EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 1026/2012
af 25. oktober 2012
om visse foranstaltninger med henblik på bevarelse af fiskebestande over for lande, der tillader ikke-bæredygtigt fiskeri
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 43, stk. 2, og artikel 207,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I overensstemmelse med De Forenede Nationers havretskonvention af 10. december 1982 (»UNCLOS«) og De Forenede Nationers aftale om gennemførelsen af bestemmelserne i De Forenede Nationers havretskonvention af 10. december 1982 vedrørende bevarelse og forvaltning af fælles fiskebestande og stærkt vandrende fiskebestande af 4. august 1995 (»UNFSA«) kræver forvaltningen af visse delte fælles og stærkt vandrende fiskebestande et samarbejde mellem alle lande, i hvis farvande bestanden forekommer (kyststaterne) og de lande, hvis flåder udnytter denne bestand (fiskeristaterne). Dette samarbejde kan etableres inden for rammerne af regionale fiskeriforvaltningsorganisationer eller i tilfælde, hvor disse ikke er kompetente i forhold til den pågældende bestand, ved hjælp af ad hoc-ordninger mellem de lande, der har en interesse i dette fiskeri.
(2)
I tilfælde hvor et tredjeland med en interesse i et fiskeri, der omfatter en bestand af fælles interesse for dette land og Unionen, uden behørig hensyntagen til eksisterende fiskerimønstre eller andre landes og Unionens rettigheder, pligter og interesser tillader fiskeriaktiviteter, som udgør en fare for denne bestands bæredygtighed, og undlader at samarbejde med andre lande og Unionen om forvaltningen heraf, bør der vedtages specifikke foranstaltninger for at tilskynde dette land til at bidrage til bestandens bevarelse.
(3)
Fiskebestande bør anses for at være i en ikke-bæredygtig tilstand, når de ikke vedvarende holdes på eller over de niveauer, der kan give et maksimalt bæredygtigt udbytte, eller, hvis disse niveauer ikke kan anslås, når bestandene ikke vedvarende holdes inden for sikre, biologiske grænser.
(4)
Det er nødvendigt at fastsætte betingelser for, hvornår et land kan anses for at være et land, der tillader ikke-bæredygtigt fiskeri, og omfattet af foranstaltningerne i denne forordning, herunder en proces, der giver de pågældende lande ret til at blive hørt, og som giver dem mulighed for at vedtage afhjælpende foranstaltninger.
(5)
Det er desuden nødvendigt at definere den type foranstaltninger, som kan træffes over for lande, der tillader ikke-bæredygtigt fiskeri, og at fastsætte de overordnede betingelser for vedtagelsen af sådanne foranstaltninger, således at de er baseret på objektive kriterier og er retfærdige, omkostningseffektive og forenelige med folkeretten, navnlig overenskomsten om oprettelse af Verdenshandelsorganisationen.
(6)
Foranstaltningerne bør sigte mod at fjerne incitamenterne for lande, der tillader ikke-bæredygtigt fiskeri, til at fiske bestanden af fælles interesse. Det kan f.eks. ske ved at indføre importrestriktioner på fiskerivarer, som er fanget med fartøjer, der fisker en bestand af fælles interesse under kontrol af det land, der tillader ikke-bæredygtigt fiskeri, ved at begrænse adgangen til havne for disse fartøjer eller ved at forhindre, at EU-fiskerfartøjer eller EU-fiskeredskaber anvendes til at fiske bestanden af fælles interesse under kontrol af det land, der tillader ikke-bæredygtigt fiskeri.
(7)
For at sikre, at EU-indsatsen for at bevare fiskebestande er effektiv og sammenhængende, er det vigtigt, at der tages hensyn til foranstaltningerne i Rådets forordning (EF) nr. 1005/2008 af 29. september 2008 om en EF-ordning, der skal forebygge, afværge og standse ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri (3).
(8)
For at sikre, at foranstaltninger vedtaget over for et land i henhold til denne forordning er miljømæssigt forsvarlige, effektive, forholdsmæssigt afpassede og forenelige med internationale regler, er det nødvendigt, at deres forventede miljømæssige, handelsmæssige, økonomiske og sociale konsekvenser evalueres forud for deres vedtagelse.
(9)
Viser foranstaltninger vedtaget over for et land i henhold til denne forordning sig virkningsløse, og anses det pågældende land fortsat for et land, der tillader ikke-bæredygtigt fiskeri, kan der vedtages yderligere foranstaltninger i overensstemmelse med denne forordning.
(10)
Foranstaltninger, der vedtages over for et land i henhold til denne forordning, bør ophøre med at finde anvendelse, når det land, der tillader ikke-bæredygtigt fiskeri, har vedtaget de nødvendige foranstaltninger til at bidrage til bevarelsen af bestanden af fælles interesse.
