KOMMISSIONENS FORORDNING (EU) Nr. 419/2013
af 3. maj 2013
om indførelse af en midlertidig udligningstold på importen af visse former for tråd af rustfrit stål med oprindelse i Indien
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 597/2009 af 11. juni 2009 om beskyttelse mod subsidieret indførsel fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1) ("grundforordningen"), særlig artikel 12,
efter høring af det rådgivende udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
1. SAGSFORLØB
1.1. Indledning
(1)
Den 10. august 2012 offentliggjorde Europa-Kommissionen ("Kommissionen") en meddelelse i Den Europæiske Unions Tidende (2) ("indledningsmeddelelsen") om indledning af en antisubsidieprocedure ("antisubsidieproceduren" eller "nærværende procedure") vedrørende importen til Unionen af visse former for tråd af rustfrit stål med oprindelse i Indien ("det pågældende land").
(2)
Samme dag offentliggjorde Kommissionen en meddelelse i Den Europæiske Unions Tidende (3) om indledning af en antidumpingprocedure vedrørende importen til Unionen af visse former for tråd af rustfrit stål med oprindelse i Indien og indledte en separat undersøgelse ("antidumpingproceduren").
(3)
Antisubsidieproceduren blev indledt på grundlag af en klage indgivet den 28. juni 2012 af European Confederation of Iron and Steel Industries (Eurofer) ("klageren") på vegne af producenter, der tegnede sig for mere end 50 % af den samlede produktion i Unionen af visse former for tråd af rustfrit stål. Klagen indeholdt umiddelbare beviser for, at der fandt subsidiering sted af den pågældende vare med deraf følgende væsentlig skade, hvilket blev anset for tilstrækkeligt til at begrunde indledningen af en undersøgelse.
(4)
Før indledningen af proceduren og i overensstemmelse med grundforordningens artikel 10, stk. 7, underrettede Kommissionen de indiske myndigheder om, at den havde modtaget en behørigt dokumenteret klage med påstand om, at subsidieret import af visse former for tråd af rustfrit stål med oprindelse i Indien forvoldte EU-erhvervsgrenen væsentlig skade. De indiske myndigheder blev indkaldt til konsultationer med henblik på at kaste lys over situationen vedrørende indholdet af klagen og nå frem til en gensidigt acceptabel løsning. Konsultationerne førte i dette tilfælde ikke til nogen gensidigt acceptabel løsning.
1.2. Parter, som er berørt af undersøgelsen
(5)
Kommissionen underrettede officielt klageren, andre kendte EU-producenter, de kendte eksporterende producenter, de kendte importører og brugere og de indiske myndigheder om indledningen af proceduren.
(6)
De interesserede parter fik lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter skriftligt og til at anmode om en mundtlig høring inden for fristen i indledningsmeddelelsen. Alle interesserede parter, der anmodede herom og påviste, at der var særlige grunde til, at de burde høres, blev hørt.
(7)
I betragtning af det store antal eksporterende producenter i det pågældende land, de ikke forretningsmæssigt forbundne importører og EU-producenter, der var involveret i undersøgelsen, og for at afslutte denne undersøgelse inden for den fastsatte tidsfrist meddelte Kommissionen i indledningsmeddelelsen, at den havde besluttet at begrænse de eksporterende producenter i det pågældende land, de ikke forretningsmæssigt forbundne importører og de EU-producenter, som ville blive undersøgt, til et rimeligt antal ved at udtage en stikprøve i henhold til grundforordningens artikel 27 (denne proces kaldes også for "stikprøveudtagning").
1.2.1. Stikprøveudtagning af eksporterende producenter
(8)
For at gøre det muligt for Kommissionen at afgøre, om det ville være nødvendigt med stikprøveudtagning, og i bekræftende fald at udtage denne, blev alle eksporterende producenter i det pågældende land anmodet om at give sig til kende over for Kommissionen og afgive de oplysninger, som fremgik af indledningsmeddelelsen.
(9)
I alt indsendte 18 eksporterende producenter, hvoraf nogle tilhørte den samme virksomhedsgruppe, de ønskede oplysninger inden for den frist, der var fastsat i indledningsmeddelelsen, og indvilligede i at indgå i stikprøven, og syv af disse anmodede om individuel undersøgelse, hvis de ikke ville blive udtaget til stikprøven. Femten af disse samarbejdsvillige virksomheder angav eksport af tråd af rustfrit stål til Unionen i undersøgelsesperioden. Stikprøven blev således udtaget på grundlag af de oplysninger, der blev indgivet af disse 15 eksporterende producenter.
(10)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 27 udtog Kommissionen en stikprøve ud fra den største repræsentative eksportmængde af den pågældende vare til Unionen, der med rimelighed kunne undersøges inden for den tid, der var til rådighed. Stikprøven bestod af to individuelle virksomheder og en virksomhedsgruppe bestå-ende af fire forretningsmæssigt forbundne virksomheder, der tilsammen tegnede sig for mere end 63 % af den samlede eksportmængde til Unionen af den pågældende vare.
(11)
I henhold til grundforordningens artikel 27, stk. 2, blev alle de kendte eksporterende producenter og de relevante indiske myndigheder også hørt om udtagningen af en repræsentativ stikprøve. Der blev ikke modtaget bemærkninger til udtagningen af stikprøven.
(12)
Som nævnt i betragtning 10 blev stikprøven begrænset til et antal virksomheder, som med rimelighed kunne undersøges inden for den afsatte tid. De virksomheder, der blev undersøgt i forbindelse med undersøgelsen af subsidiering, er anført i betragtning 19.
(13)
Desuden blev der oprindeligt modtaget syv anmodninger om individuel undersøgelse, jf. betragtning 9. Det blev således vurderet, at en individuel undersøgelse på dette stadie ville være urimeligt byrdefuld og hindre en rettidig afslutning af undersøgelsen. Imidlertid vil anmodningerne fra de eksportører, som indsendte de nødvendige oplys-ninger inden for tidsfristen, blive undersøgt i den resterende del af undersøgelsen.
1.2.2. Stikprøveudtagning af EU-producenter
(14)
Kommissionen meddelte i indledningsmeddelelsen, at den havde udtaget en midlertidig stikprøve af EU-producenter. Denne stikprøve bestod oprindeligt af fem producenter af tråd af rustfrit stål i Unionen, der var kendt af Kommissionen inden indledningen af undersøgelsen. Kommissionen udtog en stikprøve ud fra salg, produk-tionsmængde og geografisk beliggenhed. Interesserede parter blev i indlednings-meddelelsen også opfordret til at fremsætte bemærkninger til den foreløbige stikprøve. Analysen af spørge-skemabesvarelserne afslørede, at en stikprøveudtagen EU-producent havde en forret-ningsmæssigt forbunden virksomhed i Unionen, der også var aktiv inden for fremstilling og salg af tråd af rustfrit stål. De seks EU-producenter i stikprøven tegnede sig således for 46,5 % af den anslåede samlede EU-produktion. Stikprøven anses for at være repræsentativ for EU-erhvervsgrenen.
1.2.3. Stikprøveudtagning af importører
(15)
For at gøre det muligt for Kommissionen at afgøre, om det ville være nødvendigt at anvende stikprøveudtagning, og i bekræftende fald at udtage en stikprøve, blev alle ikke forretningsmæssigt forbundne importører anmodet om at give sig til kende over for Kommissionen og afgive de oplysninger, som fremgik af indledningsmeddelelsen.
(16)
I alt ni ikke forretningsmæssigt forbundne importører afgav de nødvendige oplysninger og indvilligede i at indgå i stikprøven. Kommissionen udtog en stikprøve ud fra den største importmængde til Unionen på tre virksomheder, som tegnede sig for 23,8 % af den indiske import til Unionen i UP. To af de udtagne importører indsendte dog ikke en spørgeskemabesvarelse. Der kunne således ikke på dette stadie af undersøgelsen anvendes stikprøveudtagning, og der vil blive forsøgt etableret et samarbejde med de andre importører i den resterende del af undersøgelsen.
1.2.4. Spørgeskemabesvarelser og kontrolbesøg
(17)
Der blev udsendt spørgeskemaer til de indiske myndigheder, de tre stikprøveudtagne (grupper af) eksporterende producenter i Indien og til de eksporterende producenter, som havde anmodet om individuel undersøgelse, til de seks stikprøveudtagne EU-producenter, til de tre stikprøveudtagne ikke forretningsmæssigt forbundne importører og til ni kendte brugere.
(18)
Der blev indsendt besvarelser af spørgeskemaerne fra de indiske myndigheder, de tre stikprøveudtagne (grupper af) eksporterende producenter, en af de eksporterende producenter, som anmodede om individuel undersøgelse, fra de seks stikprøveudtagne producenter i Unionen, en ikke forretningsmæssigt forbunden importør og tre brugere.
(19)
Kommissionen indhentede og efterprøvede alle de oplysninger, der blev indsendt af de interesserede parter, og som den anså for nødvendige for en midlertidig fastsættelse af subsidiering, deraf følgende skade og Unionens interesser. Der blev aflagt kontrolbesøg hos de indiske myndigheder i Delhi og hos følgende parter:
EU-producenter:
-
Hagener Feinstahl GmbH, Hagen, Tyskland
-
Inoxfil S.A., Igualada, Spanien
-
Rodacciai SPA, Milano, Italien
-
Trafilerie Brambilla SPA, Calolziocorte, Italien
-
Ugitech-gruppen:
-
Ugitech France S.A., Bourg en Bresse, Frankrig
-
Sprint Metal Edelstahl, Hemer, Tyskland
Eksporterende producenter i Indien:
-
Raajratna Metal Industries, Ahmedabad, Gujarat
-
Viraj Profiles Vpl. Ltd., Thane, Maharashtra
-
Venus-gruppen:
-
Venus Wire Industries Pvt. Ltd, Mumbai, Maharashtra
-
Precision Metals, Mumbai, Maharashtra
-
Hindustan Inox Ltd., Mumbai, Maharashtra
-
Sieves Manufacturer India Pvt. Ltd., Mumbai, Maharashtra.
1.3. Undersøgelsesperioden og den betragtede periode
(20)
Undersøgelsen af subsidiering og skade omfattede perioden fra den 1. april 2011 til den 31. marts 2012 ("undersøgelsesperioden" eller "UP"). Undersøgelsen af udviklingstendenser af relevans for vurderingen af skade omfattede perioden fra den 1. januar 2009 til udgangen af undersøgelsesperioden ("den betragtede periode").
2. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE
2.1. Den pågældende vare
(21)
Den pågældende vare er tråd af rustfrit stål med en vægtprocent på:
-
nikkel på 2,5 % og derover, undtagen tråd med indhold af nikkel på 28 % og derover, men ikke over 31 %, og af krom på 20 % og derover, men ikke over 22 %,
-
nikkel på 2,5 % og derunder, undtagen tråd med indhold af krom på 13 % og derover, men ikke over 25 %, og aluminium på 3,5 % eller derover, men ikke over 6 %,
-
med oprindelse i Indien og i øjeblikket henhørende under KN-kode ex 7223 00 19 og ex 7223 00 99.
(22)
En part hævdede, at der findes såkaldte "højteknologiske" varetyper, som er forskellige fra andre typer af den pågældende vare produceret i Indien, men også i Unionen. De hævdede yderligere, at i modsætning til de fleste typer, som eksporteres fra Indien til Unionen, er de tekniske typer ikke råvarer, men specifikke varetyper, der produceres til specifikke anvendelsesformål i bestemte stålsorter og bestemte diametre, og bør ikke være omfattet af undersøgelsen.
(23)
På nuværende tidspunkt ser det ud til, at de de tekniske typer indgår i varedefinitionen, og at de har lignende grundlæggende fysiske, kemiske og tekniske egenskaber som andre typer af den pågældende vare. Desuden produceres disse typer tilsyneladende også af EU-erhvervsgrenen, og derfor er de tekniske typer omfattet af undersøgelsens varedækning.
2.2. Samme vare
(24)
Undersøgelsen viste, at den pågældende vare og den vare, der blev produceret og solgt på hjemmemarkedet i Indien, såvel som den vare, der blev produceret af EU-erhvervsgrenen og solgt på EU-markedet, har samme grundlæggende fysiske, kemiske og tekniske egenskaber og anvendelsesformål. De anses derfor foreløbigt for at være samme vare, jf. grundforordningens artikel 2, litra c).
3. SUBSIDIERING
3.1. Indledning
(25)
På grundlag af de oplysninger, der var indeholdt i klagen, og besvarelserne af Kommissionens spørgeskema, undersøgte Kommissionen følgende ordninger, som angiveligt indebærer, at der ydes subsidier:
a)
Duty Entitlement Passbook Scheme ("DEPBS") (toldgodtgørelsesordning)
b)
Duty Drawback Scheme ("DDS") (toldgodtgørelsesordning)
c)
Advance Authorisation Scheme ("AAS") (forhåndstilladelsesordning)
d)
Export Promotion Capital Goods Scheme ("EPCGS") (eksportfremmeordning for kapitalgoder)
e)
Export Credit Scheme ("ECS") (eksportkreditordning)
f)
Focus Market Scheme ("FMS") (fokusmarkedsordning)
g)
Special Economic Zones/Export Oriented Units ("SEZ/EOU") (ordningen for særlige økonomiske områder og eksportorienterede virksomheder).
(26)
De nævnte ordninger a), c-d) og f-g) er baseret på Foreign Trade (Development and Regulation) Act 1992 (nr. 22 af 1992) ("loven om udenrigshandel"), der trådte i kraft den 7. august 1992. Ved loven om udenrigshandel bemyndiges de indiske myndigheder til at udstede bekendtgørelser vedrørende eksport- og importpolitikken. Disse bekendtgørelser opføres i "Foreign Trade Policy"-dokumenter, der udstedes af handelsministeriet hvert femte år og ajourføres regelmæssigt. Det "Foreign Trade Policy"-dokument, der er relevant for UP i forbindelse med denne undersøgelse, er "Foreign Trade Policy 2009-2014" ("FTP 09-14"). Desuden fastlægger de indiske myndigheder også de procedurer, der styrer FTP 09-14 i "Handbook of Procedures, Volume I" ("Procedurehåndbogen I 09-14"). Procedurehåndbogen ajourføres regelmæssigt.
(27)
Den under punkt e) nævnte eksportkreditordning er baseret på section 21 og 35A i bankloven af 1949 ("Banking Regulation Act 1949"), der tillader Reserve Bank of India ("RBI") at vejlede forretningsbanker på eksportkreditområdet.
(28)
DDS-ordningen under punkt b) er baseret på afsnit 75 i Customs Act fra 1962, afsnit 37 i Central Excise Act fra 1944, afsnit 93A og 94 i Financial Act fra 1994 og på Customs, Central Excise Duties and Service Tax Drawback Rules fra 1995. Godtgørelsessatserne offentliggøres regelmæssigt; satserne vedrørende UP var All Industry Rates (AIR) i toldgodtgørelsesordningen 2011-2012, som blev offentliggjort i bekendtgørelse nr. 68/2011-Customs (N.T.). Toldgodtgørelsesordningen omtales også som en ordning for afgiftsfritagelse i kapitel 4 i FTP 2009-2014.
3.2. Duty Entitlement Passbook Scheme ("DEPBS") (toldgodtgørelsesordning)
a) Retsgrundlag
(29)
Der findes en detaljeret beskrivelse af DEPBS-ordningen i kapitel 4.3 i FTP 09-14 og i kapitel 4 i Procedurehåndbogen I 09-14.
b) Støtteberettigelse
(30)
Alle producent-eksportører og forhandler-eksportører kan benytte denne ordning.
c) Praktisk gennemførelse af DEPBS
(31)
En eksportør kan anmode om DEPBS-kreditter, der beregnes som en procentdel af værdien af de varer, der eksporteres i henhold til denne ordning. De indiske myndigheder har fastsat sådanne DEPBS-satser for de fleste varer, herunder den pågældende vare. De fastsættes på grundlag af Standard Input/Output-normer (SION-normer) under hensyntagen til det formodede indhold af importerede råvarer i eksportvaren og tolden på disse formodede importerede råvarer, uanset om der rent faktisk er betalt importafgift eller ej. DEPBS-satsen for den pågældende vare i UP var 5 % med en maksimal værdi på 97 Rs/kg.
(32)
For at være berettiget til fordelene under denne ordning skal virksomheden foretage eksport. På tidspunktet for eksporttransaktionen skal eksportøren udfærdige en erklæring til de indiske myndigheder, hvoraf det fremgår, at eksporten finder sted i henhold til DEPBS-ordningen. For at varerne kan blive eksporteret, udsteder de indiske toldmyndigheder et eksportforsendelsesdokument under forsendelsesproceduren. Af dette dokument fremgår bl.a. størrelsen af den DEPBS-kredit, der skal indrømmes for den pågældende eksporttransaktion. Eksportøren kender på dette tidspunkt niveauet af den fordel, denne vil opnå. Når først toldmyndighederne har udstedt et eksportforsendelsesdokument, har de indiske myndigheder ingen beføjelser med hensyn til indrømmelsen af en DEPBS-kredit.
(33)
Det konstateredes, at DEPBS-kreditter efter opfyldelsen af eksportforpligtelsen kan bogføres som indtægter i regnskaberne på et periodiseringsgrundlag, hvilket er i overensstemmelse med de indiske regnskabsstandarder. Sådanne kreditter kan benyttes til at betale told på senere import af enhver vare, undtagen investeringsgoder og varer, som er underlagt importrestriktioner. Varer, der er indført ved anvendelse af sådanne kreditter, kan sælges på hjemmemarkedet (og pålægges omsætningsafgift) eller anvendes på anden måde. DEPB-kreditter er frit omsættelige og gyldige i en periode på 24 måneder fra udstedelsesdatoen.
(34)
Ansøgninger om DEPBS-kreditter indsendes elektronisk og kan omfatte en ubegrænset mængde eksporttransaktioner. I realiteten findes der ingen faste frister for DEPBS-kreditter. Det elektroniske system, der anvendes til forvaltning af DEPBS, udelukker ikke automatisk eksporttransaktioner, der foretages efter de ansøgningsfrister, der er nævnt i kapitel 4.47 i Procedurehåndbogen I 09-14. Endvidere - som anført i kapitel 9.3 i Procedurehåndbogen I 09-14 - kan ansøgninger, der blev modtaget efter udløbet af fristerne for indsendelse, altid tages i betragtning ved pålæggelse af en mindre bøde (f.eks. 10 % af godtgørelsen).
(35)
Det blev konstateret, at to virksomheder i stikprøven brugte denne ordning i de første to kvartaler af UP.
d) Konklusion om DEPBS
(36)
DEPBS tilvejebringer subsidier i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 3, stk. 2. En DEPBS-kredit er et finansielt bidrag fra de indiske myndigheder, da kreditten senere vil blive benyttet til at udligne importafgifter og dermed reducere de toldindtægter, som de indiske myndigheder ellers ville have haft. Desuden medfører DEPBS-kreditten en fordel for eksportøren, da virksomhedens likviditet forbedres.
(37)
Endvidere er DEPBS retligt betinget af eksportresultater, og ordningen anses derfor for specifik og udligningsberettiget, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 4, første afsnit, litra a).
(38)
Ordningen kan desuden ikke betragtes som en tilladt toldgodtgørelsesordning eller substitutionsgodtgørelsesordning, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), idet den ikke overholder de regler, der er fastsat i bilag I, punkt i), bilag II (definition af og regler for godtgørelse) og bilag III til grundforordningen (definition af og regler for substitutionsgodtgørelse). En eksportør er navnlig ikke forpligtet til rent faktisk at forbruge de toldfrit importerede varer i produktionsprocessen, og kreditbeløbet beregnes ikke i forhold til de råvarer, der faktisk er benyttet. Desuden forefindes der ingen ordning eller procedure, der skal fastslå, hvilke råvarer der forbruges ved fremstillingen af den eksporterede vare, eller om der har været tale om for stor betaling af importafgifter, jf. bilag I, punkt i), og bilag II og III til grundforordningen. Endelig er en eksportør berettiget til DEPBS-fordelene, uanset om den pågældende overhovedet importerer råvarer. For at opnå fordelen er det tilstrækkeligt for en eksportør blot at eksportere varer uden at påvise import af noget råmateriale. Selv eksportører, der køber alle deres råvarer lokalt og ikke importerer varer, der kan benyttes som råvarer, er således stadig berettiget til fordelene ved DEPBS.
e) Ophævelse af DEPBS-ordningen og overgang til DDS
(39)
Ved offentlig bekendtgørelse nr. 54 (RE-2010)/2009-2014 af 17. juni 2011 blev DEPBS forlænget med tre måneder indtil den 30. september 2011. Da der ikke er blevet offentliggjort yderligere forlængelser efterfølgende, er DEPBS endeligt ophævet fra og med den 30. september 2011. Det var således nødvendigt at undersøge, hvilke foranstaltninger der kunne indføres i overensstemmelse med grundforordningens artikel 15, stk. 1.
(40)
De indiske myndigheder forklarede Kommissionen, at virksomhederne efter ophævelsen af DEPBS-ordningen kunne vælge at bruge andre toldgodtgørelsesordninger i kapitel 4 i FTP 09-14, nemlig Advance Authorisation Scheme (AAS) eller Duty Drawback Scheme (DDS).
(41)
Undersøgelsen viste, at begge virksomheder i stikprøven begyndte at bruge DDS-ordningen straks efter ophævelsen af DEPBS. Det skal bemærkes, at DDS blev indført i 1995 og anvendtes samtidig med DEPBS i de første to kvartaler af UP og i en årrække før UP. Det var dog ikke muligt at anvende DDS og DEPBS på den samme eksport.
(42)
Det skal bemærkes, at de indiske myndigheder bestræbte sig på en smidig overgang fra DEPBS til DDS, hvilket fremgår af cirkulære nr. - 42/2011-Customs af 22.9.2011. Det forklares i cirkulæret, at "toldgodtgørelsesordningen i år omfatter områder, der hidtil indgik i DEPB[S]-ordningen". Det fremgår af samme cirkulære, at det for sektorer under DEPBS er blevet besluttet at anvende en smidig overgang for varer i disse sektorer, samtidig med at de indarbejdes i toldgodtgørelsesordningen. I en overgangsperiode vil disse varer blive pålagt en mindre reduktion af deres DEPB[S]-satser på mellem 1 % og 3 % for de fleste varer. Med andre ord antyder dette cirkulære, at de gældende toldgodtgørelsessatser med virkning fra 1.10.2011 blev fastlagt, således at de kunne give samme type fordel som den tilbagetrukne DEPBS.
(43)
Det blev konkluderet, at de DDS-satser, der har været gældende for den pågældende vare siden 1. oktober 2011 ganske rigtigt har medført subsidieringsniveauer svarende til niveauerne i DEPBS indtil 30. september 2011. Undersøgelsen bekræftede også, at subsidiemargenerne for alle virksomhederne i stikprøven lå meget tæt på hinanden under DEPBS og DDS, idet de alle brugte DEPBS i de første seks måneder af UP og DDS i de efterfølgende seks måneder af UP.
(44)
Det fremgår dog af betragtning 41 til 43, at selv om DEPBS-ordningen var blevet ophævet, blev fordele i ordningen fortsat udbetalt uden ophør og på næsten samme niveau, hvilket gav en gnidningsløs overgang til toldgodtgørelsesordningen. Det konkluderes derfor, at subsidierne ikke er blevet trukket tilbage, jf. grundforordningens artikel 15, stk. 1, og at DEPBS er udligningsberettiget.
f) Beregning af subsidiebeløbet
(45)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 3, stk. 2, og artikel 5 blev det udligningsberettigede subsidiebeløb beregnet som den fordel, som det konstateredes, at modtageren havde opnået i UP. I den forbindelse var det opfattelsen, at modtageren opnår fordelen på det tidspunkt, hvor der foretages en eksporttransaktion under denne ordning. På dette tidspunkt skal de indiske myndigheder give afkald på tolden, hvilket udgør et finansielt bidrag, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii). Når først toldmyndighederne har udstedt et eksportforsendelsesdokument, der bl.a. viser størrelsen af den DEPBS-kredit, som ydes for den pågældende eksporttransaktion, har de indiske myndigheder ingen beføjelser med hensyn til indrømmelse af subsidiet. I betragtning af ovenstående anses det for passende at betragte fordelen ved DEPBS-ordningen som summen af de kreditter, der er opnået for alle eksporttransaktioner, der har fundet sted i henhold til denne ordning i UP.
(46)
Når der blev fremsat berettigede krav herom, blev gebyrer, som var nødvendige for at opnå subsidiet, fratrukket kreditterne for at nå frem til subsidiebeløbene som tæller, jf. grundforordningens artikel 7, stk. 1, litra a). Disse subsidiebeløb blev i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2, fordelt i forhold til den samlede eksportomsætning af den pågældende vare i UP som behørig nævner, da subsidiet er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, eksporterede eller transporterede mængder.
(47)
Ud fra ovenstående blev det konstateret, at subsidiemargenerne under denne ordning for de pågældende virksomheder i UP, er på henholdsvis 0,58 %, 0,93 %, 1,04 %, 1,32 % og 2,04 % for virksomhederne i Venus-gruppen.
3.3. Duty Drawback Scheme ("DDS") (toldgodtgørelsesordning)
a) Retsgrundlag
(48)
Der findes en detaljeret beskrivelse af DDS-ordningen i Custom & Central Excise Duties Drawback Rules, 1995 med efterfølgende ændringer.
b) Støtteberettigelse
(49)
Alle producent-eksportører og forhandler-eksportører kan benytte denne ordning.
c) Praktisk gennemførelse
(50)
En støtteberettiget eksportør kan anmode om godtgørelsesbeløb, der beregnes som en procentdel af fob-værdien af de varer, der eksporteres i henhold til denne ordning. De indiske myndigheder har fastsat sådanne godtgørelsessatser for en række varer, herunder den pågældende vare. De fastlægges på grundlag af den gennemsnitlige mængde eller værdi af materialer, der anvendes som input til fremstilling af en vare, og det gennemsnitlige toldbeløb, der betales på inputs. De anvendes, uanset om der rent faktisk er betalt importtold eller ej. DDS-satsen for den pågældende vare i UP var 4 % af fob-værdien med et loft på 5 Rs/kg, alt efter hvad der er lavest.
(51)
For at være berettiget til fordelene under denne ordning skal virksomheden foretage eksport. Når forsendelsesoplysningerne indtastes i toldserveren (ICEGATE), anføres det, at eksporten finder sted som led i DDS, og DDS-beløbet fastsættes uigenkaldeligt. Efter rederiet har udfyldt Export General Manifest (EGM), og toldmyndighederne i tilstrækkelig grad har sammenlignet dokumentet med forsendelsesdokumentet, er alle betingelser opfyldt for at tillade udbetalingen af godtgørelsesbeløbet, enten direkte til eksportørens bankkonto eller pr. bankanvisning.
(52)
Eksportøren skal desuden fremlægge bevis for, at de eksporterede varer er blevet betalt ved hjælp af en bankbekræftelse (bank realisation certificate). Denne bekræftelse kan udfærdiges, når godtgørelsesbeløbet er blevet udbetalt, men de indiske myndigheder kræver beløbet tilbagebetalt, hvis eksportøren ikke fremlægger en bankbekræftelse inden fristens udløb.
(53)
Godtgørelsesbeløbet kan anvendes til ethvert formål.
(54)
Det konkluderedes, at toldgodtgørelsesbeløbet efter opfyldelsen af eksportforpligtelsen kan bogføres som indtægter i regnskaberne på et periodiseringsgrundlag, hvilket er i overensstemmelse med de indiske regnskabsstandarder.
(55)
Det blev konkluderet, at to af virksomhederne i stikprøven brugte DDS-ordningen i de sidste to kvartaler af UP.
d) Konklusion om DDS
(56)
Ved DDS ydes der subsidier, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 3, stk. 2. Et toldgodtgørelsesbeløb er et finansielt bidrag fra de indiske myndigheder, da det har form af en direkte overførsel af midler fra de indiske myndigheder. Desuden medfører toldgodtgørelsesbeløbet en fordel for eksportøren, idet virksomhedens likviditet forbedres.
(57)
Endvidere er DDS retligt betinget af eksportresultater, og ordningen anses derfor for specifik og udligningsberettiget, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 4, første afsnit, litra a).
(58)
Denne ordning kan ikke betragtes som en tilladt toldgodtgørelsesordning eller substitutionsgodtgørelsesordning i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii). Den overholder ikke de strenge regler, der er fastsat i litra i) i bilag I, bilag II (definition af og regler for godtgørelse) og bilag III (definition af og regler for substitutionsgodtgørelse) til grundforordningen.
