EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 1382/2013
af 17. december 2013
om oprettelse af et program for retlige anliggender for perioden 2014 til 2020
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 81, stk. 1 og 2, artikel 82, stk. 1, og artikel 84,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (2),
efter den almindelige lovgivningsprocedure (3), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) giver hjemmel til at udvikle et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed, hvor personer kan færdes frit. Unionen kan i den forbindelse vedtage foranstaltninger med henblik på at udvikle det retslige samarbejde i civil- og strafferetlige spørgsmål og fremme og støtte medlemsstaternes tiltag på det kriminalitetsforebyggende område. I den videre udvikling af et europæisk område med retfærdighed bør der sikres respekt for grundlæggende rettigheder og for fælles principper, såsom principperne om ikkeforskelsbehandling, ligestilling mellem mænd og kvinder, effektiv adgang til domstolene for alle, retsstatsprincippet samt et velfungerende uafhængigt retssystem.
(2)
I Stockholmprogrammet (4) bekræftede Det Europæiske Råd på ny, at der lægges stor vægt på udviklingen af et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed, og fremhævede som en politisk prioritet, at der opnås et Europa for ret og retfærdighed. Finansiering blev udpeget som et af de vigtige redskaber, som kan sikre en vellykket gennemførelse af Stockholmprogrammets politiske prioriteter. De ambitiøse mål fastsat i traktaterne og i Stockholmprogrammet bør bl.a. nås ved oprettelse af et fleksibelt og effektivt program for retlige anliggender (”programmet”) for perioden 2014 til 2020, der bør gøre planlægning og gennemførelse lettere. De generelle og specifikke formål med programmet bør fortolkes i overensstemmelse med de relevante strategiske retningslinjer, Det Europæiske Råd har fastlagt.
(3)
Kommissionens meddelelse af 3. marts 2010 om Europa 2020-strategien fastlægger en strategi for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst. Der bør lægges særlig vægt på at udvikle et velfungerende område med retfærdighed, hvor de problemer, der kan opstå i forbindelse med retssager på tværs af grænserne og adgang til klage og domstolsprøvelse i grænseoverskridende anliggender, er udryddet, for at støtte de specifikke mål og flagskibsinitiativerne i Europa 2020-strategien og lette de mekanismer, der har til formål at fremme væksten.
(4)
I denne forordning forstås ved "dommere og andet personale" i retsvæsenet som dommere, anklagere og retsbetjente samt andre aktører med tilknytning til retsvæsenet, som f.eks. advokater, notarer, fogeder, tilsynsværger, forligsmænd og retstolke.
(5)
Juridisk uddannelse er afgørende for at opbygge gensidig tillid, og den forbedrer samarbejdet mellem de retslige myndigheder og retsvæsenets aktører i de forskellige medlemsstater. Uddannelse af dommere og anklagere bør ses som et vigtigt element i forbindelse med fremme af en ægte europæiske retskultur på baggrund af Kommissionens meddelelse af 13. september 2011 med titlen "Opbygning af tillid til retsvæsenet overalt i EU. Et nyt aspekt af uddannelsen af retsvæsenets aktører i EU", Rådets resolution om uddannelse af dommere, anklagere og andet personale i retsvæsenet i Den Europæiske Union (5), Rådets konklusioner af 27.-28. oktober 2011 om uddannelse af retsvæsenets aktører i EU og Europa-Parlamentets beslutning af 14. marts 2012 om uddannelse af retsvæsenets aktører.
(6)
Uddannelse af dommere og anklagere kan omfatte forskellige aktører, såsom de retlige, retslige og administrative myndigheder i medlemsstaterne, akademiske institutter, nationale organer med ansvar for juridisk uddannelse, uddannelsesorganisationer eller netværk på EU-plan eller netværk af retskoordinatorer for EU-ret. Organer og enheder, der forfølger et mål af generel europæisk interesse inden for uddannelse af retsvæsenets aktører som f.eks. Det Europæiske Netværk for Uddannelse af Dommere og Anklagere (EJTN), Det Europæiske Retsakademi (ERA), Det Europæiske Netværk af Domstolsadministrationer (ENCJ), Sammenslutningen af Statsråd og Forvaltningsdomstole i Den Europæiske Union (ACA-Europa), Netværket af Præsidenterne for Den Europæiske Unions Øverste Domstole (RPCSJUE) og Det Europæiske Institut for Offentlig Administration (EIPA) bør fortsat spille en rolle ved at fremme uddannelsesprogrammer med en ægte europæisk dimension for dommere og anklagere og andet personale i retsvæsenet og kan derfor tildeles tilstrækkelig finansiel støtte i overensstemmelse med de procedurer og kriterier, der er fastsat i de årlige arbejdsprogrammer, der vedtages af Kommissionen i henhold til denne forordning.
(7)
Unionen bør fremme uddannelsesaktiviteter vedrørende gennemførelse af EU-retten ved at betragte de honorarer, der udbetales af medlemsstaternes myndigheder til deltagende dommere og andet personale i retsvæsenet, som tilskudsberettigede omkostninger eller samfinansiering i form af naturalydelser i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 (6) ("finansforordningen")
(8)
Adgang til klage bør især omfatte adgang til domstolene, til alternative metoder til tvistbilæggelse og til indehavere af offentlige embeder, der ved lov pålægges at give parterne uafhængig og upartisk juridisk rådgivning.
(9)
I december 2012 vedtog Rådet EU's narkotikastrategi (2013-20) (7), der lægger op til en afbalanceret tilgang, der bygger på en samtidig reduktion af udbuddet af og efterspørgslen efter narkotika, idet Rådet anerkendte, at disse to faktorer er gensidigt forstærkende elementer i politikken vedrørende ulovlig narkotika. Denne strategi fastholder som et af sine centrale mål at bidrage til en målelig nedbringelse af efterspørgslen efter narkotika, af narkoafhængighed og af narkotikarelaterede sundhedsmæssige og sociale risici og skader. Mens programmet til forebyggelse af narkotikamisbrug og information af offentligheden, der blev oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 1150/2007/EF (8), havde hjemmel i et retsgrundlag om folkesundhed og dækkede disse aspekter, er programmet fastsat på et andet retsgrundlag og bør tilsigte yderligere udvikling af et europæisk område med retfærdighed baseret på gensidig anerkendelse og gensidig tillid, navnlig ved at fremme det retslige samarbejde. For at imødekomme behovet for forenkling og i overensstemmelse med hvert programs retsgrundlag kan Sundhed for Vækst-programmet således støtte foranstaltninger til at supplere medlemsstaternes tiltag for at nå målet med at reducere narkotikarelaterede helbredsskader, herunder gennem oplysning og forebyggelse.
(10)
Et andet vigtigt element i EU's narkotikastrategi (2013-2020) er en reduktion af udbuddet af narkotika. Mens instrumentet for finansiel støtte til politisamarbejde, forebyggelse og bekæmpelse af kriminalitet samt krisestyring som en del af Fonden for Intern Sikkerhed bør støtte tiltag, der sigter mod forebyggelse og bekæmpelse af narkotikahandel og andre former for kriminalitet, navnlig foranstaltninger, der er målrettet mod produktion, fremstilling, ekstraktion, salg, transport, import og eksport af ulovlig narkotika, herunder besiddelse og køb med henblik på at deltage i narkotikahandel, bør programmet dække de aspekter af narkotikapolitikken, som ikke er dækket af instrumentet for finansiel støtte til politisamarbejde, forebyggelse og bekæmpelse af kriminalitet samt krisestyring som en del af Fonden for Intern Sikkerhed eller af Sundhed for Vækst-programmet, og som er tæt forbundet med dets generelle mål.
(11)
Under alle omstændigheder bør den fortsatte finansiering af de prioriteter under 2007-2013-programperioden, som er blevet fastholdt som mål under EU's nye narkotikastrategi (2013-20) sikres, og derfor bør der være midler til rådighed fra Sundhed for Vækst-programmet, instrumentet for finansiel støtte til politisamarbejde, forebyggelse og bekæmpelse af kriminalitet samt krisestyring som en del af Fonden for Intern Sikkerhed og programmet i overensstemmelse med deres respektive prioriteter og retsgrundlag, idet overlapning i finansieringen skal undgås.
(12)
I overensstemmelse med artikel 3, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Union (TEU), artikel 24 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (”charteret”) og De Forenede Nationers konvention af 1989 om barnets rettigheder bør programmet støtte beskyttelsen af børns rettigheder, herunder retten til en retfærdig rettergang, til at forstå retshandlingerne, til respekt for privat- og familielivets fred og retten til integritet og værdighed. Programmet bør navnlig sigte mod at øge beskyttelsen af børn i retssystemerne og øge børns adgang til klage og domstolsprøvelse, og det bør fremme barnets rettigheder i gennemførelsen af alle dets aktiviteter.
(13)
I overensstemmelse med artikel 8 og 10 i TEUF bør programmet støtte, at hensynet til ligestilling mellem kvinder og mænd og målsætningerne om ikkeforskelsbehandling integreres i alle programmets aktiviteter. Der bør regelmæssigt foretages en kontrol og evaluering for at vurdere, hvordan ligestilling mellem kønnene og spørgsmål vedrørende ikkeforskelsbehandling behandles i programmets aktiviteter.
(14)
Erfaring med tiltag på EU-plan har vist, at hvis programmets mål skal opfyldes i praksis, kræver det en kombination af flere instrumenter, bl.a. retsakter, politiske initiativer og finansiering. Finansiering er et vigtigt redskab, som supplerer lovgivningsmæssige foranstaltninger.
(15)
Rådet understregede i sine konklusioner af 22. og 23. september 2011 om forbedring af effektiviteten af kommende EU-finansieringsprogrammer, der støtter retsligt samarbejde, at EU's finansieringsprogrammer spiller en betydningsfuld rolle for en effektiv gennemførelse af gældende EU-ret, og det gentog nødvendigheden af en mere gennemsigtig, smidig, sammenhængende og strømlinet adgang til disse programmer.
(16)
I Kommissionens meddelelse af 29. juni 2011 med titlen ”Et budget for Europa 2020” understreges behovet for rationalisering og forenkling af EU-finansieringen. Navnlig i lyset af den nuværende økonomiske krise er det af største betydning, at Unionens midler struktureres og forvaltes med yderste omhu. Der kan opnås en fornuftig forenkling og en effektiv forvaltning af finansieringen ved at nedbringe antallet af programmer og sørge for en rationalisering, forenkling og indbyrdes tilnærmelse af finansieringsregler og -procedurer.
(17)
For at imødekomme behovet for forenkling, effektiv forvaltning og nemmere adgang til finansiering bør programmet fortsætte og udvikle aktiviteter, der tidligere blev udført på grundlag af tre programmer oprettet ved Rådets afgørelse 2007/126/RIA (9), Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 1149/2007/EF (10), og afgørelse nr. 1150/2007/EF. Midtvejsevalueringerne af disse programmer omfatter henstillinger, der sigter mod at forbedre gennemførelsen af disse programmer. Ved gennemførelsen af programmet er det nødvendigt at tage højde for resultaterne af disse midtvejsevalueringer og resultaterne af de respektive efterfølgende evalueringer.
