KOMMISSIONENS DELEGEREDE FORORDNING (EU) Nr. 625/2014
af 13. marts 2014
om supplerende regler til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 575/2013 for så vidt angår reguleringsmæssige tekniske standarder vedrørende præciseringen af kravene til investorinstitutter, organiserende institutter, oprindelige långivere og eksponeringsleverende institutter i forbindelse med eksponeringer mod overført kreditrisiko
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 575/2013 af 26. juni 2013 om tilsynsmæssige krav til kreditinstitutter og investeringsselskaber og om ændring af forordning (EU) nr. 648/2012 (1), særlig artikel 410, stk. 2, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Tilbageholdelsen af en økonomisk interesse sigter mod etableringen af et interessesammenfald mellem de parter, der henholdsvis overfører og påtager sig kreditrisikoen ved de securitiserede eksponeringer. Hvis en enhed securitiserer sine egne forpligtelser, etableres interessesammenfaldet automatisk, uanset om den endelige debitor stiller sikkerhed for enhedens gæld. Hvis det står klart, at kreditrisikoen forbliver hos det eksponeringsleverende institut, er dettes tilbageholdelse af interesse ikke påkrævet og ville ikke forbedre den allerede eksisterende stilling.
(2)
Det bør præciseres, hvornår eksponering mod overført kreditrisiko anses for at finde sted i særlige tilfælde, hvor institutter, som ikke handler som eksponeringsleverende institut, organiserende institut eller oprindelig långiver, kan blive eksponeret mod kreditrisikoen ved en securitiseringsposition, herunder når disse handler som modpart i et derivat i securitiseringstransaktionen, som afdækningsmodpart i forhold til securitiseringstransaktionen eller stiller en likviditetsfacilitet til rådighed for transaktionen, og når institutter har securitiseringspositioner i handelsbeholdningen i forbindelse med market making-aktiviteter.
(3)
I resecuritiseringstransaktioner finder overførsel af kreditrisiko sted på det niveau, hvor aktiverne først securitiseres, og på transaktionens andet »omgrupperede« niveau. De to niveauer af transaktionen og de to tilsvarende tilfælde af kreditrisikooverførsel er uafhængige i henseende til kravene i denne forordning. Tilbageholdelse af nettoøkonomisk interesse og rettidig omhu bør sikres på hvert niveau af transaktionen af de institutter, som eksponeres mod den overførte kreditrisiko på det pågældende niveau. Hvis et institut derfor kun eksponeres mod transaktionens andet »omgrupperede« niveau, gælder kravene om tilbageholdelse af nettoøkonomisk interesse og rettidig omhu for dette institut kun i relation til transaktionens andet niveau. Inden for den samme resecuritiseringstransaktion bør de institutter, som blev eksponeret mod det niveau, hvor aktiverne først securitiseredes, opfylde kravene om tilbageholdelse og rettidig omhu i relation til transaktionens første securitiseringsniveau.
(4)
Det er hensigtsmæssigt at præcisere anvendelsen af tilbageholdelsesforpligtelsen, herunder opfyldelsen heraf, hvis der er tale om flere eksponeringsleverende institutter, organiserende institutter eller oprindelige långivere, og at præcisere de forskellige muligheder for tilbageholdelse, hvordan tilbageholdelseskravet måles såvel ved eksponeringens indgåelse som på løbende basis, samt hvordan undtagelserne anvendes.
(5)
I artikel 405, stk. 1, litra a)-e), i forordning (EU) nr. 575/2013 fastsættes der forskellige muligheder, i henhold til hvilke kravet om tilbageholdelse af interesse kan opfyldes. I denne forordning præciseres det, hvorledes hver af disse muligheder kan opfyldes.
(6)
Tilbageholdelsen af en interesse kan ske gennem en syntetisk eller betinget form for tilbageholdelse, forudsat at sådanne metoder er i fuld overensstemmelse med en af mulighederne i artikel 405, stk. 1, litra a)-e), i forordning (EU) nr. 575/2013, med hvilken den syntetiske eller betingede form kan sidestilles, og forudsat at det sikres, at oplysningskravet overholdes.
(7)
Afdækning eller salg af den tilbageholdte interesse er forbudt i det omfang, sådanne fremgangsmåder strider imod formålet med tilbageholdelseskravet, hvilket implicerer, at de kan tillades, så længe de ikke afdækker det tilbageholdende institut mod kreditrisikoen ved enten de tilbageholdte securitiseringspositioner eller de tilbageholdte eksponeringer.
(8)
For at sikre den løbende opretholdelse af den nettoøkonomiske interesse, bør institutterne drage omsorg for, at der ikke i securitiseringsstrukturen er indlejret nogen mekanisme, i medfør af hvilken minimumtilbageholdelseseskravet ved eksponeringens indgåelse nødvendigvis ville aftage hurtigere end den overførte interesse. På samme måde bør den tilbageholdte interesse sammensættes, så den ikke fortrinsvis giver anledning til pengestrømme i form af tilbagebetalinger eller nedskrivninger, og værdien dermed når ned under 5 % af den løbende nominelle værdi af de solgte trancher eller securitiserede eksponeringer. Endvidere bør den kreditstøtte, der ydes den institution, som påtager sig eksponering mod en securitiseringsposition, ikke aftage uforholdsmæssigt set i forhold til tilbagebetalingsraten for de underliggende eksponeringer.
(9)
Institutterne bør have mulighed for at benytte finansielle modeller udviklet af andre tredjeparter end ECAI'er med henblik på at mindske den administrative byrde og omkostningerne forbundet med at opfylde kravene om rettidig omhu. Institutterne bør udelukkende benytte finansielle modeller udviklet af tredjepart, såfremt de har udvist rettidig omhu, inden de foretog investeringer, for at validere de relevante forudsætninger for og struktureringer af modellerne og at forstå metodologien, forudsætningerne og resultaterne.
(10)
Det er afgørende at præcisere, hvor ofte institutterne bør kontrollere deres overholdelse af kravene om rettidig omhu, hvorledes det skal vurderes, om anvendelsen af forskellige politikker og procedurer i forbindelse med positioner i og uden for handelsbeholdningen er relevant, samt hvorledes overholdelsen skal vurderes, når positionerne vedrører korrelationshandelsporteføljen; det er desuden afgørende at præcisere visse termer i henhold til artikel 406 i forordning (EU) nr. 575/2013 såsom »risikokarakteristik« og »strukturelle karakteristika«.
(11)
I henhold til artikel 14, stk. 2, i forordning (EU) nr. 575/2013 bør enheder etableret i tredjelande, som indgår i konsolideringen i overensstemmelse med artikel 18 i forordning (EU) nr. 575/2013, men som ikke direkte er omfattet af anvendelsesområdet med supplerende risikovægte, i særlige tilfælde - eksempelvis i forbindelse med eksponeringer i handelsbeholdningen med henblik på market making-aktiviteter - ikke anses for at overtræde artikel 405 i forordning (EU) nr. 575/2013. Et institut bør ikke anses for at overtræde denne artikel, såfremt sådanne eksponeringer eller positioner i handelsbeholdningen ikke er væsentlige og ikke udgør en uforholdsmæssig stor andel af handelsaktiviteterne, forudsat at der eksisterer et indgående kendskab til eksponeringerne eller positionerne, og at der er gennemført formelle politikker og procedurer, der er relevante og som står i et rimeligt forhold til den pågældende enheds og koncernens overordnede risikoprofil.
(12)
Indledende og løbende oplysninger til investorer vedrørende omfanget af tilsagnet om tilbageholdelse samt alle væsentlige og relevante forhold, herunder kreditkvaliteten og udviklingen i de underliggende eksponeringer, er nødvendig for udøvelsen af effektiv rettidig omhu i forbindelse med securitiseringspositionerne. Oplysningerne bør omfatte identiteten af det tilbageholdende institut samt nærmere oplysninger om muligheden, i henhold til hvilken kravet om tilbageholdelse opfyldes, og om det oprindelige og løbende tilsagn om tilbageholdelse af en økonomisk interesse. Når undtagelserne i henhold til artikel 405, stk. 3 og 4, i forordning (EU) nr. 575/2013 finder anvendelse, bør der gives udtrykkelige oplysninger om securitiserede eksponeringer, hvor tilbageholdelseskravet ikke gælder, og årsagen hertil bør præciseres.
(13)
Denne forordning er baseret på det udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder, som den europæiske tilsynsmyndighed (Den Europæiske Banktilsynsmyndighed) har forelagt Kommissionen.