(11)
For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af denne forordning bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser med hensyn til at identificere lande, der tillader ikke-bæredygtigt fiskeri, vedtage foranstaltninger over for sådanne lande og træffe afgørelse om, at sådanne foranstaltninger bør ophøre med at finde anvendelse. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 af 16. februar 2011 om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser (4).
(12)
Kommissionen bør vedtage gennemførelsesretsakter, der finder anvendelse straks, når det i behørigt begrundede tilfælde vedrørende ophør af anvendelsen af foranstaltninger, der er truffet i henhold til denne forordning, er påkrævet af særligt hastende årsager -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Genstand og anvendelsesområde
1. Ved denne forordning fastlægges en ramme for vedtagelsen af visse foranstaltninger vedrørende tredjelandes fiskerirelaterede aktiviteter og politikker med henblik på at sikre den langsigtede bevarelse af bestande af fælles interesse for Unionen og disse tredjelande.
2. De foranstaltninger, der vedtages i henhold til denne forordning, kan finde anvendelse i alle tilfælde, hvor et samarbejde mellem tredjelande og Unionen er påkrævet med henblik på den fælles forvaltning af bestande af fælles interesse, herunder de tilfælde, hvor dette samarbejde finder sted inden for rammerne af en regional fiskeriforvaltningsorganisation eller et tilsvarende organ.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
a) »bestand af fælles interesse«: en fiskebestand, hvis geografiske fordeling gør den tilgængelig for både Unionen og tredjelande, og hvis forvaltning kræver samarbejde mellem sådanne lande og Unionen, inden for enten bilaterale eller multilaterale rammer
b) »tilknyttede arter«: enhver fiskeart, der tilhører det samme økosystem som bestanden af fælles interesse, og som lever af bestanden, er bytte for bestanden, kæmper mod bestanden om de samme føderessourcer og levested eller forekommer sammen med bestanden i samme fiskeområde, og som udnyttes eller fanges tilfældigt under samme fiskeriaktivitet
c) »regional fiskeriforvaltningsorganisation«: en subregional, regional eller lignende organisation med kompetence efter folkeretten til at træffe bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger for levende marine ressourcer, som i medfør af konventionen eller aftalen om den pågældende organisations oprettelse hører under dens ansvar
d) »import«: indførsel af fisk eller fiskerivarer til Unionens område, herunder til omladning i havne på dens område
e) »omladning«: overførsel af en del af eller alle fisk eller fiskerivarer om bord på et fiskerfartøj til et andet fiskerfartøj
f) »ikke-bæredygtig tilstand«: situation, hvor bestanden ikke vedvarende holdes på eller over de niveauer, der kan give et maksimalt bæredygtigt udbytte, eller, hvis disse niveauer ikke kan anslås, hvor bestanden ikke vedvarende holdes inden for sikre, biologiske grænser; de niveauer for bestande, der er afgørende for, om bestanden befinder sig i en ikke-bæredygtig tilstand, fastsættes på grundlag af den bedste foreliggende videnskabelige rådgivning
g) »sikre biologiske grænser«: de grænser for en bestands størrelse, inden for hvilke bestanden med stor sandsynlighed kan opretholde sig selv samtidig med, at det er muligt at foretage fiskeri med højt udbytte af den
h) »land«: et tredjeland, herunder territorier der har selvstyrestatus og kompetencer inden for bevarelse og forvaltning af levende marine ressourcer.
Artikel 3
Lande, der tillader ikke-bæredygtigt fiskeri
Et land kan identificeres som et land, der tillader ikke-bæredygtigt fiskeri, hvis:
a)
det undlader at samarbejde om forvaltningen af en bestand af fælles interesse i fuld overensstemmelse med bestemmelserne i UNCLOS og UNFSA eller enhver anden international aftale eller folkeretlig norm, og
b)
det enten
i)
undlader at vedtage de nødvendige foranstaltninger for fiskeriforvaltningen, eller
ii)
vedtager foranstaltninger for fiskeriforvaltningen uden behørig hensyntagen til andre landes og Unionens rettigheder, interesser og pligter, og disse foranstaltninger for fiskeriforvaltningen, når de sammenholdes med foranstaltninger truffet af andre lande og Unionen, fører til fiskeriaktiviteter, der kunne resultere i, at bestanden kommer i en ikke-bæredygtig tilstand. Denne betingelse anses også for at være opfyldt, hvis de af det pågældende land vedtagne foranstaltninger for fiskeriforvaltningen udelukkende på grund af foranstaltninger vedtaget af andre ikke har resulteret i, at bestanden er i en ikke-bæredygtig tilstand.
