KOMMISSIONENS DELEGEREDE FORORDNING (EU) Nr. 526/2014
af 12. marts 2014
om supplerende regler til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 575/2013 for så vidt angår reguleringsmæssige tekniske standarder vedrørende fastlæggelsen af et tilnærmet spænd og et begrænset antal mindre porteføljer i relation til kreditværdijusteringsrisiko
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 575/2013 af 26. juni 2013 om tilsynsmæssige krav til kreditinstitutter og investeringsselskaber og om ændring af forordning (EU) nr. 648/2012, særlig artikel 383, stk. 7, tredje afsnit, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Anvendelsen af den avancerede metode ved fastlæggelsen af kapitalgrundlagskravene i relation til kreditværdijusteringsrisiko kan omfatte modparter, for hvilke der ikke foreligger oplysninger om »credit default swap spread«. I så fald bør institutterne anvende et spænd, der er hensigtsmæssigt under hensyntagen til modpartens rating, branche og region (»tilnærmet spænd«), jf. artikel 383, stk. 1, tredje afsnit, i forordning (EU) nr. 575/2013.
(2)
Reglerne om fastlæggelsen af et tilnærmet spænd i forbindelse med kreditværdijusteringsrisiko bør foreskrive brug af brede kategorier for rating, branche og region og sikre institutterne det fornødne spillerum til at fastlægge det tilnærmede spænd, som ifølge deres eget ekspertskøn er det mest hensigtsmæssige.
(3)
Ved præciseringen af, hvorledes institutterne skal tage hensyn til de enkelte udstederes rating, branche og region ved fastlæggelsen af et hensigtsmæssigt tilnærmet spread til brug for beregningen af kapitalgrundlagskravene som foreskrevet i forordning (EU) nr. 575/2013, bør det for at sikre ensartethed i anvendelsen af kriterierne bestemmes, at hensyntagen hertil skal ske ved opfyldelse af mindstekrav til specifikationen af de enkelte kriterier.
(4)
For så vidt angår enkelte udstedere, imellem hvilke der består en forbindelse, eksempelvis mellem en regionalregering eller lokal myndighed og staten, bør der desuden gives mulighed for, at fastlæggelsen af et hensigtsmæssigt tilnærmet spænd kan baseres på kreditspændet for en enkelt udsteder, såfremt dette fører til et mere hensigtsmæssigt skøn.
(5)
Et tilnærmet spænd bør, for at føre til en hensigtsmæssig beregning af kapitalgrundlagskravene i relation til kreditværdijusteringsrisiko, være fastlagt ved hjælp af oplysninger indhentet i et likvidt marked, og de antagelser, som oplysningerne giver anledning til, såsom interpolation og ekstrapolation af oplysninger vedrørende forskellige restløbetider, bør være principielt forsvarlige.
(6)
For at sikre en ensartet praksis mellem institutter og undgå uoverensstemmelser bør institutterne, eftersom implicitte sandsynligheder for misligholdelse, »credit default swap spreads« og tabet givet modpartens misligholdelse udgør en ligning med to ubekendte, hvor markedets praksis består i at benytte en fast værdi for tabet for så at aflede de implictte sandsynligheder for misligholdelse fra markedsspændene (»market spreads«), benytte en værdi for LGDMKT, som er i overensstemmelse med den faste værdi, som markedsdeltagerne almindeligvis anvender til afledning af implicitte sandsynligheder fra kreditspændet for de likvide handlede kreditrisikoinstrumenter (»liquid traded credit spreads«), som har været benyttet til at fastlægge det tilnærmede kreditspænd for den pågældende modpart.
(7)
Med henblik på tilladelsen til at benytte den avancerede metode til beregning af kapitalgrundlagskravene i relation til kreditværdijusteringsrisiko på et begrænset antal mindre porteføljer er det hensigtsmæssigt at definere en portefølje som en nettinggruppe som anført i artikel 272, stk. 4, i forordning (EU) nr. 575/2013, at betragte antallet af transaktioner og størrelsen af nettinggrupper, som falder ind under kapitalgrundlagskravene i relation til kreditværdijusteringsrisiko uden at være omfattet af metoden med interne modeller, og - for at tage hensyn til institutternes forskellige størrelse - at fastsætte en relativ begrænsning på disse i form af en procentdel af det samlede antal af alle transaktioner henholdsvis en procentdel af den samlede størrelse af alle nettinggrupper, som falder ind under kapitalgrundlagskravene i relation til kreditværdijusteringsrisiko.