(18)
Kommissionens meddelelse af 19. oktober 2010 med titlen ”Gennemgang af EU's budget” og Kommissionens meddelelse af 29. juni 2011 med titlen ”Et budget for Europa 2020” understreger vigtigheden af at koncentrere finansieringen omkring tiltag med en klar EU-merværdi, dvs. hvor Unionens involvering kan give en merværdi i forhold til medlemsstaternes indsats alene. De aktioner, der er omfattet af denne forordning, bør bidrage til at skabe et europæisk område med retfærdighed ved at fremme princippet om gensidig anerkendelse, skabe gensidig tillid mellem medlemsstaterne, øge samarbejdet, herunder netværkssamarbejdet, over landegrænserne og opnå en rigtig, ensartet og konsekvent anvendelse af gældende EU-ret. Finansieringen af aktiviteter bør også bidrage til, at alle berørte parter får en reel og bedre indsigt i EU-retten og Unionens politik, og bør sikre, at der opnås et solidt analytisk grundlag til støtte for og udvikling af EU-ret og -politikker og derved bidrage til håndhævelse og korrekt gennemførelse heraf. Unionens involvering giver mulighed for, at disse aktioner kan udføres konsekvent overalt i Unionen, og sikrer stordriftsfordele. Unionen har endvidere bedre forudsætninger end medlemsstaterne for at tackle situationer over landegrænserne og for at skabe et europæisk forum for gensidig læring.
(19)
Når Kommissionen vælger aktioner, der skal finansieres under programmet, bør den vurdere forslagene i forhold til på forhånd udvalgte kriterier. Disse kriterier bør omfatte en vurdering af de foreslåede aktioners EU-merværdi. Nationale projekter og mindre projekter kan også vise sig at have EU-merværdi.
(20)
Organer og enheder, som har adgang til programmet, bør omfatte nationale, regionale og lokale myndigheder.
(21)
Denne forordning fastlægger en finansieringsramme for hele programmets varighed, som skal udgøre det primære referencebeløb, jf. punkt 17 i den interinstitutionelle aftale af 2. december 2013 mellem Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen om budgetdisciplin, om samarbejde på budgetområdet og om forsvarlig økonomisk forvaltning (11) for Europa-Parlamentet og Rådet under den årlige budgetprocedure.
(22)
For at sikre, at programmet er tilstrækkelig fleksibelt til i hele dets varighed at reagere på skiftende behov og hertil svarende politiske prioriteter bør beføjelsen til at vedtage retsakter delegeres til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 290 i TEUF for så vidt angår ændringer af procentsatserne i bilaget til denne forordning for hvert specifikt mål, der ville overstige disse procentsatser med mere end 5 procentpoint. Med henblik på at vurdere behovet for en sådan delegeret retsakt bør disse procentsatser beregnes på grundlag af finansieringsrammen for hele programmets varighed, og ikke på grundlag de årlige bevillinger. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau. Kommissionen bør i forbindelse med forberedelsen og udarbejdelsen af delegerede retsakter sørge for samtidig, rettidig og hensigtsmæssig fremsendelse af relevante dokumenter til Europa-Parlamentet og Rådet.
(23)
Denne forordning bør gennemføres i fuld overensstemmelse med finansforordningen. Navnlig med hensyn til støtteberettigelsesbetingelserne for momsudgifter, som betales af tilskudsmodtagerne, bør støtteberettigelse for momsudgifter ikke afhænge af tilskudsmodtagernes retlige status i forbindelse med aktiviteter, som kan gennemføres af private og offentlige organer og enheder i henhold til de samme juridiske betingelser. I betragtning af den særlige karakter af målene og aktiviteterne, som er omfattet af denne forordning, bør det i indkaldelser af forslag tydeliggøres, at for aktiviteter, der kan udføres af både offentlige og private organer og enheder, er ikkefradagsberettiget moms, som er betalt af offentlige organer og enheder, støtteberettiget, hvis den betales i forbindelse med gennemførelse af aktiviteter, som f.eks. uddannelse eller bevidsthedsgørelse, der ikke kan anses som udøvelse af offentlig myndighed. Denne forordning bør også gøre brug af de forenklingsredskaber, der er indført med finansforordningen. Kriterierne for udpegning af de aktioner, der skal støttes, bør sigte mod, at de tilgængelige finansielle midler tildeles aktioner, som har den største virkning i forhold til det pågældende politiske mål.
(24)
For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af denne forordning bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser med henblik på vedtagelsen af de årlige arbejdsprogrammer. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 (12).
(25)
De årlige arbejdsprogrammer vedtaget af Kommissionen i henhold til denne forordning bør sikre passende fordeling af midler mellem tilskud og offentlige indkøbsaftaler. Programmet bør først og fremmest bevilge midler til tilskud, men bør også opretholde tilstrækkelige midler til finansiering af indkøb. De årlige arbejdsprogrammer bør fastsætte den minimumsprocentdel af de årlige udgifter, der skal anvendes til tilskud, og procentsatsen bør være mindst 65 %. For at lette interessenternes projektplanlægning og samfinansiering bør Kommissionen fastsætte en klar tidsplan for indkaldelse af forslag, udvælgelse af projekter og afgørelser om tildeling.
(26)
Med henblik på at sikre en effektiv tildeling af midler fra Unionens almindelige budget bør der tilstræbes sammenhæng, komplementaritet og synergivirkninger mellem finansieringsprogrammer på politikområder med tæt tilknytning til hinanden, især mellem programmet og programmet for rettigheder, ligestilling og unionsborgerskab oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1381/2013 (13), instrumentet for finansiel støtte til politisamarbejde, forebyggelse og bekæmpelse af kriminalitet samt krisestyring som en del af Fonden for Intern Sikkerhed, Sundhed for Vækst-programmet, Erasmus+-programmet oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1288/2013 (14), Horisont 2020-rammeprogrammet oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1291/2013 (15) og instrumentet til førtiltrædelsesbistand (IPA II).
(27)
EU's finansielle interesser bør beskyttes ved hjælp af forholdsmæssige foranstaltninger under hele udgiftscyklussen, herunder ved forebyggelse, opdagelse og efterforskning af uregelmæssigheder, inddrivelse af midler, der er gået tabt, udbetalt uretmæssigt eller anvendt forkert, og efter omstændighederne med pålægning af administrative og finansielle sanktioner i overensstemmelse med finansforordningen.
(28)
Til gennemførelse af princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning bør denne forordning indeholde egnede instrumenter til at vurdere dens nytteværdi. Den bør således indeholde generelle og specifikke mål. For at måle, om de specifikke mål nås, bør der opstilles en række konkrete og kvantificerbare indikatorer, som bør gælde under hele programmets varighed. Kommissionen bør årligt forelægge Europa-Parlamentet og Rådet en kontrolrapport, der bl.a. bør baseres på indikatorerne i denne forordning, og som bør indeholde oplysninger om anvendelsen af de til rådighed stående midler.
(29)
Programmet bør gennemføres effektivt i overensstemmelse med forsvarlig økonomisk forvaltning, idet potentielle ansøgere også får mulighed for at deltage i programmet. For at støtte en effektiv adgang til programmet bør Kommissionen gøre sit bedste for at forenkle og harmonisere ansøgningsprocedurer og -dokumenter, administrative formaliteter og krav til den økonomiske forvaltning, fjerne administrative byrder og opfordre virksomheder i de medlemsstater, der er underrepræsenteret i programmet, til at indsende ansøgninger om tilskud. Kommissionen bør på et særligt websted offentliggøre oplysninger om programmet, dets mål, de forskellige indkaldelser af forslag og tidsplanerne herfor. Grundlæggende dokumenter og retningslinjer vedrørende indkaldelser af forslag bør være til rådighed på alle EU-institutionernes officielle sprog.
(30)
I overensstemmelse med artikel 180, stk. 1, litra l), i Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 1268/2012 (16) ("gennemførelsesbestemmelserne") bør tilskudsaftalerne fastlægge bestemmelser om synligheden af Unionens finansielle støtte, undtagen i behørigt begrundede tilfælde, hvor en sådan synlighed ikke er mulig eller hensigtsmæssig.
(31)
Kommissionen bør i overensstemmelse med artikel 35, stk. 2 og 3, i finansforordningen og artikel 21 i gennemførelsesbestemmelserne hertil på en hensigtsmæssig måde og rettidigt give adgang til oplysninger om modtagere og om den præcise art af og formålet med de foranstaltninger, der finansieres over Unionens almindelige budget. Disse oplysninger bør stilles til rådighed under behørig iagttagelse af kravene om fortrolighed og sikkerhed, især beskyttelse af personoplysninger.
(32)
Målet for denne forordning, nemlig at bidrage til den videre udvikling af et europæisk område med retfærdighed baseret på gensidig anerkendelse og gensidig tillid, navnlig ved at fremme det retslige samarbejde i civil- og strafferetlige spørgsmål, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan på grund af dens omfang og virkninger bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i TEU. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå dette mål.
(33)
I medfør af artikel 3 i protokol nr. 21 om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling for så vidt angår området med frihed, sikkerhed og retfærdighed, der er knyttet som bilag til TEU og til TEUF, har Irland meddelt, at det ønsker at deltage i vedtagelsen og anvendelsen af denne forordning.
(34)
I medfør af artikel 1 og 2 i protokol nr. 21 om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling for så vidt angår området med frihed, sikkerhed og retfærdighed, der er knyttet som bilag til TEU og til TEUF, og med forbehold af artikel 4 i samme protokol, deltager Det Forenede Kongerige ikke i vedtagelsen af denne forordning, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Det Forenede Kongerige.
(35)
I medfør af artikel 1 og 2 i protokol nr. 22 om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til TEU og til TEUF, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af denne forordning, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark.
(36)
For at sikre kontinuiteten af støtte til aktiviteter, der tidligere blev udført på grundlag af afgørelse 2007/126/RIA, afgørelse nr. 1149/2007/EF og afgørelse nr. 1150/2007/EF, bør denne forordning træde i kraft dagen efter offentliggørelsen -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Programmets oprettelse og varighed
1. Ved denne forordning oprettes et program for retlige anliggender ("programmet").
2. Programmet omfatter perioden fra den 1. januar 2014 til den 31. december 2020.
Artikel 2
EU-merværdi
1. Programmet finansierer aktioner med EU-merværdi, som bidrager til den videre udvikling af et europæisk område med retfærdighed. Med henblik herpå sikrer Kommissionen, at de aktioner, der udvælges til finansiering, har til formål at skabe resultater med en EU-merværdi.
2. EU-merværdien af aktioner, herunder mindre og nationale aktioner, vurderes i lyset af kriterier såsom deres bidrag til en konsekvent og sammenhængende gennemførelse af EU-retten, og et bredt offentligt kendskab til de rettigheder, der følger heraf, deres mulighed for at skabe gensidig tillid blandt medlemsstaterne og forbedre det grænseoverskridende samarbejde, deres tværnationale virkninger, deres bidrag til udarbejdelsen og formidlingen af bedste praksis eller deres mulighed for at skabe praktiske værktøjer og løsninger, der imødegår grænseoverskridende udfordringer eller udfordringer for hele EU.
Artikel 3
Generelt mål
Det generelle mål med programmet er at bidrage til at videreudvikle et europæisk område med retfærdighed baseret på gensidig anerkendelse og gensidig tillid, navnlig ved at fremme det retslige samarbejde i civil- og strafferetlige spørgsmål.