Artikel 4
Foranstaltninger over for lande, der tillader ikke-bæredygtigt fiskeri
1. Kommissionen kan ved hjælp af gennemførelsesretsakter vedtage følgende foranstaltninger over for et land, der tillader ikke-bæredygtigt fiskeri, som:
a)
identificerer det pågældende land som et land, der tillader ikke-bæredygtigt fiskeri
b)
om nødvendigt identificerer de specifikke fartøjer eller flåder i det pågældende land, som visse foranstaltninger skal finde anvendelse på
c)
indfører kvantitative importrestriktioner på fisk fra bestanden af fælles interesse, som er fanget under det pågældende lands kontrol, og på fiskerivarer, der er fremstillet af, eller som indeholder sådanne fisk
d)
indfører kvantitative importrestriktioner på fisk af alle tilknyttede fiskearter og fiskerivarer, der er fremstillet af, eller som indeholder sådanne fisk, når de fanges under fiskeri af bestanden af fælles interesse, som er under kontrol af det pågældende land, der tillader ikke-bæredygtigt fiskeri; i forbindelse med vedtagelsen af foranstaltningen fastslår Kommissionen i overensstemmelse med artikel 5, stk. 4, i denne forordning og under anvendelse af proportionalitetsprincippet, hvilke arter og fangster heraf der falder ind under foranstaltningens anvendelsesområde
e)
indfører restriktioner på anvendelse af Unionens havne for fartøjer, der fører det pågældende lands flag, som fisker efter bestanden af fælles interesse og/eller tilknyttede arter, samt for fartøjer, som transporterer fisk og fiskerivarer, der stammer fra bestanden af fælles interesse og/eller tilknyttede arter, som er fanget enten af fartøjer, der fører det pågældende lands flag, eller af fartøjer, der fører et andet flag, men som har fået tilladelse af dette land; sådanne restriktioner finder ikke anvendelse i tilfælde af force majeure eller nød, jf. artikel 18 i UNCLOS, for så vidt angår tjenester, der er strengt nødvendige for at afhjælpe disse situationer
f)
forbyder økonomiske operatører i Unionen at købe fiskerfartøjer, der fører det pågældende lands flag
g)
forbyder omflagning af fiskerfartøjer, der fører en medlemsstats flag, til det pågældende lands flag
h)
forbyder medlemsstater at give tilladelse til, at der indgås charteraftaler, hvorved økonomiske operatører i Unionen chartrer deres fartøjer til økonomiske operatører i det pågældende land
i)
forbyder eksport af fiskerfartøjer, der fører en medlemsstats flag, eller af fiskeredskaber og forsyninger, som er nødvendige for at fiske efter bestanden af fælles interesse, til det pågældende land
j)
forbyder indgåelse af private handelsaftaler mellem økonomiske operatører i Unionen og det pågældende land, der gør det muligt for et fiskerfartøj, der fører en medlemsstats flag, at udnytte fiskerimulighederne i det pågældende land
k)
forbyder fællesfiskeri mellem fiskerfartøjer, der fører en medlemsstats flag, og fiskerfartøjer, der fører det pågældende lands flag.
2. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 8, stk. 2.
Artikel 5
Generelle krav til de foranstaltninger, der vedtages i henhold til denne forordning
1. Foranstaltningerne i artikel 4 skal:
a)
vedrøre bevarelsen af bestanden af fælles interesse
b)
bringes i anvendelse sammen med fiskerirestriktioner for EU-fartøjer eller restriktioner på produktion eller konsum i Unionen af fisk og fiskeprodukter, der fremstilles af, eller som indeholder sådanne fisk, der er af de arter, for hvilke foranstaltningerne er vedtaget
c)
stå i rimeligt forhold til de mål, der forfølges, og være forenelige med de forpligtelser, der pålægges ved internationale aftaler, som Unionen er part i, og andre relevante normer i folkeretten.
2. Foranstaltningerne i artikel 4 skal tage hensyn til de foranstaltninger, der allerede er truffet i henhold til forordning (EF) nr. 1005/2008.
3. Foranstaltningerne i artikel 4 må ikke anvendes på en måde, som kan udgøre et middel til tilfældig eller uberettiget forskelsbehandling mellem lande, hvor ensartede forhold gør sig gældende, eller en skjult begrænsning af den internationale samhandel.
4. Når Kommissionen vedtager foranstaltningerne i artikel 4, evaluerer den med henblik på at sikre, at foranstaltningerne er miljømæssigt forsvarlige, effektive, forholdsmæssigt afpassede og forenelige med internationale regler, deres miljømæssige, handelsmæssige, økonomiske og sociale konsekvenser på kort og lang sigt samt den administrative byrde i forbindelse med foranstaltningernes gennemførelse.
