KOMMISSIONENS DELEGEREDE FORORDNING (EU) Nr. 1394/2014
af 20. oktober 2014
om fastsættelse af en udsmidsplan for visse pelagiske fiskerier i de sydvestlige farvande
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1380/2013 af 11. december 2013 om den fælles fiskeripolitik, ændring af Rådets forordning (EF) nr. 1954/2003 og (EF) nr. 1224/2009 og ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 2371/2002 og (EF) nr. 639/2004 samt Rådets afgørelse 2004/585/EF (1), særlig artikel 15, stk. 6, og artikel 18, stk. 1 og 3, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Forordning (EU) nr. 1380/2013 tager sigte på gradvist at bringe udsmid til ophør i alle EU-fiskerier, ved at der indføres en forpligtelse til at lande arter, der er omfattet af fangstbegrænsninger.
(2)
Ved artikel 15, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1380/2013 tillægges Kommissionen beføjelser til ved hjælp af delegerede retsakter at vedtage planer vedrørende udsmid for en periode på højst tre år på grundlag af fælles henstillinger, som medlemsstaterne udarbejder i samråd med de relevante rådgivende råd.
(3)
Belgien, Spanien, Frankrig, Nederlandene og Portugal har en direkte interesse i spørgsmål vedrørende fiskeriforvaltning i de sydvestlige farvande. Disse medlemsstater har efter høring af Det Rådgivende Råd for Pelagiske Bestande, Det Rådgivende Råd for det Åbne Hav/Højsøflåden og Det Rådgivende Råd for de Sydvestlige Farvande forelagt Kommissionen en fælles henstilling med specifikke foranstaltninger. Der er indhentet videnskabelige udtalelser fra de relevante videnskabelige organer. Foranstaltningerne i den fælles henstilling er i overensstemmelse med artikel 15, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1380/2013 og bør derfor i overensstemmelse med samme forordnings artikel 18, stk. 3, fastsættes i nærværende forordning.
(4)
Når det gælder de sydvestlige farvande kommer landingsforpligtelsen i henhold til artikel 15, stk. 1, litra a), i forordning (EU) nr. 1380/2013 til at gælde for alle fartøjer, der fisker efter små og store pelagiske arter, når der er tale om arter, der er omfattet af fangstbegrænsninger, fra den 1. januar 2015.
(5)
I henhold til den fælles henstilling bør udsmidsplanen fra den 1. januar 2015 omfatte fiskeriet efter visse små og store pelagiske arter, nemlig fiskeriet efter hestemakrel, almindelig makrel, brisling, ansjos, hvid tun, blåhvilling og blå hestemakrel i ICES-underområde VIII, IX og X og i CECAF-afsnit 34.1.1, 34.1.2 og 34.2.0.
(6)
Ifølge den fælles henstilling bør ansjos, hestemakrel, blå hestemakrel og almindelig makrel fanget i notfiskeri i ICES-underområde VIII, IX og X og i CECAF-afsnit 34.1.1, 34.1.2 og 34.2.0 være undtaget fra landingsforpligtelsen, fordi der er tale om arter, som ifølge den videnskabelige dokumentation udviser en høj overlevelsesrate som omhandlet i artikel 15, stk. 4, litra b), i forordning (EU) nr. 1380/2013. Den fælles henstilling indeholder videnskabelig dokumentation til støtte for en høj overlevelsesrate, hvori der henvises til en bestemt videnskabelig undersøgelse af fisks overlevelsesrater i forbindelse med udslipning af fisk i notfiskeriet i EU's sydlige farvande. Overlevelsesraten afhænger ifølge undersøgelsen af, hvor længe fiskene har været samlet i noten, og hvor mange fisk der har været i noten samtidig, to faktorer, der typisk er begrænsede i disse fiskerier. Disse oplysninger er gennemgået af STECF (på komitéens andet plenarmøde i 2014). STECF har konkluderet, at forudsat at resultaterne af overlevelsesundersøgelsen er repræsentative for overlevelsesraterne i erhvervsfiskeriet, vil andelen af fisk, der overlever udslipning, være over 50 %. I artikel 19b, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 850/98 (2) nedlægges der forbud mod at lade makrel og sild slippe ud, før nettet er taget helt om bord på et fiskerfartøj med tab af døde eller døende fisk til følge. Undtagelsen anfægter ikke det gældende forbud, eftersom fiskene slippes ud på et tidspunkt i fangstarbejdet, hvor fiskene efterfølgende udviser en stor overlevelsesrate. En sådan undtagelse bør derfor inkluderes i denne forordning.