(8)
For at undgå vilkårlige ændringer i anvendelsen af den avancerede metode på et begrænset antal mindre porteføljer bør anvendelsen af den avancerede metode først ophøre, når de kvantitative begrænsninger overskrides i to på hinanden følgende kvartaler.
(9)
For at gøre det muligt for de kompetente myndigheder at udføre deres tilsynsmæssige forpligtelser på en effektiv måde bør de have adgang til oplysninger om, hvornår kravet om et begrænset antal mindre porteføljer ikke længere er overholdt. Institutterne bør derfor underrette de kompetente myndigheder i disse tilfælde.
(10)
Denne forordning er baseret på det udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder, som Den Europæiske Banktilsynsmyndighed har forelagt Kommissionen.
(11)
Den Europæiske Banktilsynsmyndighed har afholdt åbne offentlige høringer om udkastet til reguleringsmæssige tekniske standarder, som ligger til grund for denne forordning, analyseret de potentielle omkostninger og fordele samt indhentet en udtalelse fra interessentgruppen for banker, der er nedsat i henhold artikel 37 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1093/2010 (1) -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Fastlæggelsen af et hensigtsmæssigt tilnærmet spænd
1. Det tilnærmede spænd for en given modpart anses for hensigtsmæssigt under hensyn til modpartens rating, branche og region, jf. artikel 383, stk. 1, fjerde afsnit, i forordning (EU) nr. 575/2013, såfremt følgende betingelser er opfyldt:
a)
Det tilnærmede spænd er fastlagt under hensyn til samtlige kriterier - såvel rating som branche og region for den pågældende modpart - som præciseret under litra b), c) og d).
b)
Rating'en er fastlagt med udgangspunkt i en på forhånd fastsat rangorden for interne og eksterne kreditvurderinger. Kreditvurderingerne tildeles kreditkvalitetstrin som anført i tilknytning til artikel 384, stk. 2, i forordning (EU) nr. 575/2013. Hvis der foreligger flere eksterne kreditvurderinger, tildeles kreditkvalitetstrin i overensstemmelse med fremgangsmåden vedrørende flere kreditvurderinger. jf. artikel 138 i forordningen.
c)
Branchen er fastlagt med udgangspunkt i mindst følgende kategorier:
i)
offentlig sektor
ii)
den finansielle sektor
iii)
andre.
d)
Regionen er fastlagt med udgangspunkt i mindst følgende kategorier:
i)
Europa
ii)
Nordamerika
iii)
Asien
iv)
den øvrige verden.
e)
Det tilnærmede spænd afspejler på en repræsentativ måde tilgængelige »credit default swap spreads« og spænd for andre likvide handlede kreditrisikoinstrumenter i overensstemmelse med den relevante kombination af kategorier og datakvalitetskriterierne i stk. 3.
f)
Det tilnærmede spænds egnethed fastlægges ud fra dets volatilitet frem for dets niveau.
2. I forbindelse med fastlæggelsen af modpartens rating, branche og region efter reglerne i stk. 1 anses det tilnærmede spænd for en regionalregering eller lokal myndighed for hensigtsmæssigt, når fastlæggelsen heraf er baseret på kreditspændet for den relevante statslige udsteder, såfremt en af følgende betingelser er opfyldt:
a)
Regionalregeringen eller den lokale myndighed og staten har samme kreditvurdering.
b)
Der foreligger ingen kreditvurdering af regionalregeringen eller den lokale myndighed.
3. Alle oplysninger, som benyttes ved fastlæggelsen af et tilnærmet spænd, skal bygge på pålidelige oplysninger indhentet i et likvidt marked for både køb og salg som fastlagt i artikel 338, stk. 1, andet afsnit, i forordning (EU) nr. 575/2013. Oplysninger skal være tilgængelige i et omfang, som muliggør fastlæggelse af tilnærmede spænd for alle relevante restløbetider og for de historiske perioder omhandlet i forordningens artikel 383, stk. 5.