5. Foranstaltningerne i artikel 4 skal indeholde bestemmelser om et passende system for de kompetente myndigheders håndhævelse heraf.
Artikel 6
Procedurer inden vedtagelsen af foranstaltninger over for lande, der tillader ikke-bæredygtigt fiskeri
1. Når Kommissionen finder det nødvendigt at vedtage foranstaltninger som omhandlet i artikel 4, meddeler den det pågældende land, at den har til hensigt at identificere det som et land, der tillader ikke-bæredygtigt fiskeri. Europa-Parlamentet og Rådet underrettes øjeblikkeligt herom.
2. Meddelelsen skal indeholde oplysninger om årsagerne til, at det pågældende land identificeres som et land, der tillader ikke-bæredygtigt fiskeri, og beskrive de mulige foranstaltninger, der kan træffes over for det i henhold til denne forordning.
3. Inden der vedtages foranstaltninger som omhandlet i artikel 4, giver Kommissionen det pågældende land en rimelig mulighed for skriftligt at følge op på meddelelsen og for at afhjælpe situationen inden for én måned efter modtagelsen af meddelelsen.
Artikel 7
Gyldighedsperioden for foranstaltninger over for lande, der tillader ikke-bæredygtigt fiskeri
1. Foranstaltningerne i artikel 4 ophører med at finde anvendelse, når landet, der tillader ikke-bæredygtigt fiskeri, vedtager passende afhjælpende foranstaltninger, som er nødvendige for bevarelsen og forvaltningen af bestanden af fælles interesse, og disse afhjælpende foranstaltninger:
a)
enten er vedtaget autonomt eller er aftalt på grundlag af konsultationer med Unionen og, i påkommende tilfælde, andre berørte lande og
b)
ikke undergraver effekten af foranstaltninger, som Unionen har truffet enten autonomt eller i samarbejde med andre lande med det formål at bevare de berørte fiskebestande.
2. Kommissionen vedtager gennemførelsesretsakter, som fastslår, om betingelserne i stk. 1 er opfyldt, og som om nødvendigt fastsætter, at foranstaltningerne vedrørende det pågældende land vedtaget i henhold til artikel 4 ophører med at finde anvendelse. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 8, stk. 2.
I behørigt begrundede særligt hastende tilfælde i forbindelse med uforudsete økonomiske forstyrrelser eller forstyrrelser i samfundet vedtager Kommissionen efter undersøgelsesproceduren i artikel 8, stk. 3, gennemførelsesretsakter, der finder anvendelse straks, hvori det fastslås, at foranstaltninger vedtaget i henhold til artikel 4 skal ophøre med at finde anvendelse.
Artikel 8
Udvalgsprocedure
1. Kommissionen bistås af et udvalg. Dette udvalg er et udvalg som omhandlet i forordning (EU) nr. 182/2011.
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 i forordning (EU) nr. 182/2011.
3. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 8 i forordning (EU) nr. 182/2011 sammenholdt med dennes artikel 5.
4. Resultaterne af den i artikel 5, stk. 4, omhandlede evaluering stilles til rådighed for Europa-Parlamentet og Rådet i overensstemmelse med proceduren i artikel 10, stk. 4, i forordning (EU) nr. 182/2011 sammen med de heri nævnte dokumenter.
Artikel 9
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Strasbourg, den 25. oktober 2012.
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 1026/2012/EU RENDELETE
(2012. október 25.)
a halállományok megőrzésére irányuló, a nem fenntartható halászatot lehetővé tevő országok esetében alkalmazandó egyes intézkedésekről
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 43. cikke (2) bekezdésére és 207. cikkére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
a jogalkotási aktus tervezete nemzeti parlamenteknek való megküldését követően,
tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (1),
rendes jogalkotási eljárás keretében (2),
mivel:
(1)
Amint az Egyesült Nemzetek 1982. december 10-i tengerjogi egyezménye (UNCLOS) és az Egyesült Nemzetek 1982. december 10-i tengerjogi egyezményének a kizárólagos gazdasági övezeteken túlnyúló és hosszú távon vándorló halállományok védelmére és kezelésére vonatkozó rendelkezései végrehajtásáról szóló, az Egyesült Nemzetek 1995. augusztus 4-én kelt megállapodása (UNFSA) rendelkezik, bizonyos megosztott, kizárólagos gazdasági övezeteken túlnyúló és hosszú távon vándorló halállományok kezeléséhez szükség van azoknak az országoknak az együttműködésére, amelyek vizeiben az állomány él (partmenti országok), és azon országokéra, amelyek flottái halásszák az adott állományokat (halászó államok). Ez az együttműködés kialakítható a regionális halászati gazdálkodási szervezetek keretein belül, vagy - ahol e szervezeteknek nincs hatásköre a kérdéses állomány vonatkozásában - a halászatban érdekelt országok közötti ad hoc rendelkezések segítségével.
