes intézkedésekkel olyan egyenlő versenyfeltételeket kívánnak teremteni az Unióban, amelyek lehetővé teszik, hogy a behozatalok tisztességes árakon jelenjenek meg az EU-ban. A vizsgálat rámutatott, hogy a feldolgozó vagy kereskedelmi (downstream) ágazat helyzetére a vámok kivetése várhatóan nem fog jelentős hatást gyakorolni. Az alternatív beszerzési források hiányára vonatkozó állítást ezért elutasították.
6.7. Az uniós érdekre vonatkozó következtetés
(148)
A fentiek alapján a Bizottság megállapította, hogy nem álltak fenn olyan kényszerítő okok, amelyek alapján arra lehet következtetni, hogy az Indonéziából származó nátrium-glutamát-behozatalra vonatozó ideiglenes intézkedések bevezetése a vizsgálat e szakaszában nem szolgálja az Unió érdekét.
7. IDEIGLENES DÖMPINGELLENES INTÉZKEDÉSEK
(149)
A Bizottság dömpinggel, kárral, okozati összefüggéssel és az uniós érdekkel kapcsolatban levont következtetései alapján ideiglenes intézkedéseket kell bevezetni annak megakadályozása érdekében, hogy a dömpingelt behozatal további kárt okozzon az uniós gazdasági ágazatnak.
7.1. A kár megszüntetéséhez szükséges különbözet (kárkülönbözet)
(150)
Az intézkedések szintjének megállapításához a Bizottság először az uniós gazdasági ágazatot ért kár megszüntetéséhez szükséges vám összegét állapította meg.
(151)
A kár abban az esetben szűnne meg, ha az uniós gazdasági ágazat fedezni tudná termelési költségeit és a hasonló termék uniós piacon történő értékesítése révén olyan adózás előtti nyereségre tudna szert tenni, amelyet egy ilyen típusú iparág az ágazatban szokásos versenyfeltételek mellett, vagyis dömpingelt behozatal nélkül ésszerűen elérhet. Mivel a Bizottság megállapította, hogy a dömpingelt behozatal csak a figyelembe vett időszak harmadik évében kezdte éreztetni hatását, a haszonkulcs meghatározásához - dömpingelt import hiányában - az időszak első két éve szolgált alapul. A Bizottság a (89) preambulumbekezdésben foglaltak szerinti meghatározott súlyozott átlagos haszonkulcs alkalmazását tekintette megfelelőnek. Ennek alapján 5-15 % közötti haszonkulcs került megállapításra. A bizalmas információk védelme miatt ennél pontosabb haszonkulcsérték nem hozható nyilvánosságra. Mindezek alapján a Bizottság az így kiszámított haszonkulcs és az uniós gazdasági ágazat vizsgálati időszak alatti termelési költségének összeadásával meghatározta a hasonló termék uniós gazdasági ágazatnak kárt nem okozó árát. A Bizottság ezt követően az együttműködő indonéziai exportáló gyártóknak az áralákínálás kiszámításához megállapított súlyozott átlagos importára, valamint az uniós gazdasági ágazat által az uniós piacon a vizsgálati időszakban értékesített hasonló termék kárt nem okozó, súlyozott átlagos ára összehasonlításának alapján meghatározta a kár megszüntetéséhez szükséges szintet. Az ebből az összehasonlításból származó különbözetet a súlyozott átlagos CIF-importérték százalékában fejezték ki. A (154) preambulumbekezdés táblázata mind az 5 %-os, mind pedig a 15 %-os nyereséggel számított kárkülönbözetet feltünteti.
(152)
Miként az a (64) preambulumbekezdésben szerepel, az egyik exportáló gyártó állítása szerint az Unióba importált nátrium-glutamát, illetve az uniós gazdasági ágazat által előállított és uniós piacon értékesített nátrium-glutamát tisztasága eltérő lehet, és emiatt el kell végezni a szükséges kiigazítást. Az említett preambulumbekezdésben felsorakoztatott érvek alapján a kiigazítás nem indokolt, és ezt az állítást el kellett utasítani.
7.2. Ideiglenes intézkedések
(153)
Az Indonéziából származó nátrium-glutamát behozatalára ideiglenes dömpingellenes intézkedéseket kell bevezetni az alaprendelet 7. cikke (2) bekezdésében foglalt alacsonyabb vám szabályának megfelelően. A Bizottság elvégezte a kárkülönbözetek és a dömpingkülönbözetek összehasonlítását. A vámok összegét a dömping-, illetve kárkülönbözetek közül az alacsonyabb szintjén kell rögzíteni.
(154)
A fentiek alapján az ideiglenes dömpingellenes vámtételek a vámfizetés előtti, uniós határparitáson számított CIF-ár százalékában kifejezve a következők:
(%)
Ország
Vállalat
Dömpingkülönbözet
Kárkülönbözet
Ideiglenes dömpingellenes vám
Indonézia
PT. Cheil Jedang Indonesia
7,0
[24,6-39,8]
7,0
Indonézia
PT. Miwon Indonesia
13,3
[27,9-43,6]
13,3
Indonézia
Minden más vállalat
28,4
[31,4-47,0]
28,4
(155)
Az ebben a rendeletben meghatározott, egyes vállalatokra alkalmazandó egyedi dömpingellenes vámtételeket e vizsgálat eredményei alapján állapították meg. Ennek megfelelően a vámtételek az e vizsgálat során az e vállalatok tekintetében feltárt helyzetet tükrözik. E vámtételek kizárólag az érintett országból származó és a megnevezett jogi személyek által előállított érintett termékek behozatalára vonatkoznak. Az e rendelet rendelkező részében névvel és címmel külön nem említett vállalatok - köztük a konkrétan említett vállalatokkal kapcsolatban álló vállalatok - által gyártott importált érintett termékre a „minden más vállalatra” vonatkozó vámtétel alkalmazandó. Esetükben az egyedi dömpingellenes vámtételek egyike sem alkalmazandó.