(59)
Der findes ingen ordning eller procedure med henblik på at fastslå, hvilke råvarer der forbruges ved fremstillingen af den eksporterede vare, eller om der har været tale om for stor betaling af importafgifter, jf. litra i) i bilag I, og bilag II og III til grundforordningen. Endelig er en eksportør berettiget til DDS-fordelene, uanset om den pågældende overhovedet importerer råvarer. For at opnå fordelen er det tilstrækkeligt for en eksportør blot at eksportere varer uden at påvise import af noget råmateriale. Selv eksportører, der køber alle deres råvarer lokalt og ikke importerer varer, der kan benyttes som råvarer, er således stadig berettiget til fordelene ved DDS-ordningen.
(60)
Dette bekræftes i de indiske myndigheders cirkulære nr. 24/2001, hvoraf det klart fremgår, at [toldgodtgørelsessatser] ikke har nogen relation til det faktiske inputforbrugsmønster og den faktiske indvirkning på en bestemt eksportørs inputs eller individuelle forsendelser […], og de regionale myndigheder instrueres om, at de lokale kontorer ikke skal forlange bevis for den faktiske told, der er betalt på importerede eller hjemlige input […], når eksportørerne indsender deres [anmodninger om godtgørelser].
(61)
Ud fra ovenstående konkluderes det, at DDS er udligningsberettiget.
e) Beregning af subsidiebeløbet
(62)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 3, stk. 2, og artikel 5 blev det udligningsberettigede subsidiebeløb beregnet som den fordel, som det konstateredes, at modtageren havde opnået i undersøgelsesperioden. I den forbindelse var det opfattelsen, at modtageren opnår fordelen på det tidspunkt, hvor der foretages en eksporttransaktion under denne ordning. På dette tidspunkt skal de indiske myndigheder give afkald på godtgørelsesbeløbet, hvilket udgør et finansielt bidrag i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii). Når først toldmyndighederne har udstedt et eksportforsendelsesdokument, der bl.a. viser størrelsen på det godtgørelsesbeløb, der ydes for den pågældende eksporttransaktion, har de indiske myndigheder ingen beføjelser med hensyn til at indrømme subsidiet. I betragtning af ovenstående anses det for passende at betragte fordelen ved DDS-ordningen som summen af de godtgørelsesbeløb, der er opnået for alle eksporttransaktioner, der har fundet sted under denne ordning i UP.
(63)
Dette subsidiebeløb er i henhold til grundforordningens artikel 7, stk. 2, blevet fordelt over den samlede eksportomsætning af den pågældende vare i den fornyede undersøgelsesperiode som behørig nævner, da subsidiet er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, eksporterede eller transporterede mængder.
(64)
Ud fra ovenstående blev det konstateret, at subsidiemargenerne under denne ordning for de samarbejdsvillige pågældende virksomheder er på henholdsvis 0,61 %, 1,14 %, 1,77 %, 1,68 % og 1,91 % for virksomhederne i Venus-gruppen.
3.4. Advance Authorisation Scheme ("AAS") (forhåndstilladelsesordning)
a) Retsgrundlag
(65)
Der findes en detaljeret beskrivelse af ordningen i stk. 4.1.1 til 4.1.14 i FTP 09-14 og i kapitel 4.1 til 4.30 i Procedurehåndbogen I 09-14.
b) Støtteberettigelse
(66)
AAS består af seks underordninger, der er nærmere beskrevet i betragtning 67. Disse underordninger er bl.a. forskellige med hensyn til støtteberettigelse. Producent-eksportører og forhandler-eksportører, der er "forbundet" med støtteproducenter, er berettiget til støtte under AAS-ordningerne for fysisk eksport og årligt behov. Producent-eksportører, der leverer til den endelige eksportør, er støtteberettiget under AAS-ordningen for mellemleverancer. Hovedleverandører, der leverer til kategorier "ligestillet med eksport", jf. punkt 8.2 i FTP 09-14, såsom leverandører til eksportorienterede virksomheder ("EOU"), er berettigede til AAS-underordningen for transaktioner ligestillet med eksport. Endelig er mellemleverandører til producent-eksportører berettiget til fordele i forbindelse med transaktioner ligestillet med eksport i henhold til underordningerne for "ARO" (Advance Release Order - attester til forudgående frigivelse) og løbende indenlandsk remburs.
c) Praktisk gennemførelse
(67)
Der kan udstedes AAS for:
i) Fysisk eksport: Dette er den vigtigste underordning. Den gør det muligt toldfrit at importere råvarer til fremstilling af en specifik færdig eksportvare. "Fysisk" betyder i denne forbindelse, at eksportvaren skal forlade indisk område. Tilladelsen til import og forpligtelsen til eksport (herunder eksportvarens type) er specificeret i licensen.
ii) Årligt behov: En sådan tilladelse er ikke knyttet til en bestemt eksportvare, men til en bredere varegruppe (f.eks. kemiske og dermed forbundne varer). Licensindehaveren kan - op til en bestemt værditærskel, der fastsættes ud fra tidligere eksportresultater - toldfrit importere ethvert råmateriale, der skal benyttes til fremstilling af enhver vare, der henhører under en sådan varegruppe. Licensindehaveren kan vælge at eksportere enhver færdig vare i varegruppen, hvor sådanne toldfri materialer er anvendt.
iii) Mellemleverancer: Denne underordning omfatter tilfælde, hvor to producenter har til hensigt at fremstille en enkelt eksportvare og stå for hver sin del af produktionsprocessen. Den producent-eksportør, der fremstiller mellemproduktet, kan toldfrit importere råvarer og i den forbindelse opnå forhåndstilladelse for mellemleverancer. Den endelige eksportør færdiggør produktionen og er forpligtet til at eksportere den færdige vare.
iv) Transaktioner ligestillet med eksport: Denne underordning gør det muligt for en hovedleverandør toldfrit at importere råvarer, som er nødvendige for produktionen af varer, der skal sælges i "transaktioner ligestillet med eksport" til de kundekategorier, der er anført i punkt 8.2.b) til f), g), i) og j) i FTP 09-14. Ifølge de indiske myndigheder forstås der ved transaktioner ligestillet med eksport transaktioner, hvor de leverede varer ikke forlader landet. En række kategorier af leverancer anses for at være transaktioner ligestillet med eksport, forudsat at varerne er fremstillet i Indien, f.eks. leverancer af varer til eksportorienterede virksomheder ("EOU") eller til selskaber i særlige økonomiske zoner ("SEZ").
v) Attester til forudgående frigivelse ("Advance Release Order" eller "ARO"): En AAS-licensindehaver, der ønsker at købe råvarerne hos indenlandske kilder i stedet for at importere dem direkte, kan vælge at købe dem ved anvendelse af ARO. I sådanne tilfælde godkendes AAS-licenserne som ARO og påtegnes til den indenlandske leverandør ved levering af de derpå anførte varer. Påtegnelsen af ARO giver den indenlandske leverandør ret til de fordele, der indrømmes transaktioner ligestillet med eksport, jf. punkt 8.3 i FTP 09-14 (dvs. AAS for mellemleverancer/transaktioner ligestillet med eksport, eksportrestitution og tilbagebetaling af endelige punktafgifter). Ved ARO-mekanismen ydes der refusion af skatter og afgifter til leverandøren, i stedet for at disse beløb refunderes til den endelige eksportør i form af toldgodtgørelse eller -refusion. Skatter og afgifter kan refunderes for både lokale og importerede råvarer.
vi) Løbende indenlandsk remburs: Denne underordning dækker indenlandske leverancer til en AAS-licensindehaver. Denne kan henvende sig til en bank for at åbne en indenlandsk remburs til fordel for en indenlandsk leverandør. Banken validerer tilladelsen til direkte import for den værdi og de varemængder, der købes i landet i stedet for at blive importeret. Den indenlandske leverandør vil være berettiget til de fordele, der indrømmes transaktioner ligestillet med eksport, jf. punkt 8.3 i FTP 09-14 (dvs. AAS for mellemleverancer/transaktioner ligestillet med eksport, eksportrestitution og tilbagebetaling af endelige punktafgifter).
(68)
To virksomheder i stikprøven modtog i UP indrømmelser under AAS-ordningen i forbindelse med den pågældende vare. Disse virksomheder brugte én underordning, nemlig AAS for fysisk eksport. Det er derfor ikke nødvendigt at undersøge, om de resterende uudnyttede underordninger er udligningsberettigede.
(69)
Af hensyn til de indiske myndigheders kontrol er AAS-licensindehaveren retligt forpligtet til at føre et korrekt og behørigt regnskab over forbrug og anvendelse af toldfrit importerede varer eller varer købt på hjemmemarkedet i et nærmere angivet format (kapitel 4.26 og 4.30 i Procedurehåndbogen I 09-14 samt bilag 23), dvs. en fortegnelse over det faktiske forbrug. Denne fortegnelse skal revideres af en ekstern statsautoriseret revisor, som udsteder en attest om, at den foreskrevne fortegnelse og de relevante bogføringer er undersøgt, og at de oplysninger, der er afgivet i henhold til tillæg 23, er sande og korrekte i enhver henseende.
(70)
For så vidt angår den underordning, som den pågældende virksomhed anvendte i UP, dvs. fysisk eksport, fastsætter de indiske myndigheder den mængde og værdi, som importtilladelsen og eksportforpligtelsen vedrører, og dette fremgår af tilladelsen. Desuden skal de tilsvarende transaktioner anføres på tilladelsen af statens embedsmænd på import- og eksporttidspunktet. Den mængde import, der er tilladt i henhold til AAS-ordningen, fastsættes af de indiske myndigheder på grundlag af såkaldte standard input/output-normer ("SION-normer"), som findes for de fleste varer, herunder den pågældende vare.
(71)
Importerede råvarer kan ikke afhændes og skal anvendes til at fremstille den færdige eksportvare. Eksportforpligtelsen skal opfyldes inden for en fastsat frist efter udstedelsen af licensen (24 måneder med mulighed for to forlængelser på hver 6 måneder).
(72)
I undersøgelsen blev det også fastslået, at kravene til kontrol, som de indiske myndigheder har anført, enten ikke blev opfyldt eller endnu ikke var blevet afprøvet i praksis.
(73)
Begge undersøgte virksomheder førte en fortegnelse over produktion og forbrug. Fortegnelsen over forbrug gjorde det dog ikke muligt at kontrollere, hvilke råvarer der var blevet anvendt i produktionen af eksportvaren og i hvilke mængder. Hvad angår kravene til kontrol, jf. betragtning 69, førte virksomhederne intet regnskab til dokumentation af, at den eksterne revision af fortegnelsen over forbrug havde fundet sted. Kort sagt blev det konkluderet, at de undersøgte eksportører ikke var i stand til at påvise, at de relevante FTP-betingelser var blevet opfyldt.
d) Konklusion om AAS
(74)
Fritagelsen for importafgifter er et subsidie i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 3, stk. 2, dvs., at den udgør et finansielt bidrag fra de indiske myndigheder, da den reducerer de toldindtægter, som den indiske stat ellers ville have haft, og medfører en fordel for de undersøgte eksportører ved at forbedre deres likviditet.
(75)
Desuden er AAS-ordningerne for fysisk eksport helt klart retligt betinget af eksportresultater og anses derfor for at være specifikke og udligningsberettigede, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 4, første afsnit, litra a). Uden en eksportforpligtelse kan en virksomhed ikke opnå fordele i henhold til disse ordninger.
(76)
Den underordning, der blev benyttet i den aktuelle sag, kan ikke betragtes som en tilladt toldgodtgørelsesordning eller substitutionsgodtgørelsesordning i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii). Den overholder ikke reglerne i grundforordningens bilag I, punkt i), bilag II (definition af og regler for godtgørelse) og bilag III (definition af og regler for substitutionsgodtgørelse). De indiske myndigheder anvendte ikke en verifikationsordning eller -procedure til effektivt at bekræfte, hvorvidt der blev brugt råvarer ved fremstillingen af den eksporterede vare og i hvilke mængder (grundforordningens bilag II, del II, punkt 4), samt for substitutionsgodtgørelsesordningers vedkommende grundforordningens bilag III, del II, punkt 2). Det konkluderes desuden, at SION-normerne for den pågældende vare ikke var tilstrækkeligt præcise, og at de ikke i sig selv kan anses for at være et system til verifikation af det faktiske forbrug, fordi disse standardnormer er udformet således, at de indiske myndigheder ikke med tilstrækkelig præcision kan kontrollere, hvilke mængder råvarer der er forbrugt i produktionen til eksport. De indiske myndigheder foretog desuden heller ikke nogen yderligere undersøgelse på grundlag af de faktisk involverede råvarer, selv om det normalt er nødvendigt, når der ikke findes en effektiv kontrolordning (grundforordningens bilag II, del II, punkt 5, og bilag III, del II, punkt 3).
(77)
Denne underordning er derfor udligningsberettiget.
e) Beregning af subsidiebeløbet
(78)
Da der ikke er tale om tilladte toldgodtgørelsesordninger eller substitutionsgodtgørelsesordninger, er den udligningsberettigede fordel eftergivelsen af den samlede importafgift, der normalt skal betales ved import af råvarer. I denne henseende skal det bemærkes, at det ikke er fastsat i grundforordningen, at kun eftergivelse af for store afgiftsbeløb kan udlignes. Ifølge grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), og dens bilag I, punkt i), kan der kun foretages udligning af for store eftergivne afgiftsbeløb, hvis betingelserne i grundforordningens bilag II og III er opfyldt. Disse betingelser var imidlertid ikke opfyldt i dette tilfælde. Hvis det konstateres, at der ikke findes en passende kontrolprocedure, finder ovennævnte undtagelse for godtgørelsesordninger således ikke anvendelse, og i stedet anvendes den normale regel om, at det er de ubetalte afgiftsindtægter, der er givet afkald på, som skal udlignes, og ikke de beløb, som angiveligt er eftergivet for meget. Som det fremgår af grundforordningens bilag II, del II, og bilag III, del II, påhviler det ikke undersøgelsesmyndigheden at beregne sådanne eftergivelser af for store afgiftsbeløb. Tværtimod skal den undersøgende myndighed ifølge grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), kun fastslå, om der foreligger tilstrækkelige beviser til at tilbagevise, at den kontrolordning, der angiveligt findes, er hensigtsmæssig.
(79)
Subsidiebeløbet for de virksomheder, der benyttede AAS, blev beregnet på grundlag af de importafgifter, som der var givet afkald på (basistold og særlig tillægstold) for de materialer, der var importeret i henhold til underordningen i UP (tæller). I overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 1, litra a), blev de gebyrer, som var nødvendige for at opnå subsidiet, fratrukket subsidiebeløbet, når der blev fremsat berettigede krav herom. Dette subsidiebeløb er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2, blevet fordelt over eksportomsætningen for den pågældende vare i undersøgelsesperioden som nævner, da subsidiet er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, eksporterede eller transporterede mængder.
(80)
Den subsidiesats, der blev fastsat under denne ordning for de pågældende virksomheder i UP, er på henholdsvis 2,43 %, 0,15 %, 0 %, 0 % og 0 % for virksomhederne i Venus-gruppen.
3.5. Export Promotion Capital Goods Scheme ("EPCGS") (eksportfremmeordning for kapitalgoder)
a) Retsgrundlag
(81)
Der findes en detaljeret beskrivelse af EPCGS-ordningen i kapitel 5 i FTP 09-14 og i kapitel 5 i Procedurehåndbogen I 09-14.
b) Støtteberettigelse
(82)
Denne ordning kan benyttes af producent-eksportører, forhandler-eksportører, der er "forbundet med" støtteproducenter og leverandører af tjenesteydelser.
c) Praktisk gennemførelse
(83)
Med forbehold af en eksportforpligtelse har en virksomhed lov til at importere (nye og indtil ti år gamle brugte) kapitalgoder til nedsat told. Med henblik herpå udsteder de indiske myndigheder efter anmodning og betaling af et gebyr en EPCGS-licens. Ordningen giver mulighed for en reduceret importtoldsats på 3 % på alle kapitalgoder, der indføres under ordningen. For at opfylde eksportforpligtelsen skal de importerede kapitalgoder anvendes til at fremstille en vis mængde eksportvarer inden for en bestemt periode. I henhold til FTP 09-14 kan der importeres kapitalgoder med en told på 0 % under EPCGS, men i sådanne tilfælde er perioden for indfrielse af eksportforpligtelsen kortere.
(84)
EPCGS-licensindehaveren kan også anskaffe kapitalgoderne i Indien. I så fald kan den lokale producent af kapitalgoder selv benytte fordelen ved toldfri import af dele, der er nødvendige til fremstilling af sådanne kapitalgoder. Alternativt kan den indenlandske producent gøre krav på fordelen ved transaktioner ligestillet med eksport, for så vidt angår levering af kapitalgoder til en EPCGS-licensindehaver.
(85)
Det blev konstateret, at alle tre virksomheder i stikprøven modtog indrømmelser under EPCGS-ordningen, der har relation til den pågældende vare i UP.
d) Konklusion om EPCGS
(86)
Ved EPCGS ydes der subsidier i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 3, stk. 2. Toldnedsættelsen er et finansielt bidrag fra de indiske myndigheder, da denne indrømmelse reducerer de toldindtægter, som de indiske myndigheder ellers ville have haft. Desuden medfører toldnedsættelsen en fordel for eksportøren, fordi toldbesparelsen ved import forbedrer virksomhedens likviditet.
(87)
Endvidere er EPCGS-ordningen retligt betinget af eksportresultater, da licenser ikke kan opnås uden en eksportforpligtelse. Den anses derfor for at være specifik og udligningsberettiget, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 4, første afsnit, litra a).
(88)
EPCGS kan ikke betragtes som en tilladt toldgodtgørelsesordning eller substitutionsgodtgørelsesordning, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii). Kapitalgoder er ikke omfattet af anvendelsesområdet for sådanne tilladelige ordninger (jf. grundforordningens bilag I, punkt i), da de ikke forbruges ved produktionen af de eksporterede varer.
e) Beregning af subsidiebeløbet
(89)
Subsidiebeløbet blev i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 3, beregnet på grundlag af den ikke betalte told på importerede kapitalgoder, fordelt over en periode, der afspejler den normale afskrivningsperiode for sådanne kapitalgoder i den pågældende erhvervsgren. Det således beregnede beløb for UP er blevet justeret ved at tillægge renter i denne periode, så der sker en afspejling af den fulde værdi af fordelen over tid. Markedsrenten i undersøgelsesperioden i Indien blev anset for passende til dette formål. Når der blev fremsat berettigede krav herom, blev de gebyrer, som var nødvendige for at opnå subsidiet, fratrukket, jf. grundforordningens artikel 7, stk. 1, litra a).
(90)
Dette subsidiebeløb er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2 og 3, blevet fordelt som behørig nævner over eksportomsætningen i UP, da subsidiet er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, eksporterede eller transporterede mængder.
(91)
Den subsidiesats, der blev fastsat under ordningen for de pågældende virksomheder i UP, er på henholdsvis 0,09 %, 0,6 %, 0,02 %, 0 %, 0 % og 0 % for virksomhederne i Venus-gruppen.
3.6. Export Credit Scheme ("ECS") (eksportkreditordning)
a) Retsgrundlag
(92)
Der findes en detaljeret beskrivelse af ordningen i cirkulæret Master Circular DBOD No. DIR.(Exp).BC 01/04.02.02/2007-08 (Rupee/Foreign Currency Export Credit) og i cirkulæret Master Circular DBOD No. DIR.(Exp).BC 09/04.02.02/2008-09 (Rupee/Foreign Currency Export Credit) fra Reserve Bank of India ("RBI"), der er rettet til alle forretningsbanker i Indien.
b) Støtteberettigelse
(93)
Denne ordning kan benyttes af producent-eksportører og forhandler-eksportører.
c) Praktisk gennemførelse
(94)
Under denne ordning fastsætter RBI obligatoriske maksimumsrentesatser for eksportkreditter både i indiske rupees og i udenlandsk valuta, som forretningsbankerne kan pålægge en eksportør. ECS består af to underordninger, nemlig en ordning for eksportkredit før forsendelse ("pakkekredit"), som omfatter kreditter, der ydes en eksportør med henblik på finansiering af køb, forarbejdning, fremstilling, pakning og/eller forsendelse af varer forud for eksporten, samt en ordning for eksportkredit efter forsendelse, der tilvejebringer arbejdskapitallån til finansiering af eksporttilgodehavender. RBI pålægger også bankerne at afsætte en vis andel af deres nettobankkredit til eksportfinansiering.
(95)
Som følge af sådanne Master Circulars fra RBI kan eksportører opnå eksportkreditter til rentesatser, der er gunstigere end renter for almindelige kommercielle kreditter ("kontantkreditter"), der udelukkende fastsættes på markedsvilkår. Forskellen i satserne kan indskrænkes for virksomheder med god kreditværdighed. Det kan faktisk være muligt for virksomheder med høj kreditværdighed at opnå eksportkreditter og kontantkreditter på samme vilkår.
(96)
Det blev konstateret, at to af virksomhederne i stikprøven brugte denne ordning i UP.
d) Konklusion om ECS
(97)
De præferentielle rentesatser for en ECS-kredit, der er fastsat i de i betragtning 95 nævnte Master Circulars fra RBI, kan reducere en eksportørs renteomkostninger i forhold til kreditomkostninger, der udelukkende er fastsat på markedsvilkår, og medfører i dette tilfælde en fordel for en sådan eksportør, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 2. Eksportfinansiering er ikke i sig selv mere sikker end hjemmemarkedsfinansiering. Den betragtes faktisk sædvanligvis som mere risikabel, og den sikkerhed, der kræves for en bestemt kredit, er uanset finansieringsobjektet en rent kommerciel afgørelse for den enkelte forretningsbank. Forskelle i rentesatserne mellem forskellige banker er et resultat af RBI's metode til at fastsætte individuelle maksimale udlånsrentesatser for hver enkelt forretningsbank.
(98)
Selv om de præferentielle kreditter i henhold til ECS ydes af forretningsbanker, er denne fordel et finansielt bidrag fra staten, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. iv). I den forbindelse skal det bemærkes, at det hverken i grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. iv), eller i aftalen om subsidier og udligningsforanstaltninger kræves, at der udbetales penge fra det offentlige - f.eks. godtgørelse fra de indiske myndigheder til forretningsbankerne - for at der er tale om subsidier, men kun at staten giver pålæg om at udføre funktioner, der er omhandlet i grundforordningens artikel 3, st. 1, litra a), nr. i), ii) eller iii). RBI er et offentligt organ og derfor omfattet af den definition af "staten", der er givet i grundforordningens artikel 2, litra b). Banken er 100 % statsejet, forfølger mål for den offentlige politik (f.eks. pengepolitikken), og dens ledelse udpeges af den indiske regering. RBI giver instrukser til private organer, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. iv), andet led, idet forretningsbankerne er forpligtet til at overholde bl.a. de maksimumsrentesatser for eksportkreditter, der er fastsat i Master Circulars fra RBI, samt RBI's bestemmelser om, at forretningsbanker skal afsætte en vis del af deres nettobankkredit til eksportfinansiering. Dette forpligter forretningsbankerne til at udføre funktioner, der er omhandlet i grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. i), i dette tilfælde långivning i form af præferentiel eksportfinansiering. En sådan direkte overførsel af midler i form af lån på særlige vilkår ville normalt påhvile staten, og denne praksis afviger ikke reelt fra normal statslig praksis, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. iv). Dette subsidie anses for at være specifikt og udligningsberettiget, da de præferentielle rentesatser kun indrømmes i forbindelse med finansiering af eksporttransaktioner og derfor er betinget af eksportresultater, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 4, første afsnit, litra a).
e) Beregning af subsidiebeløbet
(99)
Subsidiebeløbet er blevet beregnet på grundlag af forskellen mellem den rente, som blev betalt for eksportkreditter, der blev benyttet i UP, og den rente, der skulle have været betalt for de almindelige kreditter på markedsvilkår, der blev anvendt af den pågældende virksomhed. Dette subsidiebeløb (tæller) er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2, blevet fordelt i forhold til den samlede eksportomsætning i undersøgelsesperioden eller den samlede eksportomsætning af den pågældende vare i undersøgelsesperioden for kreditter, hvor der kan etableres en klar forbindelse til den pågældende vare, og som kan anvendes som behørig nævner, da subsidiet er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de producerede, eksporterede eller transporterede mængder.
(100)
Den subsidiesats, der blev fastsat under ordningen for de pågældende virksomheder i UP, er på henholdsvis 0,61 %, 0,08 %, 0,28 %, 0,03 % og 0,10 % for virksomhederne i Venus-gruppen.
3.7. Focus Market Scheme ("FMS") (fokusmarkedsordning)
a) Retsgrundlag
(101)
Der findes en detaljeret beskrivelse af FMS-ordningen i afsnit 3.14 i FTP 09-14 og i kapitel 3.8 i Procedurehåndbogen I 09-14.
b) Støtteberettigelse
(102)
Alle producent-eksportører og forhandler-eksportører kan benytte denne ordning.
c) Praktisk gennemførelse
(103)
Under denne ordning er eksporten af alle varer til lande, der er meddelt i henhold til tabel 1 og 2 i bilag 37(C) i Procedurehåndbogen I 09-14, berettiget til en toldkredit på 3 % af fob-værdien. Fra 1. april 2011 er eksporten af alle varer til lande, der er meddelt i henhold til tabel 3 i bilag 37(C) ("Special Fokus Markets"), berettiget til en toldkredit på 4 % af fob-værdien. Visse former for eksportaktiviteter er udelukket fra denne ordning, f.eks. eksport af importerede eller omladede varer, transaktioner ligestillet med eksport, eksport af tjenester og eksportomsætning fra enheder, der opererer i særlige økonomiske områder. Visse former for varer er også udelukket fra denne ordning, f.eks. diamanter, ædelmetaller, malme, korn, sukker og olieprodukter.
(104)
Toldkreditterne i forbindelse med FMS kan frit overføres og er gyldige i en periode på 24 måneder fra datoen for udstedelsen af det relevante toldgodtgørelsesdokument. De kan benyttes til at betale told på senere import af enhver råvare eller vare, herunder også kapitalgoder.
(105)
Toldgodtgørelsesdokumentet udstedes i eksporthavnen, når eksporten eller afsendelsen af varerne har fundet sted. Så længe ansøgeren tilvejebringer kopier af al relevant eksportdokumentation til myndighederne (f.eks. eksportordrer, fakturaer, forsendelsespapirer, bankbekræftelser), kan de indiske myndigheder ikke frit bestemme, om der skal indrømmes toldkreditter.
(106)
Det blev konstateret, at én af virksomhederne i stikprøven brugte denne ordning i UP.
d) Konklusion om FMS
(107)
Ved FMS ydes der subsidier, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 3, stk. 2. En FMS-toldkredit er et finansielt bidrag fra de indiske myndigheder, da kreditten senere vil blive benyttet til at udligne importafgifter, hvorved de indiske myndigheder giver afkald på toldindtægter, de ellers ville have fået. Desuden medfører FMS-kreditten en fordel for eksportøren, fordi virksomhedens likviditet forbedres.
(108)
Endvidere er FMS retligt betinget af eksportresultater, og ordningen anses derfor for specifik og dermed udligningsberettiget, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 4, første afsnit, litra a).
(109)
Ordningen kan ikke betragtes som en tilladt toldgodtgørelsesordning eller substitutionsgodtgørelsesordning, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii). Den overholder ikke de strenge regler, der er fastsat i litra i) i bilag I, bilag II (definition af og regler for godtgørelse) og bilag III (definition af og regler for substitutionsgodtgørelse) til grundforordningen. En eksportør er ikke forpligtet til rent faktisk at forbruge de toldfrit importerede varer i produktionsprocessen, og kreditbeløbet beregnes ikke i forhold til de faktisk anvendte råvarer. Der findes ingen ordning eller procedure med henblik på at fastslå, hvilke råvarer der forbruges ved fremstillingen af den eksporterede vare, eller om der har været tale om for stor betaling af importafgifter, jf. litra i) i bilag I, og bilag II og III til grundforordningen. Eksportører er berettiget til fordelene ved FMS, uanset om de importerer råvarer eller ej. For at opnå fordelen er det tilstrækkeligt for en eksportør blot at eksportere varer uden at påvise import af noget råmateriale. Selv eksportører, der anskaffer alle deres råvarer lokalt og ikke importerer varer, der kan benyttes som råvarer, er således stadig berettigede til fordelene ved FMS. Desuden kan en eksportør anvende FMS-toldkreditter til at importere kapitalgoder, selv om disse ikke er omfattet af anvendelsesområdet for tilladelige toldgodtgørelsesordninger (jf. litra i) i bilag I til grundforordningen), da de ikke forbruges ved produktionen af de eksporterede varer.
e) Beregning af subsidiebeløbet
(110)
Det udligningsberettigede subsidiebeløb blev beregnet og udtrykt ved den fordel, som modtageren bevisligt havde opnået i UP, og som den samarbejdsvillige eksporterende producent på tidspunktet for eksporttransaktionen har opført på et periodiseringsgrundlag som indtægt. Dette subsidiebeløb (tæller) er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2 og 3, blevet fordelt over eksportomsætningen i UP som behørig nævner, da subsidiet er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, eksporterede eller transporterede mængder.