Artikel 2
Identifikation af LGDMKT
I forbindelse med identifikationen af LGDMKT med henblik på beregning af kapitalgrundlagskravene i relation til kreditværdijusteringsrisiko efter den avancerede metode for en modpart, som kræver anvendelsen af et tilnærmet spænd, skal institutterne benytte en værdi for LGDMKT, som er i overensstemmelse med de faste værdier, som markedsdeltagerne sædvanligvis anvender til afledning af de implicitte sandsynligheder fra de »market spreads«, som har været benyttet til at fastlægge det tilnærmede spænd for den pågældende modpart i overensstemmelse med artikel 1.
Artikel 3
Kvantitative begrænsninger på antal og størrelse af kvalificerende porteføljer
1. For at opfylde kriteriet om et begrænset antal mindre porteføljer omhandlet i artikel 383, stk. 4, i forordning (EU) nr. 575/2013 skal alle følgende betingelser være opfyldt:
a)
Antallet af alle transaktioner, som falder ind under kapitalgrundlagskravene i relation til kreditværdijusteringsrisiko uden at være omfattet af metoden med interne modeller, må ikke overstige 15 % af det samlede antal transaktioner, som falder ind under kapitalgrundlagskravene i relation til kreditværdijusteringsrisiko.
b)
Størrelsen af hver enkelt nettinggruppe, som falder ind under kapitalgrundlagskravene i relation til kreditværdijusteringsrisiko uden at være omfattet af metoden med interne modeller, må ikke overstige 1 % af den samlede størrelse af alle nettinggrupper, som falder ind under kapitalgrundlagskravene i relation til kreditværdijusteringsrisiko.
c)
Den samlede størrelse af alle nettinggrupper, som falder ind under kapitalgrundlagskravene i relation til kreditværdijusteringsrisiko uden at være omfattet af metoden med interne modeller, må ikke overstige 10 % af den samlede størrelse af alle nettinggrupper, som falder ind under kapitalgrundlagskravene i relation til kreditværdijusteringsrisiko.
2. Ved anvendelsen af stk. 1, litra b) og c), bestemmes størrelsen af en nettinggruppe som nettinggruppens eksponering på misligholdelsestidspunktet opgjort efter den i artikel 274 i forordning (EU) nr. 575/2013 omhandlede markedsværdimetode under hensyntagen til virkningerne af netting i overensstemmelse med forordningens artikel 298, men ikke virkningerne af sikkerhedsstillelsen.
3. Ved anvendelsen af stk. 1 beregner instituttet for hvert kvartal det aritmetiske gennemsnit af observationer foretaget mindst én gang om måneden af forholdet mellem følgende:
a)
antallet af transaktioner, som ikke er omfattet af metoden med interne modeller, og det samlede antal transaktioner
b)
den individuelle størrelse af den største nettinggruppe, som ikke er omfattet af metoden med interne modeller, og den samlede størrelse af alle nettinggrupper samt
c)
den samlede størrelse af alle nettinggrupper, som ikke er omfattet af metoden med interne modeller, og den samlede størrelse af alle nettinggrupper.
4. Såfremt det i stk. 1 omhandlede kriterium ikke er opfyldt i to på hinanden følgende beregninger, jf. stk. 3, skal instituttet anvende den i artikel 384 i forordning (EU) nr. 575/2013 omhandlede standardmetode til beregning af kapitalgrundlagskravene i relation til kreditværdijusteringsrisiko for alle de nettinggrupper, som ikke er omfattet af metoden med interne modeller, og underrette de kompetente myndigheder.
5. Betingelserne i stk. 1 anvendes på et individuelt, delkonsolideret eller konsolideret grundlag afhængigt af anvendelsesområdet for den i artikel 283 i forordning (EU) nr. 575/2013 omhandlede tilladelse til at benytte metoden med interne modeller.
Artikel
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 12. marts 2014.