(156)
Amennyiben egy vállalat módosítja a jogalany nevét, illetve új gyártási vagy értékesítési egységet hoz létre, kérelmezheti a szóban forgó egyedi dömpingellenes vámtételek alkalmazását. A kérelmet a Bizottsághoz (11) kell intézni. A kérelemnek tartalmaznia kell minden vonatkozó információt, ideértve a vállalatnak a gyártáshoz, belföldi és exportértékesítésekhez kapcsolódó olyan tevékenységeit érintő módosulásokat, amelyek például névváltozással vagy a gyártási és értékesítési egységekben bekövetkezett változással függenek össze. A Bizottság indokolt esetben frissíteni fogja az egyedi dömpingellenes vámokban részesülő vállalatok jegyzékét.
(157)
A vámtételek közötti jelentős különbségből adódó, az intézkedések megkerülésére vonatkozó kockázat lehető legkisebbre csökkentése érdekében az egyedi dömpingellenes vámok alkalmazásának biztosításához különleges intézkedésekre van szükség. A vállalatoknak, amelyekre egyedi dömpingellenes vámok vonatkoznak, a tagállamok vámhatóságai felé érvényes kereskedelmi számlát kell bemutatniuk. A számlának meg kell felelnie a mellékletben meghatározott követelményeknek. Amennyiben a behozatalt nem kíséri ilyen számla, akkor a „minden más vállalatra” megállapított dömpingellenes vámtétel alkalmazandó.
(158)
A dömpingellenes vámok megfelelő végrehajtása érdekében a „minden más vállalatra” megállapított dömpingellenes vám nemcsak a vizsgálatban nem együttműködő exportáló gyártókra alkalmazandó, hanem azokra a gyártókra is, amelyek a vizsgálati időszak alatt nem exportáltak az Unióba.
8. ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
(159)
A felelősségteljes ügyvitel érdekében a Bizottság fel fogja kérni az érdekelt feleket, hogy a megadott határidőn belül nyújtsák be írásbeli észrevételeiket és/vagy kérjék a Bizottság és/vagy a Kereskedelmi Főigazgatóság meghallgató tisztviselője előtti meghallgatásukat.
(160)
A vámok kivetése tekintetében az e rendelet alkalmazásában tett megállapítások ideiglenesek, és lehetséges, hogy ezeket a végleges intézkedések céljából újra meg kell vizsgálni,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
(1) Az Indonéziából származó és jelenleg az ex 2922 42 00 KN-kód alá besorolt (TARIC-kód: 2922420010) nátrium-glutamát behozatalára ideiglenes dömpingellenes vámot vetnek ki.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott, az alább felsorolt vállalatok által gyártott termékek vámfizetés előtti, nettó, uniós határparitáson számított árára alkalmazandó ideiglenes dömpingellenes vámtételek a következők:
Vállalat
Ideiglenes dömpingellenes vám
(%)
TARIC-kiegészítő kód
PT. Cheil Jedang Indonesia
7,0
B961
PT. Miwon Indonesia
13,3
B962
Minden más vállalat
28,4
B999
(3) A (2) bekezdésben felsorolt vállalatok esetében meghatározott egyedi vámtételek alkalmazásának feltétele, hogy a tagállamok vámhatóságainak olyan érvényes kereskedelmi számlát mutassanak be, amely megfelel a mellékletben meghatározott követelményeknek. Amennyiben ilyen számlát nem mutatnak be, úgy a „minden más vállalatra” érvényes vámtételt kell alkalmazni.
(4) Az (1) bekezdésben említett termék Európai Unión belüli szabad forgalomba bocsátásának feltétele az ideiglenes vám összegével megegyező vámbiztosíték nyújtása.
(5) Eltérő rendelkezés hiányában a vámokra vonatkozó hatályos rendelkezések alkalmazandók.
2. cikk
(1) Az érdekelt felek e rendelet hatálybalépésének időpontjától számított 25 napon belül:
a)
kérhetik azoknak a lényeges tényeknek és szempontoknak a nyilvánosságra hozatalát, amelyek alapján ezt a rendeletet elfogadták;
b)
írásban benyújthatják észrevételeiket a Bizottságnak; valamint
c)
kérhetik a Bizottság és/vagy a Kereskedelmi Főigazgatóság meghallgató tisztviselője előtti meghallgatásukat.
(2) Az 1225/2009/EK rendelet 21. cikkének (4) bekezdésében említett felek az e rendelet hatálybalépésének időpontjától számított 25 napon belül észrevételeket tehetnek az ideiglenes intézkedések alkalmazására vonatkozóan.
3. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.
Az 1. cikket hat hónapos időszakon át kell alkalmazni.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2014. augusztus 20-án.