(111)
Den subsidiesats, der blev fastsat under denne ordning for den pågældende virksomhed i UP, er på henholdsvis 0,13 %, 0,71 %, 0,07 % og 0 % for virksomhederne i Venus-gruppen.
3.8. Special Economic Zones/Export Oriented Units ("SEZ/EOU") (ordningen for særlige økonomiske områder og eksportorienterede virksomheder)
(112)
Det blev konstateret, at kun én af virksomhederne i stikprøven gjorde brug af EOU-ordningen i UP. I undersøgelsen blev det imidlertid fastslået, at de udligningsberettigede subsidier, der var blevet konstateret for denne virksomhed, lå under bagatelgrænsen, og der er derfor ikke blev foretaget yderligere undersøgelser af EOU-ordningen.
3.9. Udligningsberettigede subsidiebeløb
(113)
Ud fra konklusionerne, jf. nedenstående tabel, ligger det udligningsberettigede subsidiebeløb udtrykt som værditold på mellem 3,15% og 4,32%.
Ordning
Virksomhed
Raajratna
Venus-gruppen
Viraj
DEPBS (4)
0,58 %
0,93 %, 1,04 %, 1,32 %, 2,04 %
-
DDS (4)
0,61 %
1,14 %, 1,77 %, 1,68 %, 1,91 %
-
AAS (4)
2,43 %
0,15 %, 0 %, 0 %, 0 %
-
EPCGS (4)
0,09 %
0,02 %, 0 %, 0 %, 0 %
0,63 %
ECS (4)
0,61 %
0,08 %, 0,28 %, 0,03 %, 0,10 %
-
FMS (4)
-
0,13 %, 0,71 %, 0,07 %, 0 %
-
EOU (4)
-
-
0,95%
I ALT
4,32 %
3,15 (5)
1,57 % (6)
(114)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 15, stk. 3, udgør subsidiemargenen for de samarbejdsvillige virksomheder, der ikke indgik i stikprøven, 3,82 %, hvilket blev beregnet på grundlag af den vejede gennemsnitlige subsidiemargen for de samarbejdsvillige virksomheder i stikprøven, hvis individuelle subsidiemargener lå over bagatelgrænsen.
(115)
For alle de andre indiske eksportørers vedkommende fastslog Kommissionen først graden af samarbejde. Sammenligningen mellem importoplysninger fra Eurostat og eksportmængden til Unionen af den pågældende vare, som de samarbejdsvillige virksomheder eller grupper med eksport af den pågældende vare til Unionen i undersøgelsesperioden har indberettet for undersøgelsesperioden, viser, at de indiske eksporterende producenter var meget samarbejdsvillige. På grund af dette høje samarbejdsniveau blev subsidiemargenen for alle virksomheder, der ikke samarbejdede, fastsat til satsen for den virksomhed, der havde den højeste individuelle margen, dvs. 4,32 %.
4. EU-ERHVERVSGRENEN
4.1. EU-erhvervsgrenen
(116)
Den samme vare blev fremstillet af 27 EU-producenter. De anses derfor for at udgøre erhvervsgrenen i Unionen, jf. grundforordningens artikel 9, stk. 1, og artikel 10, stk. 8, og omtales herefter som "EU-erhvervsgrenen".
4.2. EU-produktionen
(117)
Alle tilgængelige oplysninger om EU-erhvervsgrenen, herunder oplysninger anført i klagen og oplysninger indhentet fra EU-producenterne før og efter undersøgelsens indledning og spørgeskemabesvarelserne indsendt af EU-producenterne i stikprøven, blev anvendt til at fastsætte den samlede EU-produktion i undersøgelsesperioden.
(118)
Det bør nævnes, at en EU-producent, der var forretningsmæssigt forbundet med en indisk eksporterende producent, og som gjorde indsigelse mod undersøgelsens indledning, også indgår i definitionen på EU-erhvervsgrenen. Den samlede EU-produktion blev på dette grundlag anslået til ca. 139 141 ton i UP. I dette tal indgår produktionen fra alle EU-producenter, som gav sig til kende, og den anslåede produktionsmængde for resten af de producenter, som ikke gav sig til kende i forbindelse med undersøgelsen.
4.3. Stikprøveudtagning af EU-producenter
(119)
Seks EU-producenter blev udtaget til at indgå i stikprøven, jf. betragtning 14, og de tegnede sig for over 46,5 % af den anslåede samlede EU-produktion af samme vare.
5. SKADE
5.1. EU-forbruget
(120)
EU-forbruget blev fastsat på grundlag af EU-erhvervsgrenens samlede salgsmængder på EU-markedet og den samlede import. 2009 var præget af hidtil usete høje priser på nikkel, som er den vigtigste råvare, der anvendes til at producere den pågældende vare og den samme vare, og de samlede negative virkninger af finanskrisen, som til sammen førte til et særligt lavt niveau for EU-forbruget i dette år. Imidlertid forbedredes markedssituationen som vist i tabellen nedenfor, og EU-forbruget steg med 50 % mellem 2009 og UP.
2009
2010
2011
UP
Forbrug (ton)
131 436
187 280
196 476
197 327
Indeks (2009 = 100)
100
142
149
150
Kilde:
Eurostat, oplysninger i klagen og spørgeskemabesvarelser
5.2. Importen til Unionen fra det pågældende land
(121)
Importmængden for de samarbejdsvillige virksomheder, som ifølge stikprøven ikke havde nydt godt af subsidieordningerne i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 3, stk. 2, i undersøgelsesperioden, blev holdt uden for den samlede import fra Indien. Eftersom importdata for den pågældende vare vedrører to virksomheder, fandt man det af fortrolighedshensyn hensigtsmæssigt at vise dem i indekseret form.
5.2.1. Omfanget og markedsandelen for den pågældende import
(122)
I den betragtede periode blev det fastslået, at den subsidierede import til Unionen fra de samarbejdsvillige eksporterende producenter havde udviklet sig med hensyn til mængde og markedsandel som følger:
2009
2010
2011
UP
Mængde (index)
100
172
218
210
Markedsandel (indeks)
100
121
146
140
Kilde:
Eurostat, oplysninger i klagen og spørgeskemabesvarelser
(123)
De subsidierede importmængder fra Indien steg betydeligt, med 110 %, i den betragtede periode. Denne stigning var især udtalt mellem 2009 og 2010, hvor importen fra Indien steg voldsomt, med 72 %, og hvor EU-forbruget steg med 42 %. Imidlertid fortsatte importmængden fra Indien med at stige kraftigt, med 22 %, i den samme periode, mens forbruget kun steg med 5 % mellem 2010 og UP.
(124)
Markedsandelen for den subsidierede import fra Indien er steget kraftigt, med 40 %, i den betragtede periode.
5.2.2. Importpriser og prisunderbud
(125)
Som forklaret ovenfor i betragtning 22 udtrykte en part betænkeligheder ved, at antisubsidiespørgeskemaet ikke gjorde det muligt at opdele den pågældende vare i bestemte typer, som efter denne parts opfattelse er forskellige.
(126)
Denne problematik blev behandlet i spørgeskemaet ved at udvide det såkaldte varekontrolnummer for klart at kunne identificere de relevante typer i undersøgelsen især med henblik på prissammenligningen. På dette stadie fremgik det af undersøgelsen, at de indiske eksporterende producenter kun eksporterede begrænsede mængder af disse højteknologiske varer. Ikke desto mindre påpeges det, at ændringerne i varekontrolnummeret sikrede, at priserne på visse varetyper blev sammenlignet direkte med priserne på lignende varetyper.
(127)
Nedenstående tabel viser gennemsnitsprisen for den subsidierede import:
2009
2010
2011
UP
Gennemsnitlig pris (indeks)
100
118
137
135
Kilde:
Eurostat og spørgeskemabesvarelser
(128)
De gennemsnitlige importpriser fra Indien steg med 35 % i den betragtede periode, men de forblev under EU-erhvervsgrenens salgspriser i den samme periode (jf. betragtning 145). Det forklarer den voldsomme stigning i importmængde og den kraftige stigning på 40 % i den markedsandel, som de indiske eksportører havde i samme periode.
(129)
For at fastslå prisunderbuddet i UP blev de vægtede gennemsnitlige salgspriser for hver varetype, som EU-producenterne i stikprøven solgte til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder på EU-markedet, justeret til ab fabrik, sammenlignet med de tilsvarende vejede gennemsnitlige priser pr. varetype for den subsidierede import fra de to indiske producenter, som indgik i stikprøven og modtog udligningsberettigede subsidiebeløb over bagatelgrænsen, ved salg til den første uafhængige kunde på EU-markedet som fastsat på cif-basis med passende justeringer for omkostninger efter importen.
(130)
Resultatet af sammenligningen viste en vejet gennemsnitlig underbudsmargen på 12,5 % ved subsidieret import fra det pågældende land på EU-markedet udtrykt som en procentdel af omsætningen i UP for EU-producenterne i stikprøven. De lavere priser på den subsidierede import sammenlignet med priserne i Unionen i den betragtede periode forklarer den betydelige stigning i importmængden fra Indien og i markedsandelen for den indiske import mellem 2009 og UP.
5.3. EU-erhvervsgrenens økonomiske situation
5.3.1. Indledende bemærkninger
(131)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 8, stk. 4, omfattede undersøgelsen af den indiske subsidierede imports virkninger for EU-erhvervsgrenen en vurdering af alle økonomiske indikatorer, der kunne have indflydelse på EU-erhvervsgrenens situation i den pågældende periode.
(132)
Der blev, jf. betragtning 14, anvendt stikprøveudtagning i undersøgelsen af den eventuelle skade, der er forvoldt EU-erhvervsgrenen.
(133)
I forbindelse med skadesanalysen skelnede Kommissionen mellem makroøkonomiske og mikroøkonomiske skadesindikatorer. I den henseende vurderes EU-erhvervs-grenens situation på baggrund af a) makroøkonomiske indikatorer, f.eks. produktion, produktionskapacitet, kapacitetsudnyttelse, salgsmængde, markedsandel og vækst, beskæftigelse, produktivitet, størrelse af den faktiske subsidiemargen og genrejsning fra tidligere subsidiering, hvortil oplysningerne blev indsamlet for den samlede EU-erhvervsgren og på baggrund af b) mikroøkonomiske indikatorer, f.eks. gennem-snitlige enhedspriser, enhedsom-kostninger, rentabilitet, likviditet, investeringer, inve-steringsafkast og evne til at tilvejebringe kapital, lagerbeholdninger og arbejdskraft-omkostninger, hvortil oplysningerne blev indsamlet hos de stikprøveudtagne EU-producenter.
(134)
Det er værd at bemærke, at alle tilgængelige oplysninger om EU-erhvervsgrenen, herunder oplysninger anført i klagen, oplysninger indhentet fra EU-producenterne før og efter undersøgelsens indledning og spørgeskemabesvarelserne fra EU-producenterne i stikprøven, blev anvendt til at fastsætte de makroøkonomiske indikatorer og især oplysningerne om de EU-producenter, der ikke indgår i stikprøven.
(135)
De mikroøkonomiske indikatorer blev fastlagt ud fra oplysninger fra de stikprøveudtagne EU-producenter i deres spørgeskemabesvarelser.
5.3.2. Makroøkonomiske indikatorer
a) Produktion, produktionskapacitet og kapacitetsudnyttelse
(136)
Tendenserne for EU-produktionen, produktionskapaciteten og kapacitetsudnyttelsen udviklede sig som følger i den betragtede periode:
2009
2010
2011
UP
Produktions-mængde (ton)
105 646
140 363
138 795
139 141
Indeks (2009 = 100)
100
133
131
132
Produktions-kapacitet (ton)
244 236
246 324
245 922
246 599
Indeks (2009 = 100)
100
101
101
101
Kapacitets-udnyttelse
43 %
57 %
56 %
56 %
Indeks (2009 = 100)
100
132
130
130
Kilde:
Klagen og spørgeskemabesvarelser
(137)
EU-produktionen steg med 32 % i den betragtede periode og afspejlede i et vist omfang den positive udvikling i forbruget. Imidlertid stagnerede produktionsmængden mellem 2010 og UP.
(138)
Kapacitetsudnyttelsesgraden forbedredes og steg med 13 procentpoint i den betragtede periode, mens produktionskapaciteten forblev grundlæggende stabil i den betragtede periode.
b) Salgsmængde, markedsandel og vækst
(139)
Tendenserne for salgsmængderne, markedsandelen og væksten udviklede sig som følger i den betragtede periode:
2009
2010
2011
UP
Salgsmængde (ton)
88 796
124 641
124 007
124 217
Indeks (2009 = 100)
100
140
140
140
Markedsandel
67,6 %
66,6 %
63,1 %
62,9 %
Indeks (2009 = 100)
100
98
93
93
Kilde:
Klagen og spørgeskemabesvarelser
(140)
Efter en betydelig stigning mellem 2009 og 2010 i forbindelse med et stigende forbrug voksede salgsmængden til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder ikke så hurtigt, og fordelen ved den fortsatte stigning i efterspørgslen (4,9 % mellem 2010 og 2011) kunne ikke udnyttes. Det ses også i den stigende tendens for slutlagrene, der generelt steg med 41 % i den betragtede periode, jf. betragtning 153. Desuden faldt EU-erhvervsgrenens markedsandel med 4,7 procentpoint i den betragtede periode til trods for den konstante stigning på 50 % i forbruget.
(141)
EU-forbruget steg, jf. betragtning 120, mellem 2009 og UP med 50 %, mens mængden af den subsidierede import steg betydeligt med 110 % i samme periode, jf. betragtning 122 og 123. Den samlede vækst på EU-markedet mellem 2009 og UP blev derfor delvist absorberet af den subsidierede import, mens EU-erhvervsgrenens salg i Unionen steg med 40 % i samme periode. Det viser, at EU-erhvervsgrenen ikke var i stand til fuldt ud at drage fordel af væksten i EU-forbruget som følge af den subsidierede imports stigende markedsandel.
c) Beskæftigelse og produktivitet
2009
2010
2011
UP
Antal ansatte
1 726
1 687
1 729
1 747
Indeks (2009 = 100)
100
98
100
101
Produktivitet (enhed/ansat)
61
83
80
80
Indeks (2009 = 100)
100
136
131
130
Kilde:
Klagen og spørgeskemabesvarelser
(142)
Til trods for den vanskelige finansielle situation, der er beskrevet i betragtning 147-152 forblev EU-erhvervsgrenens beskæftigelse relativt stabil i den betragtede periode. På baggrund af den øgede produktionsmængde (jf. betragtning 136) steg produktiviteten målt som output i ton pr. ansat pr. år med 30 % i den samme periode, hvilket tydede på, at EU-erhvervsgrenen gjorde en stor indsats for at forbedre sin effektivitet.
d) Subsidiemargenens faktiske størrelse og genrejsning efter tidligere subsidiering
(143)
Subsidiemargenerne for to af de stikprøveudtagne indiske eksporterende producenter ligger over bagatelgrænsen (jf. betragtning 113). I betragtning af sektoren for den pågældende vare, mængden, markedsandelen og priserne på den subsidierede import fra Indien som behandlet ovenfor kan virkningen af de faktiske subsidiemargener på EU-erhvervsgrenen ikke anses for at være ubetydelig.
(144)
Der mindes om, at der i 1999 blev indført antidumping- og antisubsidieudligningsforanstaltninger over for den pågældende vare. Som følge af tidsforskellen mellem udløbet af de foranstaltninger, der blev indført i 1999, og denne undersøgelse findes der imidlertid ingen oplysninger til vurdering af virkningen af tidligere subsidiering (7). Undersøgelsen afslørede i hvert fald ikke nogen ny dokumentation for, at erhvervsgrenen stadig lider under tidligere tiders subsidiering.
5.3.3. Mikroøkonomiske indikatorer
e) Gennemsnitlige enhedssalgspriser på EU-markedet og enhedsproduktions-omkostninger
(145)
I den betragtede periode udviklede EU-producenternes gennemsnitlige enhedssalgspriser og enhedsproduktionsomkostninger sig som følger:
2009
2010
2011
UP
Gennemsnitlig enhedssalgs-pris i Unionen til ikke forret-ningsmæssigt forbundne kunder
2 988
3 833
4 185
4 018
Indeks (2009 = 100)
100
128
140
134
Enheds-produktions-omkostninger (EUR/ton)
3 542
3 931
4 127
4 011
Indeks (2009 = 100)
100
111
117
113
Kilde:
Spørgeskemabesvarelser
(146)
De gennemsnitlige salgspriser hos EU-producenterne i stikprøven ved salg til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder i Unionen steg med 34 % i den betragtede periode. Stigningen afspejler den generelle stigning i råvareomkostningerne, som erhvervsgrenen oplevede i samme periode. I 2011 og i UP kunne EU-producenterne kun i begrænset omfang øge priserne for at dække de stigende produktions-omkostninger og kun lige således, at rentabiliteten lå lidt over 1 % i 2011 og ved "break-even" i UP. Som det fremgår af nedennævnte tabel, var selv en betydelig stigning i salgsprisen ikke tilstrækkelig til, at EU-erhvervsgrenen kunne få et rimeligt fortjenstniveau.
f) Rentabilitet, likviditet, investeringer, investeringsafkast og evnen til at tilvejebringe kapital
(147)
I den betragtede periode udviklede EU-producenternes rentabilitet, likviditet, investeringsafkast og evne til at tilvejebringe kapital sig som følger:
2009
2010
2011
UP
Rentabilitet ved salg i Unionen til ikke forret-ningsmæssigt forbundne kunder (% af omsætningen)
-18,5 %
-2,6 %
1,4 %
0,2 %
Likviditet (EUR)
-19 790 367
- 226 207
7 778 576
5 096 869
Investeringer (EUR)
4 653 604
8 436 096
4 552 443
4 156 522
Indeks (2009 = 100)
100
181
98
89
Investerings-afkast
-68,8 %
-11,2 %
6,7 %
0,8 %
Kilde:
Spørgeskemabesvarelser
(148)
De stikprøveudtagne EU-producenters rentabilitet blev beregnet som nettooverskuddet før skat ved salg af samme vare til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder udtrykt i procent af den relevante omsætning. I 2009 oplevede de stikprøveudtagne EU-producenter tab, men situation begyndte at blive bedre i 2010 i takt med stigningen på 50 % i forbruget som beskrevet i betragtning 120. Imidlertid var fortjenstniveauer på 0,2 % stadig langt under et rimeligt rentabilitetsniveau i stålsektoren, selv om rentabiliteten steg lidt. Faktisk var målfortjenesten foreløbigt sat til 5 %, da det er opfattelsen, at det svarer til den margen, som det med rimelighed kan forventes for en erhvervsgren af denne type i sektoren for den undersøgte vare under normale konkurrencevilkår, dvs. en situation uden subsidieret import, ved salg af samme vare i Unionen som anført af EU-erhvervsgrenen. Desuden anses de 5 % i fortjenstmargen før skat for et passende minimum i andre undersøgelser af lignende varer i samme sektor.
(149)
Det lykkedes de stikprøveudtagne EU-producenter at opnå "break-even" i UP; imidlertid forhindrede det pristryk, som den subsidierede import udøvede, dem i at tilpasse deres priser til omkostningerne og dermed i at opnå tilfredsstillende resultater. Denne situation forklares også af det forhold, at den undersøgte vare anses for at være en råvare, og dermed er priserne det centrale element, som afgør kundernes valg.
(150)
Likviditeten, som er erhvervsgrenens evne til selv at finansiere sine aktiviteter, og som var blevet beregnet på grundlag af transaktioner, var negativ indtil 2010. Selv om den forbedredes i 2011, faldt den med 34 % mellem 2011 og UP.
(151)
Udviklingen i rentabiliteten og likviditeten i den betragtede periode begrænsede de stikprøveudtagne EU-producenters evne til at investere i egne aktiviteter og under-minerede deres udvikling. Herved blev EU-producenternes evne til at tilvejebringe kapital og finansiere omkostninger også påvirket. Selv om det lykkedes EU-producenterne i stikprøven at foretage nogle investeringer i 2010, faldt de derefter og især i UP, da de faldt med 51 % sammenlignet med 2010. Selv om investeringsafkastet i forbindelse med samme vare, udtrykt som fortjeneste i procent af den bogførte nettoværdi af investeringerne, var blevet positiv i 2011, faldt det endvidere betydeligt, med 5,9 procentpoint, i UP og nåede et lavpunkt på 0,8 %.
(152)
Ud fra ovenstående kan det konkluderes, at de stikprøveudtagne EU-producenters økonomiske resultater fortsat var noget usikre i UP.
g) Lagerbeholdninger
(153)
Lagerbeholdningerne hos EU-producenterne i stikprøven steg med 41 % i løbet af den betragtede periode; denne stigning var sammenfaldende med tabte markedsandele, især i UP.
2009
2010
2011
UP
Slutlagre (ton)
4 395
5 289
5 469
6 214
Indeks (2009 = 100)
100
120
124
141
Kilde:
Spørgeskemabesvarelser
h) Arbejdskraftomkostninger
(154)
Arbejdskraftomkostningerne for de stikprøveudtagne EU-producenter steg moderat i den betragtede periode og er derfor ikke en afgørende faktor i produktionsomkost-ningsstigningen.
2009
2010
2011
UP
Gennemsnitlige arbejdskraftomkostninger pr. ansat (EUR)
52 356
57 182
55 907
54 509
Indeks (2009 = 100)
100
109
107
104
Kilde:
Spørgeskemabesvarelser
5.4. Konklusion om skade
(155)
Undersøgelsen viste, at EU-erhvervsgrenen ikke fuldt ud drog fordel af stigningen i forbruget i den betragtede periode og især i UP. Oprindeligt forbedrede de fleste skadesindikatorer for EU-erhvervsgrenen sig mellem 2009 og 2010, men efterfølgende var erhvervsgrenens økonomiske situation præget af stagnation, eller den forværredes sågar.
(156)
Visse indikatorer, f.eks. EU-erhvervsgrenens produktion og salgsmængde, steg faktisk i et stærkt voksende marked betydeligt mellem 2009 og 2010, men oplevede fra 2010 og derefter en opbremsning. Denne situation opstod til trods for en fortsat stigning i forbruget.
(157)
Desuden var skadesindikatorerne for EU-erhvervsgrenens økonomiske resultater, f.eks. likviditet, investering og rentabilitet, alvorlig påvirket af det pristryk, som herskede på EU-markedet, især i UP. EU-erhvervsgrenen var ikke i stand til at øge sine priser i tilstrækkelig grad for at dække sine produktionsomkostninger mellem 2009 og 2010. Rentabiliteten blev forbedret mellem 2009 og 2011 via en mindre fortjeneste på 1,4 % i 2011; imidlertid forværredes den igen i UP, da den kun lige nåede "break-even". Herved blev EU-erhvervsgrenens evne til at tilvejebringe kapital og genrejse sig også undermineret.
(158)
På baggrund af ovenstående konkluderes det foreløbigt, at EU-erhvervsgrenen har lidt væsentlig skade, jf. grundforordningens artikel 8, stk. 5.
6. ÅRSAGSSAMMENHÆNG
6.1. Indledning
(159)
I henhold til grundforordningens artikel 8, stk. 5 og 6, undersøgte Kommissionen, om den subsidierede import fra Indien havde forvoldt EU-erhvervsgrenen skade i et omfang, der kan betegnes som væsentligt. Andre kendte faktorer end den subsidierede import, som også kunne forvolde EU-erhvervsgrenen skade, blev ligeledes undersøgt for at sikre, at eventuel skade, der kan tilskrives disse andre faktorer, ikke blev tillagt den subsidierede import.
6.2. Virkningerne af den subsidierede import
(160)
Undersøgelsen viste, at EU-forbruget steg med 50 % i den betragtede periode, og sam-tidig mere end fordobledes importmængden med oprindelse i Indien. På den anden side faldt stigningen i den subsidierede import sammen med en afmatning i EU-erhvervsgre-nens salgsmængde til ikke forretningsmæssigt forbundne parter mellem 2010 og UP.
(161)
Med hensyn til det pristryk, der fandtes på EU-markedet i den betragtede periode, blev det konstateret, at den gennemsnitlige importpris fra Indien forblev konstant lavere end EU-erhvervsgrenens gennemsnitlige salgspriser. Ved at underbyde EU-erhvervs-grenen med gennemsnitligt 12,5 % i UP forøgede den indiske subsidierede import sin markedsandel fra 2009 til UP med 40 %, hvorimod EU-erhvervsgrenens markedsandel faldt med 4,7 procentpoint (fra 67,6 % i 2009 til 62,9 % i UP). Tabet i markedsandel viser, at EU-erhvervsgrenen kun kunne drage fordel af det øgede forbrug i et begrænset omfang.
(162)
På baggrund af de stigende produktionsomkostninger prøvede EU-erhvervsgrenen at øge enhedsprisen til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder, jf. betragtning 145. Som følge af det pristryk, som de stigende mængder af indisk subsidieret import udgør som anført ovenfor var prisstigningen imidlertid ikke tilstrækkelig til at dække de stigende omkostninger, og således kunne EU-erhvervsgrenen ikke nå op på tilfredsstillende fortjenstniveauer, som kunne anses for nødvendige for denne specifikke erhvervsgren.
(163)
Ud fra ovenstående konkluderes det, at den kraftige stigning i den subsidierede import fra Indien til priser, der konstant underbyder EU-erhvervsgrenens priser, har haft en afgørende indflydelse på den væsentlige skade, som EU-erhvervsgrenen har lidt.
6.3. Andre faktorers indvirkning
6.3.1. Ikke-subsidieret import
(164)
Nedenstående tabel viser udviklingen i den ikke-subsidierede eksportmængde og priserne i den betragtede periode. Denne mængde udgjorde mindre end en tredjedel af den indiske eksport i UP og fulgte den samme tendens som den subsidierede import.
2009
2010
2011
UP
Mængde (index)
100
172
218
210
Gennemsnitlig pris (indeks)
100
118
137
135
Kilde:
Spørgeskemabesvarelser
(165)
På grundlag af disse kendsgerninger er opfattelsen derfor den, at den negative virkning, som den ikke-subsidierede import måtte have haft på EU-markedet ikke er af en sådan art, at den bryder årsagssammenhængen mellem den subsidierede import fra Indien og den skade, som EU-erhvervsgrenen har lidt i UP.
6.3.2. Import fra tredjelande
Land
2009
2010
2011
UP
Kina
Mængde (tons)
8 129
10 853
14 360
16 403
Indeks (2009 = 100)
100
134
177
202
Markeds-andel (%)
6,2 %
5,8 %
7,3 %
8,3 %
Indeks (2009 = 100)
100
94
118
134
Gnms. pris
1 914
2 607
2 835
2 508
Indeks (2009 = 100)
100
136
148
131
2009
2010
2011
UP
Schweiz
Mængde (ton)
8 094
10 700
9 187
9 115
Indeks (2009 = 100)
100
132
113
113
Markeds-andel (%)
6,2 %
5,7 %
4,7 %
4,6 %
Indeks (2009 = 100)
100
93
75
75
Gnms. pris
3 423
4 063
4 475
4 360
Indeks (2009 = 100)
100
119
131
127
Republikken Korea
Mængde (ton)
4 900
6 775
6 355
6 266
Indeks (2009 = 100)
100
138
130
128
Markeds-andel (%)
3,7 %
3,6 %
3,2 %
3,2 %
Indeks (2009 = 100)
100
97
87
85
Gnms. pris
3 717
4 165
4 761
4 627
Indeks (2009 = 100)
100
112
128
124
I alt - alle andre tredjelande end Indien
Mængde (ton)
25 793
33 586
35 749
37 712
Indeks (2009 = 100)
100
130
139
146
Markeds-andel (%)
19,6 %
17,9 %
18,2 %
19,1 %
Indeks (2009 = 100)
100
91
93
97
Gnms. pris
3 609
4 214
4 748
4 483
Indeks (2009 = 100)
100
117
132
124
(166)
Ud over den subsidierede import fra Indien, som udgjorde 35 % af al import til EU-markedet i UP, var der andre importkilder, inklusive Folkerepublikken Kina, Korea og Schweiz, som skulle undersøges i forbindelse med årsagssammenhæng.
(167)
Det fremgik af undersøgelsen, at den gennemsnitlige salgspris hos de koreanske og schweiziske eksporterende producenter fortsat lå over de indiske eksporterende producenters salgspriser og EU-erhvervsgrenens salgspriser i den betragtede periode, især i UP. Desuden faldt deres markedsandel med henholdsvis 0,5 og 1,6 procentpoint i UP.