Artikel 4
Specifikke mål
1. Med henblik på at nå det generelle mål i artikel 3 har programmet følgende specifikke mål:
a)
at fremme og støtte det civil- og strafferetlige samarbejde
b)
at støtte og fremme uddannelse af dommere og anklagere, herunder uddannelse i juridisk terminologi, med henblik på at fremme en fælles retlig og retslig kultur
c)
at lette en effektiv adgang til retsvæsenet for alle, herunder at fremme og støtte rettigheder for personer, der er ofre for kriminalitet, idet retten til forsvar respekteres
d)
at støtte initiativer inden for narkotikapolitikken hvad angår det retslige samarbejde og forebyggelse af kriminalitet, som er tæt forbundet med det generelle mål i programmet, for så vidt de ikke er dækket af instrumentet for finansiel støtte til politisamarbejde, forebyggelse og bekæmpelse af kriminalitet samt krisestyring som en del af Fonden for Intern Sikkerhed eller af Sundhed for Vækst-programmet.
2. De specifikke mål for programmet forfølges navnlig gennem:
a)
forbedring af den offentlige bevidsthed om og kendskabet til EU-ret og EU-politik
b)
forbedring af kendskabet til EU-retten, herunder materielle og processuelle regler, til instrumenter til retsligt samarbejde og til Den Europæiske Unions Domstols relevante retspraksis såvel som til sammenlignende ret, med henblik på at sikre et effektivt retsligt samarbejde i civil- og strafferetlige anliggender
c)
støtte til en effektiv, samlet og ensartet gennemførelse og anvendelse af EU-instrumenter i medlemsstaterne samt overvågning og evaluering heraf
d)
fremme af grænseoverskridende samarbejde, forbedring af den gensidige viden om og forståelse af medlemsstaternes civil- og strafferet samt lov- og retssystemer og fremme af den gensidige tillid
e)
forbedring af kendskabet til og forståelsen af mulige hindringer, der kan have betydning for et velfungerende europæisk område med retfærdighed
f)
forbedring af retssystemernes effektivitet og indbyrdes samarbejde ved hjælp af informations- og kommunikationsteknologi, herunder systemers og applikationers grænseoverskridende interoperabilitet.
Artikel 5
Mainstreaming
Programmet søger ved implementeringen af alle dets aktioner at fremme ligestilling mellem mænd og kvinder og at fremme barnets rettigheder, herunder ved børnevenlig retspleje. Det overholder endvidere forbuddet mod forskelsbehandling af de grunde, der er opført på listen i artikel 21 i chartret i overensstemmelse med og inden for de grænser, der er fastsat i artikel 51 i chartret.
Artikel 6
Aktionstyper
1. Programmet finansierer bl.a. følgende aktionstyper:
a)
analyseaktiviteter, såsom indsamling af data og statistikker, udvikling af fælles metoder og, når det skønnes hensigtsmæssigt, af indikatorer eller benchmarks, undersøgelser, forskning, analyser og rundspørger; evalueringer, udarbejdelse og offentliggørelse af vejledninger, rapporter og uddannelsesmateriale, gruppediskussioner, seminarer, ekspertmøder og konferencer
b)
uddannelsesaktiviteter, såsom personaleudveksling, workshopper, seminarer, uddannelsesarrangementer for undervisere, herunder sprogundervisning i juridisk terminologi, og udviklingen af online-uddannelsesværktøjer eller andre uddannelsesmoduler for dommere og andet personale i retsvæsenet
c)
aktiviteter vedrørende gensidig læring, samarbejde, bevidstgørelse og formidling, såsom fastlæggelse af, hvad der er god praksis, og udvekslinger herom, innovative tilgange og erfaringer; tilrettelæggelse af peer review og gensidig læring, tilrettelæggelse af konferencer, seminarer, informationskampagner, herunder institutionel information om Unionens politiske prioriteter for så vidt de har tilknytning til programmets mål, indsamling og offentliggørelse af materiale med henblik på at formidle oplysninger om programmet og dets resultater, udvikling, drift og vedligeholdelse af ikt-systemer og -redskaber, herunder videreudvikling af e-justiceportalen som et redskab til at forbedre borgernes adgang til klage og domstolsprøvelse
d)
støtte til centrale aktører, hvis aktiviteter bidrager til gennemførelsen af programmets mål, såsom støtte til medlemsstaterne i forbindelse med gennemførelse af EU-retten og EU-politik, støtte til centrale europæiske aktører og netværk på europæisk plan, herunder inden for uddannelse af dommere og anklagere, og støtte til netværksaktiviteter på europæisk plan mellem specialiserede organer og enheder samt nationale, regionale og lokale myndigheder og ikkestatslige organisationer.
2. Det Europæiske Netværk for Uddannelse af Dommere og Anklagere modtager et driftstilskud til samfinansiering af omkostninger i forbindelse med det løbende arbejdsprogram.
Artikel 7
Deltagelse
1. Der er adgang til programmet for alle organer og enheder, som lovligt er etableret i
a)
medlemsstaterne
b)
de EFTA-lande, der er parter i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, jf. betingelserne i nævnte aftale
c)
kandidatlande, potentielle kandidater og lande, der tiltræder Unionen, i overensstemmelse med de generelle principper og de almindelige vilkår og bestemmelser for disse landes deltagelse i EU-programmer, der er fastsat i de respektive rammeaftaler og associeringsrådsafgørelser, eller lignende aftaler.
2. Profitorienterede organer og enheder har kun adgang til programmet sammen med nonprofitorganisationer eller offentlige organisationer.
3. Organer og enheder, som lovligt er etableret i andre tredjelande end dem, der deltager i programmet i overensstemmelse med stk. 1, litra b) og c), navnlig lande, som er omfattet af den europæiske naboskabspolitik, kan blive tilknyttet programmets aktioner for egen regning, såfremt det tjener aktionernes formål.
4. Kommissionen kan samarbejde med internationale organisationer i overensstemmelse med det relevante årlige arbejdsprogram. Adgang til programmet er åben for internationale organisationer, der er aktive på områder, der er omfattet af programmet, i overensstemmelse med finansforordningen og det relevante årlige arbejdsprogram.
Artikel 8
Budget
1. Finansieringsrammen for gennemførelsen af programmet udgør for perioden 2014-2020 377 604 000 EUR.
2. Finansielle tilskud fra programmet kan også anvendes til dækning af udgifter til forberedende aktiviteter og overvågnings-, kontrol-, revisions- og evalueringsaktiviteter, som er nødvendige i forbindelse med forvaltningen af programmet og vurderingen af, om dets mål er nået. Finansielle tilskud kan dække udgifter, der er forbundet med nødvendige undersøgelser, ekspertmøder, informations- og kommunikationstiltag, herunder institutionel kommunikation om Unionens politiske prioriteter, for så vidt, at de har tilknytning til denne forordnings generelle mål, samt udgifter, der er forbundet med informationsteknologi-netværk, navnlig informationsbehandling og -udveksling og andre udgifter til teknisk og administrativ bistand, der er nødvendig i forbindelse med Kommissionens forvaltning af programmet.
3. De årlige bevillinger godkendes af Europa-Parlamentet og Rådet inden for grænserne af den flerårige finansielle ramme fastsat i Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 1311/2013 (17).
4. Inden for programmets finansieringsramme tildeles beløbene for hvert specifikt mål i overensstemmelse med de i bilaget fastsatte procentsatser.
5. Kommissionen fraviger ikke de i finansieringsrammen tildelte procentsatser, jf. bilaget, med mere end 5 procentpoint for hvert specifikt mål. Skulle det vise sig nødvendigt at overskride denne grænse, tillægges Kommissionen i overensstemmelse med artikel 9 beføjelse til at vedtage delegerede retsakter om ændring af hver af procentsatserne i bilaget med mere end 5 procentpoint og op til 10 procentpoint.
Artikel 9
Udøvelse af de delegerede beføjelser
1. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter tillægges Kommissionen på de i denne artikel fastlagte betingelser.
2. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 8, stk. 5, tillægges Kommissionen i hele programmets løbetid.
3. Den i artikel 8, stk. 5, omhandlede delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet. En afgørelse om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse, til ophør. Den får virkning dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende eller på et senere tidspunkt, der angives i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af de delegerede retsakter, der allerede er i kraft.
4. Så snart Kommissionen vedtager en delegeret retsakt, giver den samtidigt Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom.
5. En delegeret retsakt vedtaget i henhold til artikel 8, stk. 5, træder kun i kraft, hvis hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har gjort indsigelse inden for en frist på to måneder fra meddelelsen af den pågældende retsakt til Europa-Parlamentet og Rådet, eller hvis Europa-Parlamentet og Rådet inden udløbet af denne frist begge har informeret Kommissionen om, at de ikke agter at gøre indsigelse. Fristen forlænges med to måneder på Europa-Parlamentets eller Rådets initiativ.
Artikel 10
Gennemførelsesforanstaltninger
1. Kommissionen gennemfører programmet i overensstemmelse med finansforordningen.
2. Til gennemførelse af programmet vedtager Kommissionen årlige arbejdsprogrammer i form af gennemførelsesretsakter. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 11, stk. 2.
3. Hvert af de årlige arbejdsprogrammer gennemfører programmets mål ved at fastlægge følgende:
a)
de aktioner, der skal gennemføres i overensstemmelse med de generelle og specifikke mål, der er fastsat i artikel 3 og artikel 4, stk. 1, herunder den vejledende tildeling af finansielle ressourcer
b)
de vigtigste støtteberettigelses-, udvælgelses- og tildelingskriterier, som skal anvendes ved udvælgelsen af de forslag, der modtager finansielle bidrag, i overensstemmelse med artikel 84 i finansforordningen og artikel 94 i gennemførelsesbestemmelserne hertil
c)
de minimumsprocentdele af de årlige udgifter, der skal anvendes til tilskud.
4. Der sikres en passende og retfærdig fordeling af finansiel støtte mellem forskellige områder, der er omfattet af denne forordning. Når Kommissionen træffer afgørelse om tildelingen af midler til disse områder i de årlige arbejdsprogrammer, skal den tage hensyn til behovet for at opretholde tilstrækkelige finansieringsniveauer til både civilret, strafferet og uddannelse af dommere og anklagere og initiativer på narkotikapolitikområdet inden for programmets anvendelsesområde.
5. Indkaldelser af forslag offentliggøres årligt.
6. For at fremme uddannelse af dommere og anklagere tages de omkostninger, der afholdes af medlemsstaternes myndigheder i forbindelse med dommeres og andet af retsvæsenets personales deltagelse i disse aktiviteter, i betragtning i overensstemmelse med finansforordningen ved tilvejebringelse af den tilsvarende finansiering.
Artikel 11
Udvalgsprocedure
1. Kommissionen bistås af et udvalg. Dette udvalg er et udvalg som omhandlet i forordning (EU) nr. 182/2011.
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 i forordning (EU) nr. 182/2011.
Artikel 12
Komplementaritet
1. Kommissionen sikrer i samarbejde med medlemsstaterne overordnet sammenhæng og komplementaritet og synergivirkninger med andre EU-instrumenter, herunder bl.a. programmet for rettigheder, ligebehandling og unionsborgerskab, instrumentet for finansiel støtte til politisamarbejde, forebyggelse og bekæmpelse af kriminalitet samt krisestyring som en del af Fonden for Intern Sikkerhed, Sundhed for Vækst-programmet, Erasmus+-programmet, Horisont 2020-rammeprogrammet og instrumentet til førtiltrædelsesbistand (IPA II).
2. Kommissionen sikrer også overordnet sammenhæng, komplementaritet og synergivirkninger med arbejdet i de EU-organer, EU-kontorer og EU-agenturer, der arbejder på områder, der er omfattet af programmets mål, som f.eks. Eurojust oprettet ved Rådets afgørelse 2002/187/RIA (18) og Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug (EMCDDA) oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1920/2006 (19).