(14)
Den Europæiske Banktilsynsmyndighed har afholdt åbne offentlige høringer om udkastet til reguleringsmæssige tekniske standarder, som ligger til grund for denne forordning, analyseret de potentielle omkostninger og fordele samt indhentet en udtalelse fra interessentgruppen for banker, der er nedsat i henhold artikel 37 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1093/2010 (2) -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL I
DEFINITIONER OG EKSPONERING MOD RISIKOEN VED EN SECURITISERING
Artikel 1
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
a)
»det tilbageholdende institut«: en enhed, der handler i egenskab af eksponeringsleverende institut, organiserende institut eller oprindelig långiver, og som tilbageholder en nettoøkonomisk interesse i securitiseringen i overensstemmelse med artikel 405, stk. 1, i forordning (EU) nr. 575/2013
b)
»syntetisk form for tilbageholdelse«: tilbageholdelse af økonomisk interesse gennem anvendelsen af derivater
c)
»betinget form for tilbageholdelse«: tilbageholdelse af økonomisk interesse gennem anvendelsen af garantier, kredittilsagn og andre tilsvarende former for kreditstøtte, som sikrer en øjeblikkelig håndhævelse af tilbageholdelsen
d)
»vertikal tranche«: en tranche, som eksponerer indehaveren af tranchen pro rata mod kreditrisikoen ved hver udstedt tranche i securitiseringstransaktionen.
KAPITEL II
EKSPONERING MOD KREDITRISIKOEN VED EN SECURITISERINGSPOSITION
Artikel 2
Særlige tilfælde af eksponering mod kreditrisikoen ved en securitiseringsposition
1. Hvis et institut handler som modpart i et derivat eller som afdækningsmodpart eller udbyder en likviditetsfacilitet i forbindelse med en securitiseringstransaktion, anses det for at blive eksponeret mod kreditrisikoen ved en securitiseringsposition, når derivatet, afdækningen eller likviditetsfaciliteten bærer kreditrisikoen ved de securitiserede eksponeringer eller securitiseringspositionerne.
2. Med henblik på artikel 405 og 406 i forordning (EU) nr. 575/2013 anses udbyderen af en likviditetsfacilitet ikke for at blive eksponeret mod kreditrisikoen ved en securitiseringsposition, hvis likviditetsfaciliteten opfylder betingelserne i artikel 255, stk. 2, i forordning (EU) nr. 575/2013.
3. I forbindelse med en resecuritisering med mere end ét niveau eller en securitisering med flere adskilte underliggende transaktioner anses et institut alene for at blive eksponeret mod kreditrisikoen ved den enkelte securitiseringsposition eller transaktion, mod hvilken det påtager sig eksponering.
4. I overensstemmelse med artikel 14, stk. 2, i forordning (EU) nr. 575/2013 anses institutterne ikke for at overtræde artikel 405 i forordning (EU) nr. 575/2013 på konsolideret niveau, forudsat at følgende betingelser er opfyldt:
a)
Den enhed, der er indehaver af securitiseringspositionerne, er etableret i et tredjeland og indgår i den konsoliderede koncern i overensstemmelse med artikel 18 i forordning (EU) nr. 575/2013.
b)
Securitiseringspositionerne indgår i handelsbeholdningen i den under litra a) nævnte enhed med henblik på market making-aktiviteter.
c)
Securitiseringspositionerne er af uvæsentlig betydning for den overordnede risikoprofil af handelsbeholdningen i koncernen omhandlet under litra a) og udgør ikke en uforholdsmæssig stor andel af koncernens handelsaktiviteter.
KAPITEL III
TILBAGEHOLDELSE AF NETTOØKONOMISK INTERESSE
Artikel 3
Institutter, som tilbageholder en væsentlig nettoøkonomisk interesse
1. Den tilbageholdte væsentlige nettoøkonomiske interesse må ikke opdeles mellem forskellige typer af tilbageholdende institutter. Kravet om at tilbageholde en væsentlig nettoøkonomisk interesse skal opfyldes fuldt ud af enten:
a)
det eller de eksponeringsleverende institutter
b)
det eller de organiserende institutter eller
c)
den eller de oprindelige långivere.
2. Hvis de securitiserede eksponeringer skabes af flere eksponeringsleverende institutter, skal tilbageholdelseskravet opfyldes af hvert eksponeringsleverende institut i forhold til den andel af de samlede securitiserede eksponeringer, for hvilken det er eksponeringsleverende institut.
3. Hvis de securitiserede eksponeringer skabes af flere oprindelige långivere, skal tilbageholdelseskravet opfyldes af hver oprindelig långiver i forhold til den andel af de samlede securitiserede eksponeringer, for hvilken enheden er oprindelig långiver.
4. Uanset stk. 2 og 3 gælder, at hvor de securitiserede eksponeringer skabes af flere eksponeringsleverende institutter eller flere oprindelige långivere, kan tilbageholdelseskravet opfyldes fuldt ud af et enkelt eksponeringsleverende institut eller en enkelt oprindelig långiver, forudsat at en af følgende betingelser er opfyldt:
a)
Det eksponeringsleverende institut eller den oprindelige långiver har etableret og forvalter programmet eller securitiseringsordningen.
b)
Det eksponeringsleverende institut eller den oprindelige långiver har etableret programmet eller securitiseringsordningen og har bidraget med over 50 % af de samlede securitiserede eksponeringer.
5. Hvis de securitiserede eksponeringer er organiseret af flere organiserende institutter, skal tilbageholdelseskravet opfyldes af enten
a)
det organiserende institut, hvis økonomiske interesse er mest sammenfaldende med investors, som aftalt mellem de deltagende organiserende institutter på baggrund af objektive kriterier såsom gebyrstrukturen, engagementet i etableringen og forvaltningen af programmet eller securitiseringsordningen og eksponeringen mod kreditrisikoen ved securitisationen, eller
b)
hvert organiserende institut proportionalt i forhold til antallet af organiserende institutter.
Artikel 4
Opfyldelse af tilbageholdelseskravet gennem en syntetisk eller betinget form for tilbageholdelse
1. Tilbageholdelsen af interesse kan opfyldes i overensstemmelse med en af mulighederne i artikel 405, stk. 1, andet afsnit, i forordning (EU) nr. 575/2013 gennem en syntetisk eller betinget form for tilbageholdelse, forudsat at følgende betingelser er opfyldt:
a)
Det tilbageholdte beløb svarer mindst til kravet under den mulighed, med hvilken den syntetiske eller betingede form for tilbageholdelse kan sidestilles.
b)
Det tilbageholdende institut har udtrykkeligt givet tilsagn om løbende at ville tilbageholde en væsentlig nettoøkonomisk interesse på denne måde, herunder givet nærmere oplysninger om den anvendte form for tilbageholdelse og den metode, som benyttes ved fastlæggelsen heraf, samt om, hvorledes den kan sidestilles med en af de nævnte muligheder.
2. Hvis en anden enhed end et kreditinstitut som defineret i artikel 4, stk. 1, nr. 1), i forordning (EU) nr. 575/2013 handler i egenskab af tilbageholdende institut gennem en syntetisk eller betinget form for tilbageholdelse, skal der stilles fuld sikkerhed i kontanter for den interesse, som er tilbageholdt på det syntetiske eller betingede grundlag, ligesom interessen skal opbevares særskilt som »midler tilhørende kunder« i overensstemmelse med artikel 13, stk. 8, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/39/EF (3).
Artikel 5
Tilbageholdelsesmulighed a): pro rata-tilbageholdelse i hver af de trancher, der er solgt eller overført til investorerne
1. En tilbageholdelse af mindst 5 % af den nominelle værdi af hver af de solgte eller overførte trancher som omhandlet i artikel 405, stk. 1, litra a), i forordning (EU) nr. 575/2013 kan også nås ved:
a)
tilbageholdelse af mindst 5 % af den nominelle værdi af hver af de securitiserede eksponeringer, forudsat at kreditrisikoen ved sådanne eksponeringer er sidestillet med eller underordnet den securitiserede kreditrisiko for de samme eksponeringer. I forbindelse med en revolverende securitisering som defineret i artikel 242, nr. 13), i forordning (EU) nr. 575/2013 vil dette ske gennem tilbageholdelse af det eksponeringsleverende instituts interesse under antagelse af, at denne udgør mindst 5 % af den nominelle værdi af hver af de securitiserede eksponeringer og er sidestillet med eller underordnet den securitiserede kreditrisiko for de samme eksponeringer
b)
udbud - inden for rammerne af et ABCP-program - af en likviditetsfacilitet, som kan være overordnet i det aftalemæssige »vandfald«, og hvor følgende betingelser er opfyldt:
i)
Likviditetsfaciliteten dækker 100 % af kreditrisikoen ved de securitiserede eksponeringer.
ii)
Likviditetsfaciliteten dækker kreditrisikoen, så længe som det tilbageholdende institut skal tilbageholde den økonomiske interesse i den relevante securitiseringsposition ved hjælp af en sådan likviditetsfacilitet.
iii)
Likviditetsfaciliteten udbydes af det eksponeringsleverende institut, det organiserende institut eller den oprindelige långiver i forbindelse med securitiseringstransaktionen.
iv)
Det institut, som eksponeres mod en sådan securitisering, har fået adgang til relevante oplysninger, som sætter det i stand til at kontrollere opfyldelsen af nr. i), ii) og iii).
c)
tilbageholdelse af en vertikal tranche med en nominel værdi på mindst 5 % af den samlede nominelle værdi af alle udstedte trancher.
