RÅDETS AFGØRELSE
af 17. december 2012
om Den Europæiske Unions tiltrædelse af protokollen om beskyttelse af Middelhavet mod forurening som følge af undersøgelse og udnyttelse af kontinentalsoklen og af havbunden og dennes undergrund
(2013/5/EU)
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 192, stk. 1, sammenholdt med artikel 218, stk. 6, litra a),
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
under henvisning til Europa-Parlamentets godkendelse (1), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Konventionen om beskyttelse af Middelhavet mod forurening, hvis titel senere er ændret til konventionen om beskyttelse af Middelhavets havmiljø og kystområder (»Barcelonakonventionen«), blev indgået på Det Europæiske Fællesskabs vegne ved Rådets afgørelse 77/585/EØF (2), og ændringer til Barcelonakonventionen blev godkendt ved Rådets afgørelse1999/802/EF (3).
(2)
Ifølge artikel 7 i Barcelonakonventionen skal de kontraherende parter træffe alle egnede foranstaltninger for at forebygge, begrænse, bekæmpe og i størst muligt omfang eliminere forurening af middelhavsområdet som følge af undersøgelse og udnyttelse af kontinentalsoklen og af havbunden og dennes undergrund.
(3)
En af protokollerne til Barcelonakonventionen handler om beskyttelse af Middelhavet mod forurening som følge af undersøgelse og udnyttelse af kontinentalsoklen og af havbunden og dennes undergrund (»offshoreprotokollen«). Den trådte i kraft den 24. marts 2011. Til dato har Albanien, Cypern, Libyen, Marokko, Syrien og Tunesien ratificeret den. Ud over Cypern har nogle andre medlemsstater, der er kontraherende parter i Barcelonakonventionen, for nylig meddelt, at de også har til hensigt at ratificere protokollen.
(4)
Det anslås, at der er mere end 200 aktive offshoreplatforme i Middelhavsområdet, og flere anlæg er under overvejelse. Efterforskning og udvinding af kulbrinter forventes at stige efter opdagelsen af store reserver af fossile brændstoffer i Middelhavet. På grund af den delvist lukkede karakter og særlige hydrodynamik i Middelhavet kunne en ulykke som den, der indtraf i Den Mexicanske Golf i 2010, have øjeblikkelige grænseoverskridende skadevirkninger for Middelhavsområdets økonomi og skrøbelige marine og kystnære økosystemer. Det er sandsynligt, at på mellemlang sigt vil andre mineralske ressourcer i dybhavet og i havbunden og dennes undergrund blive genstand for efterforsknings- og udvindingsaktiviteter.
(5)
Hvis ikke der tages effektive foranstaltninger i forhold til de risici, der hidrører fra sådanne aktiviteter, kunne det i alvorlig grad skade den indsats, som alle medlemsstaterne foretager, idet de har pligt til at træffe de nødvendige foranstaltninger for at opnå og opretholde en god miljøtilstand i deres havområder i Middelhavet som krævet i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/56/EF af 17. juni 2008 om fastlæggelse af en ramme for Fællesskabets havmiljøpolitiske foranstaltninger (havstrategirammedirektivet) (4). At foretage de nødvendige handlinger vil endvidere bidrage til opfyldelsen af og respekten for de forpligtelser, som Grækenland, Spanien, Frankrig, Italien, Cypern, Malta, Slovenien og Unionen har påtaget sig som kontraherende parter i Barcelonakonventionen.
(6)
Offshoreprotokollen dækker en lang række bestemmelser, som skal anvendes på forskellige forvaltningsniveauer. Selv om det er hensigtsmæssigt for Unionen at støtte sikkerheden ved offshoreefterforskning og -udvinding under hensyntagen til bl.a. den store sandsynlighed for, at virkningen af de miljøproblemer, der er forbundet med sådanne aktiviteter, er grænseoverskridende, bør medlemsstaterne og deres relevante kompetente myndigheder være ansvarlige for visse detaljerede foranstaltninger, der er fastsat i offshoreprotokollen.
(7)
Kommissionens meddelelse med titlen »Håndtering af sikkerheden i forbindelse med olie- og gasaktiviteter offshore« peger på behovet for et internationalt samarbejde for at fremme offshoresikkerhed og indsatskapaciteten på verdensplan, og en af de tilknyttede aktioner er at udforske potentialet i regionale konventioner. Den anbefaler, at der i nært samarbejde med de berørte medlemsstater pustes nyt liv i processen hen imod offshoreprotokollens ikrafttræden.