3. Programmet kan dele ressourcer med andre EU-instrumenter, navnlig programmet for rettigheder, ligebehandling og unionsborgerskab, til gennemførelse af aktioner, der opfylder begge programmers mål. En aktion, der har fået tildelt midler fra programmet, kan også tildeles midler fra programmet for rettigheder, ligebehandling og unionsborgerskab, såfremt midlerne ikke dækker de samme udgiftsposter.
Artikel 13
Beskyttelse af Unionens finansielle interesser
1. Kommissionen træffer egnede foranstaltninger til at sikre, at Unionens finansielle interesser beskyttes, når der gennemføres aktioner, der finansieres i henhold til programmet; beskyttelsen skal sikres ved foranstaltninger til forebyggelse af svig, korruption og andre ulovlige aktiviteter, ved effektiv kontrol og, hvis der konstateres uregelmæssigheder, ved inddrivelse af de uretmæssigt udbetalte beløb samt efter omstændighederne ved administrative og finansielle sanktioner, der skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsens grovhed og have afskrækkende virkning.
2. Kommissionen eller dens befuldmægtigede og Revisionsretten har beføjelse til både gennem bilagskontrol og kontrol på stedet at kontrollere alle tilskudsmodtagere, kontrahenter og underkontrahenter, som har modtaget EU-midler i henhold til programmet.
3. Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) kan efter bestemmelserne og procedurerne i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 883/2013 (20) og i Rådets forordning (Euratom, EF) nr. 2185/96 (21) foretage undersøgelser, herunder kontrol og inspektion på stedet, for at klarlægge, om der er begået svig, korruption eller andre ulovlige aktiviteter, der berører Unionens finansielle interesser, i forbindelse med en aftale om tilskud, en afgørelse om ydelse af tilskud eller en kontrakt, der finansieres under programmet.
4. Med forbehold af stk. 1, 2 og 3 skal samarbejdsaftaler med tredjelande og med internationale organisationer, aftaler om tilskud, afgørelser om ydelse af tilskud og kontrakter som følge af gennemførelsen af programmet skal indeholde bestemmelser, der udtrykkeligt giver Kommissionen, Revisionsretten og OLAF beføjelse til at foretage kontrol og undersøgelser omhandlet i disse stykker i overensstemmelse med deres respektive beføjelser.
Artikel 14
Kontrol og evaluering
1. Kommissionen kontrollerer årligt programmet for at følge op på gennemførelsen af de aktioner, der udføres inden for rammerne af det, og på, om de specifikke mål i artikel 4 er nået. Kontrollen skal også gøre det muligt at vurdere, hvordan ligestilling af kønnene og spørgsmål vedrørende ikkeforskelsbehandling er blevet behandlet i programmets aktioner.
2. Kommissionen forelægger Europa-Parlamentet og Rådet:
a)
en årlig kontrolrapport baseret på indikatorerne i artikel 15, stk.2, og om anvendelsen af de til rådighed stående midler
b)
en midtvejsrapport senest den 30. juni 2018
c)
en efterfølgende evalueringsrapport senest den 31. december 2021.
3. Midtvejsevalueringen skal indeholde en vurdering af, om programmets mål er nået, og af ressourceudnyttelsens effektivitet og programmets EU-merværdi med henblik på at afgøre, om finansieringen på områder, der er dækket af programmet, bør videreføres, ændres eller indstilles efter 2020. I rapporten tages der også stilling til, om der er grundlag for at forenkle programmet, og til dets interne og eksterne sammenhæng og til, om alle målene og aktionerne stadig er relevante. Der tages hensyn til resultaterne af de efterfølgende evalueringer af de tidligere programmer for 2007-2013 oprettet ved de i artikel 16 nævnte afgørelser.
4. Den efterfølgende evalueringsrapport indeholder en vurdering af programmets indvirkning på lang sigt og holdbarheden af programmets virkninger med henblik på at indgå i en afgørelse om et senere program.
5. Evalueringerne skal også vurdere, hvordan ligestilling af kønnene og spørgsmål vedrørende ikkeforskelsbehandling er blevet behandlet i programmets aktioner.
Artikel 15
Indikatorer
1. I overensstemmelse med artikel 14 danner indikatorerne i nærværende artikels stk. 2 grundlag for kontrol og evaluering af, i hvilket omfang hvert af programmets specifikke mål i artikel 4 er nået gennem de aktioner, der er omhandlet i artikel 6. De måles op mod foruddefinerede basisscenarier, der afspejler situationen, inden gennemførelsen. Indikatorerne opdeles bl.a. efter køn, alder og handicap, hvis det er relevant.
2. Indikatorerne nævnt i stk. 1 omfatter bl.a. følgende:
a)
antal og procentdel af personer i en målgruppe, som de bevidstgørelsesaktiviteter, der finansieres af programmet, er nået ud til
b)
antal og procentdel af dommere, anklagere og andet personale i retsvæsenet i målgruppen, der har deltaget i uddannelsesaktiviteter, personaleudveksling, studieture, workshopper og seminarer, der er blevet finansieret af programmet
c)
forbedring af kendskabet til EU-ret og -politikker i de grupper, der deltager i aktioner, der finansieres af programmet, sammenlignet med hele målgruppen
d)
antal sager, aktiviteter med grænseoverskridende samarbejde og resultater heraf, herunder ved brug af it-redskaber og -procedurer iværksat på EU-niveau
e)
deltagernes vurdering af de aktiviteter, de deltog i, og til deres (forventede) holdbarhed
f)
den geografiske dækning af de aktiviteter, der finansieres af programmet.
3. Ud over indikatorerne i stk. 2 indeholder midtvejsrapporten og den efterfølgende evalueringsrapport om programmet bl.a. en vurdering af:
a)
programmets konstaterede virkning på adgangen til klage og domstolsprøvelse baseret på kvalitative og kvantitative data, der er indsamlet på EU-plan
b)
antallet og kvaliteten af instrumenter og redskaber, der er udviklet gennem aktioner, der finansieres af programmet
c)
programmets EU-merværdi, herunder evaluering af programmets aktiviteter i lyset af lignende initiativer, der er blevet udarbejdet på nationalt eller europæisk plan uden støtte fra EU-midler, og deres (forventede) resultater, og fordele og/eller ulemper ved EU-finansiering sammenlignet med national finansiering af den pågældende type aktivitet
d)
finansieringsniveau i forhold til de opnåede virkninger (effektivitet)
e)
mulige administrative, organisatoriske og/eller strukturelle hindringer for en mere effektiv gennemførelse af programmet (plads til forenkling).
Artikel 16
Overgangsforanstaltninger
På aktioner, der indledes på grundlag af afgørelse 2007/126/RIA, afgørelse nr. 1149/2007/EF, eller afgørelse nr. 1150/2007/EF, finder bestemmelserne i disse afgørelser fortsat anvendelse, indtil aktionerne er tilendebragt. For så vidt angår disse aktioner betragtes henvisninger til udvalgene i artikel 9 i afgørelse 2007/126/RIA, artikel 10 og 11 i afgørelse nr. 1149/2007/EF og i artikel 11 i afgørelse nr. 1150/2007/EF som henvisninger til udvalget i artikel 10, stk. 1, i nærværende forordning.
Artikel 17
Ikrafttrædelse
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i medlemsstaterne i overensstemmelse med traktaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 17. december 2013.
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 1382/2013/EU RENDELETE
(2013. december 17.)
a 2014 és 2020 közötti időszakra vonatkozó Jogérvényesülés program létrehozásáról
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 81. cikke (1) és (2) bekezdésére, 82. cikke (1) bekezdésére, valamint 84. cikkére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
a jogalkotási aktus tervezete nemzeti parlamenteknek való megküldését követően,
tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (1),
tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére (2),
rendes jogalkotási eljárás keretében (3),
mivel:
(1)
Az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) előírja a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség létrehozását, amelyen belül a személyek szabadon mozoghatnak. Ezért az Unió intézkedéseket fogadhat el a polgári és büntetőügyekben folytatott igazságügyi együttműködés kialakítása céljából, valamint a bűnmegelőzés terén tett tagállami intézkedések előmozdítása és támogatása érdekében. Az európai igazságszolgáltatási térség továbbfejlesztése során biztosítani kell az alapvető jogok és közös alapelvek, mint például a megkülönböztetés tilalma, a nemek közötti egyenlőség, az,igazságszolgáltatáshoz való tényleges hozzáférés mindenki számára, a jogállamiság és a jól működő, független igazságszolgáltatási rendszer tiszteletben tartását.
(2)
A Stockholmi Programban (4) az Európai Tanács megerősítette, hogy prioritás a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség kialakítása, továbbá politikai prioritásként határozta meg a jog és a jogérvényesülés Európájának megvalósítását. A finanszírozást a Stockholmi Program politikai prioritásainak sikeres végrehajtását szolgáló fontos eszközök egyikeként határozták meg. A Szerződésekben és a Stockholmi Programban kitűzött nagyra törő célokat többek között egy, a 2014 és 2020 közötti időszakra vonatkozó, rugalmas és hatékony jogérvényesülési program (a továbbiakban: a program) létrehozásával kell megvalósítani, amelynek elő kell segítenie a tervezést és a végrehajtást. A program általános és konkrét célkitűzéseit az Európai Tanács által meghatározott, vonatkozó stratégiai iránymutatásokkal összhangban kell értelmezni.
(3)
Az Európa 2020 stratégiáról szóló, 2010. március 3-i bizottsági közlemény meghatározza az intelligens, fenntartható és inkluzív növekedés stratégiáját. Az Európa 2020 stratégián belüli konkrét célkitűzések és kiemelt kezdeményezések támogatásának alapelemeként, illetve a növekedés előmozdítását célzó mechanizmusok megkönnyítésére olyan, jól működő igazságszolgáltatási térséget kell kialakítani, amelyben elhárulnak a határokon átnyúló bírósági eljárások, valamint a határokon átnyúló helyzetekben az igazságszolgáltatáshoz való hozzáférés akadályai.
(4)
E rendelet alkalmazásában a „bírák, ügyészek és igazságügyi alkalmazottak” kifejezésnek az alábbiakat kell jelentenie: bírák, ügyészek és bírósági alkalmazottak, továbbá az igazságszolgáltatás területén dolgozó egyéb jogi szakemberek, például ügyvédek, közjegyzők, bírósági végrehajtók, pártfogó felügyelők, jogi közvetítők és bírósági tolmácsok.
(5)
Az igazságügyi képzés központi szerepet játszik a különböző tagállamok igazságügyi hatóságai és jogi szakemberei közötti kölcsönös bizalom kialakításában, és javítja a közöttük megvalósuló együttműködést. Az igazságügyi képzést a 2011. szeptember 13-i, "Az uniós jogérvényesülésbe vetett bizalom kiépítése - Az európai igazságügyi képzés új dimenziója" című bizottsági közleménnyel, a bírák, ügyészek és igazságügyi alkalmazottak Európai Unión belüli képzéséről szóló tanácsi állásfoglalással (5), az európai igazságügyi képzésről szóló, 2011. október 27-28-i tanácsi következtetésekkel, valamint az igazságügyi képzésről szóló, 2012. március 14-i európai parlamenti állásfoglalással összefüggésben a valódi európai igazságügyi kultúra előmozdításának alapvető fontosságú elemeként kell kezelni.