(7)
Den fælles henstilling omfatter desuden fire de minimis-undtagelser fra landingsforpligtelsen for visse fiskerier og op til visse niveauer. Den dokumentation, som medlemsstaterne har indsendt, er gennemgået af STECF, som konkluderer, at den fælles henstilling er velbegrundet, når det gælder de højere omkostninger ved at håndtere uønskede fangster, idet begrundelsen i nogle tilfælde endog er understøttet af en kvalitativ vurdering af omkostningerne. I lyset af ovenstående og i mangel af videnskabelige oplysninger, der viser det modsatte, bør der fastsættes de minimis-undtagelser i overensstemmelse med procentsatserne i den fælles henstilling og på niveauer, som ikke overstiger dem, der er tilladt i henhold til artikel 15, stk. 5, i forordning (EU) nr. 1380/2013.
(8)
De minimis-undtagelsen for blåhvilling (Micromesistius poutassou) på op til højst 7 % i 2015 og 2016 og 6 % i 2017 af de samlede årlige fangster, der tages i pelagisk trawlfiskeri til industriformål efter nævnte bestand i ICES-underområde VIII med henblik på forarbejdning om bord til råvare til surimifremstilling, er begrundet i det faktum, at det ikke er muligt at øge selektiviteten i dette fiskeri, og at omkostningerne ved håndtering af de uønskede fangster er uforholdsmæssigt store. STECF konkluderer, at undtagelsen er velbegrundet. Omhandlede undtagelse bør derfor inkluderes i denne forordning.
(9)
De minimis-undtagelsen på op til højst 7 % i 2015 og 2016 og 6 % i 2017 for hvid tun (Thunnus alalunga) af de samlede årlige fangster af hvid tun i det direkte fiskeri efter denne art med pelagisk partrawl (PTM) i ICES-underområde VIII er begrundet i de uforholdsmæssigt store omkostninger ved håndtering af uønskede fangster. Der er tale om omkostninger i forbindelse med oplagring og håndtering på havet og på land. STECF gør i sin vurdering opmærksom på, at der er risiko for highgrading. Undtagelsen anfægter dog ikke artikel 19a i forordning (EF) nr. 850/98. Omhandlede undtagelse bør derfor inkluderes i denne forordning.
(10)
De minimis-undtagelsen på op til højst 5 % i 2015 og 2016 og 4 % i 2017 af de samlede årlige fangster i det pelagiske trawlfiskeri efter ansjos (Engraulis encrasicolus), almindelig makrel (Scomber scombrus) og hestemakrel (Trachurus spp.) i ICES-under område VIII er begrundet i den kendsgerning, at det er vanskeligt at øge selektiviteten i dette fiskeri. STECF konkluderer, at undtagelsen er velbegrundet, når det gælder almindelig makrel og hestemakrel, og nævner, at der er en vis risiko for highgrading, når det gælder ansjos. Undtagelsen anfægter dog ikke artikel 19a i forordning (EF) nr. 850/98. Omhandlede undtagelse bør derfor inkluderes i denne forordning.
(11)
Endelig er der foreslået en de minimis-undtagelse for notfiskeriet i ICES-underområde VIII, IX og X og i CECAF-afsnit 34.1.1, 34.1.2 og 34.2.0 efter følgende arter: op til højst 5 % i 2015 og 2016 og 4 % i 2017 af de samlede årlige fangster af hestemakrel (Trachurus spp.) og almindelig makrel (Scomber scombrus) og op til højst 2 % i 2015 og 2016 og 1 % i 2017 af de samlede årlige fangster af ansjos (Engraulis encrasicolus). STECF konkluderer, at denne undtagelse er underbygget af overbevisende argumenter, som viser, at det vil være vanskeligt at forbedre selektiviteten i dette fiskeri. Omhandlede undtagelse bør derfor inkluderes i denne forordning.