(8)
Rådet fastslog i sine konklusioner om sikkerheden ved olie- og gasaktiviteter offshore, der blev vedtaget den 3. december 2010, at Unionen og dens medlemsstater fortsat bør spille en fremtrædende rolle i indsatsen for at opnå de højeste sikkerhedsstandarder i forbindelse med internationale initiativer og fora og regionalt samarbejde, f.eks. i Middelhavsområdet. Rådet opfordrede også Kommissionen og medlemsstaterne til at gøre bedst mulig brug af de eksisterende internationale konventioner.
(9)
I sin beslutning af 13. september 2011 understregede Europa-Parlamentet betydningen af den fuldstændige gennemførelse af den ikke ratificerede offshoreprotokol, som navnlig vedrører forurening som følge af udforskning og udnyttelse.
(10)
Et af målene for Unionens miljøpolitik er fremme på internationalt plan af foranstaltninger til løsning af de regionale miljøproblemer. I forbindelse med offshoreprotokollen er det særlig vigtigt at være opmærksom på den store sandsynlighed for grænseoverskridende miljøvirkninger i tilfælde af ulykker i et delvis lukket hav som Middelhavet. Det er derfor hensigtsmæssigt for Unionen at træffe de nødvendige foranstaltninger til at støtte sikkerheden ved offshoreefterforskning og -udvinding og beskyttelse af havmiljøet i Middelhavet.
(11)
Kommissionen foreslår ligeledes en forordning om sikkerheden i forbindelse med olie- og gasprospektering, -efterforskning og -produktion offshore (den »foreslåede forordning«).
(12)
Offshoreprotokollen vedrører et område, der i vid udstrækning er omfattet af EU-retten. Dette omfatter f.eks. elementer såsom beskyttelse af havmiljøet, miljøkonsekvensvurderinger og miljøansvar. Med forbehold af en endelig afgørelse fra den lovgivende myndighed i den foreslåede forordning er offshoreprotokollen desuden i overensstemmelse med målene deri, herunder om tilladelser, miljøkonsekvensvurderinger og operatørernes tekniske og finansielle kapacitet.
(13)
Det er vigtigt at sikre et tæt samarbejde mellem medlemsstaterne og EU-institutionerne, både under forhandlingerne og ved indgåelsen og ved opfyldelsen af de indgåede forpligtelser. Denne forpligtelse til at samarbejde er en følge af kravet om enhed i Unionens optræden udadtil. De medlemsstater, der er kontraherende parter i Barcelonakonventionen, og som endnu ikke har ratificeret eller tiltrådt offshoreprotokollen, bør derfor træffe de nødvendige foranstaltninger for at afslutte procedurerne i den henseende.
(14)
Unionen bør derfor tiltræde offshoreprotokollen -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Den Europæiske Unions tiltrædelse af protokollen om beskyttelse af Middelhavet mod forurening som følge af undersøgelse og udnyttelse af kontinentalsoklen og af havbunden og dennes undergrund, godkendes herved på Unionens vegne.
Teksten til offshoreprotokollen er knyttet til denne afgørelse.
Artikel 2
Formanden for Rådet bemyndiges herved til at udpege den eller de personer, som på Unionens vegne er beføjet til at deponere det i offshoreprotokollens artikel 32, stk. 2, omhandlede godkendelsesinstrument hos Spaniens regering, der fungerer som depositar, med henblik på at udtrykke Unionens samtykke i at blive bundet af offshoreprotokollen (5).
Artikel 3
Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.
Udfærdiget i Bruxelles, den 17. december 2012.
A TANÁCS HATÁROZATA
(2012. december 17.)
az Európai Uniónak a Földközi-tengernek a kontinentális talapzat és tengerfenék, illetve az ezek alatti altalaj feltárásából és kiaknázásából eredő szennyezése elleni védelméről szóló jegyzőkönyvhöz történő csatlakozásáról
(2013/5/EU)
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 218. cikke (6) bekezdése a) pontjával együtt értelmezett 192. cikke (1) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
tekintettel az Európai Parlament egyetértésére (1),
mivel:
(1)
Az Európai Közösség a 77/585/EGK (2) tanácsi határozat elfogadásával a Földközi-tenger szennyezés elleni védelméről szóló egyezmény, későbbi nevén a Földközi-tenger tengeri környezetének és partvidékének védelméről szóló egyezmény (a továbbiakban: barcelonai egyezmény) részes felévé vált és az 1999/802/EK tanácsi határozat (3) elfogadásával elfogadta a barcelonai egyezményhez csatolt módosításokat.