(168)
Gennemsnitsprisen fra Folkerepublikken Kina lå under EU-erhvervsgrenens pris-niveau, og dette lands markedsandel viste en stigende tendens i den betragtede periode. Det fremgik imidlertid af undersøgelsen, at den kinesiske import bestod af et andet varesortiment, og at de kinesiske varer ikke konkurrerer direkte med varer fra EU-erhvervsgrenen eller varer af indisk oprindelse på EU-markedet. Det var derfor opfattelsen, at den kinesiske eksport ikke kunne have haft en betydelig indvirkning på de vigtigste varetyper, som EU-erhvervsgrenen solgte på EU-markedet. Heraf følger, at den kinesiske imports eventuelle indvirkning på den skade, som EU-erhvervsgrenen led, var minimal.
(169)
Ikke desto mindre hævdede en eksporterende producent, at importen af tråd af rustfrit stål fra Folkerepublikken Kina, Republikken Korea og Schweiz burde have været medtaget i denne undersøgelses varedækning.
(170)
Ud over de ovennævnte kendsgerninger og betragtninger bør det bemærkes, at på tidspunktet for indledningen og op til nu, er der ikke fundet dokumentation for subsidiering, skade eller årsagssammenhæng, som ville have berettiget til indledningen af en antisubsidieprocedure vedrørende importen med oprindelse i de ovennævnte lande. Selv om der fandtes dokumentation, der kunne berettige en undersøgelse af anden import, ville en forskelsbehandling, som består i at indlede en antisubsidieprocedure kun over for indisk import, desuden ikke kunne betegnes som diskriminerende. Påstanden om, at disse lande skulle have været omfattet af undersøgelsen, anses derfor ikke for begrundet og bør afvises.
(171)
På baggrund af ovenstående konkluderes det, at eksporten fra tredjelande ikke havde bidraget væsentligt til den skade, EU-erhvervsgrenen havde lidt.
6.3.3. EU-erhvervsgrenens eksportresultater
(172)
Den samlede eksport af den pågældende vare fra EU-erhvervsgrenen udgjorde 8,5 % af den samlede produktion i UP. Dette indtryk bekræftes af eksporten fra stikprøve-udtagne EU-producenter til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder; denne eksport udgjorde 7 % af produktionen i UP, og priserne var 36 % højere end priserne på EU-markedet i samme periode. Ud fra dette kan det konkluderes, at EU-erhvervsgrenens eksportaktivitet ikke kunne udgøre en potentiel årsag til den væsentlige skade.
6.3.4. Den økonomiske krise og priserne på råvarer
(173)
Som omhandlet i betragtning 120 var forbruget i 2009 særligt lavt på grund af det usædvanligt høje prisniveau på nikkel og virkningerne af den økonomiske krise. Denne situation forklarer i hvert fald EU-erhvervsgrenens særligt dårlige økonomiske situation i 2009. Det er dog værd at bemærke, at i en situation med stigende forbrug fra 2010 og fremefter står resultaterne i forbindelse med den subsidierede lavprisimport i modsætning til EU-erhvervsgrenens resultater.
(174)
Det fremgik af undersøgelsen, at selv ikke under det generelle økonomiske genopsving var EU-erhvervsgrenen i stand at drage fordel af det stigende forbrug og tabte markedsandele i den betragtede periode, hvorimod den subsidierede import fra Indien øgede sin markedsandel.
(175)
Selv om den økonomiske krise og prisstigningerne på råvarerne generelt kan have bidraget til EU-erhvervsgrenens dårlige resultater, kan den derfor ikke anses for at have en sådan virkning, at den kan bryde årsagssammenhængen mellem den subsidierede import og den væsentlige skade, som forvoldtes EU-erhvervsgrenen i UP.
6.4. Konklusion om årsagssammenhæng
(176)
Det er blevet påvist, at der var en markant stigning i mængden af og markedsandelen for den subsidierede import med oprindelse i Indien i den betragtede periode (henholdsvis 110 % og 40 %). Desuden blev det konkluderet, at denne import konstant underbød EU-erhvervsgrenens priser på EU-markedet og navnlig i UP (gennemsnitligt med 12,5 %).
(177)
Denne stigning i mængden af og markedsandelen for subsidieret import fra Indien faldt sammen med den langsomme udvikling i EU-erhvervsgrenens økonomiske situation især fra 2010. På trods af genopsvinget i forbruget var EU-erhvervsgrenen ikke i stand til at overvælte stigningen i produktionsomkostninger på sine kunder i et tilfredsstillende omfang og følgelig forblev finansielle indikatorer som f.eks. rentabilitet, likviditet og investeringer på et lavt niveau.
(178)
Undersøgelsen af de andre kendte faktorer, som kunne have forårsaget skade for EU-erhvervsgrenen, afslørede, at disse faktorer ikke var af en sådan beskaffenhed, at de kunne bryde årsagssammenhængen mellem den subsidierede import fra Indien og den skade, som EU-erhvervsgrenen har lidt.
(179)
På baggrund af ovenstående analyse, hvor der blev behørigt skelnet mellem alle de kendte faktorer, der har betydning for EU-erhvervsgrenens situation, og de skadevoldende virkninger af den subsidierede import, konkluderes det foreløbigt, at den subsidierede import fra Indien har forvoldt EU-erhvervsgrenen væsentlig skade, jf. grundforordningens artikel 8, stk. 5.
7. UNIONENS INTERESSER
7.1. Generelle betragtninger
(180)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 31 er det blevet undersøgt, om der er tvingende årsager til at konkludere, at det i dette tilfælde ikke er i Unionens interesse at indføre foranstaltninger til trods for den foreløbige konklusion om, at der er tale om skadevoldende subsidiering. Analysen af Unionens interesser var baseret på en vurdering af alle de forskellige involverede parters interesser, dvs. EU-erhvervsgrenens, importørernes og brugernes interesser.
7.2. EU-erhvervsgrenens interesser
(181)
EU-erhvervsgrenen består af 27 kendte producenter, der tegner sig for hele EU- produktionen af samme vare. Producenterne er beliggende i forskellige EU-medlems-stater og beskæftigede direkte mere end 1 747 personer i forbindelse med samme vare i UP.
(182)
En EU-producent, der tegnede sig for en relativ lille del af EU-produktionen, og som har en forretningsmæssigt forbunden virksomhed i Indien, gjorde indsigelse mod indledningen af undersøgelsen. Som anført i betragtning 22 indvendte den pågældende, at de højteknologiske varer ikke burde være omfattet, og at det ikke var i Unionens interesse at indføre de samme foranstaltninger på denne varetype.
(183)
Som omhandlet i betragtning 126 blev denne problematik behandlet i spørgeskemaet ved at udvide varekontrolnummeret, som klart identificerede disse typer i undersøgelsen. Imidlertid fremgik det på dette tidspunkt af undersøgelsen, at de højteknologiske varer var omfattet af undersøgelsen, og at indiske eksporterende producenter kun eksporterede begrænsede mængder af disse varetyper. Heraf følger, at de betænkeligheder, som denne producent havde givet udtryk for, ikke blev anset for berettiget, og dennes påstand blev afvist.
(184)
Det er blevet fastslået, at EU-erhvervsgrenen har lidt væsentlig skade som følge af den subsidierede import fra Indien. Der mindes om, at EU-erhvervsgrenen ikke fuldt ud kunne drage fordel af det stigende forbrug, og EU-erhvervsgrenens økonomiske situation forblev sårbar.
(185)
Det forventes, at indførelsen af en udligningstold vil genoprette rimelige handelsvilkår på EU-markedet, således at EU-erhvervsgrenens priser på samme vare kan tilpasses til produktionsomkostningerne.
(186)
Det kan også forventes, at indførelsen af foranstaltninger vil betyde, at EU-erhvervsgrenen kan genvinde i det mindste en del af den markedsandel, der blev tabt i den betragtede periode, med en positiv indvirkning på dens rentabilitet og generelle økonomiske situation. Indførelsen af foranstaltninger vil gøre det muligt for erhvervsgrenen at opretholde og yderligere udvide sine bestræbelser og således blive omkostnings-effektiv.
(187)
Hvis der ikke indføres foranstaltninger, kan der forventes yderligere tab af markedsandele, og EU-erhvervsgrenens rentabilitet vil sandsynligvis forværres.
(188)
Det konkluderes derfor foreløbigt, at det vil være i EU-erhvervsgrenens interesse, at der indføres antisubsidieforanstaltninger vedrørende importen med oprindelse i Indien.
7.3. Brugernes interesser
(189)
Der blev udsendt spørgeskemaer til ni brugere i Unionen. Kun tre, som tegnede sig for ca. 6 % af den samlede import fra Indien af den pågældende vare i UP, besvarede spørgeskemaerne. De findes inden for sektorerne for fødevarebehandling og erhvervskøkkener samt catering, husholdningsapparater og bilindustrien.
(190)
Gennemsnitligt udgjorde indkøbene fra Indien ca. 67 % af deres samlede indkøb af den pågældende vare, og Indien var den eneste importkilde for kun en bruger. I UP udgjorde den gennemsnitlige procentdel af omsætningen, hvor den pågældende vare indgår, 54 % af deres samlede omsætning.
(191)
Undersøgelsen viste, at den gennemsnitlige rentabilitet for alle samarbejdsvillige brugere i UP i de sektorer, hvor den pågældende vare anvendes, var på over 9 % af omsætningen.
(192)
Den sandsynlige virkning af de foreslåede foranstaltninger blev vurderet ud fra brugernes spørgeskemabesvarelser, det samlede EU-marked for den pågældende vare og for den samme vare. Selv hvis man går ud fra det værst tænkelige scenarie for EU-markedet, dvs. at der ikke kan videregives prisstigninger til distributionskæden, og brugerne fortsætter med at købe de hidtidige mængder fra Indien, vil virkningen af tolden på brugernes rentabilitet betyde et fald på ca. 0,2 procentpoint.
(193)
Det skal bemærkes, at en bruger indtog en neutral position med hensyn til under-søgelsen, da denne var af den opfattelse, at indførelsen af foranstaltninger ikke ville få en væsentlig betydning på markedspriserne, da den potentielle prisstigning ville blive absorberet af distributørerne.
(194)
En anden bruger udtrykte betænkeligheder ved, at foranstaltningerne, hvis de indførtes, også ville ramme visse varetyper, som ikke længere produceres i Unionen. Det fremgik imidlertid af undersøgelsen, at den varetype, som den pågældende bruger henviste til, stadig produceres i Unionen, og at efterspørgslen efter disse former for rustfri stålsorter ikke er af betydning. Det bør desuden bemærkes, at EU-producenterne ikke producerede med fuld kapacitet i den betragtede periode, og derfor vil produktionen kunne følge med, hvis efterspørgselen skulle stige.
(195)
Det bør påpeges, at eftersom den pågældende vare er standardiseret med hensyn til sektor og brug, kan brugerne relativt nemt skifte leverandør, for så vidt angår produkt-kvaliteten eller prisen. Indførelsen af foranstaltninger bør ikke udelukke muligheden for at importere den pågældende vare fra andre lande, heller ikke fra Indien, når de handelsfordrejende virkninger som følge af subsidiering er blevet fjernet.
(196)
Under hensyntagen til ovennævnte anses den generelle virkning på brugerne for begrænset, selv om visse brugere sandsynligvis vil blive mere negativt berørt end andre af foranstaltningerne på indisk import.
7.4. Importørernes interesser
(197)
Der blev kun opnået begrænset samarbejde fra de ikke forretningsmæssigt forbundne importører. Ni importører indsendte stikprøveoplysninger, men kun en samarbejdede. Denne virksomhed tegnede sig for ca. 7 % af den samlede import fra Indien i UP. Virksomheden er imod indførelsen af foranstaltninger, da Indien er den absolut største leverandør til denne virksomhed. Selv om indførelsen af foranstaltninger vil få en negativ virkning på dennes rentabilitet på grund af de højere omkostninger, bør den importerende virksomhed være i stand til at overvælte i det mindste en del af de øgede omkostninger på sine kunder.
(198)
Endvidere vil importørerne kunne skifte til andre kilder, herunder EU-erhvervsgrenen, og til andre eksporterende lande.
(199)
På det grundlag konkluderes det foreløbigt, at det ikke vil have væsentlige negative virkninger for importørernes interesser, hvis der indføres udligningsforanstaltninger.
7.5. Konklusion vedrørende Unionens interesser
(200)
Ud fra ovenstående blev det på grundlag af oplysningerne om Unionens interesser foreløbigt konkluderet, at der ikke er tvingende grunde til ikke at indføre foranstaltninger over for importen af den pågældende vare fra Indien.
(201)
Hvis man betragter den samlede indvirkning af antisubsidieforanstaltningerne på EU-markedet, lader de positive virkninger navnlig på EU-erhvervsgrenen desuden til klart at opveje de mulige negative virkninger på de andre mere begrænsede interesse-grupper.
8. FORSLAG TIL MIDLERTIDIGE UDLIGNINGSFORANSTALTNINGER
(202)
På baggrund af konklusionerne om subsidiering, skade, årsagssammenhæng og Unionens interesser bør der indføres midlertidige udligningsforanstaltninger for at hindre, at der forvoldes EU-erhvervsgrenen yderligere skade ved subsidieret import.
8.1. Skadestærskel
(203)
For at fastlægge omfanget af disse foranstaltninger blev der taget hensyn til de konstaterede subsidiemargener og den told, som er nødvendig for at afhjælpe den skade, der er forvoldt EU-erhvervsgrenen.
(204)
Ved beregningen af den told, som er nødvendig for at afhjælpe virkningerne af skadevoldende subsidiering, blev det fastslået, at enhver foranstaltning bør give EU-erhvervsgrenen mulighed for at dække sine produktionsomkostninger og opnå en fortjeneste før skat på salget af samme vare i Unionen, som det med rimelighed kan forventes for en erhvervsgren af denne type i sektoren under normale konkurrence-vilkår, dvs. en situation uden subsidieret import.
(205)
Derfor blev skadestærsklen beregnet på grundlag af en sammenligning mellem den vejede gennemsnitspris for den subsidierede import som fastsat med henblik på beregningen af underbud, jf. betragtning 130, og EU-erhvervsgrenens ikke skadevoldende pris for samme vare. Den ikke-skadevoldende pris blev fastsat ved, at en rimelig fortjenstmargen blev lagt til produktionsomkostningerne. Målfortjenstmargenen blev midlertidig sat til 5 % som anført i betragtning 148.
(206)
Forskelle som følge af denne sammenligning blev dernæst udtrykt som en procentdel af den gennemsnitlige cif-importpris, jf. betragtning 208.
8.2. Midlertidige foranstaltninger
(207)
Ud fra ovenstående bør der i overensstemmelse med grundforordningens artikel 12, stk. 1, indføres en midlertidig udligningstold på importen med oprindelse i Indien svarende til enten subsidiemargenerne eller skadestærsklerne, afhængigt af hvad der er lavest, i henhold til reglen om den lavest mulige told.
(208)
Udligningstolden blev således fastlagt ved at sammenligne skadestærsklerne og subsidiemargenerne. Den midlertidige udligningstold bør derfor være følgende:
Virksomhed
Subsidie-margen
Skades-margen
Midlertidig udligningstold
Rajaraatna Metal Industries
4,3 %
17,2 %
4,3 %
Venus-gruppen
3,1 %
26,1 %
3,1 %
Viraj Profiles Vpl. Ltd.
1,5 %
32,1 %
0,0 %
Samarbejdsvillige virksomheder, der ikke indgik i stikprøven
3,8 %
20,4 %
3,8 %
Alle andre virksomheder
4,3 %
26,1 %
4,3 %
(209)
Hvad angår den parallelle antidumpingundersøgelse, jf. grundforordningens artikel 24, stk. 1, andet afsnit, og artikel 14, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30. november 2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (8), må ingen vare pålægges både antidumping- og udlignings-told med det formål at afhjælpe en og samme situation, der er opstået som følge af dumping eller eksportsubsidiering. Hvad angår subsidieordningerne henviser de alle til eksportsubsidier, jf. betragtning 29-112. De relevante foreløbige antidumpingtoldsatser for de samarbejdsvillige producenter vil derfor blive justeret i overensstemmelse hermed i den parallelle antidumpingundersøgelse.
(210)
Udligningstoldsatserne for de enkelte virksomheder, der er anført i denne for-ordning, blev fastsat ud fra konklusionerne i nærværende undersøgelse. De afspejler derfor den situation, der i forbindelse med denne undersøgelse blev konstateret for disse virksomheder. Disse toldsatser finder (i modsætning til den landsdækkende toldsats for "alle andre virksomheder") udelukkende anvendelse på importen af varer med oprindelse i Indien og fremstillet af virksomhederne og således af de nævnte specifikke retlige enheder. Importerede varer, der er fremstillet af andre virksomheder, som ikke udtrykkeligt er nævnt i den dispositive del af denne forordning, herunder forretningsmæssigt forbundne enheder til de specifikt nævnte, kan ikke drage fordel af denne told, men er omfattet af tolden for "alle andre virksomheder".
(211)
Alle anmodninger om anvendelse af disse udligningstoldsatser for de enkelte virksomheder (f.eks. efter ændring af den pågældende virksomheds navn eller efter oprettelse af nye produktions- eller salgsenheder) fremsendes straks til Kommissionen (9) sammen med alle relevante oplysninger, især om ændringer af virksomhedens aktiviteter i forbindelse med fremstilling og hjemmemarkeds- og eksportsalg i tilknytning til f.eks. den pågældende navneændring eller ændring vedrørende produktions- og salgsenheder. Om fornødent vil forordningen blive ændret ved en ajourføring af listen over virksomheder, der er omfattet af individuel told.
(212)
For at sikre en korrekt håndhævelse af antisubsidietolden bør resttoldsatsen ikke blot anvendes på de ikke samarbejdsvillige eksporterende producenter, men også på de producenter, der ikke eksporterede til Unionen i undersøgelsesperioden.
9. AFSLUTTENDE BESTEMMELSE
(213)
I overensstemmelse med god administrativ praksis bør der fastsættes en periode, inden for hvilken de interesserede parter, der gav sig til kende inden for den frist, der er fastsat i indledningsmeddelelsen, kan fremføre deres synspunkter skriftligt og anmode om at blive hørt. Desuden bør det fremføres, at de konklusioner, der ligger til grund for indførelsen af en udligningstold i denne forordning, er foreløbige og kan tages op til fornyet overvejelse i lyset af de endelige konklusioner -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
1. Der indføres en midlertidig udligningstold på importen af visse former for tråd af rustfrit stål med en vægtprocent på:
-
nikkel på 2,5 % og derover, undtagen tråd med indhold af nikkel på 28 % og derover, men ikke over 31 %, og af krom på 20 % og derover, men ikke over 22 %,
-
nikkel på 2,5 % og derunder, undtagen tråd med indhold af krom på 13 % og derover, men ikke over 25 %, og aluminium på 3,5 % eller derover, men ikke over 6 %,
i øjeblikket henhørende under KN-kode ex 7223 00 19 og ex 7223 00 99 og med oprindelse i Indien.
2. Den midlertidige udligningstold på nettoprisen, frit Unionens grænse, ufortoldet, for den i stk. 1 omhandlede vare fremstillet af nedenstående virksomheder fastsættes til følgende:
Virksomhed
Told (%)
Taric-tillægskode
Raajratna Metal Industries, Ahmedabad, Gujarat
4,3
B775
Venus Wire Industries Pvt. Ltd, Mumbai, Maharashtra
3,1
B776
Precision Metals, Mumbai, Maharashtra
3,1
B777
Hindustan Inox Ltd., Mumbai, Maharashtra
3,1
B778
Sieves Manufacturer India Pvt. Ltd., Mumbai, Maharashtra
3,1
B779
Viraj Profiles Vpl. Ltd., Thane, Maharashtra
0,0
B780
Virksomheder anført i bilaget
3,8
B781
Alle andre virksomheder
4,3
B999
3. Den i stk. 1 omhandlede vares overgang til fri omsætning i Unionen er betinget af, at der stilles sikkerhed svarende til den midlertidige told.
4. Gældende bestemmelser vedrørende told finder anvendelse, medmindre andet er fastsat.
Artikel 2
1. Interesserede parter kan anmode om fremlæggelse af de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, der ligger til grund for vedtagelsen af denne forordning, fremføre deres synspunkter skriftligt og anmode om at blive hørt mundtligt af Kommissionen inden for en måned efter datoen for denne forordnings ikrafttrædelse, jf. dog artikel 30 i Rådets forordning (EF) nr. 597/2009.
2. I medfør af artikel 31, stk. 4, i Rådets forordning (EF) nr. 597/2009 kan de interesserede parter inden for en frist på en måned efter datoen for denne forordnings ikrafttrædelse fremsætte bemærkninger til dens anvendelse.
Artikel 3
Denne forordning træder i kraft på dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 1 i denne forordning anvendes i en periode på fire måneder.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 3. maj 2013.
A BIZOTTSÁG 419/2013/EU RENDELETE
(2013. május 3.)
az Indiából származó rozsdamentes acélhuzal egyes típusainak behozatalára vonatkozó ideiglenes kiegyenlítő vám kivetéséről
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező támogatott behozatallal szembeni védelemről szóló, 2009. június 11-i 597/2009/EK tanácsi rendeletre (1) (a továbbiakban: alaprendelet) és különösen annak 12. cikkére,
a tanácsadó bizottsággal folytatott konzultációt követően,
mivel:
1. AZ ELJÁRÁS
1.1. A vizsgálat megindítása
(1)
Az Európai Bizottság (a továbbiakban: a Bizottság) az Európai Unió Hivatalos Lapjában közzétett értesítés (2) (a továbbiakban: az eljárás megindításáról szóló értesítés) útján 2012. augusztus 10-én szubvencióellenes eljárás (a továbbiakban: szubvencióellenes eljárás vagy ezen eljárás) megindítását jelentette be az Indiából (a továbbiakban: az érintett ország) származó rozsdamentes acélhuzal egyes típusainak az Európai Unióba történő behozatalára vonatkozóan.
(2)
A Bizottság az Európai Unió Hivatalos Lapjában közzétett értesítés (3) útján ugyanezen a napon dömpingellenes eljárás megindítását is bejelentette az Indiából származó rozsdamentes acélhuzal egyes típusainak az Unióba történő behozatalára vonatkozóan, és külön vizsgálatot indított (a továbbiakban: dömpingellenes eljárás).
(3)
A szubvencióellenes eljárás azt követően indult, hogy az Európai Vas- és Acélipari Szövetség (Eurofer) (a továbbiakban: panaszos) 2012. június 28-án panaszt nyújtott be olyan gyártók nevében, amelyek termelése a rozsdamentes acélhuzal egyes típusai teljes uniós gyártásának jelentős részét, ebben az esetben több mint 50 %-át teszi ki. A panasz prima facie bizonyítékot tartalmazott az említett termék támogatására és az ebből eredő jelentős kárra vonatkozóan, és ez elegendőnek bizonyult az eljárás megindításához.
(4)
Az eljárás megindítását megelőzően és az alaprendelet 10. cikkének (7) bekezdésével összhangban a Bizottság értesítette India kormányát arról, hogy megfelelően dokumentált panasz érkezett be hozzá, amely szerint az Indiából származó rozsdamentes acélhuzalok egyes típusainak támogatott behozatala jelentős kárt okoz az érintett uniós gazdasági ágazatnak. A Bizottság konzultációt kezdeményezett India kormányával, hogy a panasz tartalmával kapcsolatban tisztázzák a helyzetet, és egy kölcsönösen elfogadható megoldásra jussanak. Ebben az esetben nem találtak kölcsönösen elfogadható megoldást.
1.2. A vizsgálatban érintett felek
(5)
A Bizottság hivatalosan értesítette az eljárás megindításáról a panaszost, más ismert uniós gyártókat, az ismert exportáló gyártókat, az ismert importőröket és felhasználókat és az indiai hatóságokat.
(6)
A Bizottság az érdekelt feleknek lehetőséget biztosított arra, hogy álláspontjukat írásban ismertessék, és meghallgatást kérjenek az eljárás megindításáról szóló értesítésben megállapított határidőn belül. A Bizottság minden olyan érdekelt fél számára lehetővé tette a meghallgatást, aki kérelmezte, és aki ismertette azokat a különleges okokat, amelyek meghallgatását indokolják.
(7)
Tekintettel az eljárásban érintett, az érintett országbeli exportáló gyártók, független importőrök és uniós gyártók nyilvánvalóan nagy számára és a vizsgálatnak a jogszabályban elrendelt határidőn belül való lezárása érdekében a Bizottság az eljárás megindításáról szóló értesítésben bejelentette döntését, hogy a vizsgálat alá vonni kívánt érintett országbeli exportáló gyártók, független importőrök és uniós gyártók számát az alaprendelet 27. cikkével összhangban egy minta kiválasztásával ésszerű mértékűre korlátozza („mintavétel”).
1.2.1. Mintavétel az exportáló gyártók esetében
(8)
A Bizottság - annak érdekében, hogy eldönthesse, szükséges-e a mintavétel, és ha igen, kiválaszthassa a mintát - felkérte az érintett országbeli valamennyi exportáló gyártót, hogy jelentkezzen, és bocsássa rendelkezésére az eljárás megindításáról szóló értesítésben foglaltaknak megfelelő információkat.
(9)
Az eljárás megindításáról szóló értesítésben foglalt határidőn belül összesen 18 exportáló gyártó - közöttük néhány ugyanazon vállalatcsoporthoz tartozó exportáló gyártó - adta meg a kért tájékoztatást, és járult hozzá ahhoz, hogy szerepeljen a mintában, továbbá közülük 7 egyéni vizsgálatot kérelmezett abban az esetben, ha nem kerülne felvételre a mintába. Az említett együttműködő vállalatok közül tizenöt számolt be arról, hogy a vizsgálati időszakban rozsdamentes acélhuzalt exportált az Unióba. A mintát így az ezen 15 exportáló gyártó által benyújtott információk alapján választották ki.
(10)
Az alaprendelet 27. cikkének megfelelően a Bizottság a mintát az érintett termék Unióba irányuló exportjának azon legnagyobb reprezentatív mennyisége alapján választotta ki, amelyet a rendelkezésre álló időn belül megfelelő alapossággal meg lehetett vizsgálni. A kiválasztott minta két egyéni vállalatot és egy négy kapcsolódó vállalatból álló vállalatcsoportot tartalmazott, amelyek együtt az érintett termék Unióba irányuló teljes exportjának több mint 63 %-át bonyolították.
(11)
Az alaprendelet 27. cikke (2) bekezdésének megfelelően a Bizottság a reprezentatív minta kiválasztása kapcsán konzultált valamennyi ismert exportáló gyártóval és az illetékes indiai hatóságokkal. A minta kiválasztásával kapcsolatban nem érkezett észrevétel.
(12)
A fenti (10) preambulumbekezdésben említettek szerint a mintát ésszerű számú vállalatra szűkítették, amelyek vizsgálata a rendelkezésre álló időn belül elvégezhető. A támogatás kivizsgálása céljából megvizsgált vállalatokat az alábbi (19) preambulumbekezdés sorolja fel.
(13)
Továbbá, a (9) preambulumbekezdésben említettek szerint a Bizottsághoz először 7 egyéni vizsgálat iránti kérelem érkezett. A Bizottság azonban úgy ítélte meg, hogy az egyéni vizsgálat az eljárás e szakaszában túlzott terhet jelentene és akadályozná a vizsgálat megfelelő időben történő befejezését. Azon exportőrök kérelmeit azonban, akik a megadott határidőn belül megadták a kért tájékoztatást, a Bizottság a vizsgálat további lefolyása alatt megvizsgálja.
1.2.2. Mintavétel az uniós gyártók esetében
(14)
Az eljárás megindításáról szóló értesítésben a Bizottság bejelentette, hogy ideiglenesen kiválasztott egy uniós gyártókból álló mintát. A Bizottság a vizsgálat megindítását megelőzően már ismert, öt - az Unióban rozsdamentes acélhuzalt előállító - gyártót választott ki eredetileg a mintába, értékesítési, gyártási volumenük, földrajzi elhelyezkedésük alapján. Az eljárás megindításáról szóló értesítésben az érdekelt feleket is felhívták, hogy ismertessék az ideiglenes mintával kapcsolatos álláspontjukat. A kérdőívre adott válaszok elemzése rámutatott, hogy egy, a mintába felvett uniós gyártó kapcsolódó vállalattal rendelkezik az Unióban, amely szintén rozsdamentes acélhuzalokat gyárt és értékesít. Így a hat, mintába felvett uniós gyártó a becsült uniós össztermelés 46,5 %-át képviselte. A minta az uniós gazdasági ágazatra nézve reprezentatívnak minősül.