(6)
Az igazságügyi képzésben különféle szereplők lehetnek érintettek, így például a tagállamok jogi, igazságügyi és közigazgatási hatóságai, a tudományos intézmények, az igazságügyi képzésért felelős nemzeti szervek, az európai szintű képzési szervezetek vagy hálózatok, illetve az uniós jogra szakosodott bírósági koordinátorok hálózatai. A bírák és ügyészek képzése területén valamilyen általános európai érdekű cél elérésére törekvő szerveknek és szervezeteknek - ilyen például az Európai Igazságügyi Képzési Hálózat (EJTN), az Európai Jogi Akadémia (ERA), az Igazságszolgáltatási Tanácsok Európai Hálózata (ENCJ), az Európai Unió Államtanácsainak és Legfelső Közigazgatási Bíróságainak Szövetsége (ACA-Europe), az Európai Unió Legfelsőbb Bíróságai Elnökeinek Hálózata (RPCSJUE) és az Európai Közigazgatási Intézet (EIPA) - továbbra is szerepet kell játszaniuk a bíráknak, ügyészeknek és igazságügyi alkalmazottaknak szóló, valóban európai vonatkozású képzési programok előmozdításában, és ennélfogva a Bizottság által e rendelet alapján elfogadott éves munkaprogramokban meghatározott eljárásokkal és kritériumokkal összhangban megfelelő pénzügyi támogatás nyújtható számukra.
(7)
Az Uniónak meg kell könnyítenie az uniós jog végrehajtásával kapcsolatos képzési tevékenységeket azáltal, hogy az ebben részt vevő bírák, ügyészek és igazságügyi alkalmazottak számára a tagállami hatóságok részéről fizetendő illetményeket a 966/2012/EU, Euratom európai parlamenti és tanácsi rendelettel (6) (a továbbiakban: a költségvetési rendelet) összhangban elszámolható költségnek tekinti vagy természetben társfinanszírozza.
(8)
Az igazságszolgáltatáshoz való hozzáférésnek magában kell foglalnia különösen a bírósághoz fordulás lehetőségét, a jogviták rendezésére szolgáló alternatív módszerek igénybevételének a lehetőségét, valamint az olyan köztisztviselők szolgálatai igénybevételének a lehetőségét, akiket jogszabály kötelez arra, hogy a feleknek független és pártatlan jogi tanácsadást nyújtsanak.
(9)
A Tanács 2012 decemberében jóváhagyta a 2013-2020-as időszakra szóló, kábítószer elleni uniós stratégiát (7), amelynek célja, hogy olyan kiegyensúlyozott megközelítést alkalmazzon, amely a kábítószer-kereslet és a kábítószer-kínálat egyidejű csökkentésén alapul, felismerve azt, hogy a kábítószer-kereslet és a kábítószer-kínálat csökkentése kölcsönösen erősíti a tiltott kábítószerek elleni politika elemeit is. E stratégiának továbbra is az az egyik fő célkitűzése, hogy hozzájáruljon a kábítószer-kereslet, a kábítószer-függőség, valamint a kábítószer-használattal kapcsolatos egészségi és társadalmi kockázatok és károk mérhető csökkentéséhez. Míg az 1150/2007/EK európai parlamenti és tanácsi határozattal (8) létrehozott „Drogprevenció és felvilágosítás” program közegészségügyi jogalapra épült, és annak vonatkozásaira terjedt ki, a program más jogalapra épül, és annak - különösen az igazságügyi együttműködés előmozdítása révén - a kölcsönös elismerésen és kölcsönös bizalmon alapuló európai igazságszolgáltatási térség továbbfejlesztésére kell irányulnia. Ennélfogva - az egyszerűsítés igényének eleget téve és az egyes programok jogalapjával összhangban - az Egészségügy a növekedésért program támogathat a kábítószer-használattal kapcsolatos egészségkárosodás csökkentése célkitűzésének megvalósítására irányuló tagállami fellépéseket kiegészítő intézkedéseket, beleértve a tájékoztatás nyújtását és a megelőzést is.
(10)
A 2013-2020-as időszakra szóló, kábítószer elleni uniós stratégia másik fontos eleme a kábítószer-kínálat csökkentése. Míg a Belső Biztonsági Alap részét képező, a rendőrségi együttműködés, a bűnmegelőzés és a bűnözés elleni küzdelem, valamint a válságkezelés pénzügyi támogatására szolgáló eszköznek azokat az intézkedéseket kell támogatnia, amelyek a kábítószer-kereskedelem és az egyéb típusú bűncselekmények megelőzésére és az azok elleni küzdelemre irányulnak, így különösen a tiltott kábítószerek gyártásával, előállításával, kivonásával, értékesítésével, szállításával, behozatalával és kivitelével - köztük a kábítószer-kereskedelmi tevékenység folytatásának céljával történő birtoklással és vásárlással - kapcsolatos intézkedéseket, a programnak a kábítószer elleni politika azon vonatkozásait kell lefednie, amelyekre nem terjed ki a Belső Biztonsági Alap részét képező, a rendőrségi együttműködés, a bűnmegelőzés és a bűnözés elleni küzdelem, valamint a válságkezelés pénzügyi támogatására szolgáló eszköz és az Egészségügy a növekedésért program, továbbá amelyek szorosan kapcsolódnak a program általános célkitűzéséhez.
(11)
A 2007-2013-as programozási időszak azon prioritásai finanszírozásának folytonosságát, amelyeket a 2013-2020-as időszakra szóló, kábítószer elleni új uniós stratégia célkitűzéseiként fenntartottak, mindenképpen biztosítani kell, és ezért pénzeszközöket kell rendelkezésre bocsátani az Egészségügy a növekedésért program, a Belső Biztonsági Alap részét képező, a rendőrségi együttműködés, a bűnmegelőzés és a bűnözés elleni küzdelem, valamint a válságkezelés pénzügyi támogatására szolgáló eszköz és a program keretében a vonatkozó prioritásaikkal és jogalapjaikkal összhangban, kerülve ugyanakkor a párhuzamos finanszírozást.
(12)
Az Európai Unióról szóló szerződés (EUSZ) 3. cikkének (3) bekezdése, az Európai Unió Alapjogi Chartájának (a továbbiakban: Charta) 24. cikke és a gyermek jogairól szóló 1989. évi ENSZ-egyezmény értelmében a programnak támogatnia kell a gyermekek jogainak védelmét, ideértve a tisztességes eljáráshoz való jogot, az eljárás megértéséhez való jogot, a magán- és a családi élet tiszteletben tartásához való jogot, valamint a személyi sérthetetlenséghez és az emberi méltósághoz való jogot. A programnak különösen arra kell irányulnia, hogy a gyermekek az igazságszolgáltatási rendszeren belül nagyobb védelmet élvezzenek és nagyobb mértékben férhessenek hozzá az igazságszolgáltatáshoz, továbbá a benne foglalt intézkedések végrehajtása során előtérbe kell helyeznie a gyermek jogainak előmozdítását.
(13)
Az EUMSZ 8. és 10. cikke alapján a programnak valamennyi tevékenységében támogatnia kell a nemek közötti egyenlőséggel és a megkülönböztetés tilalmával kapcsolatos célkitűzések érvényesítését. Rendszeres monitoringra és értékelésre van szükség annak felmérése céljából, hogy milyen módon foglalkoznak a nemek közötti egyenlőségnek és a megkülönböztetés tilalmának a kérdésével a program tevékenységei során.
(14)
Az uniós szintű intézkedések tapasztalatai azt mutatják, hogy a program célkitűzéseinek gyakorlati megvalósításához az eszközöket - így a jogi aktusokat, a szakpolitikai kezdeményezéseket és a finanszírozást - együttesen kell alkalmazni. A finanszírozás a jogalkotási intézkedések kiegészítésének fontos eszköze.
(15)
Az igazságügyi együttműködést támogató jövőbeli uniós pénzügyi programok hatékonyságának javításáról szóló, 2011. szeptember 22-23-i következtetéseiben a Tanács hangsúlyozta, hogy az uniós finanszírozási programok fontos szerepet játszanak az uniós vívmányok hatékony végrehajtásában, és újólag megerősítette, hogy átláthatóbb, rugalmasabb, koherensebb és egyszerűbb hozzáférést kell biztosítani ezekhez a programokhoz.
(16)
Az „Európa 2020 stratégia költségvetése” című, 2011. június 29-i bizottsági közlemény hangsúlyozza, hogy ésszerűsíteni és egyszerűsíteni kell az uniós finanszírozást. Különösen a jelenlegi gazdasági válságra tekintettel rendkívül fontos az uniós pénzeszközök lehető legésszerűbb strukturálása és igazgatása. A finanszírozás jelentős egyszerűsítése és hatékony igazgatása a programok számának csökkentése, valamint a finanszírozási szabályok és eljárások ésszerűsítése, egyszerűsítése és összehangolása révén valósítható meg.
(17)
A finanszírozás egyszerűsítése, hatékony igazgatása és könnyebb igénybevétele iránti igény kielégítése során a programnak folytatnia és fejlesztenie kell a 2007/126/IB tanácsi határozattal (9), az 1149/2007/EK európai parlamenti és tanácsi határozattal (10), és az 1150/2007/EK határozattal létrehozott programok alapján korábban végzett tevékenységeket. E programok félidős értékelései az e programok végrehajtásának javítását célzó ajánlásokat foglalnak magukban. A program végrehajtása során figyelembe kell venni az említett félidős értékelések megállapításait és a vonatkozó utólagos értékelések megállapításait.
(18)
„Az uniós költségvetés felülvizsgálata” című, 2010. október 19-i és az „Európa 2020 költségvetése” című, 2011. június 29-i bizottsági közlemény hangsúlyozza annak fontosságát, hogy a finanszírozást egyértelmű európai hozzáadott értékkel rendelkező tevékenységekre kell összpontosítani, vagyis azokra az esetekre, amikor az uniós fellépés hozzáadott értéket biztosíthat ahhoz képest, mint ha a tagállamok egyedül lépnének fel. Az e rendelet hatálya alá tartozó intézkedéseknek hozzá kell járulniuk az európai igazságszolgáltatási térség létrehozatalához a kölcsönös elismerés elvének előmozdításával, a tagállamok közötti kölcsönös bizalom megteremtésével, a határokon átnyúló együttműködés és hálózatépítés fokozásával, valamint az uniós jog helyes, koherens és következetes alkalmazásával. A finanszírozási tevékenységeknek ahhoz is hozzá kell járulniuk, hogy valamennyi érintett ténylegesen és alaposabban megismerje az uniós jogot és szakpolitikákat, valamint szilárd analitikai alapot kell biztosítaniuk az uniós jog és szakpolitikák támogatásához és kidolgozásához, ily módon hozzájárulva azok érvényesítéséhez és megfelelő végrehajtásához. Az uniós beavatkozás lehetővé teszi, hogy az említett intézkedéseket Unió-szerte következetesen, és a méretgazdaságosság kihasználásával hajtsák végre. Ezenfelül az Unió a tagállamokhoz képest kedvezőbb helyzetben van a határokon átnyúló helyzetek kezeléséhez, és ahhoz, hogy európai fórumot biztosítson az egymástól való tanuláshoz.
(19)
Az e program alapján finanszírozandó intézkedések kiválasztásakor a Bizottságnak előre meghatározott kritériumok alapján kell értékelnie a javaslatokat. E kritériumok közé kell tartoznia a javasolt intézkedések európai hozzáadott értéke felmérésének. A nemzeti projektek és a kis volumenű projektek is rendelkezhetnek európai hozzáadott értékkel.
(20)
A programhoz a nemzeti, regionális és helyi hatóságoknak is hozzáféréssel kell rendelkezniük.