Artikel 6
Tilbageholdelsesmulighed b): tilbageholdelse af det eksponeringsleverende instituts interesse i revolverende eksponeringer
En tilbageholdelse som omhandlet i artikel 405, stk. 1, litra b), i forordning (EU) nr. 575/2013 kan nås ved at tilbageholde mindst 5 % af den nominelle værdi af hver af de securitiserede eksponeringer, forudsat at den tilbageholdte kreditrisiko ved sådanne eksponeringer er sidestillet med eller underordnet den securitiserede kreditrisiko for de samme eksponeringer.
Artikel 7
Tilbageholdelsesmulighed c): tilbageholdelse af tilfældigt udvalgte eksponeringer
1. Puljen af mindst 100 potentielt securitiserede eksponeringer, fra hvilken de tilbageholdte og securitiserede eksponeringer udvælges tilfældigt, jf. artikel 405, stk. 1, andet afsnit, litra c), i forordning (EU) nr. 575/2013, skal være tilstrækkelig bredt sammensat, så en uforholdsmæssig stor koncentration af den tilbageholdte interesse undgås. Ved tilrettelæggelsen af udvælgelsesprocessen skal det tilbageholdende institut tage relevante kvantitative og kvalitative faktorer i betragtning for at sikre, at forskellen mellem tilbageholdte og securitiserede eksponeringer er helt igennem tilfældig. Det tilbageholdende institut, som tilfældigt udvælger eksponeringer, skal, hvor det er relevant, tage højde for forhold såsom årgang, produkt, geografi, indgåelsestidspunkt, forfaldstidspunkt, belåningsprocent, ejendomstype, branche og udestående lånebalance i forbindelse med udvælgelsen.
2. Det tilbageholdende institut må ikke udvælge forskellige enkelteksponeringer som tilbageholdte eksponeringer på forskellige tidspunkter, medmindre det er nødvendigt for at opfylde tilbageholdelseskravet i forbindelse med en securitisering, hvor de securitiserede eksponeringer svinger over tid, hvad enten dette skyldes tilføjelsen af nye eksponeringer til securitiseringen eller ændringer i de enkelte securitiserede eksponeringers niveau.
Artikel 8
Tilbageholdelsesmulighed d): tilbageholdelse af »first loss«-tranchen
1. Tilbageholdelsen af »first loss«-tranchen som omhandlet i artikel 405, stk. 1, andet afsnit, litra d), i forordning (EU) nr. 575/2013 skal opfyldes ved enten balanceførte eller ikke-balanceførte positioner og kan endvidere opfyldes ved:
a)
en betinget form for tilbageholdelse som omhandlet i artikel 1, stk. 1, litra c), eller udbud - inden for rammerne af et ABCP-program - af en likviditetsfacilitet, som opfylder følgende kriterier:
i)
Den dækker mindst 5 % af den nominelle værdi af de securitiserede eksponeringer.
ii)
Den udgør en »first loss«-position i forhold til securitiseringen.
iii)
Den dækker kreditrisikoen i hele tilbageholdelsesforpligtelsens løbetid.
iv)
Den tilvejebringes af det eksponeringsleverende institut, det organiserende institut eller den oprindelige långiver i forbindelse med securitiseringen.
v)
Det institut, som eksponeres mod en sådan securitisering, har fået adgang til relevante oplysninger, som sætter det i stand til at kontrollere opfyldelsen af nr. i), ii), iii) og iv)
b)
overkollateralisering som en form for forbedring af kreditværdigheden, hvis denne overkollateralisering fungerer som en »first loss«-tilbageholdelse af mindst 5 % af den nominelle værdi af de trancher, som er udstedt i forbindelse med securitiseringen.
2. Hvis »first loss«-tranchen overstiger 5 % af den nominelle værdi af de securitiserede eksponeringer, behøver det tilbageholdende institut kun at tilbageholde en andel af en sådan »first loss«-tranche svarende til mindst 5 % af den nominelle værdi af de securitiserede eksponeringer.
3. I forbindelse med opfyldelsen af kravet om risikotilbageholdelse for securitiseringsordningen som helhed må institutterne ikke tage hensyn til tilstedeværelsen af underliggende transaktioner, i hvilke de eksponeringsleverende institutter eller oprindelige långivere tilbageholder en »first loss«-eksponering på det transaktionsspecifikke niveau.
Artikel 9
Tilbageholdelsesmulighed e): tilbageholdelse af en »first loss«-eksponering i hver securitiserede eksponering
1. Tilbageholdelsen af en »first loss«-eksponering i hver securitiserede eksponering som omhandlet i artikel 405, stk. 1, andet afsnit, litra e), skal anvendes således, at den tilbageholdte kreditrisiko altid er underordnet den securitiserede kreditrisiko for de samme eksponeringer.
2. Tilbageholdelsen omhandlet i stk. 1 kan opfyldes gennem det eksponeringsleverende instituts eller den oprindelige långivers salg til nedsat værdi af de underliggende eksponeringer, idet størrelsen af nedslaget skal udgøre mindst 5 % af den nominelle værdi af hver eksponering, og idet salgsbeløbet efter nedslag kun kan tilbagebetales til det eksponeringsleverende institut eller den oprindelige långiver, såfremt det ikke absorberes af tab knyttet til kreditrisikoen ved de securitiserede eksponeringer.
Artikel 10
Måling af omfanget af tilbageholdelsen
1. Ved måling af omfanget af tilbageholdelsen af nettoøkonomisk interesse anvendes følgende kriterier:
a)
Ved »indgåelse« forstås det tidspunkt, hvor eksponeringerne først blev securitiseret.
b)
Beregningen af omfanget af tilbageholdelsen skal baseres på nominelle værdier, og anskaffelsesprisen for aktiver må ikke tages i betragtning.
c)
»Mer-spread« som defineret i artikel 242, nr. 1), i forordning (EU) nr. 575/2013 må ikke medregnes i det tilbageholdende instituts nettoøkonomiske interesse.
d)
Tilbageholdelsesmuligheden og metoden, som benyttes til at beregne den nettoøkonomiske interesse, må ikke ændres i løbet af securitiseringstransaktionens løbetid, medmindre sådanne ændringer er nødvendige som følge af ekstraordinære omstændigheder og ikke benyttes til at nedbringe det beløb, som modsvarer den nettoøkonomiske interesse.
2. Ud over kriterierne i stk. 1 og forudsat, at der ikke eksisterer nogen indlejret mekanisme, i medfør af hvilken den tilbageholdte interesse ved indgåelse ville aftage hurtigere end den overførte interesse, anses opfyldelsen af tilbageholdelseskravet ikke for at være blevet påvirket af nedskrivning af tilbageholdelsen gennem fordeling af betalingsstrømme eller tab, som rent faktisk nedbringer omfanget af tilbageholdelsen over tid. Et tilbageholdende institut er ikke forpligtet til løbende at supplere eller justere sin tilbageholdte interesse til mindst 5 % i takt med, at tab realiseres på dets eksponeringer eller henføres til dets tilbageholdte position.
Artikel 11
Måling af tilbageholdelsen for de ikke trukne beløb i eksponeringer i form af kreditfaciliteter
Beregningen af den nettoøkonomiske interesse, der skal tilbageholdes for kreditfaciliteter, herunder kreditkort, baseres udelukkende på beløb, som allerede er trukne, realiserede eller modtagne, og justeres løbende med ændringer i disse beløb.
Artikel 12
Forbud mod afdækning eller salg af den tilbageholdte interesse
1. Forbuddet i artikel 405, stk. 1, tredje afsnit, i forordning (EU) nr. 575/2013 mod at lade den tilbageholdte nettoøkonomiske interesse være omfattet af kreditrisikoreduktion, korte positioner, andre former for afdækning eller salg anvendes under iagttagelse af formålet med tilbageholdelseskravet og under hensyntagen til det økonomiske indhold af transaktionen. Afdækninger af den nettoøkonomiske interesse betragtes ikke som en afdækning i henhold til artikel 405, stk. 1, tredje afsnit, i forordning (EU) nr. 575/2013, og kan i overensstemmelse hermed kun tillades, hvis ikke det tilbageholdende institut herved afdækkes mod kreditrisikoen ved enten de tilbageholdte securitiseringspositioner eller de tilbageholdte eksponeringer.
2. Det tilbageholdende institut kan anvende enhver tilbageholdt eksponering eller securitiseringsposition som sikkerhed for sikker finansiering, så længe en sådan anvendelse ikke overfører kreditrisikoen ved disse tilbageholdte eksponeringer eller securitiseringspositioner til tredjepart.
Artikel 13
Undtagelser fra artikel 405, stk. 1, i forordning (EU) nr. 575/2013
Transaktionerne i artikel 405, stk. 4, i forordning (EU) nr. 575/2013 omfatter securitiseringspositioner i korrelationshandelsporteføljen, som er referenceinstrumenter, der opfylder kriteriet i artikel 338, stk. 1, litra b), i forordning (EU) nr. 575/2013 eller vil kunne henregnes til korrelationshandelsporteføljen.