(2)
Amennyiben egy harmadik ország, amely az ő és az Unió közös érdekű állományát magában foglaló halászatban érdekelt, olyan halászati tevékenységet tesz lehetővé más országok és az Unió meglévő halászati rendjének vagy jogainak, kötelezettségeinek és érdekeinek figyelembe vétele nélkül, amely veszélyezteti az adott állomány fenntarthatóságát, és nem működik együtt más országokkal és az Unióval ezen állomány kezelésében, meghatározott intézkedéseket kell hozni annak érdekében, hogy elősegítsék ezen ország hozzájárulását az adott állomány védelméhez.
(3)
A halállományok akkor tekintendők nem fenntartható állapotúnak, ha azokat nem tartják folyamatosan a legnagyobb fenntartható hozamot termelő szinten vagy afelett, vagy - amennyiben e szintet nem lehet megbecsülni - ha az állományt nem tartják folyamatosan biztonságos biológiai korlátokon belül.
(4)
Meg kell határozni azokat a feltételeket, amelyek mellett egy ország olyan országnak tekinthető, amely lehetővé teszi a nem fenntartható halászatot, és amely e rendelet intézkedéseinek hatálya alá esik, ideértve azt az eljárást is, amely lehetővé teszi az adott ország számára álláspontja ismertetését, valamint kiigazító lépések elfogadását.
(5)
Emellett meg kell határozni azokat az intézkedéstípusokat, amelyek alkalmazhatóak egy nem fenntartható halászatot lehetővé tevő ország vonatkozásában, valamint meg kell fogalmazni azokat a feltételeket, amelyek mellett ezek az intézkedések alkalmazhatók, úgy, hogy objektív kritériumokon alapuljanak, méltányosak és költséghatékonyak legyenek, és megfeleljenek a nemzetközi jognak, különösen a Kereskedelmi Világszervezetet létrehozó egyezménynek.
(6)
Az ilyen intézkedések célja, hogy a közös érdekű állományok halászatára irányuló ösztönzők megszüntethetőek legyenek a nem fenntartható halászatot lehetővé tevő országok vonatkozásában. Ez többek között úgy érhető el, ha korlátozzák a nem fenntartható halászatot lehetővé tevő országok ellenőrzése alá tartozó, közös érdekű állományok halászatát folytató hajók által fogott haltermékek importját, ha korlátozzák az e hajók kikötőkhöz való hozzáférését, vagy ha megakadályozzák, hogy az Unió halászhajóit vagy az Unió halászati felszereléseit arra használják, hogy a nem fenntartható halászatot lehetővé tevő országok ellenőrzése alatt közös érdekű állományokat halásszanak velük.
(7)
A halállományok megőrzését célzó uniós fellépés hatékonyságának és következetességének biztosítása érdekében fontos a jogellenes, nem bejelentett és szabályozatlan halászat megelőzésére, megakadályozására és felszámolására irányuló közösségi rendszer létrehozásáról szóló, 2008. szeptember 29-i 1005/2008/EK tanácsi rendeletben (3) meghatározott intézkedések figyelembevétele.
(8)
Annak biztosítása érdekében, hogy az e rendelet alapján egy országgal szemben elfogadott intézkedések környezetvédelmi szempontból ésszerűek, hatékonyak, arányosak és a nemzetközi szabályokkal összhangban legyenek, fontos, hogy elfogadásukat megelőzően megvizsgálják a várható környezeti, kereskedelmi, gazdasági és társadalmi hatásaikat.
(9)
Amennyiben egy országgal szemben e rendelet alapján elfogadott intézkedések nem hatékonyak, és az adott ország továbbra is nem fenntartható halászatot lehetővé tevő országnak tekintendő, e rendelettel összhangban további intézkedéseket lehet elfogadni.
(10)
Az e rendelet alapján egy országgal szemben elfogadott intézkedések alkalmazását be kell fejezni, amint a nem fenntartható halászatot lehetővé tevő ország meghozta azokat az intézkedéseket, amelyek ahhoz szükségesek, hogy hozzájáruljon a közös érdekű állományok védelméhez.