(21)
Ez a rendelet pénzügyi keretösszeget állapít meg a program teljes időtartamára vonatkozóan, amely az éves költségvetési eljárás során elsődleges referenciaösszeget jelent az Európai Parlament és a Tanács számára a költségvetési fegyelemről, a költségvetési ügyekben való együttműködésről és a hatékony és eredményes pénzgazdálkodásról szóló, az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság közötti, 2013. december 2-i intézményközi megállapodás (11) 17. pontja értelmében.
(22)
Annak biztosítása érdekében, hogy a program az időtartama alatt kellő rugalmassággal igazodjon a változó igényekhez és az azoknak megfelelő szakpolitikai prioritásokhoz, a Bizottságnak felhatalmazást kell kapnia arra, hogy az EUMSZ 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el az e rendelet mellékletében meghatározott százalékoknak azon konkrét célkitűzések tekintetében történő módosítására vonatkozóan, amelyek több mint öt százalékponttal meghaladják ezeket a százalékokat. Az ilyen felhatalmazáson alapuló jogi aktus szükségességének megállapításakor ezen százalékos arányokat a program teljes időtartamára vonatkozó pénzügyi kerete, és nem az éves előirányzatok alapján kell kiszámítani. Különösen fontos, hogy a Bizottság az előkészítő munka során megfelelő konzultációkat folytasson, többek között szakértői szinten is. A felhatalmazáson alapuló jogi aktus elkészítésekor és szövegezésekor a Bizottságnak gondoskodnia kell a vonatkozó dokumentumoknak az Európai Parlament és a Tanács részére történő egyidejű, időben történő és megfelelő továbbításáról.
(23)
E rendeletet a költségvetési rendelettel teljes összhangban kell végrehajtani. A hozzáadottérték-adó (héa) elszámolhatósága - különösen a vissza nem térítendő támogatások kedvezményezettjei által fizetett héa elszámolhatósági feltételeire tekintettel - nem függhet a kedvezményezett jogállásától azon tevékenységek esetében, amelyeket magán- és közjogi szervek és szervezetek azonos jogi feltételek mellett végezhetnek. Figyelembe véve az e rendelet szerinti célkitűzések és tevékenységek sajátos jellegét, egyértelművé kell tenni a pályázati felhívásokban, hogy a magán- és közjogi szervek és szervezetek által is végezhető tevékenységek esetében a közjogi szervek és szervezetek részéről felmerült, le nem vonható héa elszámolható, amennyiben azt olyan tevékenységek - például képzés vagy tájékoztató kampány - végrehajtására vonatkozóan fizették meg, amelyeket nem lehet a hatósági jogkör gyakorlásának tekinteni. E rendeletnek a költségvetési rendelet által bevezetett egyszerűsítési eszközöket is fel kell használnia. Ezenfelül a támogatandó intézkedések meghatározására vonatkozó kritériumoknak arra kell irányulniuk, hogy a rendelkezésre álló pénzügyi forrásokat azokra az intézkedésekre különítsék el, amelyek a legnagyobb hatást fejtik ki az elérni kívánt szakpolitikai célkitűzés tekintetében.
(24)
Ezen rendelet végrehajtása egységes feltételeinek biztosítása érdekében a Bizottságra végrehajtási hatásköröket kell ruházni az éves munkaprogramok elfogadására vonatkozóan. Ezeket a hatásköröket a 182/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek (12) megfelelően kell gyakorolni.
(25)
A Bizottság által e rendelet alapján elfogadott éves munkaprogramoknak biztosítaniuk kell a pénzeszközöknek a vissza nem térítendő támogatások és a közbeszerzési szerződések közötti megfelelő elosztását. A programnak elsősorban a vissza nem térítendő támogatásokhoz kell pénzeszközöket elkülönítenie, ugyanakkor kellő szintű finanszírozást kell fenntartania a közbeszerzésekre is. Az éves munkaprogramban meg kell határozni az éves kiadások vissza nem térítendő támogatásra elkülönítendő minimális százalékát, amely 65 %-nál nem lehet kevesebb. A Bizottságnak egyértelmű ütemtervet kell meghatároznia a pályázati felhívásokra, a projektek kiválasztására és a támogatások odaítéléséről szóló döntésekre vonatkozóan annak érdekében, hogy ezzel az érdekelt felek számára megkönnyítsék a projektek tervezését és a társfinanszírozást.
(26)
Az Unió általános költségvetéséből származó pénzeszközök hatékony elosztása érdekében következetességre, a kiegészítő jelleg elérésére és szinergiákra kell törekedni az egymáshoz szorosan kapcsolódó szakpolitikai területeket támogató finanszírozási programok között, különösen a program, valamint az 1381/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelettel (13) létrehozott Jogok, egyenlőség és polgárság program, a Belső Biztonsági Alap részét képező, a rendőrségi együttműködés, a bűnmegelőzés és a bűnözés elleni küzdelem, valamint a válságkezelés pénzügyi támogatására szolgáló eszköz, az Egészségügy a növekedésért program, az 1288/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelettel (14) létrehozott Erasmus+ program, az 1291/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelettel (15) létrehozott Horizont 2020 keretprogram és az előcsatlakozási támogatási eszköz között.
(27)
Az Unió pénzügyi érdekeit arányos intézkedések révén a teljes kiadási ciklusra kiterjedően védeni kell, ideértve a szabálytalanságok megelőzését, feltárását és kivizsgálását, az eltűnt, a jogtalanul kifizetett és a szabálytalanul felhasznált pénzeszközök visszafizettetését, valamint szükség esetén közigazgatási és pénzügyi szankcióknak a költségvetési rendelettel összhangban való kiszabását.
(28)
A hatékony és eredményes pénzgazdálkodás elvének érvényesítése érdekében e rendeletben megfelelő eszközöket kell előírni e rendelet eredményességének értékeléséhez. E célból e rendeletnek általános és konkrét célkitűzéseket kell meghatároznia. Az említett konkrét célkitűzések megvalósításának felmérése érdekében olyan konkrét és számszerűsíthető mutatókat kell megállapítani, amelyek a program teljes időtartama alatt érvényben maradnak. A Bizottságnak évente monitoring-jelentést kell benyújtania az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak, amelynek többek között az e rendeletben meghatározott mutatókon kell alapulnia, és tájékoztatást kell nyújtania a rendelkezésre álló pénzeszközök felhasználásáról.
(29)
A programot a hatékony és eredményes pénzgazdálkodás elvét tiszteletben tartva hatékony módon kell végrehajtani, lehetővé téve ugyanakkor, hogy a potenciális pályázók ténylegesen hozzáférhessenek a programhoz. A programhoz való tényleges hozzáférés támogatása érdekében a Bizottságnak minden tőle telhetőt meg kell tennie annak érdekében, hogy egyszerűsítse és összehangolja a pályázati eljárásokat és dokumentumokat, továbbá az adminisztratív formaságokat és a pénzgazdálkodási követelményeket, hogy megszüntesse az adminisztratív terheket, és hogy ösztönözze a vissza nem térítendő támogatás iránti pályázatok olyan tagállambeli szervezetek általi benyújtását, amelyek alulreprezentáltak a programban. A Bizottságnak külön weboldalon kell közzétennie a programmal kapcsolatos információkat, annak célkitűzéseit, a különböző pályázati felhívásokat és azok ütemezését. A pályázati felhívásokhoz kapcsolódó alapvető dokumentumokat és iránymutatásokat az Unió intézményeinek valamennyi hivatalos nyelvén rendelkezésre kell bocsátani.
(30)
Az 1268/2012/EU felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet (16) (a továbbiakban: az alkalmazási szabályok) 180. cikke (1) bekezdésének l) pontjával összhangban a vissza nem térítendő támogatásra vonatkozó megállapodásnak tartalmaznia kell az uniós pénzügyi támogatás átláthatóságára vonatkozó rendelkezéseket, kivéve azon kellően indokolt esetekben, amikor a nyilvános megjelenés nem lehetséges vagy nem célszerű.
(31)
A költségvetési rendelet 35. cikkének (2) és (3) bekezdésével és az alkalmazási szabályok 21. cikkével összhangban a Bizottságnak megfelelő módon és időben rendelkezésre kell bocsátania a végső kedvezményezettekre, valamint az Unió általános költségvetéséből finanszírozott intézkedések jellegére és céljára vonatkozó információkat. Ezen információk rendelkezésre bocsátásának a bizalmas kezelésre és a biztonságra vonatkozó követelmények kellő figyelembevételével kell történnie, különös tekintettel a személyes adatok védelmére.
(32)
Mivel e rendelet célját, nevezetesen a kölcsönös elismerésen és bizalmon alapuló európai igazságszolgáltatási térség továbbfejlesztéséhez - különösen a polgári és büntetőügyekben folytatott igazságügyi együttműködés előmozdítása révén - való hozzájárulást a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, az Unió szintjén azonban annak terjedelme és hatása miatt e cél jobban megvalósítható, az Unió intézkedéseket hozhat az EUSZ 5. cikkében foglalt szubszidiaritás elvének megfelelően. Az említett cikkben foglalt arányosság elvének megfelelően ez a rendelet nem lépi túl az e cél eléréséhez szükséges mértéket.
(33)
Az EUSZ-hez és az EUMSZ-hez csatolt, az Egyesült Királyságnak és Írországnak a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség tekintetében fennálló helyzetéről szóló 21. jegyzőkönyv 3. cikkével összhangban Írország bejelentette, hogy részt kíván venni e rendelet elfogadásában és alkalmazásában.
(34)
Az EUSZ-hez és az EUMSZ-hez csatolt, az Egyesült Királyságnak és Írországnak a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség tekintetében fennálló helyzetéről szóló 21. jegyzőkönyv 1. és 2. cikkével összhangban, és e jegyzőkönyv 4. cikkének sérelme nélkül, az Egyesült Királyság nem vesz részt ennek a rendeletnek az elfogadásában, az rá nézve nem kötelező és nem alkalmazandó.
(35)
Az EUSZ-hez és az EUMSZ-hez csatolt, Dánia helyzetéről szóló 22. jegyzőkönyv 1. és 2. cikke értelmében Dánia nem vesz részt ennek a rendeletnek az elfogadásában, az rá nézve nem kötelező és nem alkalmazandó.
(36)
A 2007/126/IB határozat, az 1149/2007/EK határozat és az 1150/2007/EK határozat alapján korábban végzett tevékenységek finanszírozása folytonosságának biztosítása érdekében e rendeletnek a kihirdetését követő napon hatályba kell lépnie,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
A program létrehozása és időtartama
(1) Ez a rendelet létrehozza a Jogérvényesülés programot (a továbbiakban: a program).
(2) A program a 2014. január 1-jétől2020. december 31-ig tartó időszakra vonatkozik.
2. cikk
Európai hozzáadott érték
(1) A program olyan, európai hozzáadott értéket képviselő intézkedéseket finanszíroz, amelyek hozzájárulnak az európai igazságszolgáltatási térség továbbfejlesztéséhez. Ennek érdekében a Bizottság biztosítja, hogy a finanszírozás céljából kiválasztott intézkedések európai hozzáadott értékkel rendelkező eredmények létrehozására irányuljanak.
(2) Az intézkedések - többek között a kis volumenű és a nemzeti intézkedések - európai hozzáadott értékét olyan kritériumok alapján kell felmérni, mint például: az uniós jog következetes és koherens végrehajtásához és az uniós jogból eredő jogok közismertségének javításához való hozzájárulásuk; az arra való alkalmasságuk, hogy kölcsönös bizalmat alakítsanak ki a tagállamok között és javítsák a határokon átnyúló együttműködést; a nemzetközi hatásuk; a bevált gyakorlatok kialakításához és terjesztéséhez való hozzájárulásuk és az arra való alkalmasságuk, hogy a határokon átnyúló vagy az Unió egészében fennálló feladatok megoldására szolgáló gyakorlati eszközöket és megoldásokat hozzanak létre.