Artikel 14
Tilbageholdelse på konsolideret niveau
Et institut, som opfylder tilbageholdelseskravet på grundlag af den konsoliderede situation for det tilknyttede moderkreditinstitut i EU, det finansielle holdingselskab i Unionen eller det blandede finansielle holdingselskab i Unionen i overensstemmelse med artikel 405, stk. 2, i forordning (EU) nr. 575/2013, skal, såfremt det tilbageholdende institut ikke længere er omfattet af tilsynet på konsolideret niveau, sikre, at en eller flere af de tilbageholdende enheder, som er omfattet af tilsynet på konsolideret niveau, påtager sig eksponering mod securitiseringen og således sikrer, at kravet løbende opfyldes.
KAPITEL IV
KRAV OM RETTIDIG OMHU FOR INSTITUTTER, SOM EKSPONERES MOD EN SECURITISERINGSPOSITION
Artikel 15
Outsourcing og andre generelle betragtninger
1. I mangel af oplysninger om de specifikke eksponeringer, som skal securitiseres - hvis eksponeringerne eksempelvis akkumuleres inden securitiseringen eller lægges ind i en eksisterende revolverende securitisering - anses et institut for at opfylde kravene om rettidig omhu omhandlet i artikel 406 i forordning (EU) nr. 575/2013 for hver enkelt af dets securitiseringspositioner på grundlag af de relevante kriterier for udvælgelse af sådanne eksponeringer.
2. Institutter, som eksponeres mod risici ved en securitisering, skal, såfremt de outsourcer visse opgaver inden for den proces, som er iværksat med henblik på opfyldelse af forpligtelserne i artikel 406 i forordning (EU) nr. 575/2013, herunder registrering og opbevaring af dokumentation, bevare den fulde kontrol over denne proces.
Artikel 16
Præcisering af risikokarakteristikken og de strukturelle karakteristika
1. I risikokarakteristikken af de individuelle securitiseringspositioner omhandlet i artikel 406, stk. 1, litra b), i forordning (EU) nr. 575/2013 skal indgå følgende mest relevante og væsentligste karakteristika:
a)
tranchens niveau i rangordenen
b)
pengestrømsprofilen
c)
den gældende rating
d)
den historiske udvikling for tilsvarende trancher
e)
forpligtelser i relation til trancherne, som er indeholdt i dokumentationen vedrørende securitiseringen
f)
forbedring af kreditværdigheden.
2. Risikokarakteristikken ved de underliggende eksponeringer i securitisationspositionen omhandlet i artikel 406, stk. 1, litra c) i forordning (EU) nr. 575/2013 skal omfatte de mest relevante og mest væsentlige karakteristika, f.eks. oplysninger om den i artikel 406, stk. 2, i forordning (EU) nr. 575/2013 omhandlede udvikling i forbindelse med eksponeringer mod boliglån. Institutterne skal udvikle relevante og sammenlignelige målemetoder til at analysere risikokarakteristikken ved andre aktivklasser.
3. Yderligere strukturelle karakteristika som omhandlet i artikel 406, stk. 1, litra g) i forordning (EU) nr. 575/2013, omfatter derivater, garantier, kredittilsagn og andre tilsvarende former for kreditstøtte.
Artikel 17
Hyppighed af kontrollen
Efter at være blevet eksponeret mod en securitiseringsposition kontrollerer institutterne deres opfyldelse af artikel 406 i forordning (EU) nr. 575/2013 mindst en gang årligt og hyppigere, så snart institutterne bliver opmærksomme på manglende opfyldelse af de forpligtelser, som er indeholdt i dokumentationen vedrørende securitiseringen, eller væsentlige ændringer i:
a)
strukturelle karakteristika, som i væsentlig grad kan påvirke udviklingen i securitiseringspositionen
b)
risikokarakteristikken ved securitiseringspositionerne og de underligende eksponeringer.
Artikel 18
Stresstest
1. Stresstestene omhandlet i artikel 406, stk. 1, andet afsnit, i forordning (EU) nr. 575/2013 skal omfatte alle relevante securitiseringspositioner og skal indarbejdes i de strategier og processer for stresstest, som institutterne gennemfører i overensstemmelse med den proces til vurdering af den interne kapital, som er præciseret i artikel 73 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/36/EU (4).
2. Med henblik på at opfylde kravene om stresstest omhandlet i artikel 406, stk. 1, andet afsnit, i forordning (EU) nr. 575/2013 kan institutterne - ud over modeller udviklet af ECAI'er - benytte sammenlignelige finansielle modeller udviklet af tredjepart, forudsat at de på anmodning kan godtgøre, at de har udvist rettidig omhu, inden de foretog investeringer, for at validere de relevante forudsætninger for og struktureringer af modellerne og for at forstå metodologien, forudsætningerne og resultaterne.
3. Ved udførelsen af stresstestene i henhold til artikel 406, stk. 1, i forordning (EU) nr. 575/2013 inden for rammerne af et ABCP-program som defineret i artikel 242, nr. 9), i forordning (EU) nr. 575/2013 kan institutterne, når programmet understøttes af en likviditetsfacilitet, der fuldt ud dækker kreditrisikoen ved de securitiserede eksponeringer, gennemføre en stresstest af kreditværdigheden hos udbyderen af likviditetsfaciliteten i stedet for at teste de securitiserede eksponeringer.
Artikel 19
Eksponeringer i og uden for handelsbeholdningen
1. Om en securitiseringsposition findes henholdsvis i eller uden for handelsbeholdningen, er ikke i sig selv en tilstrækkelig begrundelse for at anvende forskellige politikker og procedurer eller en anden intensitet i kontrollen med henblik på opfyldelse af kravene om rettidig omhu jf. artikel 406 i forordning (EU) nr. 575/2013. Ved vurderingen af, hvorvidt forskellige politikker og procedurer eller en anden intensitet i kontrollen skal anvendes, skal alle relevante forhold af væsentlig betydning for risikoprofilen af hver af beholdningerne og af de relevante securitiseringspositioner tages i betragtning, herunder størrelsen af positionerne, virkningen på instituttets kapitalgrundlag i en periode med stress og koncentrationen af risiko i en enkelt transaktion, hos en enkelt udsteder eller på en enkelt aktivklasse.
2. Institutterne skal sikre, at enhver væsentlig ændring, som øger risikoprofilen af securitiseringspositionerne i og uden for handelsbeholdningen, afspejles i en relevant ændring i procedurerne for rettidig omhu med hensyn til disse securitiseringspositioner. Til dette formål skal institutterne med udgangspunkt i deres formelle politikker og procedurer vedrørende positionerne i og uden for handelsbeholdningen fastlægge, hvilke omstændigheder der ville give anledning til kontrol af forpligtelserne vedrørende rettidig omhu.
Artikel 20
Positioner i korrelationshandelsporteføljen
Artikel 406 i forordning (EU) nr. 575/2013 anses for at være overholdt, hvis følgende betingelser er opfyldt:
a)
Securitiseringspositionerne holdes enten i korrelationshandelsporteføljen og er referenceinstrumenter som omtalt i artikel 338, stk. 1, litra b), i forordningen eller vil kunne henregnes til korrelationshandelsporteføljen.
b)
Instituttet overholder forordningens artikel 377 med hensyn til beregning af kapitalgrundlagskravet for dets korrelationshandelsportefølje.
c)
Instituttets metode til beregning af kapitalgrundlagskravet for dets korrelationshandelsportefølje medfører en bred og indgående forståelse for risikoprofilen af dets investeringer i securitiserede positioner.
d)
Instituttet har gennemført formelle politikker og procedurer, der er relevante for dets korrelationshandelsportefølje, og som står i et rimeligt forhold til risikoprofilen af dets investeringer i de tilsvarende securitiserede positioner med henblik på at analysere og registrere de relevante oplysninger, jf. artikel 406, stk. 1, i forordning (EU) nr. 575/2013.
KAPITEL V
KRAV TIL EKSPONERINGSLEVERENDE INSTITUTTER, ORGANISERENDE INSTITUTTER OG OPRINDELIGE LÅNGIVERE
Artikel 21
Politikker for långivning
1. Det eksponeringsleverende eller organiserende instituts opfyldelse af forpligtelserne i artikel 408 i forordning (EU) nr. 575/2013 indebærer ikke, at låntagertyper og låneprodukter skal være de samme for securitiserede og ikke-securitiserede eksponeringer.
2. Såfremt det organiserende og eksponeringsleverende institut ikke har deltaget i det oprindelige udlån, som gav anledning til de eksponeringer, som skal securitiseres, eller ikke er aktive med hensyn til udlån af de specifikke typer af eksponeringer, som skal securitiseres, skal disse institutter indhente alle nødvendige oplysninger med henblik på at vurdere, hvorvidt kriterierne anvendt ved långivning for disse eksponeringer er lige så velfunderede og veldefinerede som de kriterier, der anvendes for ikke-securitiserede eksponeringer.