(11)
Ezen rendelet végrehajtása egységes feltételeinek biztosítása érdekében a Bizottságra végrehajtási hatásköröket kell ruházni valamely országnak a nem fenntartható halászatot lehetővé tevő országok közé sorolása, az ilyen harmadik országokkal szembeni intézkedések elfogadása, és az arról való döntés tekintetében, hogy az ilyen intézkedések alkalmazását be kell fejezni. Ezeket a hatásköröket a Bizottság végrehajtási hatásköreinek gyakorlására vonatkozó tagállami ellenőrzési mechanizmusok szabályainak és általános elveinek megállapításáról szóló, 2011. február 16-i 182/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek (4) megfelelően kell gyakorolni.
(12)
A Bizottságnak azonnal alkalmazandó végrehajtási jogi aktusokat kell elfogadnia, ha az e rendelet értelmében meghozott intézkedések alkalmazásának befejezésével összefüggésben felmerülő, kellően indokolt esetben ez rendkívül sürgős okból szükséges,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Tárgy és hatály
(1) E rendelet harmadik országok halászattal kapcsolatos tevékenységeire és politikájára vonatkozó egyes intézkedések elfogadásának keretét határozza meg, az Unió és az adott harmadik országok közös érdekű halállományai hosszú távú megőrzésének biztosítása érdekében.
(2) Az ezen rendelet értelmében elfogadott intézkedések minden olyan esetre alkalmazandóak lehetnek, amikor a közös érdekű állományok közös kezelése megkívánja a harmadik országok és az Unió közötti együttműködést, ideértve azt is, amikor ez az együttműködés egy regionális halászati gazdálkodási szervezeten vagy hasonló testületen keresztül történik.
2. cikk
Fogalommeghatározások
E rendelet alkalmazásában a következő fogalommeghatározásokat kell alkalmazni:
a) „közös érdekű állomány”: olyan halállomány, amelyet földrajzi eloszlása mind az Unió, mind harmadik ország számára elérhetővé tesz, és amelynek kezelése megkívánja az ezen országok és az Unió közötti együttműködést akár kétoldalú, akár többoldalú rendszerben;
b) „kapcsolódó fajok”: a közös érdekű állományokkal egyazon ökoszisztémához tartozó és azt az állományt zsákmányoló, számára zsákmányul szolgáló, a táplálékért és az élettérért vele versengő vagy vele együttesen ugyanazon halászati területen előforduló és ugyanazon halászat vagy halászatok által hasznosított vagy véletlenül fogott halfajok;
c) „regionális halászati gazdálkodási szervezet”: olyan szubregionális vagy regionális szervezet vagy hasonló rendszer, amely az azt létrehozó egyezmény vagy megállapodás értelmében a nemzetközi jog alapján illetékességgel rendelkezik állománymegőrzési és gazdálkodási intézkedések megállapítására a felügyelete alá tartozó tengeri élővilágra vonatkozóan;
d) „behozatal”: halak vagy halászati termékek behozatala az Unió területére, ideértve a területén található kikötőkben történő átrakodási célú behozatalt is;
e) „átrakodás”: egy halászhajó fedélzetén lévő halak egy részének vagy egészének egy másik halászhajóra történő átrakodása, akár a tengeren, akár a kikötőben;
f) „nem fenntartható állapot”: az az állapot, amikor az állományt nem tartják folyamatosan a legnagyobb fenntartható hozamot termelő szinten vagy afelett, vagy - amennyiben e szintet nem lehet megbecsülni - ha az állományt nem tartják folyamatosan biztonságos biológiai korlátokon belül; az állományméretet, amelynek alapján eldönthető, hogy egy állomány fenntartható állapotban van-e, a legjobb rendelkezésre álló tudományos módszerrel kell meghatározni;
g) „biztonságos biológiai korlátok”: az állományméret azon határa, amelyen belül az állomány intenzív halászat mellett is nagy valószínűséggel újratermelődik;
h) „ország”: olyan harmadik ország, beleértve az önkormányzati státuszt élvező területeket is, amely hatáskörökkel van felruházva az élő tengeri erőforrások megőrzése és kezelése terén.
3. cikk
A nem fenntartható halászatot lehetővé tevő országok
Egy ország akkor tekinthető a nem fenntartható halászatot lehetővé tevő országnak, ha:
a)
nem működik együtt a közös érdekű állományok kezelésében az UNCLOS és az UNFSA, vagy bármely más nemzetközi megállapodás, vagy nemzetközi jogi norma rendelkezéseinek maradéktalan betartásával; és
b)
vagy:
i.
nem vezeti be a szükséges halászati gazdálkodási intézkedéseket; vagy
ii.
más országok és az Unió jogainak, érdekeinek és kötelezettségeinek körültekintő figyelembevétele nélkül fogad el halászati gazdálkodási intézkedéseket, és e halászati gazdálkodási intézkedések, más országok és az Unió intézkedéseivel összefüggésben tekintve, olyan halászati tevékenységhez vezetnek, amelynek hatására az állomány nem fenntartható állapotba kerülhetne. E feltétel akkor is teljesültnek tekintendő, ha az adott ország által elfogadott halászati gazdálkodási intézkedések csak a mások által elfogadott intézkedéseknek köszönhetően nem vezettek az állomány nem fenntartható állapotba kerüléséhez.