A BIZOTTSÁG 526/2014/EU FELHATALMAZÁSON ALAPULÓ RENDELETE
(2014. március 12.)
az 575/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek a hitelértékelési korrekciós kockázathoz kapcsolódóan a közelítő felárat és a korlátozott számú kisebb portfóliót meghatározó szabályozástechnikai standardtervezetek tekintetében történő kiegészítéséről
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel a hitelintézetekre és befektetési vállalkozásokra vonatkozó prudenciális követelményekről és a 648/2012/EU rendelet módosításáról szóló, 2013. június 26-i 575/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre és különösen annak 383. cikke (7) bekezdésének harmadik albekezdésére,
mivel:
(1)
A hitelértékelési korrekciós (CVA) kockázatra vonatkozó szavatolótőke- követelmények meghatározására alkalmazott fejlett módszer olyan partnereket érinthet, amelyekre vonatkozóan nem áll rendelkezésre a hitel-nemteljesítési csereügylet (CDS) felára. Ilyenkor az intézménynek az 575/2013/EU rendelet 383. cikke (1) bekezdésének harmadik albekezdése értelmében olyan felárat kell alkalmaznia, amely a partner minősítése, gazdasági ágazata és régiója alapján megfelelő (a továbbiakban: közelítő felár).
(2)
A CVA-kockázat közelítő felárának megállapítására vonatkozó szabályoknak elő kell írniuk a minősítés, gazdasági ágazat és régió tág kategóriáinak alkalmazását, továbbá az intézmények számára kellő rugalmasságot kell lehetővé tenniük ahhoz, hogy saját szakértői értékelésük alapján állapítsák meg a legmegfelelőbb közelítő felárat.
(3)
Annak részletesebb meghatározásakor, hogy az egyetlen kibocsátó minősítési, ágazati és regionális jellemzőit az intézmények milyen módon vegyék figyelembe a megfelelő közelítő felárnak a szavatolótőke-követelmények meghatározása céljából történő, az 575/2013/EU rendelet előírásai szerinti becslése során, e feltételek összehangolt alkalmazása érdekében szabályokat kell rögzíteni az említett jellemzőknek az egyes jellemzőkhöz kapcsolódó minimumkategóriákon alapuló mérlegelésére.
(4)
Ezenfelül egyetlen kibocsátó esetében, amikor például egy regionális kormányzat vagy helyi hatóság és az állam közötti kapcsolat áll fenn, lehetővé kell tenni a megfelelő közelítő felár egyetlen kibocsátó hitelkockázati felára alapján történő becslését, amennyiben ez megfelelőbb becslést eredményez.
(5)
A hitelértékelési korrekciós kockázatra vonatkozó tőkekövetelmény megfelelő kiszámítása érdekében a közelítő felárat likvid piacon megfigyelt adatok alapján kell kiszámítani, ugyanakkor az adatokkal kapcsolatos feltételezéseknek, például az eltérő futamidőre vonatkozó adatok interpolációjának és extrapolációjának szilárd elméleti alapokra kell épülniük.
(6)
Az intézmények gyakorlatának közelítése, valamint a következetlenségek elkerülése érdekében, tekintettel arra, hogy az implikált nemteljesítési valószínűség (PD), a hitel-nemteljesítési csereügylet felára és a nemteljesítéskori veszteségráta (LGD) kétismeretlenes egyenletet alkot, valamint arra, hogy a piaci konvenció szerint rögzített LGD alapján a piaci felárakból vezetik le az implikált PD értékeket, az intézményeknek olyan LGDMKT értéket kell alkalmazniuk, amely összhangban áll azzal a rögzített LGD értékkel, amelyet a piaci szereplők általánosan alkalmaznak az implikált PD értékek azon likvid forgalmú hitelkockázati felárak alapján történő meghatározására, amelyek alapján megállapították az adott partner közelítő hitelkockázati felárát.
(7)
A korlátozott számú kisebb portfólióra alkalmazott fejlett CVA-módszer használatának engedélyezése céljából az intézmények különböző dimenzióinak figyelembevétele érdekében célszerű figyelembe venni a portfóliót mint az 575/2013/EU rendelet 272. cikkének (4) bekezdése szerinti nettósítási halmazt, a belső modell módszeren kívül eső, a hitelértékelési korrekciós kockázatra vonatkozó tőkekövetelmény hatálya alá tartozó ügyletek számát és a belső modell módszeren kívül eső, a hitelértékelési korrekciós kockázatra vonatkozó tőkekövetelmény hatálya alá tartozó nettósítási halmazok méretét, továbbá korlátozni azokat a hitelértékelési korrekciós kockázatra vonatkozó tőkekövetelmény hatálya alá tartozó ügyletek teljes számának, illetve a hitelértékelési korrekciós kockázatra vonatkozó tőkekövetelmény számításában alkalmazott nettósítási halmazok teljes méretének százalékos arányában.