(12)
Endelig indeholder den fælles erklæring en bevarelsesmæssig mindstereferencestørrelse på 9 cm for to fiskerier efter ansjos med det formål at sikre beskyttelsen af ungfisk af denne art. STECF har vurderet denne foranstaltning og har konkluderet, at den ikke vil have nogen indvirkning på unge individer af denne art, at den vil øge den andel af fangsten, der kan anvendes til konsum uden at øge fiskeridødeligheden, og at den kan være en fordel, når det gælder kontrol og håndhævelse. Den bevarelsesmæssige mindstereferencestørrelse i ansjosfiskeriet bør derfor fastsættes til 9 cm.
(13)
Eftersom foranstaltningerne i denne forordning har en direkte indvirkning på de økonomiske aktiviteter og planlægningen af EU-fiskerflådens fangstsæson, bør denne forordning træde i kraft umiddelbart efter offentliggørelsen. For at overholde de frister, der er fastsat i artikel 15 i forordning (EU) nr. 1380/2013, bør den anvendes fra den 1. januar 2015. Denne forordning bør i overensstemmelse med nævnte forordnings artikel 15, stk. 6, højst anvendes i en periode på tre år -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Genstand
Ved denne forordning fastsættes de nærmere bestemmelser for gennemførelsen fra den 1. januar 2015 af den landingsforpligtelse, der er fastsat i artikel 15, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1380/2013, i de sydvestlige farvande som defineret i nævnte forordnings artikel 4, stk. 2, litra d), i de fiskerier, der er anført i bilaget til nærværende forordning.
Artikel 2
Undtagelse begrundet i en høj overlevelsesrate
Uanset artikel 15, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1380/2013 anvendes landingsforpligtelsen ikke på fangster af ansjos, hestemakrel, blå hestemakrel og almindelig makrel, der er fanget i ikkeindustrielt notfiskeri. Sådanne fangster må slippes ud, forudsat at noten ikke er halet helt om bord.
Artikel 3
De minimis-undtagelser
Uanset artikel 15, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1380/2013 må følgende mængder smides ud:
a)
når det gælder blåhvilling (Micromesistius poutassou) op til højst 7 % i 2015 og 2016 og 6 % i 2017 af de samlede årlige fangster, der tages i pelagisk trawlfiskeri til industriformål efter nævnte art i ICES-underområde VIII med henblik på forarbejdning om bord til råvare til surimifremstilling
b)
op til højst 7 % i 2015 og 2016 og 6 % i 2017 for hvid tun (Thunnus alalunga) af de samlede årlige fangster af hvid tun i det direkte fiskeri efter denne art med pelagisk partrawl (PTM) i ICES-underområde VIII
c)
op til højst 5 % i 2015 og 2016 og 4 % i 2917 af de samlede årlige fangster i det pelagiske trawlfiskeri efter ansjos (Engraulis encrasicolus), almindelig makrel (Scomber scombrus) og hestemakrel (Trachurus spp.) i ICES-under område VIII
d)
i notfiskeriet i ICES-underområde VIII, IX og X og i CECAF-afsnit 34.1.1, 34.1.2 og 34.2.0 efter følgende arter: op til højst 5 % i 2015 og 2016 og 4 % i 2017 af de samlede årlige fangster af hestemakrel (Trachurus spp.) og almindelig makrel (Scomber scombrus) og op til højst 2 % i 2015 og 2016 og 1 % i 2017 af de samlede årlige fangster af ansjos (Engraulis encrasicolus).
Artikel 4
Bevarelsesmæssig mindstereferencestørrelse
Den bevarelsesmæssige mindstereferencestørrelse for ansjos (Engraulis encrasicolus) fanget i ICES-underområde IX og i CECAF-afsnit 34.1.2 er på 9 cm.
Artikel 5
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 2015 til den 31. december 2017.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 20. oktober 2014.
A BIZOTTSÁG 1394/2014/EU FELHATALMAZÁSON ALAPULÓ RENDELETE
(2014. október 20.)
egyes kisméretű nyílt tengeri fajoknak az délnyugati vizeken történő halászatára vonatkozó visszadobási terv elkészítéséről
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel a közös halászati politikáról, az 1954/2003/EK és az 1224/2009/EK tanácsi rendelet módosításáról, valamint a 2371/2002/EK és a 639/2004/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. december 11-i 1380/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre, továbbá a 2004/585/EK tanácsi határozatra (1) és különösen annak 15. cikkének (6), valamint 18. cikkének (1) és (3) bekezdésére,
mivel:
(1)
Az 1380/2013/EU rendelet célja a visszadobás gyakorlatának az Unió teljes halászati tevékenysége tekintetében történő fokozatos felszámolása a fogási korlátozás hatálya alá tartozó fajok állományait érintő fogások kirakodására irányuló kötelezettség bevezetése révén.