3. cikk
Általános célkitűzés
A program általános célkitűzése, hogy - különösen a polgári és büntetőügyekben folytatott igazságügyi együttműködés előmozdítása révén - hozzájáruljon a kölcsönös elismerésen és bizalmon alapuló európai igazságszolgáltatási térség továbbfejlesztéséhez.
4. cikk
Konkrét célkitűzések
(1) A 3. cikkben meghatározott általános célkitűzés elérése érdekében a program konkrét célkitűzései a következők:
a)
a polgári és büntetőügyekben folytatott igazságügyi együttműködés megkönnyítése és támogatása;
b)
az igazságügyi képzés - többek között a jogi terminológiával kapcsolatos nyelvi képzés - támogatása és előmozdítása egy közös jogi és igazságügyi kultúra kialakulásának elősegítése érdekében;
c)
az igazságszolgáltatáshoz való, mindenki számára biztosított tényleges hozzáférés megkönnyítése, ideértve - a védelem jogait tiszteletben tartva - a bűncselekmények áldozatai jogainak előmozdítását és támogatását is;
d)
a kábítószer elleni politika területéhez tartozó kezdeményezések igazságügyi együttműködéssel és bűnmegelőzéssel kapcsolatos, a program általános célkitűzéséhez szorosan kapcsolódó vonatkozásainak a támogatása, amennyiben azokra nem terjed ki a Belső Biztonsági Alap részét képező, a rendőrségi együttműködés, a bűnmegelőzés és a bűnözés elleni küzdelem, valamint a válságkezelés pénzügyi támogatására szolgáló eszköz és az Egészségügy a növekedésért program;
(2) A program konkrét célkitűzéseit különösen az alábbiak révén kell megvalósítani:
a)
az uniós jog és szakpolitikák közismertségének és ismeretének javítása;
b)
a polgári és büntetőügyekben folytatott hatékony igazságügyi együttműködés biztosítása érdekében az uniós jog, többek között az anyagi és az eljárásjog, az igazságügyi együttműködést szolgáló eszközök, az Európai Unió Bíróságának vonatkozó ítélkezési gyakorlata, valamint az összehasonlító jog ismeretének javítása;
c)
az uniós eszközök tagállamokban való tényleges, átfogó és következetes végrehajtásának és alkalmazásának, továbbá a rájuk vonatkozó monitoringnak és értékelésnek a támogatása;
d)
a határokon átnyúló együttműködés előmozdítása, a tagállamok polgári és büntetőjoga, valamint jog- és igazságszolgáltatási rendszere kölcsönös megismerésének és megértésének javítása, továbbá a kölcsönös bizalom erősítése;
e)
az európai igazságszolgáltatási térség zavartalan működését esetlegesen gátló akadályok jobb megismerése és megértése;
f)
az igazságszolgáltatási rendszerek hatékonyságának és együttműködésének fokozása az információs és kommunikációs technológiák révén, beleértve a rendszerek és alkalmazások határokon átnyúló interoperabilitását is.
5. cikk
A nemek közti egyenlőség és a gyermekek jogai szempontjának érvényesítése
A programban foglalt összes intézkedés végrehajtása során törekedni kell a nők és férfiak közötti egyenlőségnek és a gyermekek jogainak előmozdítására, többek között a gyermekbarát igazságszolgáltatás révén. A programnak emellett a Charta 51. cikkével összhangban és az ott meghatározott korlátokon belül tiszteletben kell tartania a Charta 21. cikkében felsorolt indokokon alapuló megkülönböztetés tilalmát.
6. cikk
Intézkedéstípusok
(1) A program többek között az alábbi intézkedéstípusokat finanszírozza:
a)
elemző tevékenységek, például adatok és statisztikák gyűjtése; közös módszerek, és adott esetben mutatók vagy referenciaértékek kidolgozása; tanulmányok, kutatások, elemzések és felmérések, értékelések; iránymutatások, jelentések és oktatási anyagok kidolgozása és közzététele; műhelytalálkozók, szemináriumok, szakértői találkozók és konferenciák;
b)
képzési tevékenységek, például a bírák, ügyészek és igazságügyi alkalmazottak számára munkavállalói csereprogramok, műhelytalálkozók, szemináriumok, oktatók képzése, többek között jogi terminológiával kapcsolatos nyelvi képzés, valamint internetes képzési eszközök vagy egyéb képzési modulok kidolgozása;
c)
az egymástól való tanulási, együttműködési, tájékoztatási és terjesztési tevékenységek, például a jó gyakorlatok, újító megközelítések és tapasztalatok meghatározása és cseréje; a kölcsönös felülvizsgálat és az egymástól való tanulás szervezése; konferenciák, szemináriumok, tájékoztató kampányok szervezése, ideértve az Unió politikai prioritásainak intézményi kommunikációját is, amennyiben azok a program célkitűzéseivel kapcsolatosak; információs anyagok összeállítása és közzététele a programmal kapcsolatos információk és eredmények terjesztése érdekében; információs és kommunikációs technológiákat alkalmazó rendszerek és eszközök fejlesztése, működtetése és karbantartása, ideértve a polgárok igazságszolgáltatáshoz való jobb hozzáférésének egyik eszközeként az e-igazságügyi portál fejlesztését is;
d)
azon kulcsfontosságú szereplők támogatása, amelyek tevékenységei hozzájárulnak a program célkitűzéseinek megvalósításához, így például a tagállamok támogatása az uniós jog és szakpolitikák végrehajtása során, a kulcsfontosságú európai szereplők és az európai szintű hálózatok - többek között az igazságügyi képzés területén való - támogatása,, illetve a szakosított szervek és szervezetek, valamint a nemzeti, regionális és helyi hatóságok, és a nem kormányzati szervezetek közötti, európai szintű hálózatépítési tevékenységek támogatása.
(2) Az Európai Igazságügyi Képzési Hálózatot az állandó munkaprogramjával kapcsolatos kiadások társfinanszírozása céljából működési támogatásban kell részesíteni.
7. cikk
Részvétel
(1) A programhoz az alábbi országokban jogszerűen letelepedett szervek és szervezetek férhetnek hozzá:
a)
a tagállamok;
b)
az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodással összhangban az Európai Szabadkereskedelmi Társulás (EFTA) azon országai, amelyek részes felei e megállapodásnak;
c)
a tagjelölt, a potenciális tagjelölt és az Unióhoz csatlakozó országok, az említett országok uniós programokban való részvételének a vonatkozó keretmegállapodásokban és társulási tanácsi határozatokban vagy hasonló megállapodásokban meghatározott általános alapelveinek és általános feltételeinek megfelelően.
(2) Nyereségorientált szervek és szervezetek kizárólag nonprofit vagy közjogi szervezetekkel közösen férhetnek hozzá a programhoz.
(3) A programban az (1) bekezdés b) és c) pontjával összhangban részt vevőktől eltérő, harmadik országokban, és különösen az európai szomszédságpolitika alkalmazási körébe tartozó országokban jogszerűen letelepedett szervek és szervezetek - saját költségükön - részt vehetnek a program intézkedéseiben, amennyiben ez az említett intézkedések céljait szolgálja.
(4) A Bizottság a vonatkozó éves munkaprogramban meghatározott feltételek szerint együttműködhet nemzetközi szervezetekkel. A program alkalmazási körébe tartozó területeken tevékenykedő nemzetközi szervezetek a költségvetési rendelettel és a vonatkozó éves munkaprogrammal összhangban férhetnek hozzá a programhoz.
8. cikk
Költségvetés
(1) A 2014-2020-as időszakra vonatkozó program végrehajtására biztosított pénzügyi keretösszeg 377 604 000 EUR.
(2) A program pénzügyi allokációja fedezheti a program irányításához és a célkitűzései megvalósításának értékeléséhez szükséges előkészítési, monitoring, ellenőrzési, audit és értékelési tevékenységek során keletkező kiadásokat is. A pénzügyi allokáció fedezheti a szükséges tanulmányokkal, szakértői találkozókkal, tájékoztatási és kommunikációs tevékenységekkel kapcsolatos kiadásokat is, ideértve az Unió politikai prioritásainak intézményi kommunikációjával kapcsolatos kiadásokat, amennyiben e politikai prioritások a program általános célkitűzéseivel kapcsolatosak, továbbá az információfeldolgozásra és -cserére szolgáló információtechnológiai hálózatokkal, illetve a programnak a Bizottság általi igazgatásához szükséges egyéb technikai és adminisztratív segítségnyújtással kapcsolatos kiadásokat.
(3) Az éves előirányzatokat az Európai Parlament és a Tanács hagyja jóvá az 1311/2103/EU, Euratom tanácsi rendelettel (17) létrehozott többéves pénzügyi keret erejéig.
(4) A program pénzügyi keretösszegén belül az összegeket a mellékletben meghatározott százalékoknak megfelelően kell elkülöníteni az egyes konkrét célkitűzésekre.
(5) A Bizottság az egyes konkrét célkitűzések esetében legfeljebb 5 százalékponttal térhet el a pénzügyi keretösszegből elkülönített, a mellékletben meghatározott százalékoktól. Arra az esetre, ha szükségessé válna az említett értékhatár túllépése, a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy a 9. cikknek megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el a mellékletben foglalt egyes számadatoknak 5-nél több, de legfeljebb 10 százalékponttal történő módosítására.
9. cikk
A felhatalmazás gyakorlása
(1) A Bizottság az e cikkben meghatározott feltételek mellett felhatalmazást kap felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadására.
(2) A Bizottságnak a 8. cikk (5) bekezdésében említett, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására vonatkozó felhatalmazása a program időtartamára szól.
(3) Az Európai Parlament vagy a Tanács bármikor visszavonhatja a 8. cikk (5) bekezdésében említett felhatalmazást. A visszavonásról szóló határozat megszünteti az abban megjelölt felhatalmazást. A határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon, vagy a benne megjelölt későbbi időpontban lép hatályba. A határozat nem érinti a már hatályban lévő felhatalmazáson alapuló jogi aktusok érvényességét.
(4) A Bizottság a felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadását követően haladéktalanul és egyidejűleg értesíti az Európai Parlamentet és a Tanácsot e jogi aktus elfogadásáról.
(5) A 8. cikk (5) bekezdése értelmében elfogadott, felhatalmazáson alapuló jogi aktus csak akkor lép hatályba, ha az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a jogi aktusról való értesítését követő két hónapon belül sem az Európai Parlament, sem a Tanács nem emelt ellene kifogást, illetve ha az említett időtartam lejártát megelőzően mind az Európai Parlament, mind a Tanács arról tájékoztatta a Bizottságot, hogy nem fog kifogást emelni. Az Európai Parlament vagy a Tanács kezdeményezésére ez az időtartam két hónappal meghosszabbodik.
10. cikk
Végrehajtási intézkedések
(1) A Bizottság a programot a költségvetési rendelettel összhangban hajtja végre.
(2) A program végrehajtása érdekében a Bizottság végrehajtási jogi aktusok formájában éves munkaprogramokat fogad el. Ezeket a végrehajtási jogi aktusokat a 11. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárás keretében kell elfogadni.