Artikel 22
Oplysninger vedrørende omfanget af tilsagnet om at tilbageholde en nettoøkonomisk interesse
1. I henhold til artikel 409 i forordning (EU) nr. 575/2013 skal det tilbageholdende institut som minimum oplyse investorer om følgende forhold vedrørende omfanget af dets tilsagn om at tilbageholde en nettoøkonomisk interesse i securitisationen:
a)
bekræftelse af identiteten af det tilbageholdende institut samt oplysning om, hvorvidt det tilbageholder som eksponeringsleverende institut, organiserende institut eller oprindelig långiver
b)
hvilken af mulighederne, jf. artikel 405, stk. 1, andet afsnit, litra a), b), c), d) eller e), i forordning (EU) nr. 575/2013 der har været anvendt i forbindelse med tilbageholdelsen af en nettoøkonomisk interesse
c)
enhver ændring i muligheden, i henhold til hvilken kravet om tilbageholdelse opfyldes, jf. litra b) og artikel 10, stk. 1, litra d)
d)
bekræftelse af omfanget af tilbageholdelse ved indgåelse og tilsagnet om løbende tilbageholdelse, hvilket alene skal omhandle fortsat opfyldelse af den oprindelige forpligtelse og ikke kræve oplysninger om aktuel nominel værdi eller markedsværdi eller om forringelser eller nedskrivninger af den tilbageholdte interesse.
2. Såfremt undtagelserne omhandlet i artikel 405, stk. 3 eller 4, i forordning (EU) nr. 575/2013 finder anvendelse på en securitiseringstransaktion, skal et institut, der handler som eksponeringsleverende institut, organiserende institut eller oprindelig långiver, give investorerne oplysninger om den gældende undtagelse.
3. Oplysningerne omhandlet i stk. 1 og 2 skal dokumenteres behørigt og gøres offentligt tilgængelige, medmindre der er tale om bilaterale eller private transaktioner, hvor direkte udveksling af oplysninger betragtes som værende tilstrækkelig af parterne. Medtagelsen af en erklæring om tilbageholdelsesforpligtelsen i prospektet for de under securitiseringsprogrammet udstedte sikkerheder anses for en hensigtsmæssig fremgangsmåde til opfyldelse af kravet.
4. Oplysningerne skal endvidere bekræftes efter indgåelsen med den samme regelmæssighed som gælder for rapporteringen i forbindelse med transaktionen, dvs. mindst en gang årligt og i hvert af de følgende tilfælde:
a)
ved manglende opfyldelse af den i artikel 405, stk. 1, i forordning (EU) nr. 575/2013 omhandlede tilbageholdelsesforpligtelse
b)
ved væsentlige ændringer i udviklingen af securitiseringspositionen eller i risikokarakteristikken ved securitiseringen eller de underliggende eksponeringer
c)
ved manglende opfyldelse af de forpligtelser, som er indeholdt i dokumentationen vedrørende securitiseringen.
Artikel 23
Oplysninger om væsentlige og relevante data
1. Eksponeringsleverende institutter, organisende institutter og oprindelige långivere skal sikre, at oplysninger om væsentlige og relevante data som omhandlet i artikel 409 i forordning (EU) nr. 575/2013 er let tilgængelige for investorerne uden for store administrative byrder.
2. De relevante oplysninger omhandlet i artikel 409 i forordning (EU) nr. 575/2013 skal afgives mindst en gang årligt og i følgende tilfælde:
a)
hvis der er tale om væsentlige ændringer i udviklingen af securitiseringspositionen eller i risikokarakteristikken ved securitiseringen eller de underliggende eksponeringer
b)
ved manglende opfyldelse af de forpligtelser, som er indeholdt i dokumentationen vedrørende securitiseringen
c)
oplysningerne skal, for at kunne betragtes som væsentlige og relevante med hensyn til de enkelte underliggende eksponeringer, i almindelighed tilvejebringes for hvert enkelt lån. I visse situationer kan oplysninger imidlertid tilvejebringes i aggregeret form. Ved vurderingen af, hvorvidt tilvejebringelse af oplysninger i aggregeret form er tilstrækkelig, skal der bl.a. tages hensyn til granuleringen af den underliggende pulje samt til, hvorvidt forvaltningen af eksponeringerne i den pågældende pulje er baseret på puljen selv eller på de enkelte lån.
3. Oplysningskravet er underlagt ethvert andet lovgivnings- eller reguleringsmæssigt krav gældende for det tilbageholdende institut.
KAPITEL VI
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 24
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 13. marts 2014.
A BIZOTTSÁG 625/2014/EU FELHATALMAZÁSON ALAPULÓ RENDELETE
(2014. március 13.)
az 575/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek a befektetőkre, szponzorokra, eredeti hitelezőkre és értékpapírosítást kezdeményező intézményekre vonatkozóan az átruházott hitelkockázattal szembeni kitettségekkel kapcsolatos követelményeket meghatározó szabályozástechnikai standardok útján történő kiegészítéséről
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel a hitelintézetekre és befektetési vállalkozásokra vonatkozó prudenciális követelményekről és a 648/2012/EU rendelet módosításáról szóló 2013. június 26-i 575/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 410. cikke (2) bekezdésére,
mivel:
(1)
A gazdasági érdekeltség megtartásának célja, hogy összehangolja az értékpapírosított kitettségek hitelkockázatát átruházó, illetve vállaló felek érdekeit. Ha egy szervezet saját kötelezettségeit értékpapírosítja, az érdekek összehangolása automatikusan megvalósul attól függetlenül, hogy a végső kötelezett biztosítékkal fedezi-e adósságát. Ha a hitelkockázat továbbra is egyértelműen az értékpapírosítást kezdeményezőt terheli, az értékpapírosítást kezdeményezőnek nem szükséges megtartania az érdekeltséget, és ez nem javítaná addigi pozícióját.
(2)
Tisztázni kell azt, hogy mikor feltételezhető az átruházott hitelkockázattal szembeni kitettség fennállása bizonyos egyedi esetekben, amelyekben az intézményeknek - ha nem értékpapírosítást kezdeményezőként, szponzorként vagy eredeti hitelezőként járnak el - egy értékpapírosítási pozíció hitelkockázatával szemben kitettségük keletkezhet, ideértve azokat az eseteket is, amikor az intézmények egy értékpapírosítási ügyletben a származtatott instrumentumban részt vevő, fedezetet nyújtó, vagy likviditási hitelkeretet nyújtó partner szerepét töltik be, vagy a kereskedési könyvben árjegyzés céljából értékpapírosítási pozíciókat tartanak.
(3)
Az újra-értékpapírosítási ügyletekben a hitelkockázat átruházására az eszközök első értékpapírosításának szintjén, valamint az ügylet második, „átcsomagolt” szintjén kerül sor. Az ügylet két szintje, valamint a hitelkockázat átruházásának ennek megfelelő két esete az e rendeletben meghatározott követelmények tekintetében független egymástól. A nettó gazdasági érdekeltség megtartását, valamint a kellő gondosságot az ügylet egyes szintjein azoknak az intézményeknek kell biztosítaniuk, amelyeknek az adott szinten áthárított hitelkockázattal szemben kitettségük keletkezik. Ezért ha egy intézménynek csak az ügylet második, „átcsomagolt” szintjével szemben keletkezik kitettsége, akkor a nettó gazdasági érdekeltség megtartásával és a kellő gondossággal kapcsolatos követelmények az adott intézményre csak az ügylet második szintjével összefüggésben vonatkoznak. Ugyanazon az újra-értékpapírosítási ügyleten belül azoknak az intézményeknek, amelyeknek az eszközök értékpapírosítása első szintjével szemben keletkezik kitettségük, a megtartásra és a kellő gondosságra vonatkozó követelményeknek az ügyleten belüli értékpapírosítás első szintjén kell megfelelniük.
(4)
Részletesebben meg kell határozni az érdekeltség megtartására vonatkozó kötelezettségvállalás alkalmazását, ezen belül több értékpapírosítást kezdeményező, szponzor vagy eredeti hitelező esetén a megfelelés feltételeit, továbbá a megtartás különböző lehetőségeit, a kockázatmegtartási követelmények kezdeményezéskori és folyamatos mérésének módját, valamint a mentességek alkalmazásának módját.
(5)
Az 575/2013/EU rendelet 405. cikke (1) bekezdésének a)-e) pontja rögzíti az érdekeltség megtartására vonatkozó követelmény teljesítésének lehetőségeit. E rendelet részletesen ismerteti az egyes említett lehetőségek teljesítésének módjait.
(6)
Az érdekeltség megtartása a megtartás szintetikus vagy függő formájában is megvalósítható akkor, ha az alkalmazott módszer teljes mértékben megfelel az 575/2013/EU rendelet 405. cikke (1) bekezdésének a)-e) pontjában meghatározott lehetőségek valamelyikének és azzal a megtartás szintetikus vagy függő formája egyenértékűnek tekinthető, továbbá ha a tájékoztatási követelmények teljesítése biztosítható.
(7)
Tilos a megtartott érdekeltség fedezése vagy értékesítése, ha az veszélyezteti a kockázatmegtartási követelmények céljának elérését, ami azt jelenti, hogy az ilyen technika engedélyezhető, ha az érdekeltséget megtartó fél számára nem nyújt fedezetet sem a megtartott értékpapírosítási pozíció, sem a megtartott kitettség hitelkockázatával szemben.