(2)
Az 1380/2013/EU rendelet 15. cikkének (6) bekezdése felhatalmazza a Bizottságot arra, hogy felhatalmazáson alapuló jogi aktus útján visszadobási terveket fogadjon el legfeljebb három évre a tagállamok által az illetékes tanácsadó testületekkel folytatott konzultáció során kidolgozott közös ajánlások alapján.
(3)
Belgium, Spanyolország, Franciaország, Hollandia és Portugália közvetlen halászati gazdálkodási érdekekkel bír a délnyugati vizeken. Ezek a tagállamok a Nyílt Tengeri Tanácsadó Testülettel, a Távolsági Tanácsadó Testülettel és a Délnyugati Vizek Tanácsadó Testülettel folytatott konzultációt követően egyedi intézkedéseket tartalmazó közös ajánlást nyújtottak be a Bizottsághoz. Az illetékes tudományos szervek tudományos munkával vettek részt a folyamatban. A közös ajánlásban foglalt intézkedések összhangban vannak az 1380/2013/EU rendelet 15. cikkének (6) bekezdésével, ezért azok az 1380/2013/EU rendelet 18. cikkének (3) bekezdése szerint belefoglalandók ebbe a rendeletbe.
(4)
A délnyugati vizek tekintetében az 1380/2013/EU rendelet 15. cikke (1) bekezdésének a) pontja szerint a kirakodási kötelezettségnek legkésőbb 2015. január 1-jétől minden olyan hajóra vonatkoznia kell, amelyet a kis- és nagyméretű nyílt tengeri fajok halászata keretében használnak az e halászati tevékenységek során fogott, fogási korlátozás hatálya alá tartozó fajok esetében.
(5)
A közös ajánlás szerint a visszadobási tervnek 2015. január 1-jétől ki kell terjednie egyes kis- és nagyméretű nyílt tengeri fajok halászatára, nevezetesen a fattyúmakrélának, a makrélának, a sprattnak, a szardellának, a germonnak, a kék puhatőkehalnak és a kék fattyúmakrélának az ICES VIII, IX és X övezetekben, valamint a CECAF 34.1.1, 34.1.2 és 34.2.0 övezetekben folytatott halászatára.
(6)
A közös ajánlás a kirakodási kötelezettség alóli mentességet tartalmaz a bizonyos feltételek mellett az ICES VIII, IX és X övezetekben, valamint a CECAF 34.1.1, 34.1.2 és 34.2 övezetekben erszényes kerítőhálóval fogott szardella, fattyúmakréla, kék fattyúmakréla és makréla vonatkozásában a magas túlélési arányt igazoló tudományos bizonyítékok alapján, összhangban az 1380/2013/EU rendelet 15. cikke (4) bekezdésének b) pontjával. A magas túlélési arányt igazoló tudományos bizonyítékok szerepelnek a közös ajánlásban, amely egy, a halak visszaengedés utáni túlélésére irányuló, Európa déli vizeinek erszényes kerítőhálót használó halászterületein végzett konkrét tudományos vizsgálatra hivatkozott. A tanulmány eredményei szerint a túlélési arányok a csoportosulási időtől és a hálón belüli halsűrűségtől függenek, amelyek a szóban forgó halászati tevékenységek esetében jellemzően mérsékeltek. Ezeket az adatokat a HTMGB áttekintette (a 2014. évi második plenáris ülésén). A HTMGB úgy ítélte meg, hogy - a túlélési vizsgálat eredményeit a kereskedelmi halászati tevékenységek túlélési arányaira vonatkozóan reprezentatívnak feltételezve - a visszaengedett halak túlélési aránya minden bizonnyal meghaladja az 50 %-ot. A makréla és a hering az előtt történő visszaengedésére vonatkozó tilalmat, hogy a hálót teljesen kihúzták a halászhajó fedélzetére, a 850/98/EK tanácsi rendelet (2) 19b. cikkének (2) bekezdése tartalmazza, mert az az elpusztult vagy majdnem elpusztult halak elvesztését eredményezné. Ez a túlélési arányon alapuló mentesség nem érinti a hatályban lévő tilalmat, mert a halak visszaengedésére a halászati tevékenység olyan szakaszában kerül sor, amikor a halaknak a visszadobás után magas a túlélési aránya. Ezért ezt a mentességet bele kell foglalni e rendeletbe.