(3) Valamennyi éves munkaprogramnak a program célkitűzéseit kell végrehajtania, az alábbiak meghatározása révén:
a)
az elvégzendő intézkedések, a 3. cikkben és az 4. cikk (1) bekezdésében foglalt általános és konkrét célkitűzésekkel összhangban, ideértve a pénzügyi források indikatív elosztását is;
b)
a pénzügyi hozzájárulásban részesítendő javaslatok kiválasztására használandó alapvető támogathatósági, kiválasztási és odaítélési kritériumok a költségvetési rendelet 84. cikkével és az alkalmazási szabályainak 94.cikkével összhangban;
c)
az éves kiadásoknak a vissza nem térítendő támogatásokra elkülönítendő legkisebb százaléka.
(4) Biztosítani kell a pénzügyi támogatásnak az e rendelet hatálya alá tartozó különböző területek közötti megfelelő és méltányos elosztását. Amikor a Bizottság az éves munkaprogramokban a pénzeszközök e területek közötti elosztásáról dönt, figyelembe kell vennie azt, hogy a polgári jogi és a büntetőjogi jogérvényesülésnek, valamint az igazságügyi képzésnek és a program hatálya alá tartozó, a kábítószer elleni politika területén megvalósuló kezdeményezéseknek továbbra is elegendő szintű finanszírozást kell nyújtani.
(5) A pályázati felhívásokat évente kell közzétenni.
(6) Az igazságügyi képzési tevékenységek megkönnyítése érdekében a vonatkozó finanszírozás nyújtásakor a költségvetési rendelettel összhangban figyelembe kell venni a bírák, ügyészek és igazságügyi alkalmazottak e tevékenységekben való részvételével kapcsolatban a tagállami hatóságok részéről felmerülő költségeket.
11. cikk
A bizottság eljárása
(1) A Bizottság munkáját egy bizottság segíti. Ez a bizottság a 182/2011/EU rendelet értelmében vett bizottságnak minősül.
(2) Az e bekezdésre történő hivatkozáskor a 182/2011/EU rendelet 5. cikkét kell alkalmazni.
12. cikk
Kiegészítő jelleg
(1) A Bizottság a tagállamokkal együttműködve átfogó következetességet, kiegészítő jelleget és szinergiákat biztosít más uniós eszközökkel, többek között a Jogok, egyenlőség és polgárság programmal, a Belső Biztonsági Alap részét képező, a rendőrségi együttműködés, a bűnmegelőzés és a bűnözés elleni küzdelem, valamint a válságkezelés pénzügyi támogatására szolgáló eszközzel, az Egészségügy a növekedésért programmal, az Erasmus+ programmal, a Horizont 2020 keretprogrammal és az előcsatlakozási támogatási eszközzel.
(2) A Bizottság átfogó következetességet, kiegészítő jelleget és szinergiákat biztosít továbbá a program célkitűzéseihez tartozó területeken tevékenykedő uniós szervek, hivatalok és ügynökségek - például a 2002/187/IB tanácsi határozattal (18) létrehozott Eurojust és az 1920/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel (19) létrehozott, a Kábítószer és a Kábítószer-függőség Európai Megfigyelőközpontja - munkájával.
(3) A program megoszthatja forrásait más uniós eszközökkel - különösen a Jogok, egyenlőség és polgárság programmal - a mindkét program célkitűzéseit szolgáló intézkedések végrehajtása érdekében. Azok az intézkedések, amelyek számára a programból finanszírozást ítéltek oda, a Jogok, egyenlőség és polgárság programból is finanszírozáshoz juthatnak, amennyiben a finanszírozás nem ugyanazokat a költségtételeket fedezi.
13. cikk
Az Unió pénzügyi érdekeinek védelme
(1) A Bizottság megfelelő intézkedésekkel - csalás, korrupció és más jogellenes cselekmények elleni megelőző intézkedésekkel, hatásos ellenőrzésekkel, szabálytalanság feltárása esetén a jogtalanul kifizetett összegek visszafizettetésével, valamint szükség esetén hatékony, arányos és visszatartó erejű közigazgatási és pénzügyi szankciókkal - biztosítja az Unió pénzügyi érdekeinek védelmét az e program keretében finanszírozott intézkedések végrehajtása során.
(2) A Bizottság és képviselői, valamint a Számvevőszék felhatalmazást kapnak dokumentumalapú és helyszíni ellenőrzések végzésére a vissza nem térítendő támogatások valamennyi kedvezményezettjénél és valamennyi, az e program alapján uniós pénzeszközben részesített vállalkozónál és alvállalkozónál.
(3) Az Európai Csalás Elleni Hivatal (OLAF) - a 883/2013/EU, Euratom európai parlamenti és tanácsi rendeletben (20), valamint a 2185/96/Euratom, EK tanácsi rendeletben (21) foglalt rendelkezéseknek és eljárásoknak megfelelően - vizsgálatokat, többek között helyszíni ellenőrzéseket és vizsgálatokat folytathat annak megállapítására, hogy elkövettek-e valamely vissza nem térítendő támogatásra vonatkozó megállapodással, vissza nem térítendő támogatásról szóló határozattal vagy a program keretében finanszírozott szerződéssel összefüggésben csalást, korrupciót vagy bármely más, az Unió pénzügyi érdekeit sértő jogellenes cselekményt.
(4) Az (1), (2) és (3) bekezdés sérelme nélkül az e program végrehajtása keretében harmadik országokkal és nemzetközi szervezetekkel kötött együttműködési megállapodásoknak, továbbá a program végrehajtása keretében,létrejött vissza nem térítendő támogatásra vonatkozó megállapodásoknak, vissza nem térítendő támogatásról szóló határozatoknak és szerződéseknek olyan rendelkezéseket kell tartalmazniuk, amelyek kifejezetten felhatalmazzák a Bizottságot, a Számvevőszéket és az OLAF-ot arra, hogy saját hatáskörüknek megfelelően lefolytassák az (1), (2) és (3) bekezdésben említett ellenőrzéseket és vizsgálatokat.
14. cikk
Monitoring és értékelés
(1) A Bizottság évente elvégzi a programra vonatkozó monitoringot, hogy figyelemmel kísérje az annak keretében végzett intézkedések végrehajtását, valamint az 4. cikkben meghatározott konkrét célkitűzések megvalósítását. A monitoringgal azt is fel kell mérni, hogy a program intézkedései során milyen módon foglalkoztak a nemek közötti egyenlőségnek és a megkülönböztetés tilalmának a kérdésével.
(2) A Bizottság benyújtja az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a következőket:
a)
a 15. cikk (2) bekezdésében meghatározott mutatókon és a rendelkezésre álló pénzeszközök felhasználásán alapuló éves monitoring-jelentés;
b)
időközi értékelő jelentés 2018. június 30-ig;
c)
utólagos értékelő jelentés 2021. december 31-ig.
(3) Az időközi értékelő jelentésben fel kell mérni a program célkitűzéseinek a megvalósítását, a források felhasználásának hatékonyságát, valamint a program európai hozzáadott értékét annak megállapítása céljából, hogy 2020 után megújítsák, módosítsák vagy felfüggesszék-e a program alkalmazási körébe tartozó területeken biztosított finanszírozást. A jelentésben emellett foglalkozni kell a program egyszerűsítésére kínálkozó lehetőségekkel, a program belső és külső koherenciájával, valamint az összes célkitűzés és intézkedés folyamatos relevanciájával. A jelentésnek figyelembe kell vennie a 16. cikkben említett határozatokkal létrehozott, 2007 és 2013 közötti korábbi programok utólagos értékeléseinek az eredményeit.
(4) Az utólagos értékelő jelentésben fel kell mérni a program hosszú távú hatásait, valamint a program hatásainak fenntarthatóságát abból a célból, hogy ezen információk a következő programra vonatkozó döntés alapjául szolgálhassanak.
(5) Az értékeléseknek azt is fel kell mérniük, hogy a program intézkedései során milyen módon foglalkoztak a nemek közötti egyenlőségnek és a megkülönböztetés tilalmának a kérdésével.
15. cikk
Mutatók
(1) A 14. cikkel összhangban az e cikk (2) bekezdésében meghatározott mutatók szolgálnak alapul az arra vonatkozó monitoringhoz és annak értékeléséhez, hogy milyen mértékben valósultak meg a program 4. cikkben meghatározott konkrét célkitűzései a 6. cikkben előírt intézkedések révén. Ezt előre meghatározott, a végrehajtás előtti helyzetet tükröző bázisértékek alapján kell mérni. A mutatókat esettől függően többek között nem, életkor és fogyatékosság szerinti bontásban kell megadni.
(2) Az (1) bekezdésben említett mutatók többek között a következőket foglalják magukban:
a)
a program által finanszírozott tájékoztatási tevékenységekben részt vevő személyek száma, illetve a célcsoporton belüli százaléka;
b)
azon bírák, ügyészek és igazságügyi alkalmazottak száma, illetve százaléka, akik a program által finanszírozott képzésekben, munkavállalói csereprogramokban, tanulmányi látogatásokon, műhelytalálkozókon és szemináriumokon részt vettek;
c)
a program által finanszírozott tevékenységekben részt vevő csoportok ismereteinek bővülése az uniós jogról és szakpolitikákról a teljes célcsoporthoz képest;
d)
a határokon átnyúló együttműködésre példaként szolgáló esetek, tevékenységek és eredmények száma, beleértve az információtechnológiai eszközök és az uniós szinten létrehozott eljárások révén való együttműködést;
e)
az, hogy a résztvevők hogyan értékelik azokat a tevékenységeket, amelyekben részt vettek, valamint ezek (várható) fenntarthatóságát;
f)
a program által finanszírozott tevékenységek földrajzi kiterjedése.
(3) Az (2) bekezdésben meghatározott mutatókon kívül a program időközi és utólagos értékelő jelentésében fel kell mérni többek között az alábbiakat:
a)
a programnak az igazságszolgáltatáshoz való hozzáférésre gyakorolt érzékelhető hatása uniós szinten gyűjtött minőségi és mennyiségi adatok alapján;
b)
a program által finanszírozott intézkedések révén kialakított eszközök száma és minősége;
c)
a program európai hozzáadott értéke, beleértve a program tevékenységeinek értékelését olyan hasonló, nemzeti vagy európai szinten indított kezdeményezésekhez képest, amelyeket nem támogattak uniós finanszírozásból, valamint e tevékenységek (várható) eredményei; az uniós finanszírozás előnyei és/vagy hátrányai az érintett tevékenységtípus nemzeti finanszírozásához képest;
d)
a finanszírozás szintje az elért eredményekhez képest (hatékonyság);
e)
a program gördülékenyebb, eredményesebb és hatékonyabb végrehajtását esetlegesen akadályozó adminisztratív, szervezési és/vagy strukturális tényezők (egyszerűsítési lehetőségek).
16. cikk
Átmeneti intézkedések
A 2007/126/IB határozat, az 1149/2007/EK határozat, illetve az 1150/2007/EK határozat alapján megkezdett intézkedésekre - azok befejezéséig - továbbra is az említett határozatok irányadók. Az említett intézkedések tekintetében a 2007/126/IB határozat 9. cikkében, az 1149/2007/EK határozat 10. és 11. cikkében, és az 1150/2007/EK határozat 10. cikkében meghatározott bizottságokra történő hivatkozásokat az e rendelet 11. cikke (1) bekezdésében meghatározott bizottságra történő hivatkozásként kell értelmezni.
17. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.
Ez a rendelet a Szerződéseknek megfelelően teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó a tagállamokban.
Kelt Brüsszelben, 2013. december 17-én.