(8)
A nettó gazdasági érdekeltség folyamatos fenntartása érdekében az intézményeknek biztosítaniuk kell azt, hogy az értékpapírosítási struktúra ne tartalmazzon olyan beágyazott mechanizmust, amelynek révén a kezdeményezéskori kockázatmegtartási minimumkövetelmény szükségszerűen az átruházott érdekeltségnél gyorsabb ütemben csökkenne. Hasonlóképpen a megtartott érdekeltség a cash-flow szempontjából nem élvezhet elsőbbséget úgy, hogy a visszafizetéséből vagy amortizációjából származó előny következtében aránya az értékesített ügyletrészsorozatok vagy értékpapírosított kitettségek mindenkori névértékének 5 %-a alá csökkenjen. Ezenfelül az értékpapírosítási pozícióval szemben kitettséget vállaló intézménynek nyújtott hitelezési támogatás nem csökkenhet aránytalanul az alapul szolgáló kitettségekkel kapcsolatos törlesztés üteméhez képest.
(9)
Lehetővé kell tenni az intézmények számára, hogy a külső hitelminősítő intézeteken (KHMI-ken) kívüli harmadik felek által kidolgozott pénzügyi modelleket alkalmazzanak annak érdekében, hogy csökkenthessék a kellő gondossággal kapcsolatos kötelezettségek teljesítésével járó adminisztrációs terheket és megfelelési költségeket. Az intézmények csak akkor alkalmazhatnak harmadik fél által kidolgozott pénzügyi modelleket, ha a befektetés előtt megfelelő körültekintéssel validálták a modellek vonatkozó feltételezéseit és felépítését, továbbá ismerik azok módszertanát, feltételezéseit és eredményeit.
(10)
Elengedhetetlen annak részletesebb meghatározása, hogy az intézmények milyen gyakran vizsgálják felül e követelmények teljesítését, továbbá meg kell határozni az arra vonatkozó értékelés módját, hogy indokolt-e eltérő szabályzatokat és eljárásokat alkalmazni a kereskedési könyvre és a nem kereskedési könyvre, valamint az akkor végzendő megfelelőségi értékelés módját, amikor a pozíciók a korrelációkereskedési portfólióhoz kapcsolódnak, emellett tisztázni kell az 575/2013/EU rendelet 406. cikkében szereplő egyes fogalmakat is, például a „kockázati jellemzők” és a „strukturális jellemzők” fogalmát.
(11)
Az 575/2013/EU rendelet 14. cikkének (2) bekezdése alapján a harmadik országban letelepedett, az 575/2013/EU rendelet 18. cikkének megfelelően a konszolidációba bevont szervezeteknél, amelyekre a kiegészítő kockázati súlyok alkalmazási köre közvetlenül nem terjed ki, bizonyos körülmények között, például a kereskedési könyvben árjegyzés céljából tartott kitettségek esetén nem vélelmezhető az 575/2013/EU rendelet 405. cikkének megsértése. Egy intézmény esetében nem vélelmezhető az említett cikk megsértése akkor, ha e kereskedési könyvi kitettségek vagy pozíciók nem jelentősek és a kereskedési tevékenységen belüli részesedésük nem aránytalanul nagy, feltéve, hogy a szervezet beható ismeretekkel rendelkezik az érintett kitettségekről és pozíciókról, továbbá formális szabályzatokat és eljárásokat alkalmaz, amelyek az adott szervezet és a csoport általános kockázati profiljához mérten megfelelőek és arányosak.
(12)
Az értékpapírosítási pozíciókkal kapcsolatos kellő gondosság érvényesülése érdekében a befektetőket előzetesen és folyamatosan tájékoztatni kell az érdekeltség megtartására vállalt kötelezettség mértékéről, továbbá minden érdemi jelentőségű adatról, ezen belül az alapul szolgáló kitettség hitelminőségéről és teljesítményéről. A tájékoztatásnak ki kell terjednie az érdekeltséget megtartó fél azonosító adataira, a választott megtartási lehetőségre, valamint a gazdasági érdekeltség megtartására vonatkozó eredeti és folyamatos kötelezettségvállalásra. Az 575/2013/EU rendelet 405. cikkének (3)-(4) bekezdésében meghatározott mentességek alkalmazásakor egyértelmű tájékoztatást kell adni azokról az értékpapírosított kitettségekről, amelyekre a kockázatmegtartási követelmények nem alkalmazandók, és indokolni kell az alkalmazás mellőzését.
(13)
Ez a rendelet az európai felügyeleti hatóság (Európai Bankhatóság, EBH) által a Bizottsághoz benyújtott szabályozástechnikai standardtervezeteken alapul.
(14)
Az európai felügyeleti hatóság (Európai Bankhatóság) nyilvános konzultációt folytatott az e rendelet alapját képező szabályozástechnikai standardtervezetekről, elemezte az esetlegesen kapcsolódó költségeket és hasznot, továbbá kikérte az 1093/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (2) 37. cikkével összhangban létrehozott banki érdekképviseleti csoport véleményét,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
I. FEJEZET
FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK ÉS AZ ÉRTÉKPAPÍROSÍTÁSI KOCKÁZATTAL SZEMBENI KITETTSÉG
1. cikk
Fogalommeghatározások
E rendelet alkalmazásában:
a)
„érdekeltséget megtartó fél”: az értékpapírosítást kezdeményezőként, szponzorként vagy eredeti hitelezőként eljáró szervezet, amely az 575/2013/EU rendelet 405. cikkének (1) bekezdése szerint nettó gazdasági érdekeltséget tart meg az értékpapírosításban;
b)
„a megtartás szintetikus formája”: a gazdasági érdekeltség megtartása származtatott instrumentum útján;
c)
„a megtartás függő formája”: a gazdasági érdekeltség megtartása a megtartás azonnali érvényesítését biztosító hitellevél, garancia vagy hasonló hitelezési támogatás nyújtása útján;
d)
„vertikális ügyletrészsorozat”: olyan ügyletrészsorozat, amelynek alapján az ügyletrészsorozat tulajdonosának az értékpapírosítási ügyleten belül kibocsátott egyes ügyletrészsorozatok hitelkockázatával szemben arányos kitettsége keletkezik.
II. FEJEZET
ÉRTÉKPAPÍROSÍTÁSI POZÍCIÓHOZ KAPCSOLÓDÓ HITELKOCKÁZATTAL SZEMBENI KITETTSÉG
2. cikk
Az értékpapírosítási pozícióhoz kapcsolódó hitelkockázattal szembeni kitettség esetei
(1) Ha egy intézmény egy értékpapírosítási ügyletben a hitelderivatíva partner, illetve a fedezetet nyújtó, vagy likviditási hitelkeretet nyújtó partner szerepét tölti be, akkor úgy kell tekinteni, hogy egy értékpapírosítási pozíció hitelkockázatával szemben akkortól keletkezik kitettsége, amikortól az értékpapírosított kitettség vagy értékpapírosítási pozíció hitelkockázata a származtatott ügyletet, a fedezeti ügyletet vagy a likviditási hitelkeretet terheli.
(2) Az 575/2013/EU rendelet 405. és 406. cikkének alkalmazásában ha egy likviditási hitelkeret teljesíti az 575/2013/EU rendelet 255. cikkének (2) bekezdésében meghatározott feltételeket, akkor nem tekinthető úgy, hogy a likviditást nyújtónak kitettsége keletkezik az értékpapírosítási pozíció hitelkockázatával szemben.
(3) A többszintű újra-értékpapírosítással vagy a több elkülöníthető alapul szolgáló ügyletre épülő értékpapírosítással összefüggésben úgy kell tekinteni, hogy az intézménynek csak azon egyedi értékpapírosítási pozíció vagy ügylet hitelkockázatával szemben keletkezik kitettsége, amellyel szemben kitettséget vállal.
(4) Egy intézménnyel szemben konszolidált alapon az 575/2013/EU rendelet 14. cikkének (2) bekezdése szerint nem vélelmezhető az 575/2013/EU rendelet 405. cikkének megsértése, ha az alábbi feltételek teljesülnek:
a)
az értékpapírosítási pozícióval rendelkező szervezet harmadik országban letelepedett, és az 575/2013/EU rendelet 18. cikkének megfelelően a konszolidált csoportba tartozik;
b)
az értékpapírosítási pozíciókat az a) pontban említett szervezet kereskedési könyvében árjegyzés céljából tartják;
c)
az értékpapírosítási pozíciók az a) pontban említett csoport kereskedési könyvének kockázati profilját tekintve nem jelentősek, és a csoport kereskedési tevékenységén belüli részesedésük nem aránytalanul nagy.
III. FEJEZET
NETTÓ GAZDASÁGI ÉRDEKELTSÉG MEGTARTÁSA
3. cikk
Jelentős mértékű nettó gazdasági érdekeltséget megtartó felek
(1) A megtartott jelentős mértékű nettó gazdasági érdekeltség nem osztható meg az érdekeltséget megtartó felek különböző típusai között. A jelentős mértékű nettó gazdasági érdekeltség megtartására vonatkozó követelményt teljes egészében az alábbiak valamelyikének kell teljesítenie:
a)
az értékpapírosítást kezdeményezőnek vagy kezdeményezőknek;
b)
a szponzornak vagy szponzoroknak;
c)
az eredeti hitelezőnek vagy hitelezőknek.