(2)
A barcelonai egyezmény 7. cikke értelmében a részes feleknek meg kell hozniuk minden megfelelő intézkedést annak érdekében, hogy megelőzzék, mérsékeljék, visszaszorítsák és a lehető legteljesebb mértékben megszüntessék a kontinentális talapzat, valamint a tengerfenék és annak altalaja feltárásából és kiaknázásából származó szennyezést a Földközi-tenger térségében.
(3)
A barcelonai egyezmény egyik jegyzőkönyve (a továbbiakban: tengeri kitermelésről szóló jegyzőkönyv) a Földközi-tengernek a kontinentális talapzat és tengerfenék, illetve az ezek alatti altalaj feltárásából és kiaknázásából eredő szennyezése elleni védelmével foglalkozik. A jegyzőkönyv 2011. március 24-én lépett hatályba. Mostanáig Albánia, Ciprus, Líbia, Marokkó, Szíria és Tunézia ratifikálta. Ciprus mellett néhány más tagállam, amely a barcelonai egyezmény szerződő fele, a közelmúltban hangot adott azon szándékának, hogy ratifikálni kívánják a jegyzőkönyvet is.
(4)
A becslések szerint több mint kétszáz aktív tengeri fúrósziget működik a Földközi-tengeren, és mérlegelik több új létesítmény létrehozását is. A szénhidrogén-feltárási és -kitermelési tevékenység várhatóan fokozódni fog, miután jelentős fosszilistüzelőanyag-készleteket fedeztek fel a Földközi-tenger térségében. A Földközi-tenger félig zárt természetéből és sajátos hidrodinamikájából adódóan egy, a 2010-ben a Mexikói-öbölben bekövetkezetthez hasonló baleset azonnal nemkívánatos és határokon átnyúló hatásokat fejtene ki a Földközi-tenger térségének gazdaságára és sérülékeny tengeri és part menti ökoszisztémáira. Valószínű, hogy középtávon újabb mélytengeri, illetve a tengerfenékben és az altalajban található ásványi erőforrások válnak majd feltárási és kitermelési tevékenységek célpontjává.
(5)
Amennyiben nem kezelik megfelelően az ilyen tevékenységekkel járó kockázatokat, az nagymértékben hátráltathatja minden olyan tagállam által tett erőfeszítést, amely a tengeri környezetvédelmi politika területén a közösségi fellépés kereteinek meghatározásáról szóló, 2008. június 17-i 2008/56/EK irányelv (a tengervédelmi stratégiáról szóló keretirányelv) (4) követelményei értelmében köteles a szükséges intézkedéseket meghozni tengervizei jó környezeti állapotának biztosítására és fenntartásra. Továbbá a szükséges intézkedések meghozatala hozzájárulna a barcelonai egyezmény szerződő feleiként Görögország, Spanyolország, Franciaország, Olaszország, Ciprus, Málta, Szlovénia, és maga az Unió által vállalt előirányzatoknak való megfeleléshez és kötelezettségek betartásához.
(6)
A tengeri kitermelésről szóló jegyzőkönyv számos területet érintő rendelkezéseit különböző közigazgatási szinteken kell végrehajtani. Noha indokolt, hogy az Unió fellépjen a tengeri feltárási és kitermelési tevékenységek biztonságának fokozása érdekében, szem előtt tartva többek között annak az igen nagy valószínűségét, hogy az ilyen tevékenységekkel összefüggő környezeti problémáknak határon átnyúló hatásai lesznek, mindamellett bizonyos, a tengeri kitermelésről szóló jegyzőkönyvben előírt részletes intézkedések a tagállamok és illetékes hatóságaik felelősségi körébe kell tartozzanak.
(7)
„A tengeri olaj- és gázipari tevékenységek biztonsági kihívásainak kezeléséről” című, 2010. október 12-i bizottsági közlemény rámutat arra, hogy a tengeri kitermelési tevékenységekkel kapcsolatban nemzetközi együttműködésre van szükség a biztonság és a válsághelyzetre való reagálás globális kapacitásának fokozására, az egyik kapcsolódó fellépés pedig a regionális egyezményekben rejlő lehetőségek feltárása. A közlemény ajánlja a tengeri kitermelésről szóló jegyzőkönyv bevezetésére irányuló folyamat újraindítását az érintett államokkal szoros együttműködésben.