(8)
A fejlett CVA-módszer alkalmazása esetleges megszakításának az elkerülése céljából a fejlett CVA-módszernek a korlátozott számú kisebb portfólióra történő alkalmazása kizárólag akkor szüntethető meg, ha a mennyiségi határértékeket két egymást követő negyedévben átlépték.
(9)
Továbbá annak érdekében, hogy az illetékes hatóságok hatékonyan el tudják látni felügyeleti feladataikat, elérhetővé kell tenni számukra az arra vonatkozó információt, hogy a korlátozott számú kisebb portfólióra vonatkozó követelmény már nem teljesül, ezért az intézményeknek az ilyen esetekről értesíteniük kell az illetékes hatóságokat.
(10)
Ez a rendelet az Európai Bankhatóság által a Bizottsághoz benyújtott szabályozástechnikai standardtervezeteken alapul.
(11)
Az Európai Bankhatóság nyilvános konzultációt folytatott az e rendelet alapját képező szabályozástechnikai standardtervezetekről, elemezte az esetlegesen kapcsolódó költségeket és hasznot, továbbá kikérte az 1093/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (1) 37. cikkével összhangban létrehozott banki érdekképviseleti csoport véleményét,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
A megfelelő közelítő felár meghatározása
(1) Egy adott partner tekintetében a közelítő felár az 575/2013/EU rendelet 383. cikke (1) bekezdésének negyedik albekezdése szerinti minősítés, gazdasági ágazat és régió alapján akkor tekintendő megfelelőnek, ha az alábbi feltételek teljesülnek:
a)
a közelítő felárat a partner b), c) és d) pontban meghatározott minősítési, ágazati és regionális jellemzőinek maradéktalan figyelembevételével állapították meg;
b)
a minősítési jellemzőt a belső és külső minősítési források előre meghatározott hierarchiájára tekintettel állapították meg. A minősítést az 575/2013/EU rendelet 384. cikkének (2) bekezdésében említett hitelminőségi besorolásokhoz kell rendelni. Ha több külső minősítés áll rendelkezésre, a hitelminőségi besorolásokhoz való hozzárendelésüket az említett rendelet 138. cikkében a több hitelminősítésre vonatkozóan meghatározott módszer szerint kell elvégezni;
c)
az ágazati jellemzőt legalább az alábbi kategóriák figyelembevételével határozták meg:
i.
közszektor;
ii.
pénzügyi szektor;
iii.
egyéb.
d)
a regionális jellemzőt legalább az alábbi kategóriák figyelembevételével határozták meg:
i.
Európa;
ii.
Észak-Amerika;
iii.
Ázsia;
iv.
a világ többi része.
e)
a közelítő felár a vonatkozó kategóriák megfelelő kombinációja szerint, a (3) bekezdésben említett adatminőségi kritériumok teljesítésével reprezentatív módon tükrözi a rendelkezésre álló CDS-felárakat és az egyéb likvid forgalmú hitelkockázati instrumentumok felárait;
f)
a közelítő felár megfelelőségét a felár mértéke helyett annak volatilitása alapján állapították meg.
(2) A partner minősítési, ágazati és regionális jellemzőinek az (1) bekezdés szerinti figyelembevétele során a közelítő felár becslését a regionális kormányzatra vagy helyi hatóságra vonatkozóan az érintett állami kibocsátó hitelkockázati felára alapján megfelelőnek kell tekinteni, amennyiben az alábbi feltételek egyike teljesül:
a)
a regionális kormányzat vagy helyi hatóság és az állam minősítése azonos;
b)
a regionális kormányzatra vagy helyi hatóságra vonatkozó minősítés nem áll rendelkezésre.
(3) A közelítő felár megállapításakor figyelembe vett valamennyi paraméternek megbízható, az 575/2013/EU rendelet 338. cikke (1) bekezdésének második albekezdésében meghatározott likvid kétirányú piacon megfigyelt adatokon kell alapulnia. Elegendő adatnak kell rendelkezésre állnia az összes érintett futamidőre, valamint a rendelet 383. cikkének (5) bekezdésében említett korábbi időszakokra vonatkozó közelítő felárak megállapításához.