1.2.3. Mintavétel az importőrök esetében
(15)
A Bizottság - annak érdekében, hogy eldönthesse, szükséges-e a mintavétel, és ha igen, kiválaszthassa a mintát - felkérte valamennyi független importőrt, hogy jelentkezzen, és bocsássa rendelkezésére az eljárás megindításáról szóló értesítésben foglaltaknak megfelelő információkat.
(16)
Összesen kilenc független importőr nyújtotta be a kért információkat és egyezett bele abba, hogy felvegyék a mintába. A Bizottság három vállalatból álló mintát választott ki, akik a vizsgálati időszakban az Indiából származó import 23,8 %-át képviselték - az Unióba irányuló azon legnagyobb importvolumen alapján. A mintába felvett importőrök közül azonban két vállalat nem küldte vissza a kérdőívet. Ezért a vizsgálat e szakaszában nem lehetett mintavételt alkalmazni és a Bizottság a vizsgálat további részében a többi importőr együttműködését kéri majd.
1.2.4. A kérdőívre adott válaszok és ellenőrző látogatások
(17)
A Bizottság kérdőíveket küldött India kormányának, a mintába felvett három indiai exportáló gyártónak (és azok csoportjainak), az egyéni vizsgálatot igénylő exportáló gyártóknak, a hat mintába felvett uniós gyártónak, a három mintába felvett független importőrnek, valamint kilenc ismert felhasználónak.
(18)
A kérdőívre India kormányától, három, a mintába felvett indiai exportáló gyártótól (és azok csoportjaitól), egyetlen egyéni vizsgálatot igénylő exportáló gyártótól, a mintába felvett hat uniós gyártótól, egyetlen a mintába felvett független importőrtől, valamint három felhasználótól érkezett válasz.
(19)
A Bizottság a támogatás, az abból következő kár és az uniós érdek előzetes megállapításához szükségesnek ítélt, az érdekelt felektől származó valamennyi információt bekérte és ellenőrizte. Ellenőrző látogatásokra került sor az indiai kormány irodáiban Delhiben, valamint a következő vállalatok telephelyein:
Uniós gyártók:
-
Hagener Feinstahl GmbH, Hagen, Németország
-
Inoxfil S.A., Igualada, Spanyolország
-
Rodacciai SPA, Milánó, Olaszország
-
Trafilerie Brambilla SPA, Calolziocorte, Olaszország
-
Ugitech csoport:
-
Ugitech France S.A., Bourg en Bresse, Franciaország
-
Sprint Metal Edelstahl, Hemer, Németország
Indiai exportáló gyártók:
-
Raajratna Metal Industries, Ahmedabad, Gujarat
-
Viraj Profiles Vpl. Ltd., Thane, Maharashtra
-
Venus csoport:
-
Venus Wire Industries Pvt. Ltd, Mumbai, Maharashtra
-
Precision Metals, Mumbai, Maharashtra
-
Hindustan Inox Ltd., Mumbai, Maharashtra
-
Sieves Manufacturer India Pvt. Ltd., Mumbai, Maharashtra
1.3. Vizsgálati időszak és figyelembe vett időszak
(20)
A támogatás és a kár kivizsgálása a 2011. április 1. és 2012. március 31. közötti időszakra (a továbbiakban: vizsgálati időszak) vonatkozott. A kár felmérése szempontjából lényeges tendenciák vizsgálata a 2009. január 1-jétől a vizsgálati időszak végéig tartó időszakra (a továbbiakban: figyelembe vett időszak) terjedt ki.
2. AZ ÉRINTETT TERMÉK ÉS HASONLÓ TERMÉK
2.1. Érintett termék
(21)
Az érintett termék rozsdamentes acélból készül huzal, amely:
-
2,5 vagy annál nagyobb tömegszázalékban nikkelt tartalmaz, a 28 tömegszázalék vagy annál több, de 31 tömegszázalékot nem meghaladó mennyiségű nikkelt és 20 tömegszázaléknál több, de maximum 22 tömegszázalék krómot tartalmazó huzal kivételével,
-
kevesebb, mint 2,5 tömegszázalékban nikkelt tartalmaz, a 13 tömegszázalék vagy annál több, de 25 tömegszázalékot nem meghaladó mennyiségű krómot, és 3,5 tömegszázalék vagy annál több, de maximum 6 tömegszázalék alumíniumot tartalmazó huzal kivételével,
-
amely Indiából származik és jelenleg a 7223 00 19 és 7223 00 99 KN-kód alá tartozik.
(22)
Az egyik fél jelezte, hogy léteznek úgynevezett „magas műszaki színvonalú” terméktípusok, amelyek különböznek az érintett termék Indiában és az Unióban gyártott egyéb típusaitól is. Azt állították továbbá, hogy az Indiából az Unióba exportált legtöbb típussal ellentétben, a műszaki típusok nem árucikkek, hanem egyedi terméktípusok, amelyeket egyedi használatra, adott acélminőségben és meghatározott átmérővel gyártanak és amelyekre a vizsgálatnak nem kellene kiterjednie.
(23)
Ebben a szakaszban úgy tűnik, hogy a műszaki típusok a termék meghatározásának részét képezik és azonos alapvető fizikai, kémiai és műszaki jellemzőkkel rendelkeznek az érintett termék egyéb típusaival összehasonlítva. Ezenfelül úgy tűnik, hogy ezeket a típusokat gyártja az uniós gazdasági ágazat is, ennélfogva a vizsgálat hatálya a műszaki típusokra is kiterjed.
2.2. Hasonló termék
(24)
Megállapítást nyert, hogy az érintett termék és az Indiában belföldi értékesítésre gyártott termék, valamint az uniós gazdasági ágazat által az uniós piacon történő értékesítésre előállított termék fizikai, kémiai és műszaki jellemzői, valamint felhasználási formái megegyeznek. Ezért ezek a termékek az alaprendelet 2. cikkének c) pontja szerint ideiglenesen hasonlónak tekintendők.
3. TÁMOGATÁS
3.1. Bevezetés
(25)
A panaszban szereplő, illetve a bizottsági kérdőívekre adott válaszokból szerezhető információk alapján a következő, állítólagos támogatásban részesülő programokat vizsgálták meg:
a)
vámjogosultsági betétkönyvrendszer (Duty Entitlement Passbook Scheme, DEPBS);
b)
vámvisszatérítési rendszer (Duty Drawback Scheme, DDS);
c)
előzetes engedélyezési rendszer (Advance Authorisation Scheme, AAS);
d)
beruházási javak exportösztönzési rendszere (Export Promotion Capital Goods Scheme, EPCGS);
e)
exporthitelrendszer (Export Credit Scheme, ECS);
f)
a piacra összpontosító rendszer (Focus Market Scheme, FMS);
g)
különleges gazdasági övezetek/exportorientált egységek (Special Economic Zones/Export Oriented Units, SEZ/EOU).
(26)
A fent meghatározott a), (c-d) és (f-g) pont alatti rendszerek az 1992. augusztus 7-én hatályba lépett, a külkereskedelemről (fejlesztés és szabályozás) szóló, 1992. évi (1992/22 sz.) törvényen (a továbbiakban: külkereskedelmi törvény) alapulnak. A külkereskedelmi törvény feljogosítja az indiai kormányt, hogy értesítéseket adjon ki az export- és importpolitikával kapcsolatban. Ezek összefoglalása a „Foreign Trade Policy” (külkereskedelem-politika) dokumentumokban található, amelyeket a Kereskedelmi Minisztérium ötévente ad ki és rendszeresen frissít. A vizsgálati időszakra vonatkozó külkereskedelem-politikai dokumentum a „Foreign Trade Policy 2009-2014” (‘FTP 09-14). Az indiai kormány ezenfelül az „FT 09-14” dokumentumra irányadó eljárásokat is lefekteti egy „Handbook of Procedures, Volume I” (eljárási kézikönyv, I. kötet) című dokumentumban (a továbbiakban: HOP I 09-14). Az eljárási kézikönyvet rendszeresen frissítik.
(27)
A fenti e) pontban megjelölt exporthitelrendszer alapja az 1949. évi banki rendelet 21. és 35A. szakasza, amelyek értelmében az Indiai Központi Jegybank az exporthitelek tekintetében utasításokat adhat a kereskedelmi bankoknak.
(28)
A fenti b) pontban megjelölt vámvisszatérítési rendszer a Customs Act of 1962 (a vámokról szóló 1962. évi törvény) 75. szakaszán, a Central Excise Act of 1944 (a központi fogyasztási adókról szóló 1944. évi törvény) 37. szakaszán, a Financial Act of 1994 (a pénzügyekről szóló 1994. évi törvény) 93A. és 94. szakaszán, valamint a Customs, Central Excise Duties and Service Tax Drawback Rules of 1995 (a vámok, központi fogyasztási adók és szolgáltatási adók visszatérítéséről szóló 1995. évi szabályok) rendelkezésein alapul. A visszatérítésre vonatkozó szabályokat rendszeresen közzéteszik; a vizsgálati időszakra alkalmazandó ilyen szabályok az All Industry Rates (AIR) of Duty Drawback 2011-12 (a vámvisszatérítések valamennyi gazdasági ágazatra vonatkozó mértékei 2011-12) voltak, amelyeket a 68 / 2011- Cus. (N.T.) számú értesítéssel tettek közzé. A vámvisszatérítési rendszerre az FTP 2009-2014 4. fejezetében vámenyhítési rendszerként is hivatkoznak.
3.2. Vámjogosultsági betétkönyvrendszer (DEPBS)
a) Jogalap
(29)
Az DEPBS részletes leírása az FTP 09-14 4,3. fejezetében, valamint a HOP I 09-14 4. fejezetében található.
b) Támogathatóság
(30)
A rendszer igénybevételére minden gyártó-exportőr és kereskedő-exportőr jogosult.
c) A DEPBS gyakorlati végrehajtása
(31)
Az exportőr igényelhet DEPBS-hiteleket, amelyeket a rendszer keretében exportált termékek értékének százalékában határoznak meg. Az indiai hatóságok a legtöbb termékre - többek között az érintett termékre vonatkozóan is - megállapítottak ilyen DEPBS-szinteket. Ezt a hányadot a szabványos nyersanyag-végtermék normák (a továbbiakban: SION) alapján állapítják meg, figyelembe véve az exporttermékek feltételezett importtartalmát és az ilyen feltételezett import vámterhét, tekintet nélkül az importvámok tényleges megfizetésére. A DEPBS-szint az érintett termék esetében a jelenlegi vizsgálat vizsgálati időszaka során 5 % volt, 97 Rs/kg értékhatárral.
(32)
Ahhoz, hogy jogosult legyen a rendszerben nyújtható támogatásra, a vállalatnak exportálnia kell. Az exporttranzakció időpontjában az exportőrnek nyilatkoznia kell az indiai hatóságoknak arról, hogy az export a DEPBS keretében történik. Annak érdekében, hogy az árukat exportálni lehessen, az indiai vámhatóság a feladási eljárás során exportfuvarszámlát állít ki. Ez a dokumentum feltünteti többek között az adott exporttranzakcióra nyújtandó DEPBS-hitel összegét is. Ekkor az exportőr már tudja, hogy milyen kedvezményben fog részesülni. Amint a vámhatóságok kiállították az exportfuvarszámlát, az indiai kormánynak megszűnik azon joga, hogy mérlegelje, nyújtható-e DEPBS-hitel.
(33)
Megállapítást nyert, hogy az indiai számviteli szabványok szerint a DEPBS-hitelek az exportkötelezettség teljesítésekor a kereskedelmi számlákban eredményszemléletű módon bevételként is elszámolhatók. Az ilyen hitelek felhasználhatók vámkifizetésre bármely, későbbiekben importált termék vonatkozásában, kivéve a beruházási javakat és az importkorlátozás alatt álló termékeket. Az ilyen hitelek ellenében behozott áru a belföldi piacon (forgalmi adó megfizetése mellett) értékesíthető vagy másként felhasználható. A DEPBS-hitelek szabadon átruházhatók, és a kibocsátásuk napjától számított 24 hónapig érvényesek.
(34)
A DEPBS-hitelek iránti kérelmeket elektronikusan kell benyújtani, és azok korlátlan számú exporttranzakcióra vonatkozhatnak. A gyakorlatban nincsenek szigorú határidők a DEPBS-hitelek igénylésére. A DEPBS kezelésére használt elektronikus rendszer nem zárja ki automatikusan a HOP I 09-14 4.47. fejezetében említett benyújtási határidőn túli exporttranzakciókat. Továbbá, amint azt a 2009-2014-es eljárás kézikönyv I. kötetének 9.3. fejezete világosan meghatározza, a benyújtási határidő lejárta után beérkezett kérelmek kisebb (a jogosultság 10 %-ának megfelelő) pénzbüntetés megfizetése ellenében mindig elbírálhatók.
(35)
Megállapítást nyert, hogy a mintában szereplő vállalatok közül kettő vette igénybe ezt a rendszert a vizsgálati időszak első két negyedévében.
d) A DEPBS-re vonatkozó következtetések
(36)
A DEPBS az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja és 3. cikkének (2) bekezdése értelmében támogatást nyújt. A DEPBS-hitel az indiai kormány pénzügyi hozzájárulása, mivel a hitelt végső soron behozatali vámok kiegyenlítésére veszik igénybe, ezzel csökkentve az indiai kormány egyébként esedékes vámbevételét. Ezenkívül a hitel előnyt nyújt az exportőrnek, mert javítja a likviditását.
(37)
Ezen túlmenően a DEPBS jogilag az exportteljesítménytől függ, és ennélfogva az alaprendelet 4. cikke (4) bekezdése a) pontjának első albekezdése alapján egyedi és kiegyenlíthető támogatásnak tekintendő.
(38)
Ez a rendszer az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja értelmében nem tekinthető megengedhető vámvisszatérítési rendszernek vagy helyettesítő vámkedvezményrendszernek, mivel nem felel meg az alaprendelet I. melléklete i. pontjában, a II. mellékletében (a vámkedvezményrendszerek meghatározása és szabályai) és a III. mellékletében (helyettesítő vámkedvezményrendszerek meghatározása és szabályai) meghatározott szabályoknak. Az exportőrt nem terheli kötelezettség a vámmentesen importált termékek felhasználására a gyártási folyamatban, és a hitel összegének kiszámítása nem a ténylegesen felhasznált alapanyagokhoz viszonyítva történik. Ezenfelül nem létezik rendszer vagy eljárás annak igazolására, hogy mely alapanyagokat használták fel az exportált termék előállítása során, illetve hogy az alaprendelet I. mellékletének i. pontja, valamint II. és III. melléklete értelmében történt-e importvám-túlfizetés. Végül az exportőr attól függetlenül jogosult a DEPBS-ből származó előnyök igénybevételére, hogy egyáltalán importál-e alapanyagot. Az előnyök igénybevételéhez elegendő, ha az exportőr egyszerűen árut exportál, anélkül hogy igazolnia kellene azt, hogy az alapanyagok importból származnak. Így még azok az exportőrök is jogosultak a DEPBS-ből származó előnyök igénybevételére, akik minden alapanyagukat helyben szerzik be, és egyáltalán nem importálnak alapanyagként felhasználható árukat.
(e) A DEPBS megszüntetése és áttérés a DDS-re
(39)
A 2011. június 17-i 54 (RE-2010)/2009-2014 sz. nyilvános értesítéssel a DEPBS-t utolsó alkalommal hosszabbították meg három hónappal, amely 2011. szeptember 30-ig hosszabbította meg alkalmazhatóságát. Mivel ezt követően nem jelentettek be további meghosszabbítást, a DEPBS-t ténylegesen visszavonták 2011. szeptember 30-tól kezdődően. Ezért meg kellett vizsgálni, hogy az alaprendelet 15. cikke (1) bekezdésére tekintettel lehet e intézkedéseket alkalmazni.
(40)
Az indiai kormány kifejtette a Bizottságnak, hogy a DEPBS-rendszer visszavonása után a vállalatok az FTP 09-14 4. fejezetében meghatározott másik vámmentesítési/visszatérítési rendszert választhatnak, például az előzetes engedélyezési rendszert (Advance Authorisation Scheme, AAS) vagy a vámvisszatérítési rendszert (Duty Drawback Scheme, DDS).
(41)
A vizsgálat során kiderült, hogy a mintába felvett mindkét vállalat a DEPBS visszavonása után azonnal igénybe vette a DDS-t. Meg kell jegyezni, hogy a DDS-t 1995-ben vezették be, és az a DEPBS-szel együtt volt hatályban a vizsgálati időszak első két negyedévében, illetve a vizsgálati időszakot megelőző több évben. A DDS-t ugyanakkor nem lehetett a DEPBS-szel egyidejűleg ugyanazon exportokra igénybe venni.
(42)
Meg kell jegyezni, hogy az indiai kormány lépéseket tett annak érdekében, hogy simává tegye az átmenetet a DEPBS-ből a DDS-be, ahogy azt a 2011. szeptember 22-i 42 /2011-Customs (vám) körlevél is bizonyítja. E körlevélben kifejtik, hogy „ebben az évben a [vám] visszatérítési rendszer olyan elemeket tartalmaz, amelyek eddig a DEPB[S]-rendszer részét képezték”. Ugyanezen körlevél megállapítja, hogy a DEPBS keretében működő ágazatokat illetően az „a döntés született, hogy zökkenőmentes átmenetet biztosítanak az ezen ágazatokban szereplő tételeknek, miközben integrálják azokat a visszatérítési rendszerbe. Átmeneti intézkedésként, e tételek DEPB[S] mértéke enyhén, a legtöbb tétel esetében 1-3 %-os mértékben csökkenni fog.” Másként fogalmazva, a körlevél azt tartalmazza, hogy a vámvisszatérítés hatályos mértékeit 2011. október 1-jei hatállyal úgy határozzák meg, hogy hasonló előnyt nyújtsanak, mint a visszavont DEPBS.
(43)
A 2011. október 1-jétől az érintett termékre alkalmazandó DDS-mértékekkel kapcsolatban megállapítást nyert, hogy azok valóban hasonló mértékű támogatást nyújtottak, mint amilyen a DEPBS biztosított 2011. szeptember 30-ig. A vizsgálat arra is rámutatott, hogy a DEPB és a DDS valamennyi, a mintába felvett vállalat számára igen hasonló szintű támogatási hozamot jelentett, a vizsgálati időszak első 6 hónapjában mindegyikük a DEPBS-t, a vizsgálati időszak ezt követő 6 hónapjában mindegyikük a DDS-t vette igénybe.
(44)
A fenti (41)-(43) preambulumbekezdés bizonyítja, hogy annak ellenére, hogy a DEPBS rendszert visszavonták, az annak alapját képező előnyöket megszakítás nélkül tovább biztosították, szinte azonos szinten, ezáltal biztosítva zökkenőmentes átmenetet a vámvisszatérítési rendszerre. Ezért megállapítást nyert, hogy a támogatásokat a 15. cikk (1) bekezdése értelmében nem vonták vissza, valamint, hogy a DEPBS kiegyenlíthető.
f) A támogatás összegének kiszámítása
(45)
Az alaprendelet 3. cikkének (2) bekezdése és 5. cikke értelmében a kiegyenlíthető támogatások összegét a kedvezményezettnek juttatott és a vizsgálat időszaka során megállapíthatóan fennálló kedvezmény figyelembevételével számították ki. Erre vonatkozóan ezt úgy tekintették, hogy a gazdasági előnyben a kedvezményezett abban az időpontban részesült, amikor az e rendszer szerinti exporttranzakció megtörtént. Jelenleg az indiai kormány kötelezően lemond a vámról, ami az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja értelmében pénzügyi hozzájárulásnak minősül. Amint a vámhatóságok kiállítják az exportfuvarszámlát, amelyen egyebek között a szóban forgó kiviteli ügylethez nyújtandó DEPBS-hitel összege is szerepel, az indiai kormány már nem rendelkezhet a támogatás odaítéléséről vagy megtagadásáról. A fentiek fényében indokoltnak tekinthető a DEPBS keretében megvalósuló juttatásokat úgy értékelni, mint a rendszer keretében a vizsgálati időszakban megvalósuló valamennyi export ügyletre megkapott hitelek összegét.
(46)
Indokolt kérésre az alaprendelet 7. cikke (1) bekezdésének a) pontja alapján a támogatás összegének mint számlálónak a kiszámításakor a hitelekből levonták a támogatás megszerzése érdekében szükségszerűen felmerült költségeket. Az alaprendelet 7. cikke (2) bekezdése értelmében e támogatási összeget vetítették ki az érintett termék vizsgálati időszak alatti exportforgalmára (ez a nevező), mivel a támogatást az exportteljesítmény függvényében adták, és megítélésének alapjául nem a gyártott, megtermelt, exportált vagy szállított termékek mennyisége szolgált.
(47)
A fentiek alapján a vizsgálati időszakban az e rendszer tekintetében az érintett vállalatok vonatkozásában megállapított támogatások mértéke 0,58 %, a Venus csoport vállalatai vonatkozásában pedig 0,93 %, 1,04 %, 1,32 % és 2,04 %.
3.3. Vámvisszatérítési rendszer (DDS)
a) Jogalap
(48)
A DDS részletes leírását a későbbi értesítésekkel módosított Custom & Central Excise Duties Drawback Rules, 1995 (a vámok és központi fogyasztási adók visszatérítéséről szóló 1995. évi szabályok) tartalmazzák.
b) Támogathatóság
(49)
A rendszer igénybevételére minden gyártó-exportőr és kereskedő-exportőr jogosult.
c) Gyakorlati végrehajtás
(50)
A jogosult exportőr kérelmezhet visszatérítést, amelyeket a rendszer keretében exportált termékek FOB-paritáson számított értékének százalékos arányaként számítanak ki. Az indiai kormány számos termék vonatkozásában meghatározta a visszatérítés mértékét, beleértve az érintett terméket is. E mértékeket a termék gyártása során alapanyagként felhasznált anyagok átlagos mennyisége vagy értéke, valamint az alapanyag után fizetett vámok átlagos összege alapján számítják ki. Ezek attól függetlenül alkalmazandók, hogy a behozatali vámokat megfizették-e vagy sem. A DDS-szint az érintett termék esetében a jelenlegi vizsgálat vizsgálati időszaka során a FOB-paritáson számított érték 4 %-a volt, 5 Rs/kg értékhatárral.
(51)
Ahhoz, hogy jogosult legyen a rendszerben nyújtható támogatásra, a vállalatnak exportálnia kell. Amikor a szállítási adatokat felviszik a vámhatóság szerverére (ICEGATE), jelzik, hogy az export a DDS hatálya alatt zajlik, és visszavonhatatlanul rögzítik a DDS összeget. Miután a szállító vállalat kitöltötte az általános exportnyilatkozatot (Export General Manifest, EGM) és a vámhatóság megfelelő módon összevetette e dokumentumot a szállítási számla adataival, minden feltételt teljesül a visszatérítési összeg kifizetésének engedélyezéséhez, akár az exportőr bankszámlájára történő közvetlen utalással, akár intézvényezés révén.
(52)
Az exportőrnek emellett bizonyítékot kell benyújtania az exportjövedelem jóváírásáról, a kivitelt igazoló banki bizonylatok (Bank Realisation Certificate, BRC) révén. E dokumentumot azután lehet benyújtatni, hogy a visszatérítés összegét kifizették, ha azonban az exportőr meghatározott határidő belül nem nyújtja be a BRC-t, a kifizetett összeget vissza kell fizetni az indiai kormánynak.
(53)
A visszatérítés összege bármilyen célra felhasználható.
(54)
Megállapítást nyert, hogy az indiai számviteli standardok szerint a vámvisszatérítés összege az exportkötelezettség teljesítésekor a kereskedelmi számlákban eredményszemléleti alapon bevételként is elszámolható.
(55)
Megállapították, hogy a mintába felvett vállalatok közül kettő vette igénybe a DDS-t a vizsgálati időszak utolsó két negyedévében.
d) Az DDS-sel kapcsolatos következtetések
(56)
Az DDS az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja és 3. cikkének (2) bekezdése értelmében támogatást nyújt. A vámvisszatérítés összege az indiai kormánytól származó pénzügyi hozzájárulás, mivel az indiai kormány részéről közvetlen finanszírozás formájában történik. Emellett vámvisszatérítés összege gazdasági előnyt nyújt az exportőrnek, mivel növeli likviditását.
(57)
Ezen túlmenően a DDS jogilag egyértelműen az exportteljesítmény függvénye, és így az alaprendelet 4. cikke (4) bekezdése első albekezdésének a) pontja alapján egyedi és kiegyenlíthető támogatásnak tekintendő.
(58)
Az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja értelmében a rendszer nem minősíthető megengedhető vámkedvezményrendszernek vagy helyettesítő vámkedvezményrendszernek. A rendszer nem felel meg az alaprendelet I. melléklete i) pontjában, II. mellékletében (a vámkedvezmény meghatározása és szabályai), valamint III. mellékletében (a helyettesítő vámkedvezmény meghatározása és szabályai) megállapított szigorú szabályoknak.
(59)
Nem áll rendelkezésre olyan rendszer vagy eljárás, amely megerősítené, hogy a gyártási eljárásban mely alapanyagokat használták fel az exportált termékhez, illetve annak megerősítésére, hogy történt-e túlfizetés a behozatali vámok vonatkozásában az alaprendelet I. melléklete i) pontjának, valamint II. és III. melléklete értelmében. Végül az exportőr attól függetlenül jogosult a DDS-ből származó előnyök igénybevételére, hogy egyáltalán importál-e alapanyagot. Az előnyök igénybevételéhez elegendő, ha az exportőr egyszerűen árut exportál, anélkül hogy igazolnia kellene azt, hogy az alapanyagok importból származnak. Így még azok az exportőrök is jogosultak a DDS-ből származó előnyök igénybevételére, akik minden alapanyagukat helyben szerzik be, és egyáltalán nem importálnak alapanyagként felhasználható árukat.
(60)
Ezt megerősíti az indiai kormány 24/2001. sz. körlevele is, amely egyértelműen kimondja, hogy „[a vámvisszatérítések mértéke] nem függ össze a tényleges alapanyag felhasználás mintájával, és az adott exportőr által vagy egyedi szállítások alapanyagainak tényleges érintettségével […]”, továbbá utasítja a regionális hatóságokat arra, hogy „az eljáró szervnek […] az alapanyagok belföldi vagy importált jellegét ténylegesen terhelő vámok kapcsán nem kell bizonyítékok feltüntetését […] előírnia az exportőrök által benyújtott [visszatérítési igényeknél]”.
(61)
A fentiekben kifejtett indokok alapján megállapítást nyert, hogy a DDS kiegyenlíthető.
e) A támogatás összegének kiszámítása
(62)
Az alaprendelet 3. cikkének (2) bekezdése és 5. cikke értelmében a kiegyenlíthető támogatások összegét a kedvezményezettnek juttatott és a vizsgálat időszaka során megállapíthatóan fennálló gazdasági előny figyelembevételével számították ki. Erre vonatkozóan ezt úgy tekintették, hogy a gazdasági előnyben a kedvezményezett abban az időpontban részesült, amikor az e rendszer szerinti exporttranzakció megtörtént. Jelenleg az indiai kormány köteles megfizetni a visszatérítés összegét, ami az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja értelmében pénzügyi hozzájárulásnak minősül. Amint a vámhatóság kiadja az exportfuvarszámlát - amely többek között megjelöli az adott exportügyletre nyújtandó vámvisszatérítés összegét - az indiai kormány rendelkezési joga megszűnik a támogatás megadása felett. A fentiek fényében indokoltnak tekinthető a DDS keretében biztosított előnyöket úgy értékelni, mint a rendszer keretében a vizsgálati időszakban megvalósuló valamennyi exporttranzakcióra megkapott vámvisszatérítések összegét.
(63)
Az alaprendelet 7. cikkének (2) bekezdésének megfelelően ezeket a támogatási összegeket az érintett termék felülvizsgálati időszak alatti teljes exportforgalmára vetítették ki (nevező), mivel a támogatás az exportteljesítmény függvénye, és azt nem a gyártott, megtermelt, exportált vagy szállított mennyiségek alapján nyújtották.
(64)
A fentiek alapján az e rendszer tekintetében az érintett vállalatok vonatkozásában megállapított támogatások mértéke 0,61 %, a Venus csoport vállalatai vonatkozásában pedig 1,14 %, 1,77 %, 1,68 % és 1,91 %.