(7)
A közös ajánlás bizonyos halászati tevékenységek vonatkozásában és bizonyos szintekig négy de minimis kivételt is tartalmaz. A tagállamok által szolgáltatott bizonyítékokat megvizsgálta a HTMGB, amely úgy ítélte meg, hogy a közös ajánlások megalapozott érveket tartalmaznak a nem szándékos fogások költségeinek megemelkedésére vonatkozóan, amit egyes esetekben a költségek minőségi elemzésével is alátámasztottak. A fentiek fényében és az azoktól eltérő tudományos információk hiányában célszerű a de minimis kivételeket a közös ajánlásban szereplő százalékos érték szerint meghatározni az 1380/2013/EU rendelet 15. cikke (5) bekezdésében megengedett szinteket meg nem haladó értékekkel.
(8)
A kék puhatőkehal (Micromesistius poutassou) esetében az ICES VIII övezetben ezt a fajt célzó, nyílt tengeri vonóhálós hajóval folytatott, a faj fedélzeten való feldolgozását szolgáló, a szurimi alapját biztosító ipari halászat keretében ejtett éves összfogásnak 2015-ben és 2016-ban legfeljebb 7 %-át, 2017-ben pedig 6 %-át érintő de minimis kivételt az indokolja, hogy fokozott szelektivitás nem érhető el, valamint hogy aránytalanul magasak a nem szándékos fogások kezelésének költségei. A HTMGB úgy ítélte meg, hogy a kivétel indoklása megalapozott. Ezért a szóban forgó kivételt bele kell foglalni e rendeletbe.
(9)
A germon (Thunnus alalunga) esetében az ICES VIII övezetben vízközi páros vonóhálóval (PTM) folytatott germonhalászat keretében ejtett éves összfogásnak 2015-ben és 2016-ban legfeljebb 7 %-át, 2017-ben pedig 6 %-át érintő de minimis kivételt a nem szándékos fogások kezelésének aránytalan költségei indokolják. Ide tartoznak a tengeri és szárazföldi tárolás és kezelés költségei. A HTMGB értékelésében jelezte az érték szerinti szelektálás kockázatát. Ez a kivétel azonban nem sérti a 850/98/EK rendelet 19a. cikkét. Ezért a szóban forgó kivételt bele kell foglalni e rendeletbe.
(10)
A szardella (Engraulis encrasicolus), a makréla (Scomber scombrus) és a fattyúmakréla (Trachurus spp.) esetében az ICES VIII övezetben nyílt tengeri vonóhálóval folytatott halászat keretében ejtett éves összfogásnak 2015-ben és 2016-ban legfeljebb 5 %-át, 2017-ben pedig 4 %-át érintő de minimis kivételt a szelektivitás javítása tekintetében e halászati tevékenységek során felmerülő nehézségek indokolják. A HTMGB úgy ítéli meg, hogy a kivétel indoklása a makréla és a fattyúmakréla esetében megalapozott, a szardella esetében pedig jelezte az érték szerinti szelektálás részleges kockázatát. Ez a kivétel azonban nem sérti a 850/98/EK rendelet 19a. cikkét. Ezért a szóban forgó kivételt bele kell foglalni e rendeletbe.
(11)
Az utolsó de minimis kivétel az ICES VIII, IX és X övezetekben, valamint a CECAF 34.1.1, 34.1.2 és 34.2.0 területeken erszényes kerítőhálóval folytatott halászatra vonatkozik a következők szerint: a fattyúmakréla (Trachurus spp.) és a makréla (Scomber scombrus) esetében az éves összfogás legfeljebb 5 %-a 2015-ben és 2016-ban, illetve 4 %-a 2017-ben, a szardella (Engraulis encrasicolus) esetében pedig az éves összfogás legfeljebb 2 %-a 2015-ben és 2016-ban, illetve 1 %-a 2017-ben. A HTMGB úgy ítéli meg, hogy ez a kivétel megalapozott érvekkel van alátámasztva, amelyek szemléltetik a szelektivitás javítása tekintetében az adott halászati tevékenységek során felmerülő nehézségeket. Ezért a szóban forgó kivételt bele kell foglalni e rendeletbe.