4. cikk
A nem fenntartható halászatot lehetővé tevő országokkal kapcsolatos intézkedések
(1) A Bizottság végrehajtási jogi aktusok útján az alábbi intézkedéseket fogadhatja el egy, a nem fenntartható halászatot lehetővé tevő országgal kapcsolatban:
a)
az adott országot a nem fenntartható halászatot lehetővé tevő országok közé sorolja;
b)
szükség esetén azonosíthatja az adott ország azon hajóit vagy flottáit, amelyekre bizonyos intézkedéseket kell alkalmazni;
c)
mennyiségi korlátozásokat vethet ki az Unióba behozott, a közös érdekű állományból származó, az adott ország ellenőrzése alatt kifogott halakra vagy olyan haltermékekre, amelyeket ilyen halakból készítettek, vagy amelyek ilyen halakat tartalmaznak;
d)
mennyiségi korlátozásokat vethet ki a behozott, a közös érdekű állományból az adott ország ellenőrzése alatt kifogott, bármely kapcsolódó fajból származó halakra és olyan haltermékekre, amelyeket ilyen halakból készítettek, vagy amelyek ilyen halakat tartalmaznak; ilyen intézkedés elfogadása során a Bizottságnak az e rendelet 5. cikke (4) bekezdésnek és az arányosság elvének megfelelően kell meghatároznia, hogy mely fajok és fogások esnek az intézkedés hatálya alá;
e)
korlátozásokat vezethet be az Unió kikötőinek használatára vonatkozóan azokra a hajókra, amelyek az adott ország lobogója alatt a közös érdekű állományokat és/vagy a kapcsolódó fajokat halásszák, és amelyek vagy az adott ország lobogója alatt, vagy annak engedélyével, más lobogó alatt álló hajók által kifogott, közös érdekű állományból és/vagy a kapcsolódó fajokból származó halat és haltermékeket szállítanak; ezek a korlátozások nem érvényesek az UNCLOS 18. cikke szerinti vis maior vagy végszükség esetén a kizárólag csak ezen helyzetek megoldásához szükséges szolgáltatásokra;
f)
megtilthatja az Unió gazdasági szereplőinek az adott harmadik ország lobogója alatt hajózó bármilyen halászhajó megvásárlását;
g)
megtilthatja a valamely tagállam lobogója alatt hajózó halászhajók átlajstromozását az adott ország lobogója alá;
h)
megtilthatja a tagállamoknak, hogy engedélyezzék az uniós gazdasági szereplők számára az adott országból származó gazdasági szereplőkkel bérszállításra történő rendelkezésre bocsátási megállapodás kötését;
i)
megtilthatja a tagállamok lobogója alatt hajózó halászhajók, illetve a közös érdekű állományok halászatához szükséges halászfelszerelések és tartozékok exportálását az adott országba;
j)
megtilthatja az uniós gazdasági szereplők és az adott ország között olyan magánjellegű kereskedelmi megállapodások megkötését, amelyek lehetővé teszik, hogy egy tagállam lobogója alatt hajózó halászhajó használhassa az adott ország halászati lehetőségeit;
k)
megtilthatja közös halászati tevékenységek végzését a valamely tagállam lobogója alatt hajózó halászhajók és az adott ország lobogója alatt hajózó halászhajók között.
(2) Ezeket a végrehajtási jogi aktusokat a 8. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárás keretében kell elfogadni.
5. cikk
Az e rendelet alapján elfogadott intézkedésekre vonatkozó általános követelmények
(1) A 4. cikkben említett intézkedéseknek:
a)
kapcsolódniuk kell a közös érdekű állomány megőrzéséhez;
b)
az Unió hajói által halászott, illetve az Unión belül termelt vagy fogyasztott olyan halfajokra - és a belőlük készült, valamint az ezeket tartalmazó termékekre - vonatkozó korlátozásokkal együtt kell hatályba lépniük, amelyekre az intézkedéseket meghozzák;
c)
arányosnak kell lenniük a kitűzött célokkal, és meg kell felelniük az Unió által aláírt nemzetközi egyezményekben foglalt kötelezettségeknek, valamint minden vonatkozó nemzetközi jogi normának.