3.4. Előzetes engedélyezési rendszer (AAS)
a) Jogalap
(65)
A rendszer részletes leírását az FTP 09-14 dokumentum 4.1.1-4.1.14. bekezdése, valamint a HOP I 09-14 4.1-4.30 fejezete tartalmazza.
b) Támogathatóság
(66)
Az előzetes engedélyezési rendszer hat alrendszerből áll, amelyeket az alábbi (67) preambulumbekezdés ismertet részletesen. Ezek az alrendszerek többek között a jogosultak körének tekintetében különböznek egymástól. A gyártó exportőrök és a támogató gyártókhoz „kapcsolódó” kereskedő exportőrök az előzetes engedélyezési rendszer „tényleges export” és „éves igény” alrendszerére jogosultak. A végső exportőrt ellátó gyártó exportőrök az előzetes engedélyezési rendszer „köztes szállítások” alrendszerét vehetik igénybe. Az FTP 09-14 dokumentum 8.2. bekezdésében említett, „exportnak tekintett” (kváziexport) kategóriákat ellátó fővállalkozók - mint például az exportorientált egységeket (EOU) ellátó beszállítók - az előzetes engedélyezési rendszer „exportnak tekintett művelet” alrendszerének igénybe vételére jogosultak. Végezetül a gyártó exportőrök közbenső beszállítói az előzetes kiadási megrendelés (Advance Release Order, ARO), valamint a fedezett belföldi akkreditív alrendszerei szerint az „exportnak tekintett” (kváziexport) kedvezményekre jogosultak.
c) Gyakorlati végrehajtás
(67)
Előzetes engedélyek a következőkre állíthatók ki:
i) tényleges export (physical exports): ez a legfőbb alrendszer. Az alapanyagok vámmentes behozatalát teszi lehetővé egy meghatározott exporttermék gyártásához. A „tényleges” jelző itt azt jelenti, hogy az exportterméknek el kell hagynia India területét. Az engedélyben szerepel az importtámogatás és az exportkötelezettség, beleértve az exporttermék fajtáját is;
ii) éves igény (annual requirement): az ilyen engedély nem egy adott exporttermékre, hanem egy szélesebb termékcsoportra (például vegyi és kapcsolódó termékekre) vonatkozik. Az engedély jogosultja bármilyen alapanyagot vámmentesen hozhat be bármely, az adott termékcsoportba tartozó termék gyártásához, a korábbi exportteljesítménye alapján megállapított értékhatárig. Az adott termékcsoportba tartozó és az említett vámmentes nyersanyag felhasználásával gyártott bármely terméket exportálhatja;
iii) köztes szállítások (intermediate supplies): ez az alrendszer abban az esetben alkalmazható, amikor két gyártó ugyanazt az exportterméket szeretné gyártani, és a termelési folyamatot felosztják maguk között. A közbenső terméket előállító gyártó exportőr vámmentesen hozhat be alapanyagokat, és e célból igénybe veheti az előzetes engedélyezési rendszert a köztes szállításokra. A gyártást a végső exportőr fejezi be; a készterméket köteles exportálni;
iv) exportnak tekintett műveletek (deemed exports): ez az alrendszer lehetővé teszi a fővállalkozó számára, hogy az FTP 09-14 dokumentum 8.2. bekezdésének b)-f), valamint g), i) és j) pontjában említett vevőkategóriák részére „kváziexportként” értékesített áruk előállításához szükséges alapanyagokat vámmentesen importálja. Az indiai kormány szerint az exportnak tekintett műveletek azok az ügyletek, amelyek során a szállított áruk nem hagyják el az országot. Számos szállítási kategória kváziexportnak minősül, feltéve hogy az árukat Indiában állítják elő; ide tartozik például egy exportorientált egységhez vagy egy különleges gazdasági övezetben (a továbbiakban: SEZ) található vállalathoz történő áruszállítás;
v) előzetes kiadási megrendelés (ARO): az előzetes engedély birtokosa, aki a felhasználandó anyagokat közvetlen import helyett belföldi forrásokból kívánja beszerezni, ARO-megrendelések ellenében is beszerezheti azokat. Ilyenkor az előzetes engedélyeket ARO-megrendelésként érvényesítik, és a bennük meghatározott tételek szállításakor átruházzák azt a szállítóra. Az ARO átruházása feljogosítja a belföldi szállítót az FTP 09-14 8.3. bekezdésében meghatározott kváziexport-kedvezményekre (azaz közbenső szállításra/kváziexportra vonatkozó AAS-re, kváziexport-visszatérítésre, valamint a végső jövedéki adó visszatérítésére). Az ARO-mechanizmus a szállítónak téríti vissza az adókat és a vámokat, nem pedig - vámvisszatérítés/vámvisszafizetés formájában - a végső exportőrnek. Az adók, illetve vámok visszatérítése belföldi alapanyagok és importált alapanyagok esetében egyaránt igénybe vehető;
vi) fedezett belföldi akkreditív (back to back inland letter of credit): ez az alrendszer szintén az előzetes engedély jogosultja részére történő belföldi szállításokra vonatkozik. Az előzetes engedély jogosultja kérheti valamely banktól belföldi akkreditív belföldi szállító javára történő megnyitását. Az engedélyt a bank a közvetlen behozatalra kizárólag a behozatal helyett belföldről beszerzett cikkek értéke és mennyisége tekintetében érvényesítheti. A belföldi szállító jogosult lesz az FTP 09-14 8.3. bekezdésében említett kváziexport-kedvezményekre (azaz az előzetes engedélyezési rendszer „köztes szállítások”, illetve „exportnak tekintett műveletek” alrendszerei igénybe vételére, az exportnak tekintett műveletekre nyújtandó export-visszatérítésre, valamint a végső jövedéki adó visszatérítésére).
(68)
A vizsgálati időszak során az előzetes engedélyezési rendszer alapján a mintában szereplő vállalatok közül két vállalat részesült kedvezményekben. Ezek a vállalkozások egy alrendszert használtak, a tényleges exporthoz kapcsolódó AAS-t. Ezért nem szükséges a többi, igénybe nem vett alrendszer kiegyenlíthetőségét megállapítani.
(69)
Az előzetes engedély jogosultjait jogszabály kötelezi arra, hogy - az indiai hatóságok által végzett ellenőrzésekhez - „a vámmentesen importált, illetve belföldön beszerzett áruk fogyasztásáról és felhasználásáról valósághű és megfelelő nyilvántartást” vezessenek, azaz a tényleges fogyasztást vegyék nyilvántartásba minden egyes engedélyre vonatkozóan, meghatározott formátumban (a HOP I 09-14 4.26. és 4.30. fejezete, valamint 23. függeléke). Ezt a nyilvántartást független okleveles könyvvizsgálónak, illetve kontrollernek kell ellenőriznie, aki igazolást ad ki arról, hogy megtörtént az előírt nyilvántartások és vonatkozó dokumentumok vizsgálata, továbbá a 23. függelék alapján szolgáltatott információk minden tekintetben valósak és helytállóak.
(70)
A vizsgálati időszakban az érintett vállalatok által igénybe vett alrendszer, azaz a tényleges export tekintetében az indiai kormány rögzíti mind az importra engedélyezett mennyiség, mind pedig az exportkötelezettség mennyiségét és értékét, és azokat dokumentálja az engedélyen. Ezen túlmenően a behozatalkor és a kivitelkor a megfelelő tranzakciókat a kormánytisztviselőknek dokumentálniuk kell az engedélyen. Az AAS-rendszer keretében engedélyezett import mennyiségét az indiai kormány határozza meg a standard input-output normák (SION) alapján, amely a legtöbb termékre, így az érintett termékre is létezik.
(71)
Az importált alapanyagok nem ruházhatók át, és azokat az exporttermék előállításához kell felhasználni. Az exportkötelezettséget az engedély kiállításától számított, előírt időkereten belül kell teljesíteni (ez 24 hónap, ami két alkalommal meghosszabbítható, egyenként 6 hónappal).
(72)
A vizsgálat megállapította, hogy az indiai hatóságok által meghatározott ellenőrzési követelményeket vagy nem tartották be, vagy még nem tesztelték a gyakorlatban.
(73)
Mindkét ellenőrzött vállalat rendelkezett egyfajta termelési és fogyasztási nyilvántartással. A fogyasztási nyilvántartás alapján azonban nem lehetett ellenőrizni, mely alapanyagokat használták fel az exportált termék gyártására és milyen összeget képviseltek. A fenti (69) preambulumbekezdésben említett ellenőrzési követelmények tekintetében a vállalatok nem vezettek olyan nyilvántartásokat, amelyek bizonyítanák, hogy a fogyasztási nyilvántartás külső ellenőrzésére sor került volna. Összességében a Bizottság úgy véli, hogy a vizsgált exportőrök nem tudták bizonyítani, hogy teljesültek az „FT-policy” vonatkozó előírásai.
d) Az AAS-rendszerrel kapcsolatos következtetések
(74)
Az importvámmentesség az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja és 3. cikkének (2) bekezdése értelmében támogatásnak minősül, vagyis az indiai kormány részéről pénzügyi hozzájárulást jelent, mivel csökkenti az egyébként esedékes vámbevételét és a vizsgált exportőröknek kedvezményt juttat, mivel javítja azok likviditását.
(75)
Ezenkívül a tényleges exportra vonatkozó AAS jogilag egyértelműen az exportteljesítmény függvénye, ennélfogva az alaprendelet 4. cikke (4) bekezdése első albekezdésének a) pontja alapján egyedinek és kiegyenlíthetőnek tekintendő. Exportkötelezettség vállalása nélkül a vállalatok e rendszerek alapján nem juthatnak kedvezményekhez.
(76)
Az ebben az esetben használt alrendszerek nem minősíthetők az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontja ii. alpontjának értelmében megengedhető vámvisszatérítési rendszernek vagy helyettesítő vámvisszatérítési rendszernek. A rendszer nem felel meg az alaprendelet I. melléklete i) pontjában, II. mellékletében (a vámkedvezmény meghatározása és szabályai), valamint III. mellékletében (a helyettesítő vámvisszatérítés meghatározása és szabályai) megállapított szabályoknak. India kormánya nem alkalmazott hatékonyan ellenőrzési rendszert vagy eljárást annak igazolására, hogy az alapanyagokat az exportált termék gyártásához használták-e fel, és milyen mennyiségben (az alaprendelet II. melléklete II. részének 4. pontja; a helyettesítő vámkedvezményrendszerek esetében az alaprendelet III. melléklete II. részének 2. pontja). Úgy vélik továbbá, hogy az érintett termékre vonatkozó szabványos nyersanyag-végtermék normák nem voltak kellően pontosak, és önmagukban nem alkothatnak a tényleges fogyasztás ellenőrzésére szolgáló rendszert, mivel nem teszik lehetővé az indiai kormány számára annak kellő pontossággal történő ellenőrzését, hogy milyen mennyiségű nyersanyagot használtak fel az exporttermelésben. Ezenkívül az indiai kormány nem végzett további vizsgálatokat a ténylegesen érintett alapanyagok vonatkozásában, bár hatékonyan alkalmazott ellenőrzési rendszer hiányában ezt rendes körülmények között el kell végezni (az alaprendelet II. melléklete II. részének 5. pontja és III. melléklete II. részének 3. pontja).
(77)
Az alrendszer ezért kiegyenlíthető.
e) A támogatás összegének kiszámítása
(78)
Engedélyezett vámvisszatérítési rendszerek vagy helyettesítő vámkedvezményrendszerek hiányában a kiegyenlíthető előny a nyersanyagok importálása esetén rendes esetben járó teljes elengedett importvámnak felel meg. E tekintetben megjegyzendő, hogy az alaprendelet nem csak a „túlzott” mértékű vámelengedés kiegyenlítéséről rendelkezik. Az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja és I. mellékletének i. pontja szerint a többletvámkedvezmények csak akkor egyenlíthetők ki, ha az alaprendelet II. és III. mellékleteiben előírt feltételek fennállnak. Ezek a feltételek azonban a jelen esetben nem teljesültek. Tehát ha a megfelelő nyomonkövetési eljárás megléte nem bizonyított, a visszatérítési rendszerekre vonatkozó fenti kivételt nem kell alkalmazni, és helyette a ki nem fizetett vámok (bevételkiesés) mennyiségének kiegyenlítésére, nem pedig a túlzott vámelengedés kiegyenlítésére vonatkozó szokásos szabály alkalmazandó. Az alaprendelet II. mellékletének II. részében és III. mellékletének II. részében foglaltaknak megfelelően a szóban forgó túlzott elengedés kiszámítása nem a vizsgálatot folytató hatóságra hárul. Ezzel szemben az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja értelmében a vizsgálatot folytató hatóságnak kielégítő bizonyítékot kell találnia az állítólagos ellenőrzési rendszer alkalmasságának megcáfolására.
(79)
Az AAS-t igénybe vevő vállalatok támogatásának összegét az alkalmazott alrendszer keretében a vizsgálati időszak során importált anyagokra ki nem vetett importvámok (alapvám és különleges kiegészítő vám) alapján számították ki (számláló). Az alaprendelet 7. cikke (1) bekezdése a) pontjának megfelelően, a támogatás elnyeréséhez szükségszerűen felmerülő költségeket indokolt kérésre levonták a támogatás összegéből. Az alaprendelet 7. cikke (2) bekezdése értelmében e támogatási összeget vetítették ki az érintett termék vizsgálati időszak alatti exportforgalmára (ez a nevező), mivel a támogatást az exportteljesítmény függvényében adták, és megítélésének alapjául nem a gyártott, megtermelt, exportált vagy szállított termékek mennyisége szolgált.
(80)
A vizsgálati időszakban az érintett vállalkozások esetében az e rendszer tekintetében megállapított támogatás mértéke 2,43 %, a Venus csoport vállalatai vonatkozásában pedig 0,15 %, 0 %, 0 % és 0 %.
3.5. Beruházási javak exportösztönzési rendszere (EPCGS)
a) Jogalap
(81)
Az EPCGS részletes leírása az FTP 09-14 5. fejezetében, valamint a HOP I 09-14 5. fejezetében található.
b) Támogathatóság
(82)
E rendszer keretében nyújtott támogatásra a gyártó exportőrök, valamint a támogató gyártókhoz és szolgáltatókhoz „kapcsolódó” kereskedő exportőrök jogosultak.
c) Gyakorlati végrehajtás
(83)
Exportkötelezettség vállalásával a vállalat csökkentett vámtétel mellett importálhat (új és legfeljebb 10 éves használt) beruházási javakat. Ebből a célból az indiai kormány - kérelemre és térítés ellenében - EPCGS-engedélyt állít ki. A rendszer a keretében importált beruházási javak mindegyikére 3 %-os csökkentett vámtételt biztosít. Az exportkötelezettség teljesítése érdekében az importált beruházási javakat meghatározott idő alatt meghatározott mennyiségű exporttermék előállítására kell felhasználni. Az FTP 09-14 szerint az EPCGS keretében a beruházási javak 0 %-os vámtétellel is importálhatók, ilyen esetben azonban az exportkötelezettség teljesítésére rendelkezésre álló időszak rövidebb.
(84)
Az EPCGS-engedély jogosultja a beruházási javakat belföldi forrásból is beszerezheti. Ebben az esetben a beruházási javak belföldi előállítója jogosult a beruházási javak előállításához szükséges alkotóelemek vámmentes behozatalára. Választható lehetőségként a belföldi gyártó az EPCGS-engedély jogosultjának szállított beruházási javakra vonatkozóan kérheti „exportnak tekintett művelethez” kapcsolódó kedvezmény igénybevételét is.
(85)
Megállapítást nyert, hogy az EPCGS keretében a mintában szereplő mindhárom vállalat koncessziókat kapott, amelyeket a vizsgálati időszakban az érintett termék vonatkozásában nyújtottak.
d) Az EPCGS-sel kapcsolatos következtetések
(86)
Az EPCGS az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja és 3. cikkének (2) bekezdése értelmében támogatást nyújt. Az indiai kormány részéről a vámcsökkentés pénzügyi hozzájárulást jelent, mivel az engedmény csökkenti az indiai kormány egyébként esedékes vámbevételét. Ezen túlmenően a vámcsökkentés gazdasági előnyhöz juttatja az exportőrt, mert az importálásnál megtakarított vám növeli a vállalat likviditását.
(87)
Továbbá az EPCGS-szabályozás jogilag az exportteljesítmény függvénye, mivel az engedélyek exportkötelezettség vállalása nélkül nem nyerhetők el. Ezért ez a rendszer az alaprendelet 4. cikke (4) bekezdése a) pontjának első albekezdése szerint egyedinek és kiegyenlíthetőnek tekintendő.
(88)
Az EPCGS az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja értelmében nem tekinthető sem megengedhető vámvisszatérítési rendszernek, sem helyettesítő vámkedvezményrendszernek. A beruházási javak nem tartoznak az ilyen megengedhető rendszerek hatálya alá, amint az alaprendelet I. mellékletének i. pontja meghatározza, mivel nem használják őket el az exportált termékek előállítása során.
e) A támogatás összegének kiszámítása
(89)
A támogatás összegét az alaprendelet 7. cikkének (3) bekezdése értelmében az importált beruházási javak vonatkozásában meg nem fizetett vámok alapján számították ki, az érintett gazdasági ágazatban az ilyen beruházási javak szokásos értékcsökkenési időszakát tükröző időszakra elosztva. Az így kiszámított és a vizsgálati időszakra vonatkozó összeget kiigazították az adott időszakra érvényes kamatlábakkal, annak érdekében, hogy ez tükrözze az időszak során élvezett előny teljes értékét. E célra a vizsgálati időszak alatt Indiában érvényes kereskedelmi kamatlábat ítélték megfelelőnek. Az alaprendelet 7. cikke (1) bekezdése a) pontjának megfelelően a támogatás elnyeréséhez szükségszerűen felmerült díjakat indokolt kérésre levonták a támogatás összegéből.
(90)
Az alaprendelet 7. cikke (2) és (3) bekezdésének megfelelően e támogatási összeget az érintett termék vizsgálati időszak alatti megfelelő exportforgalmára vetítették ki (nevező), mivel a támogatás az exportteljesítmény függvénye, és megítélésének alapjául nem a gyártott, megtermelt, exportált vagy szállított termékek mennyisége szolgált.
(91)
A vizsgálati időszakban az érintett vállalatok esetében az e rendszer tekintetében megállapított támogatás mértéke 0,09 % és 0,6 %, a Venus csoport vállalatai vonatkozásában pedig 0,02%, 0 %, 0 % és 0 %.
3.6. Exporthitelrendszer (ECS)
a) Jogalap
(92)
A rendszert az Indiai Központi Jegybank (IKB) „Master Circular DBOD No. DIR. (Exp.). BC 01/04.02.02/2007-08” (rúpiában/külföldi pénznemben nyújtott exporthitel) és „Master Circular DBOD No. DIR.(Exp).BC 09/04.02.02/2008-09” (rúpiában/külföldi pénznemben nyújtott exporthitel) című körrendeletében ismerteti részletesen, melyet valamennyi indiai kereskedelmi banknak megküld.
b) Támogathatóság
(93)
E rendszer igénybevételére a gyártó exportőrök és a kereskedő exportőrök jogosultak.
c) Gyakorlati végrehajtás
(94)
E rendszer keretében az Indiai Központi Jegybank az exporthitelek vonatkozásában megállapítja - indiai rúpiában és devizában egyaránt - azokat a kötelező maximális kamatlábakat, amelyeket a kereskedelmi bankok egy exportőrnek felszámíthatnak. Az exporthitelrendszer két alrendszerből áll: a szállítás előtti exporthitelrendszerből (Pre-Shipment Export Credit Scheme, „csomagolási hitel”), amely a kivitel előtt az exportőr számára az áruk beszerzésére, feldolgozására, gyártására, csomagolására és/vagy szállítására biztosított hiteleket foglalja magában, illetve a szállítás utáni exporthitelrendszerből (Post-Shipment Export Credit Scheme), mely forgóeszközhitelt biztosít az exportkövetelések finanszírozása céljából. Az Indiai Központi Bank továbbá azt is előírja a bankok számára, hogy nettó bankhiteleik bizonyos részét exportfinanszírozásra fordítsák.
(95)
Az IKB körrendeleteinek eredményeként az exportőrök kedvezményes kamatláb mellett juthatnak exporthitelekhez a szokásos kereskedelmi hitelekhez („készpénzhitelek”) képest, amelyek kamatlábát egyedül a piaci feltételek határozzák meg. A kamatszintkülönbség a jó hitelképességű vállalatok esetében csökkenhet. Valójában a jó hitelképességű vállalatok esetleg azonos feltételekkel kaphatnak exporthitelt és készpénzhitelt.
(96)
Megállapítást nyert, hogy a mintában szereplő vállalatok közül kettő vette igénybe ezt a rendszert a vizsgálati időszakban.
d) Az ECS-rendszerrel kapcsolatos következtetések
(97)
Az ECS-hitelnek a (95) preambulumbekezdésben említett jegybanki körrendeletben rögzített, kedvezményes kamatlábai a pusztán piaci feltételek szerint meghatározott hitelköltségekhez képest csökkenthetik az exportőr hitelköltségeit, így az alaprendelet 3. cikkének (2) bekezdése értelmében előnyhöz juttatják az ilyen exportőrt. Az exportfinanszírozás önmagában nem biztonságosabb, mint a belföldi finanszírozás. Valójában általában kockázatosabbnak tartják, és az egy-egy hitelhez szükséges garancia mértéke, függetlenül a finanszírozás tárgyától, az adott kereskedelmi bank pusztán kereskedelmi döntése. A különböző bankok közötti kamatlábkülönbségek a központi bank módszeréből következnek, mivel egyedi maximált hitelnyújtási szintet határoz meg az egyes kereskedelmi bankok számára.
(98)
Annak ellenére, hogy az ECS keretében biztosított kedvezményes hiteleket kereskedelmi bankok nyújtják, ez a kedvezmény az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdésének a) pontja iv. alpontja értelmében a kormány által biztosított pénzügyi hozzájárulásnak tekintendő. Ezzel összefüggésben meg kell jegyezni, hogy a támogatás létrehozása sem az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának iv. alpontja, sem pedig a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló WTO-megállapodás értelmében nem jár költséggel az államháztartás számára, azaz az indiai kormánynak nem kell a kereskedelmi bankok kamatveszteségét megtéríteni; a támogatáshoz csupán kormányzati rendelkezésre van szükség, mely előírja az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának i., ii. vagy iii. alpontjában ismertetett feladatok végrehajtását. Az Indiai Központi Bank közintézmény, ezért vonatkozik rá az alaprendelet 2. cikkének b) pontjában szereplő „kormányzat” fogalommeghatározása. Az Indiai Központi Bank 100 %-ban a kormány tulajdona, közpolitikai célokat követ, (pl. monetáris politika), vezetőségét pedig az indiai kormány nevezi ki. A jegybank az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának iv. alpontja második francia bekezdése értelmében vett magánszervezeteket utasít, mivel a kereskedelmi bankokat általa meghatározott feltételek betartására kötelezi, többek között arra, hogy a jegybank körrendeleteiben az exporthitelekre rögzített maximális kamatlábakat alkalmazzák, valamint a jegybank rendelkezéseinek megfelelően a kereskedelmi bankoknak nettó bankhitelállományuk meghatározott részét exportfinanszírozásra kell fordítaniuk. Ez az utasítás arra kötelezi a kereskedelmi bankokat, hogy az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának i. alpontjában említett funkciókat lássanak el; ebben az esetben arra, hogy kedvezményes exportfinanszírozás formájában hitelt nyújtsanak. Az ilyen, bizonyos feltételek mellett nyújtott hitel formájában történő közvetlen finanszírozás rendes körülmények között a kormány feladata, és a gyakorlatban valójában nem különbözik a kormányok által követett - az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának iv. alpontja értelmében vett - gyakorlattól. Ez a támogatás egyedinek és kiegyenlíthetőnek minősül, mivel a kedvezményes kamatok csak exportfinanszírozás céljára vehetők igénybe, és ezért az exportteljesítmény függvényei az alaprendelet 4. cikke (4) bekezdése első albekezdése a) pontjának értelmében.
e) A támogatás összegének kiszámítása
(99)
A támogatás összegének a kiszámítására annak a különbségnek az alapján került sor, amely a vizsgálati időszak során igénybe vett exporthitelek után fizetendő kamat és azon összeg között jelentkezik, melyet az adott vállalatnak szokásos kereskedelmi hitelek igénybe vétele esetében kellett volna fizetnie. Az alaprendelet 7. cikke (2) bekezdésének megfelelően ezt a támogatási összeget (számláló) vetítették ki a vizsgálati időszak során megvalósult teljes exportforgalomra, illetve az érintett termék vizsgálati időszak alatti teljes exportforgalmára a hitelek vonatkozásában - amennyiben az érintett termékkel egyértelmű kapcsolatot állapítottak meg - mint megfelelő nevezőre, mivel a támogatás az exportteljesítmény függvénye, s odaítélésének alapjául nem a gyártott, megtermelt, exportált vagy szállított termékmennyiség szolgált.
(100)
A vizsgálati időszakban az érintett vállalatok esetében az e rendszer tekintetében megállapított támogatás mértéke 0,61 %, a Venus csoport vállalatai vonatkozásában pedig 0,08 %, 0,28 %, 0,03 % és 0,10 %.
3.7. A piacra összpontosító rendszer (FMS)
a) Jogalap
(101)
Az FMS részletes leírása az FTP 09-14 3.14 bekezdésében, valamint a HOP I 09-14 3.8 bekezdésében található.
b) Támogathatóság
(102)
A rendszer igénybevételére minden gyártó-exportőr és kereskedő-exportőr jogosult.
c) Gyakorlati végrehajtás
(103)
E rendszer keretében minden terméknek a HOP I 09-14 37C. függelékének 1. és 2. táblázatában felsorolt országokba irányuló exportja a FOB-paritáson számított értékének 3 %-áig vámhitelre jogosult. 2011. április 1-jétől minden terméknek a HOP I 09-14 37C. függelékének 3. táblázatában (különlegesen fontos piacok, Special Focus Markets) felsorolt országokba irányuló exportja a FOB-paritáson számított értékének 4 %-áig vámhitelre jogosult. Bizonyos exporttevékenységeket ez a rendszer kizár, például az importált vagy átrakodott termékek exportját, az exportnak tekintett műveleteket, a szolgáltatások exportját, valamint a különleges gazdasági övezetekben működő egységek, illetve az exportorientált egységek exportforgalmát. A rendszerből ki vannak továbbá zárva egyes terméktípusok, például a gyémánt, a nemesfémek, az ércek, a gabonafélék, a cukor és a kőolajtermékek.
(104)
Az FMS keretében kapott exporthitelek szabadon átruházhatók, és a megfelelő vámhitel-jogosultsági bizonylat kiadási időpontjától számított 24 hónapig érvényesek. E hitelek bármely alapanyag vagy termék (köztük a beruházási javak) későbbi importja alkalmával felhasználhatók vámok kifizetésére.
(105)
A vámhitel-jogosultsági bizonylatot - a kivitel megtörténte vagy az áruk elszállítása után - az a kikötő bocsátja ki, ahonnan a kivitelt végezték. Amennyiben a kérelmező a hatóságoknak minden releváns exportra vonatkozó okirat (pl. exportmegrendelés, számlák, szállítólevelek, a kivitelt igazoló banki bizonylatok) másolatát be tudja mutatni, az indiai kormánynak nincs lehetősége felülbírálni a vámhitelek megadását.
(106)
Megállapítást nyert, hogy a mintában szereplő vállalatok közül egy vette igénybe ezt a rendszert a vizsgálati időszakban.
d) Az FMS-sel kapcsolatos következtetések
(107)
Az FMS az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja és 3. cikkének (2) bekezdése értelmében támogatást nyújt. Az FMS-vámhitel az indiai kormánynak pénzügyi hozzájárulását jelenti, mivel a hitelt végső soron behozatali vámok kiegyenlítésére veszik igénybe, ezzel csökkentve az indai kormány egyébként esedékes vámbevételét. Emellett az FMS-vámhitel gazdasági előnyt nyújt az exportőrnek, mivel növeli likviditását.
(108)
Ezen túlmenően az FMS jogilag az exportteljesítménytől függ, és ennélfogva az alaprendelet 4. cikke (4) bekezdése első albekezdése a) pontja alapján egyedinek és kiegyenlíthetőnek tekintendő.