(8)
A tengeri olaj- és gázipari tevékenységek biztonságáról szóló, 2010. december 3-i következtetéseiben a Tanács kijelentette, hogy a nemzetközi kezdeményezések és fórumok, valamint a regionális - például a Mediterrán térségében folytatott - együttműködés keretében az Uniónak és tagállamainak továbbra is vezető szerepet kell betölteniük a legszigorúbb biztonsági előírások érvényesítésére irányuló törekvésekben. A Tanács továbbá felszólította a Bizottságot és a tagállamokat arra, hogy törekedjenek a meglévő nemzetközi egyezmények optimális felhasználására.
(9)
2011. szeptember 13-i állásfoglalásában az Európai Parlament hangsúlyozta a feltárásból és kitermelésből eredő szennyezéssel szembeni védelemmel foglalkozó, még nem ratifikált tengeri kitermelésről szóló jegyzőkönyv teljes körű hatálybaléptetésének fontosságát.
(10)
Az Unió környezetpolitikájának egyik célja a regionális környezeti problémák kezelését célzó nemzetközi szintű intézkedések előmozdítása. A tengeri kitermelésről szóló jegyzőkönyv tekintetében különösen fontos szem előtt tartani azt, hogy baleset esetén egy olyan félig zárt tengeren, mint a Földközi-tenger, igen nagy valószínűséggel következnek be a határokon átnyúló környezeti hatások. Ezért indokolt, hogy az Unió megtegyen minden szükséges intézkedést a tengeri feltárási és kitermelési tevékenységek biztonságának fokozása és a Földközi-tenger tengeri környezetének megóvása érdekében.
(11)
A Bizottság javaslatot tesz a tengeri olaj- és gázipari kutatási, feltárási és kitermelési tevékenységek biztonságáról szóló rendeletre (a továbbiakban: rendeletjavaslat) is.
(12)
A tengeri kitermelésről szóló jegyzőkönyv olyan területtel foglalkozik, amelyet az uniós jog nagymértékben szabályoz. Ilyen kérdés többek között a tengeri környezet védelme, a környezeti hatásvizsgálat és a környezeti felelősség. A jogalkotóknak a rendeletjavaslatra vonatkozó döntése függvényében a tengeri kitermelésről szóló jegyzőkönyv ezenfelül összhangban áll a rendeletjavaslat célkitűzéseivel is, többek között az engedélyezés, a környezeti hatásvizsgálat és a gazdasági szereplők technikai és pénzügyi kapacitása tekintetében.
(13)
Kulcsfontosságú a tagállamok és az uniós intézmények közötti szoros együttműködés biztosítása mind a tárgyalási és csatlakozási folyamat során, mind a kötelezettségvállalások teljesítése folyamán. Az együttműködési kötelezettség abból a követelményből ered, hogy az Unió nemzetközi képviseletének egységesnek kell lennie. Ezért - ha eddig még nem tették - azoknak a tagállamoknak, amelyek a barcelonai egyezmény szerződő felei, meg kell tenniük a szükséges lépéseket a tengeri kitermelésről szóló jegyzőkönyv ratifikálásához vagy az ahhoz való csatlakozáshoz szükséges eljárások lezárása érdekében.
(14)
Az Uniónak ezért csatlakoznia kell a tengeri kitermelésről szóló jegyzőkönyvhöz,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
Az Európai Uniónak a Földközi-tengernek a kontinentális talapzat és tengerfenék, illetve az ezek alatti altalaj feltárásából és kiaknázásából eredő szennyezése elleni védelméről szóló jegyzőkönyvhöz történő csatlakozását az Unió nevében a Tanács jóváhagyja.
A tengeri kitermelésről szóló jegyzőkönyv szövegét csatolták e határozathoz.
2. cikk
A Tanács elnöke felhatalmazást kap arra, hogy kijelölje azt az (egy vagy több) személyt, aki jogosult lesz arra, hogy Spanyolország kormányánál, amely - a tengeri kitermelésről szóló jegyzőkönyv 32. cikke (2) bekezdésének megfelelően - ellátja a letéteményes feladatát, az Unió nevében letétbe helyezze a jóváhagyásra vonatkozó okiratot, annak érdekében, hogy kifejezze, hogy az Unió a tengeri kitermelésről szóló jegyzőkönyvet magára nézve jogilag kötelező erejűnek ismeri el (5).
3. cikk
Ez a határozat az elfogadásának napján lép hatályba. A határozatot az Európai Unió Hivatalos Lapjában ki kell hirdetni.
Kelt Brüsszelben, 2012. december 17-én.