(12)
Végül a közös ajánlás 9 cm-es minimális védelmi referenciaméretet tartalmaz a szardella két területen folytatott halászata esetében a faj fiatal egyedei védelmének biztosítása céljából. A HTMGB értékelte ezt az intézkedést és azt a következtetést vonta le, hogy az nem érintené kedvezőtlenül a szardella fiatal egyedeit, a halak mortalitásának megemelkedése nélkül növelné az emberi fogyasztásra értékesíthető fogások arányát, és kedvező lehet az ellenőrzés és a betartatás szempontjából. Ezért a szardella minimális védelmi referenciaméretét 9 cm-ben kell rögzíteni.
(13)
Mivel az e rendelet szerinti intézkedések közvetlenül érintik az uniós hajók gazdasági tevékenységét és a halászati szezon tervezését, e rendeletnek a közzététele után azonnal hatályba kell lépnie. A rendelet az 1380/2013/EU rendelet 15. cikkében meghatározott határidő betartása érdekében 2015. január 1-jétől alkalmazandó. Az említett rendelet 15. cikkének (6) bekezdése szerint e rendelet legfeljebb 3 évig lehet érvényben,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Tárgy
Ez a rendelet részletes szabályokat állapít meg az 1380/2013/EU rendelet 15. cikkének (1) bekezdésében előírt, a rendelet 4. cikke (2) bekezdésének d) pontjában meghatározott délnyugati vizeken folytatott, az e rendelet mellékletében meghatározott halászati tevékenységek során 2015. január 1-jétől alkalmazandó kirakodási kötelezettség végrehajtásának tekintetében.
2. cikk
Túlélési arányon alapuló mentesség
Az 1380/2013/EU rendelet 15. cikkének (1) bekezdésétől eltérve a kirakodási kötelezettség nem vonatkozik a kisüzemi erszényes kerítőhálóval végzett halászat keretében fogott szardellára, fattyúmakrélára, kék fattyúmakrélára és makrélára. Minden ilyen fogást vissza kell engedni, ha a hálót nem húzzák ki teljesen a fedélzetre
3. cikk
De minimis kivételek
Az 1380/2013/EU rendelet 15. cikkének (1) bekezdésétől eltérve a következő mennyiségek dobhatók vissza:
a)
a kék puhatőkehal (Micromesistius poutassou) esetében az ICES VIII övezetben ezt a fajt célzó, nyílt tengeri vonóhálós hajóval folytatott, a faj fedélzeten való feldolgozását szolgáló, a szurimi alapját biztosító ipari halászat keretében ejtett éves összfogás legfeljebb 7 %-a 2015-ben és 2016-ban, illetve 6 %-a 2017-ben;
b)
a germon (Thunnus alalunga) esetében az ICES VIII övezetben vízközi páros vonóhálóval (PTM) folytatott germonhalászat keretében ejtett éves összfogás legfeljebb 7 %-a 2015-ben és 2016-ban, illetve 6 %-a 2017-ben;
c)
a szardella (Engraulis encrasicolus), a makréla (Scomber scombrus) és a fattyúmakréla (Trachurus spp.) esetében az ICES VIII övezetben nyílt tengeri vonóhálóval folytatott halászat keretében ejtett éves összfogás legfeljebb 5 %-a 2015-ben és 2016-ban, illetve 4 %-a 2017-ben;
d)
A fattyúmakréla (Trachurus spp.) és a makréla (Scomber scombrus) esetében az ICES VIII, IX és X övezetekben, valamint a CECAF 34.1.1, 34.1.2 és 34.2.0 területeken erszényes kerítőhálóval folytatott halászat keretében ejtett éves összfogás legfeljebb 5 %-a 2015-ben és 2016-ban, illetve 4 %-a 2017-ben, valamint a szardella (Engraulis encrasicolus) esetében az éves összfogás legfeljebb 2 %-a 2015-ben és 2016-ban, illetve 1 %-a 2017-ben pedig.
4. cikk
Minimális védelmi referenciaméret
Az ICES IX alterületen és a CECAF 34.1.2 területen fogott szardella (Engraulis encrasicolus) minimális védelmi referenciamérete 9 cm.
5. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.
Ezt a rendeletet 2015. január 1-jétől2017. december 31-ig kell alkalmazni.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2014. október 20-án.