2. cikk
Az LGDMKT megállapítása
A közelítő felár alkalmazását igénylő partnerre vonatkozóan a CVA-kockázathoz kapcsolódó szavatolótőke-követelmények fejlett modell szerinti kiszámításához szükséges, a partnerre vonatkozó nemteljesítéskori veszteségráta (LGDMKT) megállapításakor az intézményeknek olyan LGDMKT értéket kell alkalmazniuk, amely összhangban áll azzal a rögzített LGD értékkel, amelyet a piaci szereplők általánosan alkalmaznak az implikált PD értékek meghatározására azon piaci felárak alapján, amelyek alapján az adott partner közelítő hitelkockázati felárát az 1. cikk szerint megállapították.
3. cikk
A megengedett portfóliók számára és méretére vonatkozó mennyiségi korlátok
(1) Az 575/2013/EU rendelet 383. cikkének (4) bekezdésében említett, korlátozott számú kisebb portfólióra vonatkozó kritérium teljesítéséhez az alábbi feltételek mindegyikének teljesülnie kell:
a)
a belső modell módszeren kívül eső, a hitelértékelési korrekciós kockázatra vonatkozó tőkekövetelmény hatálya alá tartozó ügyletek száma nem haladhatja meg a hitelértékelési korrekciós kockázatra vonatkozó tőkekövetelmény hatálya alá tartozó ügyletek teljes számának 15 %-át;
b)
a belső modell módszeren kívül eső, a hitelértékelési korrekciós kockázatra vonatkozó tőkekövetelmény hatálya alá tartozó nettósítási halmazok mérete egyenként nem haladhatja meg a hitelértékelési korrekciós kockázatra vonatkozó tőkekövetelmény hatálya alá tartozó nettósítási halmazok teljes méretének 1 %-át;
c)
a belső modell módszeren kívül eső, a hitelértékelési korrekciós kockázatra vonatkozó tőkekövetelmény hatálya alá tartozó összes nettósítási halmaz teljes mérete nem haladhatja meg a hitelértékelési korrekciós kockázatra vonatkozó tőkekövetelmény hatálya alá tartozó nettósítási halmazok teljes méretének 10 %-át.
(2) Az (1) bekezdés b) és c) pontjának alkalmazásában a nettósítási halmaz mérete a nettósítási halmaz nemteljesítéskori kitettsége, amelynek kiszámítása az 575/2013/EU rendelet 274. cikkében említett piaci árazás szerinti módszerrel történik a nettósítási hatásoknak a rendelet 298. cikke szerinti figyelembevételével, azonban a biztosítéki hatások kizárásával.
(3) Az (1) bekezdés alkalmazásában az intézmény az egyes negyedévekre vonatkozóan kiszámítja az alábbi, legalább havonta megfigyelt arányok számtani átlagát:
a)
a belső modell módszeren kívül eső ügyletek száma a teljes ügyletszámhoz képest;
b)
a belső modell módszeren kívül eső legnagyobb nettósítási halmaz egyedi mérete az összes nettósítási halmaz teljes méretéhez képest; valamint
c)
a belső modell módszeren kívül eső összes nettósítási halmaz teljes mérete az összes nettósítási halmaz teljes méretéhez képest.
(4) Amennyiben az (1) bekezdésben meghatározott kritérium a (3) bekezdésben említett két egymást követő számítás alkalmával nem teljesül, akkor az intézménynek a belső modell módszeren kívül eső összes nettósítási halmazra vonatkozóan az 575/2013/EU rendelet 384. cikkében rögzített sztenderd módszer alapján kell kiszámítania a CVA-kockázathoz kapcsolódó szavatolótőke-követelményeket, és erről értesítenie kell az illetékes hatóságokat.
(5) Az (1) bekezdésben meghatározott feltételeket egyedi, szubkonszolidált vagy konszolidált alapon kell alkalmazni az 575/2013/EU rendelet 283. cikkében említett, a belső modell módszer alkalmazására vonatkozó engedély hatályától függően.
4. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2014. március 12-én.