(2) Ha az értékpapírosított kitettségek több értékpapírosítást kezdeményezőnek betudhatóan jönnek létre, akkor a kockázatmegtartási követelményt valamennyi értékpapírosítást kezdeményezőnek teljesítenie kell a teljes értékpapírosított kitettség azon része tekintetében, amelyre vonatkozóan értékpapírosítást kezdeményez.
(3) Ha az értékpapírosított kitettségek több eredeti hitelezőnek betudhatóan jönnek létre, akkor a kockázatmegtartási követelményt valamennyi eredeti hitelezőnek teljesítenie kell a teljes értékpapírosított kitettség azon része tekintetében, amelyre vonatkozóan eredeti hitelező.
(4) A (2) és (3) bekezdéstől eltérően akkor, ha az értékpapírosított kitettség több értékpapírosítást kezdeményezőnek vagy eredeti hitelezőnek betudhatóan keletkezik, a kockázatmegtartási követelményt egyetlen értékpapírosítást kezdeményező vagy eredeti hitelező is teljesítheti, ha az alábbi feltételek egyike teljesül:
a)
a programot vagy értékpapírosítási rendszert az értékpapírosítást kezdeményező vagy eredeti hitelező hozta létre és működteti;
b)
a programot vagy értékpapírosítási rendszert az értékpapírosítást kezdeményező vagy eredeti hitelező hozta létre, és a teljes értékpapírosított kitettségben 50 % feletti részesedéssel rendelkezik.
(5) Ha az értékpapírosított kitettségekhez több szponzor kapcsolódik, akkor a kockázatmegtartási követelményt az alábbiak egyikének kell teljesítenie:
a)
annak a szponzornak, amelynek a gazdasági érdekeltsége a befektetőkével a leginkább összhangban áll, amelyet a több szponzor objektív kritériumok, többek között a díjstruktúra, a program vagy értékpapírosítási rendszer létrehozásában és működtetésében való részvétel, valamint az értékpapírosítások hitelkockázatával szembeni kitettség alapján állapít meg;
b)
az egyes szponzoroknak a szponzorok számához viszonyított arányban.
4. cikk
A kockázatmegtartási követelmény szintetikus vagy függő formában történő teljesítése
(1) A kockázatmegtartási követelmény teljesíthető az 575/2013/EU rendelet 405. cikke (1) bekezdésnek második albekezdésében meghatározott lehetőségekkel egyenértékű szintetikus vagy függő formában akkor, ha az alábbi feltételek teljesülnek:
a)
a megtartott rész minimálisan teljesíti az ahhoz a lehetőséghez tartozó követelményt, amellyel a megtartás szintetikus vagy függő formája egyenértékűnek tekinthető;
b)
az érdekeltséget megtartó fél egyértelműen tájékoztatást adott a jelentős mértékű nettó gazdasági érdekeltség az adott módon történő, folyamatos megtartásáról, a tájékoztatásban megjelölte a megtartás formáját, az annak meghatározására alkalmazott módszert, valamint az említett lehetőségek egyikével való egyenértékűséget.
(2) Ha az 575/2013/EU rendelet 4. cikke (1) bekezdésének 1. pontjában meghatározott hitelintézettől eltérő szervezet szintetikus vagy függő formában érdekeltséget megtartó félként jár el, akkor a szintetikus vagy függő formában megtartott érdekeltség egészét készpénzbiztosítékkal kell fedezni, és elkülönülten, a pénzügyi eszközök piacairól szóló 2004/39/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (3) 13. cikkének (8) bekezdésében említett ügyfél-pénzeszközként kell tartani.
5. cikk
a) megtartási lehetőség: arányos megtartás a befektetőknek eladott vagy a befektetőkre átruházott ügyletrészsorozatok mindegyikében
(1) Az 575/2013/EU rendelet 405. cikke (1) bekezdésének a) pontjában említett lehetőség, a befektetőknek eladott vagy a befektetőkre átruházott minden egyes ügyletrészsorozat névértéke legalább 5 %-ának megtartása az alábbi módokon is teljesülhet:
a)
Legalább 5 % megtartása a minden egyes értékpapírosított kitettség névértékéből, feltéve, hogy e kitettségek hitelkockázatának besorolása megegyezik (pari passu) az ugyanazon kitettségekre vonatkozóan értékpapírosított hitelkockázatéval, vagy annál alacsonyabb besorolású. Az 575/2013/EU rendelet 242. cikkének 13. pontjában meghatározott rulírozó értékpapírosítás esetében erre az értékpapírosítást kezdeményező érdekeltségének megtartása útján kerül sor, feltételezve, hogy az értékpapírosítást kezdeményező érdekeltsége elérte az egyes értékpapírosított kitettségek legalább 5 %-át, és besorolása megegyezett az ugyanazon kitettségekre vonatkozóan értékpapírosított hitelkockázatéval, vagy annál alacsonyabb besorolású volt;
b)
Valamely ABCP program keretében nyújtott, a szerződésben meghatározott többlépcsős kifizetési sorrendben esetlegesen előre sorolt likviditási hitelkeret, ha az alábbi feltételek teljesülnek:
i.
a likviditási hitelkeret az értékpapírosított kitettségek hitelkockázatának 100 %-át fedezi;
ii.
a likviditási hitelkeret a hitelkockázatot addig fedezi, amíg az érdekeltséget megtartó félnek az adott likviditási hitelkeret útján az érintett értékpapírosítási pozícióra vonatkozóan meg kell tartania a gazdasági érdekeltséget;
iii.
a likviditási hitelkeretet az értékpapírosítási ügylethez tartozó értékpapírosítást kezdeményező, szponzor vagy eredeti hitelező nyújtja;
iv.
az ilyen értékpapírosítással szemben kitettséget vállaló intézmény hozzáfér a megfelelő információkhoz, amelyek alapján az i-iii. pontban foglaltak teljesülését ellenőrizheti.
c)
Vertikális ügyletrészsorozat, amelynek névértéke eléri az értékpapírok kibocsátott ügyletrészsorozatai teljes névértékének legalább 5 %-át.
6. cikk
b) megtartási lehetőség: az értékpapírosítást kezdeményező érdekeltségének megtartása rulírozó kitettség esetén
Az 575/2013/EU rendelet 405. cikke (1) bekezdésének b) pontjában említett megtartás teljesülhet az egyes értékpapírosított kitettségek névértékéből legalább 5 % megtartásával, feltéve, hogy az ilyen kitettségek megtartott hitelkockázatának besorolása megegyezik (pari passu) az ugyanazon kitettségekre vonatkozóan értékpapírosított hitelkockázatéval, vagy annál alacsonyabb besorolású.
7. cikk
c) megtartási lehetőség: véletlenszerűen kiválasztott kitettségek megtartása
(1) A megtartott és értékpapírosított kitettségeknek egy legalább 100 potenciálisan értékpapírosítandó kitettséget tartalmazó, az 575/2013/EU rendelet 405. cikke (1) bekezdése második albekezdésének c) pontjában említett halmazból történő véletlenszerű kiválasztása kellő változatosságot biztosít a megtartott érdekeltség túlzott koncentráltságának elkerüléséhez. A kiválasztási eljárás előkészítésekor az érdekeltséget megtartó fél megfelelő mennyiségi és minőségi tényezőket vesz figyelembe annak érdekében, hogy biztosítsa a véletlenszerűséget a megtartott és értékpapírosított kitettségek megkülönböztetésében. A véletlenszerűen kiválasztott kitettségekben érdekeltséget megtartó fél a kitettségek kiválasztásakor adott esetben figyelembe vesz olyan tényezőket, mint az évjárat, a termék, a földrajzi jellemzők, a kezdeményezés napja, a lejárat napja, a hitelfedezeti ráta, az ingatlan típusa, a gazdasági ágazat, valamint a hitel fennálló egyenlege.
(2) Az érdekeltséget megtartó fél eltérő időpontokban nem jelölhet meg megtartott kitettségként különböző egyedi kitettségeket, kivéve akkor, ha ez egy olyan értékpapírosítással kapcsolatos kockázatmegtartási követelmény teljesítéséhez szükséges, amelyben az értékpapírosított kitettségek időben változnak az értékpapírosításba bevont új kitettségek, vagy az egyes értékpapírosított kitettségek szintjének változása miatt.