(109)
Az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja értelmében a rendszer nem tekinthető megengedhető vámvisszatérítési rendszernek vagy helyettesítő vámkedvezményrendszernek. A rendszer nem felel meg az alaprendelet I. melléklete i) pontjában, II. mellékletében (a vámkedvezmény meghatározása és szabályai), valamint III. mellékletében (a helyettesítő vámkedvezmény meghatározása és szabályai) megállapított szigorú szabályoknak. Az exportőrt semmi sem kötelezi a vámmentesen importált árunak a gyártási folyamatban való tényleges felhasználására, és a hitel összegét nem a ténylegesen felhasznált alapanyagokhoz viszonyítva számítják ki. Nem áll rendelkezésre olyan rendszer vagy eljárás, amely megerősítené, hogy a gyártási eljárásban mely alapanyagokat használták fel az exportált termékhez, illetve annak megerősítésére, hogy történt-e túlfizetés a behozatali vámok vonatkozásában az alaprendelet I. melléklete i) pontjának, valamint II. és III. melléklete értelmében. Az exportőrök jogosultak az FMS szerinti kedvezményekre, függetlenül attól, hogy importálnak-e alapanyagot vagy sem. Az előnyök igénybevételéhez elegendő, ha az exportőr egyszerűen árut exportál, anélkül hogy igazolnia kellene azt, hogy az alapanyagok importból származnak. Így még azon exportőrök is jogosultak az FMS-támogatás igénybevételére, akik minden alapanyagukat belföldön szerzik be, és egyáltalán nem importálnak felhasználható nyersanyagot. Ezen túlmenően az exportőr az FMS-vámhitelt beruházási javak behozatalára is felhasználhatja, noha ez utóbbiak nem tartoznak a megengedhető vámkedvezményrendszerek hatálya alá, amint az alaprendelet I. mellékletének i) pontja meghatározza, mivel nem használják el őket az exportált termékek előállítása során.
e) A támogatás összegének kiszámítása
(110)
A kiegyenlíthető támogatások összegének kiszámítása a kedvezményezettnek juttatott gazdasági előny alapján történt, amelyről megállapítást nyert, hogy a vizsgálati időszakban a kérelmező az eredményelszámolás elve alapján az exportügylet szakaszában befolyt bevételként könyvelte el. Az alaprendelet 7. cikkének (2) és (3) bekezdésével összhangban ezt a támogatási összeget (számláló) vetítették ki a vizsgálati időszak alatti exportforgalomra mint megfelelő nevezőre, mivel a támogatás az exportteljesítmény függvénye, és azt nem a gyártott, megtermelt, exportált vagy szállított mennyiségek alapján nyújtották.
(111)
A vizsgálati időszakban az érintett vállalkozások esetében az e rendszer tekintetében megállapított támogatás mértéke a Venus csoport vállalatai vonatkozásában 0,13 %, 0,71%, 0,07 % és 0 %.
3.8. Különleges gazdasági övezetek/exportorientált egységek (SEZ/EOU)
(112)
Megállapítást nyert, hogy a mintában szereplő vállalatok közül csak egy vette igénybe az EOU-rendszert a vizsgálati időszakban. A vizsgálat azonban feltárta, hogy e vállalat tekintetében a kiegyenlíthető támogatások szintje nem haladta meg a de minimis értéket, ezért az EOU-rendszert a Bizottság nem vizsgálta tovább.
3.9. A kiegyenlíthető támogatások összege
(113)
A megállapítások alapján, az alábbi táblázatban összefoglaltak szerint a kiegyenlíthető támogatások teljes összege értékarányosan kifejezve 3,15 % és 4,32 % között változott.
Támogatási program
Vállalat
Raajratna
Venus csoport
Viraj
DEPBS (4)
0,58 %
0,93 %, 1,04 %, 1,32 %, 2,04 %
-
DDS (4)
0,61 %
1,14 %, 1,77 %, 1,68 %, 1,91 %
-
AAS (4)
2,43 %
0,15 %, 0 %, 0 %, 0 %
-
EPCGS (4)
0,09 %
0,02 %, 0 %, 0 %, 0 %
0,63 %
ECS (4)
0,61 %
0,08 %, 0,28 %, 0,03 %, 0,10 %
-
FMS (4)
-
0,13 %, 0,71 %, 0,07 %, 0 %
-
EOU (4)
-
-
0,95 %
ÖSSZESEN
4,32 %
3,15 (5)
1,57 % (6)
(114)
Az alaprendelet 15. cikke (3) bekezdésének megfelelően a mintába fel nem vett együttműködő vállalatok tekintetében kiszámított támogatási különbözet a mintába felvett - a de minimis határt meghaladó egyéni támogatási hozammal rendelkező - együttműködő vállalatok által igénybe vett rendszerekre megállapított támogatási hozamok súlyozott átlaga alapján 3,82 %.
(115)
Az összes többi indiai exportőr tekintetében a Bizottság először megállapította az együttműködés szintjét. Az Eurostat importra vonatkozó adatainak és a vizsgálati időszakban az érintett terméket az Unióba exportáló együttműködő vállalatok vagy csoportok által bejelentett, az érintett terméknek a vizsgálati időszakban az Unióba irányuló exportjának mennyiségére vonatkozó adatok összevetése azt mutatja, hogy az indiai exportáló gyártók együttműködése nagyon magas szintű volt. Az együttműködés magas szintje miatt az összes, nem együttműködő vállalat számára a támogatás szintje a legmagasabb egyedi szinttel rendelkező vállalat szintjén került meghatározásra, azaz 4,32 %-os szinten.
4. UNIÓS GAZDASÁGI ÁGAZAT
4.1. Az uniós gazdasági ágazat
(116)
Hasonló terméket több mint 27 gyártó állított elő az Unióban. Ezért úgy kell tekinteni, hogy az alaprendelet 9. cikkének (1) bekezdése és 10. cikkének (8) bekezdése értelmében ezek alkotják az uniós gazdasági ágazatot, és a továbbiakban „uniós gazdasági ágazat” néven kerülnek említésre.
4.2. Uniós termelés
(117)
A Bizottság az uniós gazdasági ágazattal kapcsolatos minden rendelkezésre álló információt - mint például a panaszban szolgáltatott információkat, a vizsgálat megindítása előtt és után az uniós gyártóktól gyűjtött információkat, valamint a mintába felvett uniós gyártók által a kérdőívekre adott válaszokat - felhasznált a vizsgálati időszak alatti uniós össztermelés megállapítására.
(118)
Meg kell jegyezni, hogy egy uniós gyártó, amely kapcsolatban áll egy indiai exportáló gyártóval, és amely ellenezte a vizsgálat megindítását, szintén beletartozik az „uniós gazdasági ágazat” meghatározásba. Ezen az alapon a teljes uniós termelés becsült mértéke körülbelül 139 141 tonna a vizsgálati időszak alatt. Ez a számadat magában foglalja valamennyi olyan uniós gyártó termelését, amely jelentkezett a Bizottságnál, valamint azon uniós gyártók becsült termelését, amelyek nem vették fel a kapcsolatot a Bizottsággal a vizsgálat során.
4.3. Mintavétel az uniós gyártók körében
(119)
A fenti (14) preambulumbekezdésben említettek szerint hat uniós gyártót vettek fel a mintába, amely a hasonló termék uniós össztermelés becsült mennyiségének 46,5 %-át teszi ki.
5. A KÁR
5.1. Uniós felhasználás
(120)
Az uniós felhasználást az uniós gazdasági ágazatnak az uniós piacon megvalósuló teljes értékesítési volumene és a teljes behozatal alapján határozták meg. A 2009-es évet az érintett termék és a hasonló termék előállításához szükséges fő nyersanyag, a nikkel példátlanul magas ára, valamint a pénzügyi válság globális negatív hatásai jellemezték, amelyek abban az évben együttesen az uniós felhasználás különösen alacsony szintjét eredményezték. A piaci helyzet azonban az alábbi táblázat szerint javult és az uniós felhasználás 50 %-kal nőtt 2009 és a vizsgálati időszak között.
2009
2010
2011
Vizsgálati időszak
Felhasználás (tonna)
131 436
187 280
196 476
197 327
Index (2009 = 100)
100
142
149
150
Forrás:
Eurostat, a panaszban jelzett adatok és a kérdőívre adott válaszok.
5.2. Az érintett országból származó uniós behozatal
(121)
Az Indiából származó összes importból kivonták azoknak az együttműködő vállalatoknak az importmennyiségét, amelyről a minta alapján megállapították, hogy a vizsgálati időszakban nem részesültek az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja és 3. cikkének (2) bekezdése értelmében vett támogatási programokban. Mivel az érintett termékre vonatkozó importadatok két vállalatra vonatkoznak, adatvédelmi okokból a Bizottság indokoltnak látta, hogy az adatokat indexált formában mutassa be.
5.2.1. Az érintett behozatal mennyisége és piaci részesedése
(122)
Az érintett időszak alatt az együttműködő exportáló gyártóktól az Unióba irányuló támogatott behozatal növekedett, mind a volumene, mind a piaci részesedése tekintetében.
2009
2010
2011
Vizsgálati időszak
Mennyiség (Index)
100
172
218
210
Piaci részesedés (Index)
100
121
146
140
Forrás:
Eurostat, a panasz és a kérdőívre adott válaszok.
(123)
Az Indiából származó támogatott behozatal jelentős mértékben, 110 %-kal növekedett a figyelembe vett időszak alatt. Az emelkedés különösen jelentős volt 2009 és 2010 között, amikor az Indiából származó behozatal 72 %-kal emelkedett és az uniós felhasználás 42 %-kal nőtt. Miközben azonban a felhasználás csak 5 %-kal nőtt 2010 és a vizsgálati időszak alatt, az Indiából származó import volumene továbbra is jelentősen, 22 %-kal emelkedett ugyanabban az időszakban.
(124)
Az Indiából származó támogatott behozatal piaci részesedése jelentős mértékben, 40 %-kal növekedett a figyelembe vett időszak alatt.
5.2.2. A behozott termékek ára és alákínálás:
(125)
A fenti (22) preambulumbekezdésben ismertettek szerint az egyik fél kifejezte aggályait amiatt, hogy a szubvencióellenes kérdőív nem tette lehetővé az érintett termék egyes típusainak megkülönböztetését, amelyek a véleményük szerint különbözőek.
(126)
Ezt az aggályt a kérdőívben, az úgynevezett termékkód kibővítésével kezelték a vizsgálatban szereplő releváns típusok egyértelmű meghatározása érdekében, különös tekintettel az árak összehasonlításának gyakorlatára. Ebben a szakaszban, a vizsgálat felfedte, hogy az indiai exportáló gyártók csak korlátozott mennyiségben exportáltak ezekből a magas műszaki színvonalú típusokból. Mindazonáltal rá kell mutatni, hogy a termékkódokban történt változások biztosították, hogy egyes terméktípusok árát közvetlenül összehasonlítsák hasonló terméktípusok árával.
(127)
Az alábbi táblázat mutatja a támogatott behozatal átlagárát:
2009
2010
2011
IP
Átlagár (index)
100
118
137
135
Forrás:
Eurostat és a kérdőívre adott válaszok.
(128)
Az Indiából származó behozatal átlagára a figyelembe vett időszak alatt 35 %-kal nőtt, azonban az uniós gazdasági ágazat eladási árai alatt maradtak ugyanebben az időszakban (lásd az alábbi (145) preambulumbekezdést). Ez magyarázza a behozatal mennyiségének megnövekedését, valamint ugyanebben az időszakban az indiai exportőrök piaci részesedésének jelentős, 40 %-os növekedését.
(129)
A vizsgálati időszakra jellemző alákínálás mértékének megállapítása céljából a mintába felvett uniós gyártók által az Unió piacán független vevők számára történő értékesítés során alkalmazott, terméktípusonkénti eladási ár gyártelepi szintre igazított súlyozott átlagát összehasonlították a mintába felvett, a de minimis szintet meghaladó kiegyenlíthető támogatást kapott két indiai gyártó által az Unió piacán az első független vevőnek értékesített támogatott behozatal azon terméktípusonkénti, megfelelő súlyozott átlagárával, amelyet a behozatalt követő költségek miatt megfelelően kiigazított CIF-paritás alapján állapítottak meg.
(130)
Az összehasonlítás - a mintába felvett uniós gyártók vizsgálati időszak alatt lebonyolított forgalmának százalékában kifejezve - súlyozott átlagban 12,5 %-os alákínálási különbözetet mutatott ki az érintett országból az Unió piacára történő támogatott behozatal esetében. A támogatott behozatalnak az Unió áraihoz képest alacsonyabb árai a figyelembe vett időszakban magyarázzák az indiai import volumenének és piaci részesedésének jelentős emelkedését 2009 és a vizsgálati időszak között.
5.3. Az uniós gazdasági ágazat gazdasági helyzete
5.3.1. Előzetes megjegyzések
(131)
Az Indiából származó támogatott behozatal uniós gazdasági ágazatra gyakorolt hatásának vizsgálata az alaprendelet 8. cikke (4) bekezdésének megfelelően magában foglalta valamennyi olyan gazdasági mutató értékelését, amely a figyelembe vett időszak alatt hatást gyakorolt az uniós gazdasági ágazat helyzetére.
(132)
A (14) preambulumbekezdésben említetteknek megfelelően a mintavételt az uniós gazdasági ágazatot ért esetleges kár vizsgálatára használták.
(133)
A kár elemzése céljából, a Bizottság megkülönböztette a makrogazdasági és mikrogazdasági kármutatókat. Ebben a tekintetben az uniós gazdasági ágazat gazdasági helyzetét a következők alapján értékelték: a) makrogazdasági mutatók, mint a termelés, termelési kapacitás, kapacitáskihasználás, értékesítés volumene, piaci részesedés és növekedés, foglalkoztatás, termelékenység, a tényleges támogatási hozam, és a korábbi támogatás hatásának leküzdése, amelyekre vonatkozóan az adatokat a teljes uniós gazdasági ágazat szintjén gyűjtötték, valamint a következők alapján: b) mikrogazdasági mutatók, mint az átlagos egységár, egységnyi költség, jövedelmezőség, pénzforgalom, beruházások, a beruházások megtérülése, tőkevonzási képesség, készletek és bérköltség, amelyekre vonatkozóan az adatokat a mintában szereplő uniós gyártók szintjén gyűjtötték.
(134)
Érdemes megjegyezni, hogy a Bizottság az uniós gazdasági ágazattal kapcsolatos minden rendelkezésre álló információt - beleértve a panaszban szolgáltatott információkat, a vizsgálat megindítása előtt és után az uniós gyártóktól gyűjtött információkat, valamint a mintában szereplő uniós gyártók által a kérdőívekre adott válaszokat is - felhasznált a makrogazdasági mutatók és különösen a mintában nem szereplő uniós gyártókra vonatkozó adatok megállapítására.
(135)
A mikrogazdasági mutatókat a mintában szereplő uniós gyártók által a kitöltött kérdőívekben szolgáltatott adatok alapján állapították meg.
5.3.2. Makrogazdasági mutatók
(a) Termelés, termelési kapacitás és kapacitáskihasználás
(136)
Az uniós termelésre, termelési kapacitásra és kapacitáskihasználásra vonatkozó tendenciák a következőképpen alakultak a figyelembe vett időszakban:
2009
2010
2011
Vizsgálati időszak
Termelési mennyiség (tonna)
105 646
140 363
138 795
139 141
Index (2009 = 100)
100
133
131
132
Termelési kapacitás (tonna)
244 236
246 324
245 922
246 599
Index (2009 = 100)
100
101
101
101
Kapacitás-kihasználás
43 %
57 %
56 %
56 %
Index (2009 = 100)
100
132
130
130
Forrás:
a panasz és a a kérdőívre adott válaszok.
(137)
Az uniós termelés 32 %-kal nőtt a figyelembe vett időszak alatt, amely bizonyos mértékig a felhasználás pozitív változását tükrözi. A termelés volumene, azonban 2010 és a vizsgálati időszak között stagnált.
(138)
Míg a figyelembe vett időszak alatt a kapacitáskihasználás javult és 13 százalékponttal nőtt, addig ugyanezen időszak alatt a termelési kapacitás alapvetően stabil maradt.
(b) Értékesítések volumene, piaci részesedés és növekedés
(139)
Az értékesítések volumenére, a piaci részesedésre és növekedésre vonatkozó tendenciák a következőképpen alakultak a figyelembe vett időszakban:
2009
2010
2011
Vizsgálati időszak
Értékesítési volumen (tonna)
88 796
124 641
124 007
124 217
Index (2009 = 100)
100
140
140
140
Piaci részesedés
67,6 %
66,6 %
63,1 %
62,9 %
Index (2009 = 100)
100
98
93
93
Forrás:
a panasz és a kérdőívre adott válaszok.
(140)
A növekvő felhasználással összefüggő, 2009 és 2010 közötti jelentős növekedést követően a független vevőknek történő értékesítések volumene csökkent és nem származott előnye a kereslet folyamatos növekedéséből (4,9 % 2010 és 2011 között). Szintén ezt tükrözi a zárókészletek növekvő tendenciája, amely összességében 41 %-kal növekedett a figyelembe vett időszak alatt az alábbi (153) preambulumbekezdés szerint. Ezenfelül az uniós gazdasági ágazat piaci részesedése 4,7 százalékponttal csökkent a figyelembe vett időszak alatt a felhasználás terén mutatkozó határozott, 50 %-os növekedés ellenére.
(141)
Az uniós felhasználás 2009 és a vizsgálati időszak között a fenti (120) preambulumbekezdésben kifejtettek szerint 50 %-kal emelkedett, míg a támogatott behozatal mennyisége ugyanebben az időszakban a fenti (122)-(123) preambulumbekezdésben említettek szerint jelentősen, 110 %-kal nőtt. Az uniós piac 2009 és a vizsgálati időszak között végbement növekedését részben a támogatott behozatal szolgálta ki, ugyanakkor az uniós gazdasági ágazat uniós piacon megvalósuló értékesítései 40 %-kal nőttek ugyanebben az időszakban. Ez azt mutatja, hogy az uniós gazdasági ágazat nem tudta teljes mértékben kihasználni az uniós felhasználás növekedéséből származó előnyöket a támogatott behozatal növekvő piaci részesedése miatt.
(c) Foglalkoztatás és termelékenység
2009
2010
2011
Vizsgálati időszak
Munkavállalók száma
1 726
1 687
1 729
1 747
Index (2009 = 100)
100
98
100
101
Termelékenység (egység/munkavállaló)
61
83
80
80
Index (2009 = 100)
100
136
131
130
Forrás:
a panasz és a kérdőívre adott válaszok.
(142)
Az alábbi (147)-(152) preambulumbekezdésben említett nehéz pénzügyi helyzet ellenére, a foglalkoztatás az uniós gazdasági ágazatban viszonylag stabil maradt a figyelembe vett időszak alatt. A termelés növekvő volumene miatt (lásd a fenti (136) preambulumbekezdést) a termelékenység - az egy alkalmazottra jutó, tonnában kifejezett termelésként mérve - 30 %-kal nőtt ugyanebben az időszakban, ami arra utal, hogy az uniós gazdasági ágazat jelentős erőfeszítéseket tett hatékonyságának javítása érdekében.
(d) A támogatási hozam tényleges mértéke és a korábbi támogatás hatásának leküzdése
(143)
A mintában szereplő három indiai exportáló gyártó támogatási hozama meghaladja a de minimis szintet (lásd a fenti (113) preambulumbekezdést). Tekintettel az érintett termék ágazatára, az Indiából származó támogatott behozatal volumenére, piaci részesedésére és árára, a fentiekben kifejtettek szerint, a tényleges támogatási hozamnak az uniós gazdasági ágazatra gyakorolt hatása nem tekinthető elhanyagolhatónak.
(144)
Emlékeztetni kell arra, hogy 1999-ben dömpingellenes és szubvencióellenes kiegyenlítő intézkedéseket hoztak az érintett termékre vonatkozóan. Az 1999-ben bevezetett intézkedések lejárta és a jelenlegi vizsgálat között eltelt idő miatt azonban nem állnak rendelkezésre adatok a korábbi támogatás hatásának értékelésére (7). A vizsgálat mindenesetre nem hozott fel semmilyen bizonyítékot arra vonatkozóan, hogy a gazdasági ágazat jelenleg is a korábbi támogatás hatásait próbálja leküzdeni.
5.3.3. Mikrogazdasági mutatók
(e) Átlagos értékesítési egységárak az uniós piacon és egységnyi előállítási költség
(145)
A figyelembe vett időszakban az uniós gyártók vonatkozásában az átlagos eladási egységár és a termelési költség a következőképp alakult:
2009
2010
2011
IP
Átlagos uniós eladási egységár a független vevőknek
2 988
3 833
4 185
4 018
Index (2009 = 100)
100
128
140
134
Termelési egységköltség (EUR/tonna)
3 542
3 931
4 127
4 011
Index (2009 = 100)
100
111
117
113
Forrás:
a kérdőívre adott válaszok.
(146)
A mintába felvett uniós gyártók független uniós vevőknek történő értékesítéskor érvényesített átlagos eladási árai a figyelembe vett időszakban 34 %-kal emelkedtek. A növekedés tükrözi a nyersanyag árának a gazdasági ágazat által ugyanebben az időszakban tapasztalt általános emelkedését. 2011-ben és a vizsgálati időszakban az uniós gyártók csak mérsékelten tudták emelni az árakat a növekvő költségek fedezése érdekében, épp csak annyival, hogy 2011-ben 1 % felett, a vizsgálati időszakban pedig a megtérülési szinten tartsák a jövedelmezőséget. Ezért a fenti táblázat számadatai szerint, az eladási ár jelentős emelkedése sem tette lehetővé az uniós gazdasági ágazat számára, hogy ésszerű szintű haszonra tegyen szert.
(f) Jövedelmezőség, pénzforgalom, beruházások, beruházások megtérülése és tőkebevonási képesség
(147)
A figyelembe vett időszakban az uniós gyártók jövedelmezősége, pénzforgalma, beruházásainak megtérülése és tőkebevonási képessége a következőképpen alakult:
2009
2010
2011
Vizsgálati időszak
Az Unióban a független vevőknek történő értékesítések jövedelmezősége (az értékesítési forgalom %-ában)
-18,5 %
-2,6 %
1,4 %
0,2 %
Pénzforgalom (EUR)
-19 790 367
- 226 207
7 778 576
5 096 869
Beruházások (EUR)
4 653 604
8 436 096
4 552 443
4 156 522
Index (2009 = 100)
100
181
98
89
Beruházások megtérülése
-68,8 %
-11,2 %
6,7 %
0,8 %
Forrás:
a kérdőívre adott válaszok.
(148)
A mintában szereplő uniós gyártók jövedelmezőségét a hasonló termék független vevőknek történő értékesítéséből származó, adózás előtti nettó haszonban kifejezve állapították meg, a vonatkozó forgalom százalékában. 2009-ben a mintában szereplő uniós gyártók veszteségesek voltak, 2010-ben azonban kezdtek kilábalni a (120) preambulumbekezdésben említett, a felhasználás terén bekövetkezett 50 %-os növekedéssel összhangban. Azonban, még ha a jövedelmezőség enyhén növekedett is, a profit 0,2 %-os szintje még mindig messze az acélágazat jövedelmezőségének ésszerű szintje alatt maradt. Valóban, az előirányzott haszonkulcsot ideiglenesen 5 %-on határozták meg, mivel úgy vélték, hogy az megfelel annak a kulcsnak, amelyet az iparág a vizsgált termék ilyen típusú ágazatában rendes versenyfeltételek mellett, azaz a támogatott behozatal nélkül, a hasonló termék Unióban történő értékesítése során, az uniós gazdasági ágazat jelzései szerint, ésszerűen elérhetne. Ezenfelül ez az 5 % adózás előtti haszonkulcsot jelent, amelyet megfelelő minimumnak tekintettek más vizsgálatok során a hasonló termékek esetében ugyanebben a szektorban.
(149)
A vizsgálati időszak alatt a mintában szereplő uniós gyártóknak sikerült elérniük a nyereségküszöböt; a támogatott behozatal árnyomása miatt azonban nem tudták áraikat a költségeikkel összehangolni és így kielégítő eredményeket elérni. A helyzetet az is magyarázza, hogy a vizsgált terméket tömegárunak tekintik és így az árak jelentik a meghatározó tényezőt a vevők döntésében.
(150)
A pénzforgalom, amely az ágazat önfinanszírozó képességére utal, és amelyet a műveletek alapján számítottak ki, negatívan alakult 2010-ig. Bár 2011-ben javulás történt, 34 %-kal csökkent 2011 és a vizsgálati időszak között.
(151)
A jövedelmezőség és a pénzforgalom alakulása a figyelembe vett időszakban korlátozta a mintában szereplő uniós gyártók beruházási képességét, és akadályozta fejlődésüket. Ez akadályozta az uniós gyártóknak a tőkebevonásra és költségeik finanszírozására vonatkozó képességét. Bár a mintában szereplő uniós gyártóknak 2010-ben sikerült néhány befektetést eszközölniük, ezek terén később, különösen a vizsgálati időszak alatt visszaesés következett be, amikor azok 51 %-kal csökkentek a 2010-es szinthez képest. Ezenfelül a hasonló termékkel kapcsolatos beruházások megtérülése, a beruházások nettó könyv szerinti értékének %-ában kifejezve 2011-ben pozitív lett, a vizsgálati időszak alatt jelentősen, 5,9 százalékponttal csökkent, elérve az alacsony 0,8 %-os szintet.
(152)
A fentiek fényében, azt a következtetést lehet levonni, hogy a mintában szereplő uniós gyártók pénzügyi teljesítménye viszonylag sérülékeny maradt a vizsgálati időszak alatt.
(g) Készletek
(153)
A mintában szereplő uniós gyártók készleteinek szintje 41 %-kal emelkedett a figyelembe vett időszak során. Az emelkedés egybeesett a piaci részesedés csökkenésével, különösen a vizsgálati időszak alatt.
2009
2010
2011
Vizsgálati időszak
Zárókészlet (tonna)
4 395
5 289
5 469
6 214
Index (2009 = 100)
100
120
124
141
Forrás:
a kérdőívre adott válaszok.
(h) Bérköltségek
(154)
A mintában szereplő uniós gyártók átlagos bérköltsége szerény mértékben nőtt a figyelembe vett időszak alatt, ezért azok nem jelentenek meghatározó tényezőt az előállítási költségek növekedésében.
2009
2010
2011
Vizsgálati időszak
Munkavállalónkénti átlagos munkaerőköltség (EUR)
52 356
57 182
55 907
54 509
Index (2009 = 100)
100
109
107
104
Forrás:
a kérdőívre adott válaszok.
5.4. A kárra vonatkozó következtetés
(155)
A vizsgálat rámutatott, hogy az uniós gazdasági ágazat nem tudta teljes mértékben kihasználni az uniós felhasználás növekedéséből származó előnyöket a figyelembe vett időszakban és különösen a vizsgálat időszak alatt. Kezdetben, 2009 és 2010 között, az uniós gazdasági ágazatra vonatkozó legtöbb kármutató nagymértékben javult, azonban később az ágazat gazdasági helyzete stagnált, sőt romlott.
(156)
A fellendülő piacon bizonyos mutatók, mint az uniós gazdasági ágazat termelése és az értékesítési volumene, valóban jelentős növekedésről tanúskodtak 2009 és 2010 között, azonban 2010-től kezdődően lassulást mutatattak. Ez a helyzet a folyamatosan növekvő felhasználás ellenére következett be.
(157)
Továbbá az uniós gazdasági ágazat pénzügyi teljesítményéhez kapcsolódó kármutatókat, mint például a pénzforgalom, beruházások és jövedelmezőség, súlyosan befolyásolta az árnyomás, amely az uniós piacot különösen a vizsgálati időszak idején uralta. Az uniós gazdasági ágazat nem volt képes árait olyan mértékben emelni, hogy az elegendő legyen a termelési költségeinek fedezésére 2009 és 2010 között. A jövedelmezőség javult 2009 és 2011 között, 1,4 %-os kismértékű profitot biztosítva 2011-ben; azonban ismét romlani kezdett a vizsgálati időszak alatt, amikor csupán a megtérülési szintet érte el. Ez azt jelenti, hogy az uniós gazdasági ágazat tőkebevonásra és fellendülésre való képessége is gyengült.
(158)
A fentiek figyelembevételével ideiglenesen azt a következtetést lehet levonni, hogy az uniós gazdasági ágazatot az alaprendelet 8. cikkének (5) bekezdése értelmében jelentős kár érte.
6. OK-OKOZATI ÖSSZEFÜGGÉS
6.1. Bevezetés
(159)
A Bizottság az alaprendelet 8. cikkének (5) és (6) bekezdésével összhangban megvizsgálta, hogy az Indiából származó támogatott behozatal okozott-e olyan mértékű kárt az uniós gazdasági ágazatnak, amely jelentősnek tekinthető. A támogatott behozatalon kívül más olyan ismert tényezőket is vizsgáltak, amelyek ugyanabban az időszakban kárt okozhattak az uniós gazdasági ágazatnak, annak érdekében, hogy az egyéb tényezők által esetlegesen okozott kárt ne a támogatott behozatalnak tulajdonítsák.