(2) A 4. cikkben említett intézkedéseknek figyelembe kell venniük az 1005/2008/EK rendelet értelmében már meghozott intézkedéseket.
(3) A 4. cikkben említett intézkedések nem alkalmazhatók oly módon, hogy az az azonos feltételekkel rendelkező országok közötti önkényes vagy nem igazolható megkülönböztetésnek, vagy a nemzetközi kereskedelem rejtett korlátozásának eszközét képezze.
(4) Annak biztosítása érdekében, hogy az intézkedések környezetvédelmi szempontból ésszerűek, hatékonyak, arányosak és a nemzetközi szabályokkal összhangban legyenek, a 4. cikkben említett intézkedések elfogadása során a Bizottság értékeli az intézkedések rövid és hosszú távú környezeti, kereskedelmi, gazdasági és társadalmi hatásait, valamint a végrehajtásukhoz kacsolódó adminisztratív terheket.
(5) A 4. cikkben említett intézkedéseknek rendelkezniük kell az illetékes hatóságok általi végrehajtásukhoz szükséges megfelelő rendszerről.
6. cikk
A nem fenntartható halászatot lehetővé tevő országokkal kapcsolatos intézkedések elfogadását megelőző eljárások
(1) Amennyiben a Bizottság úgy ítéli meg, hogy a 4. cikkben említett intézkedéseket kell elfogadni, értesítenie kell az érintett országot arról a szándékáról, hogy az országot a nem fenntartható halászatot lehetővé tevő országok közé sorolja. Ilyen esetekben haladéktalanul tájékoztatni kell az Európai Parlamentet és a Tanácsot.
(2) Ennek az értesítésnek tartalmaznia kell a nem fenntartható halászatot lehetővé tevő országok közé történő sorolás indokát, és ismertetnie kell azokat a lehetséges intézkedéseket, amelyek ezzel kapcsolatban e rendelet szerint hozhatók.
(3) A 4. cikkben említett intézkedések elfogadása előtt a Bizottságnak megfelelő alkalmat kell biztosítania az érintett ország számára, hogy írásban válaszolhasson az értesítésre, és orvosolhassa a helyzetet az említett értesítés kézhezvételét követő egy hónapon belül.
7. cikk
A nem fenntartható halászatot lehetővé tevő országokkal kapcsolatos intézkedések alkalmazásának időtartama
(1) A 4. cikkben említett intézkedések alkalmazását be kell fejezni, amint a nem fenntartható halászatot lehetővé tevő ország meghozza a közös érdekű állományok megőrzéséhez és kezeléséhez szükséges megfelelő kiigazító intézkedéseket, és:
a)
e kiigazító intézkedéseket függetlenül, vagy az Unióval és adott esetben más érintett országokkal folytatott konzultációk keretében fogadták el; és
b)
e kiigazító intézkedések nem ássák alá az Unió által az érintett halállományok megőrzése érdekében akár függetlenül, akár más országokkal együttműködve meghozott intézkedések hatásait.
(2) A Bizottságnak végrehajtási jogi aktusokat kell elfogadnia, amelyekben megállapítja, hogy az (1) bekezdésben meghatározott feltételeket betartják-e, és amelyekben határoz arról - amennyiben szükséges -, hogy a 4. cikkben foglaltaknak megfelelő intézkedések alkalmazását megszüntetik az érintett ország vonatkozásában. Ezeket a végrehajtási jogi aktusokat a 8. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárás keretében kell elfogadni.
Előre nem látható gazdasági vagy társadalmi zavarral kapcsolatos, kellően indokolt, rendkívül sürgős esetben a Bizottság azonnal alkalmazandó végrehajtási jogi aktusokat fogad el a 8. cikk (3) bekezdésében említett eljárás keretében, amelyekkel a 4. cikk alapján elfogadott intézkedések alkalmazásának befejezéséről dönt.
8. cikk
Bizottsági eljárás
(1) A Bizottságot egy bizottság segíti. Ez a bizottság a 182/2011/EU rendelet értelmében vett bizottságnak minősül.
(2) Az e bekezdésre történő hivatkozáskor a 182/2011/EU rendelet 5. cikkét kell alkalmazni.
(3) Az e bekezdésre történő hivatkozáskor a 182/2011/EU rendeletnek az 5. cikkével együttesen értelmezett 8. cikkét kell alkalmazni.
(4) Az 5. cikk (4) bekezdésében említett értékelés eredményeit a 182/2011/EU rendelet 10. cikkének (4) bekezdésében meghatározott eljárás keretében az abban hivatkozott dokumentumokkal együtt az Európai Parlament és a Tanács rendelkezésére bocsátják.
9. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában történő kihirdetést követő harmadik napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Strasbourgban, 2012. október 25-én.