6.2. A támogatott behozatal hatása
(160)
A vizsgálat kimutatta, hogy az uniós fogyasztás 50 %-kal növekedett a figyelembe vett időszakban, miközben az Indiából származó behozatalok volumene több mint kétszeresére nőtt. Másrészt, a támogatott behozatal emelkedése egybeesett az uniós gazdasági ágazat független feleknek történő értékesítési volumenében 2010 és a vizsgált időszak között bekövetkezett csökkenésével.
(161)
A figyelembe vett időszak alatt az uniós piacon uralkodó árnyomásra tekintettel, megállapítást nyert, hogy az indiai import átlagárai folyamatosan az uniós gazdasági ágazat átlagos eladási árai alatt maradtak. A vizsgálati időszak alatt az uniós gazdasági ágazat árainak átlagosan 12,5 %-kal történő alákínálásával, az indiai támogatott behozatal 2009-től a vizsgálati időszakig 40 %-kal növelte piaci részesedését, miközben az uniós gazdasági ágazat piaci részesedése 4,7 százalékponttal csökkent (a 2009-es 67,6 %-ról 62,9 %-ra a vizsgálati időszakban). A piaci részesedés csökkenése felfedi, hogy az uniós gazdasági ágazatnak csak korlátozott mértékben származott előnye a megnövekedett felhasználásból.
(162)
A növekvő előállítási költségekre tekintettel, az uniós gazdasági ágazat megkísérelte az egységár emelését a független vevők számára, amint azt a fenti (145) preambulumbekezdés mutatja. A fent említett indiai támogatott behozatal növekvő mennyisége által gyakorolt árnyomás miatt azonban az áremelés nem volt elegendő a növekvő költségek ellentételezésére, így az uniós gazdasági ágazat nem volt képes a profit olyan kielégítő szintjét elérni, amely szükségesnek tekinthető e konkrét ágazat esetében.
(163)
A fentiek alapján a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy a folyamatosan az uniós gazdasági ágazat árai alá kínáló, Indiából származó támogatott behozatal meghatározó szerepet játszott abban, hogy az uniós gazdasági ágazat jelentős kárt szenvedett.
6.3. Egyéb tényezők hatása
6.3.1. Nem támogatott behozatal
(164)
Az alábbi táblázat szemlélteti a nem támogatott exportmennyiség és az árak alakulását a figyelembe vett időszakban. Mennyiségük nem haladta meg az indiai exportok egyharmadát a vizsgálati időszakban és a támogatott importtal megegyező tendenciát követett.
2009
2010
2011
Vizsgálati időszak
Mennyiség (Index)
100
172
218
210
Átlagár (index)
100
118
137
135
Forrás:
a kérdőívre adott válaszok.
(165)
E tények alapján a Bizottság úgy vélte, hogy a nem támogatott behozatal uniós piacra gyakorolt lehetséges negatív hatása nem szünteti meg a támogatott behozatalok és az uniós gazdasági ágazat által a vizsgálati időszak alatt elszenvedett kár közötti okozati összefüggést.
6.3.2. Harmadik országokból származó behozatal
Ország
2009
2010
2011
Vizsgálati időszak
Kínai Népköztár-saság
Mennyiség (tonna)
8 129
10 853
14 360
16 403
Index (2009 = 100)
100
134
177
202
Piaci részesedés (%)
6,2 %
5,8 %
7,3 %
8,3 %
Index (2009 = 100)
100
94
118
134
Átlagár
1 914
2 607
2 835
2 508
Index (2009 = 100)
100
136
148
131
2009
2010
2011
Vizsgálati időszak
Svájc
Mennyiség (tonna)
8 094
10 700
9 187
9 115
Index (2009 = 100)
100
132
113
113
Piaci részesedés (%)
6,2 %
5,7 %
4,7 %
4,6 %
Index (2009 = 100)
100
93
75
75
Átlagár
3 423
4 063
4 475
4 360
Index (2009 = 100)
100
119
131
127
Koreai Köztársaság
Mennyiség (tonna)
4 900
6 775
6 355
6 266
Index (2009 = 100)
100
138
130
128
Piaci részesedés (%)
3,7 %
3,6 %
3,2 %
3,2 %
Index (2009 = 100)
100
97
87
85
Átlagár
3 717
4 165
4 761
4 627
Index (2009 = 100)
100
112
128
124
Valamennyi harmadik ország összesen, kivéve Indiát
Mennyiség (tonna)
25 793
33 586
35 749
37 712
Index (2009 = 100)
100
130
139
146
Piaci részesedés (%)
19,6 %
17,9 %
18,2 %
19,1 %
Index (2009 = 100)
100
91
93
97
Átlagár
3 609
4 214
4 748
4 483
Index (2009 = 100)
100
117
132
124
(166)
Az Indiából származó támogatott behozataltól eltekintve, amely a vizsgálati időszakban az uniós piacra érkező behozatal 35 %-át tette ki, voltak más behozatali források is, beleértve a Kínai Népköztársaságot, a Koreai Köztársaságot és Svájcot, amelyeket az okozati összefüggés keretében meg kellett vizsgálni.
(167)
A vizsgálat szerint a koreai és svájci exportáló gyártók átlagos eladási árai magasabbak maradtak, mint az indiai exportáló gyártók és az uniós gazdasági ágazat eladási árai a figyelembe vett időszak és különösen a vizsgálati időszak alatt. Ezenfelül a piaci részesedésük 0,5, illetve 1,6 százalékponttal csökkent a vizsgálati időszak alatt.
(168)
A Kínai Népköztársaságból érkező behozatal átlagára az uniós gazdasági ágazat árszintje alatt volt és ezen ország piaci részesedése növekvő tendenciát mutatott a figyelembe vett időszak alatt. A vizsgálat szerint azonban a kínai behozatal termékösszetétele eltérő és a kínai termékek az uniós piacon nincsenek közvetlen versenyben az uniós gazdasági ágazat és az Indiából származó import termékeivel. Ezért úgy tekintették, hogy a kínai exportnak nincs jelentős hatása az uniós gazdasági ágazat uniós piacon értékesített alapvető terméktípusaira. Ezért a kínai behozatalnak az esetleges hatása az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett kárra minimális volt.
(169)
Mindazonáltal egy exportáló gyártó kijelentette, hogy a vizsgálat hatályát ki kellett volna terjeszteni a rozsdamentes acélhuzalok Kínai Népköztársaságból, Koreai Köztársaságból és Svájcból származó behozatalára is.
(170)
A fenti tények és megfontolások mellett meg kell jegyezni, hogy a kezdeti szakaszban, illetve egészen mostanáig, nincs bizonyíték támogatásra, kárra vagy okozati összefüggésre, amely indokolta volna a fent említett országokból származó behozatalra vonatkozó szubvencióellenes eljárás megindítását. Ezenfelül, ha lenne is bizonyíték, amely indokolná más behozatalok vizsgálatát, az eltérő bánásmód, amely a szubvencióellenes eljárásnak csak az indiai behozatallal szembeni megindításából áll, nem minősülne diszkriminatívnak. Ezért az arra vonatkozó kérelem, hogy az érintett termék ezen országokból származó behozatalát is be kell vonni a vizsgálat körébe, nem megalapozott és el kell utasítani.
(171)
A fentiek alapján a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy a harmadik országokból származó behozatalok nem járultak hozzá jelentős mértékben az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett kárhoz.
6.3.3. Az uniós gazdasági ágazat exportteljesítménye
(172)
Az érintett termék uniós gazdasági ágazat általi teljes exportja az össztermelés 8,5 %-át tette ki a vizsgálati időszakban. Ezt tükrözi a mintában szereplő uniós gyártók exportja a független vevők számára, amelyek exportja a termelés 7 %-át képviselte a vizsgálati időszakban és az árak 36 %-kal voltak magasabbak, mint az uniós piaci ár ugyanebben az időszakban. Ez alapján levonható az a következtetés, hogy az uniós gazdasági ágazat exporttevékenysége nem okozhatta a jelentős kárt.
6.3.4. A gazdasági válság és a nyersanyagárak
(173)
A fenti (120) preambulumbekezdésben említettek szerint, a felhasználás 2009-ben különösen alacsony volt a nikkel rendkívül magas ára, valamint a gazdasági válság miatt. Ez a helyzet egyértelmű magyarázatot ad az uniós gazdasági ágazat különösen rossz pénzügyi helyzetére 2009-ben. Érdemes azonban megjegyezni, hogy 2010-től kezdődően a növekvő felhasználás mellett az olcsó támogatott behozatal eredményei ellentétben állnak az uniós gazdasági ágazat teljesítményével.
(174)
A vizsgálat kimutatta, hogy az uniós gazdasági ágazat még az általános gazdasági fellendülés idején sem volt képes a növekvő felhasználás előnyeit kihasználni és piaci részesedése csökkent a figyelembe vett időszak alatt, miközben a támogatott indiai behozatal piaci részesedése nőtt.
(175)
Ezért, jóllehet a gazdasági válság és a nyersanyagárak növekedése hozzájárulhatott az uniós gazdasági ágazat gyenge teljesítményéhez, összességében ez nem tekinthető olyan hatásnak, amely megszüntetné a támogatott behozatal és a vizsgálati időszak alatt az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett jelentős kár közötti okozati összefüggést.
6.4. Az okozati összefüggésre vonatkozó következtetés
(176)
Bizonyítást nyert, hogy az Indiából származó támogatott behozatal volumenében és piaci részesedésében jelentős (110 %-os, illetve 40 %-os) növekedés történt a figyelembe vett időszakban. Emellett megállapításra került, hogy ezek a behozatalok folyamatosan alákínáltak az uniós gazdasági ágazat árainak az uniós piacon, különösen a vizsgálati időszak alatt (átlagosan 12,5 %-kal).
(177)
Az Indiából származó támogatott behozatal volumenében és a piaci részesedésében bekövetkezett növekedés egybeesett az uniós gazdasági ágazat pénzügyi helyzetének, különösen 2010-től tapasztalható kedvezőtlen alakulásával. Ezért az uniós gazdasági ágazat a felhasználás terén bekövetkezett fellendülés ellenére sem volt képes a megnövekedett előállítási költségeket kielégítő szinten a vevőkre hárítani, aminek következtében az olyan pénzügyi mutatók, mint a jövedelmezőség, pénzforgalom és beruházások alacsony szinten maradtak.
(178)
Megvizsgálva azokat az egyéb ismert tényezőket, amelyek kárt okozhattak az uniós gazdasági ágazatnak, kiderült, hogy ezek a tényezők nem szüntetik meg az Indiából származó támogatott behozatal és az uniós ágazatot ért kár közötti okozati összefüggést.
(179)
A fenti elemzés alapján - amely elkülönítette az összes ismert tényező uniós gazdasági ágazatra gyakorolt hatásait a támogatott behozatal káros hatásaitól -, ideiglenesen azt a következtetést lehet levonni, hogy az Indiából származó támogatott behozatal az alaprendelet 8. cikkének (5) bekezdése értelmében jelentős kárt okozott az uniós gazdasági ágazatnak.
7. AZ UNIÓS ÉRDEK
7.1. Általános megfontolások
(180)
Az alaprendelet 31. cikkével összhangban a Bizottság megvizsgálta, hogy a kárt okozó támogatásra vonatkozó ideiglenes megállapítás ellenére léteznek-e olyan meggyőző érvek, amelyek alapján arra lehet következtetni, hogy ebben a konkrét esetben az Uniónak nem érdeke az intézkedések elfogadása. Az uniós érdek elemzése az összes érintett érdek megítélésén alapult, beleértve az uniós gazdasági ágazat, az importőrök és a felhasználók érdekeit is.
7.2. Az uniós gazdasági ágazat érdeke
(181)
Az uniós gazdasági ágazatot 27 ismert gyártó alkotja, amelyek a hasonló termék uniós termelésének egészét lefedik. A gyártók az Unió különböző tagállamaiban találhatók és közvetlenül 1 747 dolgozót foglalkoztattak a hasonló termékkel összefüggésben a vizsgálati időszak alatt.
(182)
Egy uniós gyártó, amely az uniós termelés viszonylag kis részét képviseli és kapcsolatban áll egy vállalattal Indiában, ellenezte a vizsgálat megindítását. A (22) preambulumbekezdésben említettek szerint ez a gyártó azzal is érvelt, hogy a vizsgálatnak a magas műszaki színvonalú termékekre nem kellene kiterjednie és az Uniónak nem áll érdekében, hogy ugyanazokat az intézkedéseket alkalmazza erre a terméktípusra vonatkozóan.
(183)
A (126) preambulumbekezdésben említettek szerint, ezt az aggályt a kérdőívben a termékkódok kibővítésével kezelték, amelyek egyértelműen azonosították ezeket a típusokat a vizsgálat során. Ebben a szakaszban azonban a vizsgálat felfedte, hogy a vizsgálat kiterjed a magas műszaki színvonalú termékekre és az indiai exportáló gyártók csak korlátozott mennyiségben exportáltak ezekből terméktípusokból. Ezért a gyártó aggályait nem tekintették megalapozottnak és panaszát elutasították.
(184)
Megállapításra került, hogy az uniós gazdasági ágazat az Indiából származó támogatott behozatal következtében jelentős kárt szenvedett. Emlékeztetni kell arra, hogy az uniós gazdasági ágazat nem tudta teljes mértékben kihasználni az uniós felhasználás növekedéséből származó előnyöket és pénzügyi helyzete továbbra is sérülékeny.
(185)
A kiegyenlítő vámok kivetése várhatóan helyreállítja a tisztességes kereskedelem feltételeit az uniós piacon, és lehetővé teszi az uniós gazdasági ágazat számára, hogy a hasonló termék árait összehangolja az előállítási költségekkel.
(186)
Az intézkedések elrendelése várhatóan azt is lehetővé tenné az uniós gazdasági ágazat számára, hogy a figyelembe vett időszak alatt elvesztett piaci részesedésének legalább egy részét visszaszerezze, ami kedvező hatással lenne jövedelmezőségére és általános pénzügyi helyzetére. Az intézkedések elrendelése várhatóan azt is lehetővé tenné az uniós gazdasági ágazat számára, hogy további erőfeszítéseket tegyen a költséghatékonyság érdekében.
(187)
Intézkedések elrendelése hiányában a piaci részesedés további csökkenése várható, és az uniós gazdasági ágazat jövedelmezősége visszaesne.
(188)
Ennek megfelelően a Bizottság azt az ideiglenes következtetést vonja le, hogy az Indiából származó behozatalokra alkalmazandó kiegyenlítő intézkedések bevezetése az uniós gazdasági ágazat érdekét szolgálná.
7.3. A felhasználók érdekei
(189)
Az Unióban kilenc felhasználó számára küldtek ki kérdőíveket. A kérdőívekre csak három felhasználó válaszolt, amelyek az érintett termék Indiából származó teljes behozatalának mintegy 6 %-át képviselték a vizsgálati időszak alatt. Ezek az élelmiszer-feldolgozás ágazataiban tevékenykednek, beleértve az üzemi konyhákat és az étkeztetést, a háztartási gépeket és a gépjárműipart.
(190)
Átlagosan az Indiából származó beszerzések az érintett termékre vonatkozó összes beszerzés 67 %-át tették ki, és egy felhasználó esetében India képviselte az egyetlen beszerzési forrást. A vizsgálati időszak alatt az érintett termék forgalma százalékban kifejezve az összforgalmuk 54 %-át tette ki.
(191)
A vizsgálat kimutatta, hogy a vizsgálati időszak alatt az érintett terméket felhasználó ágazatok összes együttműködő felhasználójának átlagos jövedelmezősége 9 % felett volt a forgalom tekintetében.
(192)
A javasolt intézkedés valószínű hatását a felhasználóktól kapott kitöltött kérdőívek, valamint az érintett és a hasonló termék teljes uniós piaca alapján értékelték. Az uniós piacra vonatkozó legrosszabb forgatókönyvet feltételezve, azaz amennyiben az áremelést nem lehet az értékesítési láncra hárítani és a felhasználók a korábbi mennyiségben folytatják beszerzéseiket Indiából, a vám hatása a felhasználók jövedelmezőségére mintegy 0,2 százalékpontos csökkenést jelentene.
(193)
Meg kell jegyezni, hogy egy felhasználó semleges álláspontot képviselt a vizsgálattal kapcsolatosan, mivel úgy vélte, hogy az intézkedések elrendelése nem lesz jelentős hatással a piaci árakra, mivel a potenciális áremelkedést fedezik a forgalmazók.
(194)
Egy másik felhasználó aggályait fejezte ki amiatt, hogy az intézkedések elrendelésük esetén egyes olyan terméktípusokat is sújtanának, amelyeket már nem gyártanak az Unióban. A vizsgálat szerint azonban a fenti felhasználó által említett terméktípusokat még mindig gyártják az Unióban és a rozsdamentes acélminőség ezen típusaira a kereslet nem jelentős. Meg kell továbbá jegyezni, hogy az uniós gyártók nem termeltek teljes kapacitással a figyelembe vett időszak alatt, és ezért amennyiben a kereslet növekszik, azt a termelés annak megfelelően követheti.
(195)
Meg kell jegyezni, hogy mivel az érintett termék az ágazat és a használat szempontjából szabványos, ami a termék minőségét vagy az árat illeti, a felhasználók könnyen változtathatnak beszerzési forrásaikon. Az intézkedések elrendelése nem zárhatja ki annak a lehetőségét, hogy az érintett terméket más országból, vagy akár Indiából importálják, amint a támogatás kereskedelmet torzító hatásait megszüntetik.
(196)
A fentieket figyelembe véve, akkor is, ha egyes felhasználókat valószínűleg nagyobb negatív hatás ér, mint másokat az indiai importtal szembeni intézkedések miatt, a felhasználókra gyakorolt átfogó hatás korlátozottnak tekinthető.
7.4. Az importőrök érdeke
(197)
A független importőrök korlátozott mértékben működtek együtt. Kilenc importőr szolgáltatott a mintával kapcsolatos információt, de csak egy működött együtt. Ez a vállalat a vizsgálati időszak alatt az Indiából származó teljes behozatal mintegy 7 %-át tette ki. A vállalat ellenzi az intézkedés elrendelését, mivel India messze a legfontosabb szállítója. Bár a felmerülő magasabb költségek miatt az intézkedések bevezetése kedvezőtlen hatással lenne jövedelmezőségére, az importáló vállalatnak lehetősége nyílhatna arra, hogy a magasabb költségeknek legalább egy részét áthárítsa a vevőire.
(198)
Az importőröknek továbbá más forrásokat kellene igénybe venniük, beleértve az uniós gazdasági ágazatot és más exportáló országokat.
(199)
Ideiglenesen tehát mindezek alapján megállapítható, hogy az ideiglenes kiegyenlítő intézkedések elrendelése nem gyakorol jelentős kedvezőtlen hatást az importőrök érdekeire.
7.5. Az uniós érdekkel kapcsolatos következtetés
(200)
A fentiekre való tekintettel a Bizottság ideiglenesen azt a következtetést vonta le, hogy általánosságban - az Unió érdekeit illetően rendelkezésre álló adatok szerint - nem állnak fenn olyan kényszerítő okok, amelyek az Indiából származó érintett termék behozatalára vonatkozó intézkedések bevezetése ellen szólnának.
(201)
Ezenfelül, a kiegyenlítő intézkedések uniós piacra gyakorolt teljes hatásának mérlegelése alapján, úgy tűnik, hogy különösen az uniós gazdasági ágazatra gyakorolt a pozitív hatások meghaladják a másik, szűkebb érdekcsoportra gyakorolt lehetséges negatív hatásokat.
8. JAVASLAT IDEIGLENES KIEGYENLÍTŐ INTÉZKEDÉSEK BEVEZETÉSÉRE
(202)
Figyelembe véve a támogatás, a kár, az okozati összefüggés és az uniós érdek tekintetében levont következtetéseket, a támogatott behozatal által az uniós gazdasági ágazatnak okozott további károk megelőzése érdekében ideiglenes kiegyenlítő intézkedéseket kell bevezetni.
8.1. A kár megszüntetéséhez szükséges szint
(203)
Ezen intézkedések szintjének meghatározása céljából figyelembe vették a megállapított támogatási hozamokat, valamint az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett kár megszüntetéséhez szükséges vám összegét.
(204)
A kárt okozó támogatás hatásainak megszüntetéséhez szükséges vám összegének kiszámításakor figyelembe vették, hogy az intézkedéseknek lehetőséget kell adniuk az uniós gazdasági ágazatnak arra, hogy termelési költségeit úgy tudja fedezni, és olyan adózás előtti nyereségre tegyen szert, amelyet rendes versenyfeltételek mellett, vagyis támogatott behozatal nélkül a szektorban működő ilyen típusú gazdasági ágazat ésszerűen elérhetne az Unióban a hasonló termék eladásával.
(205)
A kár megszüntetéséhez szükséges szintet ezért - a fenti (130) preambulumbekezdésben az alákínálás kiszámításához meghatározottak szerinti - támogatott behozatal súlyozott átlagárának az uniós gazdasági ágazatnak a hasonló termékre vonatkozó, kárt nem okozó árával való összehasonlítása alapján határozták meg. A kárt nem okozó árat úgy határozták meg, hogy az előállítási költséghez hozzáadták a haszon ésszerű szintjét. Az előirányzott haszonkulcsot ideiglenesen 5 %-ban határozták meg a (148) preambulumbekezdésben említettek szerint.
(206)
Az ebből az összehasonlításból származó különbözetet ezután az átlagos teljes CIF-importár százalékában fejezték ki, lásd a (208) preambulumbekezdést.
8.2. Ideiglenes intézkedések
(207)
Az előzőekben kifejtettekre való tekintettel a Bizottság úgy véli, hogy az alaprendelet 12. cikke (1) bekezdésének megfelelően az Indiából származó behozatalra vonatkozóan ideiglenes kiegyenlítő intézkedéseket kell bevezetni, a támogatási és kárkülönbözet szintje közül az alacsonyabbat figyelembe véve, az alacsonyabb vám szabályával összhangban.
(208)
A fentiek alapján a kiegyenlítő vámtételt a kárkülönbözet és a támogatási hozam összehasonlításával állapították meg. Következésképpen a javasolt ideiglenes kiegyenlítő vámok a következőképpen alakulnak:
Vállalat
Támogatási hozam
Kár-különbözet
Ideiglenes kiegyenlítő vámtétel
Rajaraatna Metal Industries
4,3 %
17,2 %
4,3 %
Venus csoport
3,1 %
26,1 %
3,1 %
Viraj Profiles Vpl. Ltd.
1,5 %
32,1 %
0,0 %
A mintában nem szereplő együttműködő vállalatok
3,8 %
20,4 %
3,8 %
Minden más vállalat
4,3 %
26,1 %
4,3 %
(209)
A párhuzamosan folyó dömpingellenes vizsgálatot illetően az alaprendelet 24. cikke (1) bekezdésének második albekezdése, valamint az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező támogatott behozatallal szembeni védelemről szóló 2009. június 11-i 1225/2009/EK tanácsi rendelet (8) 14. cikkének (1) bekezdése szerint egyetlen termékre sem lehet egyszerre dömpingellenes és kiegyenlítő vámot is kivetni a dömping vagy exporttámogatás miatt előálló egy és ugyanazon helyzet kezelése céljából. A támogatási programokat illetően a (29)-(112) preambulumbekezdésben kifejtettek szerint - valamennyi program exporttámogatásra vonatkozik. Az érintett együttműködő exportáló gyártókkal szemben megállapított ideiglenes dömpingellenes vámtételeket a párhuzamosan folyó dömpingellenes vizsgálat során megfelelően kiigazítják.
(210)
Az egyes vállalatokra vonatkozó, az e rendeletben megállapított kiegyenlítő vámtételeket jelen vizsgálat megállapításai alapján határozták meg. Ennek megfelelően a vámtételek az e vizsgálat során az e vállalatok tekintetében tapasztalt helyzetet tükrözik. Emiatt e vámtételek (ellentétben a „minden más vállalatra” alkalmazandó országos vámtétellel) kizárólag az Indiából származó és a vállalatok - vagyis az említett konkrét jogi személyek - által előállított érintett termékek behozatalaira alkalmazandók. Azok az érintett importált termékek, melyeket az e rendelet rendelkező részében külön nem említett egyéb vállalatok gyártanak, ideértve a külön említett vállalatokkal kapcsolatban álló egységeket is, nem részesülhetnek e vámok előnyeiből, ezekre a „minden más vállalatra” alkalmazandó vámok vonatkoznak.
(211)
Az ezekre a vállalatokra kivetett egyedi kiegyenlítő vámok alkalmazására vonatkozó kérelmeket (például a szervezet nevében bekövetkezett változás miatt vagy új termelési vagy értékesítési szervezetek létrehozása miatt) haladéktalanul be kell nyújtani a Bizottsághoz (9) valamennyi fontos információ megadásával, különösen ami a vállalat tevékenységében bekövetkezett, a termeléshez, a belföldi és exportértékesítéshez kapcsolódó változásokat illeti, amelyek például az adott névváltoztatással vagy a termelési és értékesítési szervezet megváltozásával állnak összefüggésben. Adott esetben a rendeletet ennek megfelelően módosítják az egyéni vámtételekben részesülő vállalatok listájának aktualizálásával.
(212)
A kiegyenlítő vám megfelelő alkalmazásának biztosítása érdekében a fennmaradó vámszintet nem csupán az együtt nem működő exportáló gyártókra kell alkalmazni, hanem azokra a gyártókra is, akik a vizsgálati időszak alatt egyáltalán nem exportáltak az Unióba.
9. ZÁRÓ RENDELKEZÉS
(213)
A felelősségteljes ügyvitel érdekében meg kell határozni azt az időszakot, amelyen belül az eljárás megindításáról szóló értesítésben megadott határidőn belül jelentkező érdekelt felek írásban ismertethetik álláspontjukat, illetve meghallgatást kérhetnek. Ezenkívül fontos kijelenteni, hogy e rendelet alkalmazásában a kiegyenlítő vámok kivetésével kapcsolatban tett megállapítások ideiglenes jellegűek, és azokat adott esetben a végleges megállapítások megtétele céljából újra kell értékelni,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
1. Ideiglenes kiegyenlítő vám kerül kivetésre az olyan rozsdamentes acélhuzal behozatalára, amely:
-
2,5 vagy annál nagyobb tömegszázalékban nikkelt tartalmaz, a 28 tömegszázalék vagy annál több, de 31 tömegszázalékot nem meghaladó mennyiségű nikkelt és 20 tömegszázaléknál több, de maximum 22 tömegszázalék krómot tartalmazó huzal kivételével,
-
kevesebb, mint 2,5 tömegszázalékban nikkelt tartalmaz, a 13 tömegszázalék vagy annál több, de 25 tömegszázalékot nem meghaladó mennyiségű krómot, és 3,5 tömegszázalék vagy annál több, de maximum 6 tömegszázalék alumíniumot tartalmazó huzal kivételével,
jelenleg a 7223 00 19 és 7223 00 99 KN-kódok alá tartozik és Indiából származik.
2. Az alábbi vállalatok által gyártott, az (1) bekezdésben leírt termék vámkezelés előtti, uniós határparitáson számított nettó árára alkalmazandó ideiglenes kiegyenlítő vámtételek a következők:
Vállalat
Vám (%)
TARIC-kiegészítő kód
Raajratna Metal Industries, Ahmedabad, Gujarat
4,3
B775
Venus Wire Industries Pvt. Ltd, Mumbai, Maharashtra
3,1
B776
Precision Metals, Mumbai, Maharashtra
3,1
B777
Hindustan Inox Ltd., Mumbai, Maharashtra
3,1
B778
Sieves Manufacturer India Pvt. Ltd., Mumbai, Maharashtra
3,1
B779
Viraj Profiles Vpl. Ltd., Thane, Maharashtra
0,0
B780
A mellékletben felsorolt vállalatok
3,8
B781
Minden más vállalat
4,3
B999
3. Az (1) bekezdésben említett termék Unión belüli szabad forgalomba bocsátásának feltétele az ideiglenes vám összegével megegyező biztosíték nyújtása.
4. Eltérő rendelkezés hiányában a vámokra vonatkozó hatályos rendelkezéseket kell alkalmazni.
2. cikk
1. Az 597/2009/EK tanácsi rendelet 30. cikkének sérelme nélkül az érdekelt felek az e rendelet hatálybalépésétől számított egy hónapon belül kérhetik azoknak a lényeges tényeknek és szempontoknak a közlését, amelyek alapján ezt a rendeletet elfogadták, írásban ismertethetik álláspontjukat, és kérhetik a Bizottság általi szóbeli meghallgatásukat.
2. Az 597/2009/EK rendelet 31. cikkének (4) bekezdése szerint az érintett felek az e rendelet hatálybalépésének időpontjától számított egy hónapon belül észrevételeket tehetnek e rendelet alkalmazására vonatkozóan.
3. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.
E rendelet 1. cikkét négy hónapig kell alkalmazni.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2013. május 3-án.