8. cikk
d) megtartási lehetőség: az első veszteségviselő ügyletrészsorozat megtartása
(1) Az 575/2013/EU rendelet 405. cikke (1) bekezdése második albekezdésének d) pontjában említett lehetőség, az első veszteségviselő ügyletrészsorozat megtartása mérlegen belüli és mérlegen kívüli pozíciók útján, valamint az alábbiak bármelyikével is teljesíthető:
a)
az 1. cikk (1) bekezdésének c) pontja szerinti függő megtartási forma vagy ABCP program keretében nyújott likviditási hitelkeret, amely teljesíti az alábbi feltételeket:
i.
legalább az értékpapírosított kitettségek névértékének 5 %-ával egyenlő;
ii.
az értékpapírosítással kapcsolatban első veszteségviselő pozíciónak minősül;
iii.
az érdekeltség megtartására vállalt kötelezettség teljes időtartamára fedezetet nyújt a hitelkockázatra;
iv.
az értékpapírosítási ügylethez tartozó értékpapírosítást kezdeményező, szponzor vagy eredeti hitelező nyújtja;
v.
az ilyen értékpapírosítással szemben kitettséget vállaló intézmény hozzáfér a megfelelő információkhoz, amelyek alapján az i-iv. pontban foglaltak teljesülését ellenőrizheti.
b)
a hitelminőség-javítás egyik formájaként többszörös biztosítéknyújtás, ha a többszörös biztosítéknyújtás első veszteségviselést jelent az értékpapírosítás keretében kibocsátott ügyletrészsorozatok névértékének legalább 5 %-ára vonatkozóan.
(2) Ha az első veszteségviselő ügyletrészsorozat meghaladja az értékpapírosított kitettségek névértékének 5 %-át, akkor az érdekeltséget megtartó fél az első veszteségviselő ügyletrészsorozatnak csak egy részét tarthatja meg, ha az legalább az értékpapírosított kitettségek névértékének 5 %-ával egyenlő.
(3) A kockázatmegtartási követelménynek az értékpapírosítási rendszer szintjén történő teljesítése céljából az intézmények nem vehetik figyelembe az olyan alapul szolgáló ügyletek meglétét, amelyekben az értékpapírosítást kezdeményezők vagy eredeti hitelezők ügyleti szintű első veszteségviselő kitettséget tartanak meg.
9. cikk
e) megtartási lehetőség: első veszteségviselés megtartása minden értékpapírosított kitettségben
(1) Az egyes értékpapírosított kitettségek szintjén az első veszteségviselő kitettségnek a 405. cikk (1) bekezdése második albekezdésének e) pontja szerinti megtartását úgy kell alkalmazni, hogy a megtartott hitelkockázat minden esetben alárendelt helyzetben legyen az azonos kitettségekkel kapcsolatban értékpapírosított hitelkockázathoz képest.
(2) Az (1) bekezdésben említett megtartás úgy is teljesíthető, ha az alapul szolgáló kitettségeket az értékpapírosítást kezdeményező vagy az eredeti hitelező diszkontált értéken eladja, ahol a diszkontált összeg legalább az egyes kitettségek 5 %-ának felel meg, és a diszkontált eladási összeg csak akkor téríthető vissza az értékpapírosítást kezdeményező vagy az eredeti hitelező részére, ha nem fedezi az értékpapírosított kitettségekhez kapcsolódó hitelkockázattal összefüggésben keletkezett veszteségeket.
10. cikk
A megtartás mértékének meghatározása
(1) A nettó gazdasági érdekeltség megtartásának mértéke az alábbi kritériumok alapján határozható meg:
a)
a kezdeményezés a kitettségek első értékpapírosításának időpontját jelenti;
b)
a megtartás mértékének kiszámítása névértékek alapján történik, az eszközök beszerzési ára nem vehető figyelembe;
c)
az 575/2013/EU rendelet 242. cikkének 1. pontjában meghatározott értékpapírosítási felár nem vehető figyelembe az érdekeltséget megtartó fél nettó gazdasági érdekeltségében;
d)
egy értékpapírosítási ügylet teljes élettartama során ugyanazt a nettó gazdasági érdekeltség kiszámításához választott megtartási lehetőséget és módszert kell alkalmazni, kivéve akkor, ha annak módosítását kivételes körülmények indokolják, és a módosítás célja nem a megtartott érdekeltség összegének csökkentése.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott kritériumokon túl - feltéve, hogy nincs olyan beágyazott mechanizmus, amelynek révén a kezdeményezéskor megtartott érdekeltség az átruházott érdekeltségnél gyorsabb ütemben csökkenne -, nem tekinthető úgy, hogy a kockázatmegtartási követelmény teljesítését befolyásolja a megtartás pénzáramlás- vagy veszteségallokáció útján történő amortizációja, amely idővel a megtartás mértékét ténylegesen csökkenti. Az érdekeltséget megtartó fél számára nem írható elő, hogy megtartott érdekeltségét a legalább 5 %-os mértékig pótolja vagy korrigálja, ha a kitettségein veszteséget realizál vagy megtartott pozíciójára veszteséget allokál.
11. cikk
A kitettségek le nem hívott, hitelkeret formájában megtartott részének meghatározása
A hitelkerethez, ezen belül a hitelkártyához kapcsolódóan megtartandó nettó gazdasági érdekeltséget kizárólag a már lehívott, realizált vagy kapott összegek alapján kell kiszámítani, és ezen összegek változásainak megfelelően korrigálni kell.
12. cikk
A megtartott érdekeltség fedezésének vagy eladásának tilalma
(1) Az 575/2013/EU rendelet 405. cikke (1) bekezdésének harmadik albekezdésében a megtartott nettó gazdasági érdekeltséggel kapcsolatos hitelkockázat-mérséklés, rövid pozíció, valamint egyéb fedezési vagy eladási művelet mellőzésére vonatkozóan előírt kötelezettséget a kockázatmegtartási követelmény céljára, valamint az ügylet gazdasági tartalmára tekintettel kell alkalmazni. A nettó gazdasági érdekeltség fedezése nem minősül az 575/2013/EU rendelet 405. cikke (1) bekezdésének harmadik albekezdése szerinti fedezésnek és ennek megfelelően kizárólag akkor engedélyezhető, ha az érdekeltséget megtartó fél számára nem nyújt fedezetet sem a megtartott értékpapírosítási pozíció, sem a megtartott kitettség hitelkockázatával szemben.
(2) Az érdekeltséget megtartó fél a megtartott kitettséget vagy értékpapírosítási pozíciót biztosítékként felhasználhatja biztosított finanszírozás céljára, ha ezzel a megtartott kitettség vagy értékpapírosítási pozíció hitelkockázatát nem ruházza át harmadik félre.
13. cikk
Az 575/2013/EU rendelet 405. cikkének (1) bekezdése alóli mentességek
Az 575/2013/EU rendelet 405. cikkének (4) bekezdésében említett ügyletek kiterjednek az olyan korrelációkereskedési portfólióban szereplő értékpapírosítási pozíciókra, amelyek az 575/2013/EU rendelet 338. cikke (1) bekezdésének b) pontjában meghatározott kritériumnak megfelelő referenciainstrumentumok, vagy alkalmasak a korrelációkereskedési portfólióba való bevonásra.
14. cikk
Konszolidált alapon teljesített kockázatmegtartási követelmény
A kockázatmegtartási követelményt az 575/2013/EU rendelet 405. cikkének (2) bekezdése szerint a kapcsolódó EU-szintű hitelintézeti anyavállalat, EU-szintű pénzügyi holding társaság vagy EU-szintű vegyes pénzügyi holding társaság konszolidált helyzete alapján teljesítő intézmény - amennyiben az érdekeltséget megtartó fél már nem tartozik a konszolidált alapú felügyelet hatálya alá - biztosítja, hogy a továbbra is a konszolidált alapú felügyelet hatálya alá tartozó egy vagy több szervezet a követelmény folyamatos teljesítése érdekében vállalja az értékpapírosítással szembeni kitettséget.
IV. FEJEZET
AZ ÉRTÉKPAPÍROSÍTÁSI POZÍCIÓHOZ KAPCSOLÓDÓ KITETTSÉGET VÁLLALÓ INTÉZMÉNYEKRE VONATKOZÓ, A KELLŐ GONDOSSÁGOT MEGHATÁROZÓ KÖVETELMÉNYEK
15. cikk
Kiszervezés és egyéb általános szempontok
(1) Az egyes értékpapírosítandó kitettségekkel kapcsolatos információk hiányában, például ha a kitettségek az értékpapírosításukat megelőzően halmozódnak, vagy meglévő rulírozó értékpapírosítás keretében helyettesíthetők, úgy kell tekinteni, hogy egy intézmény a kellő gondosságra vonatkozóan az 575/2013/EU rendelet 406. cikkében említett kötelezettségeit az egyes értékpapírosítási pozíciók tekintetében külön, az ilyen kitettségek elismerhetőségi kritériumai alapján teljesíti.
(2) Az 575/2013/EU rendelet 406. cikkében meghatározott kötelezettségek teljesítését szolgáló egyes feladatok, többek között a nyilvántartás kiszervezése esetén az értékpapírosítás kockázataival szemben kitettséget vállaló intézmény teljes körű ellenőrzést tart fenn az eljárás felett.
16. cikk
A kockázati jellemzők és strukturális jellemzők meghatározása
(1) Az egyes értékpapírosítási pozícióknak az 575/2013/EU rendelet 406. cikke (1) bekezdésének b) pontjában említett kockázati jellemzői közé többek között az alábbi leginkább megfelelő és lényeges jellemzők tartoznak:
a)
az ügyletrészsorozat rangsorban elfoglalt helye;
b)
cash flow profil;
c)
meglévő minősítés;
d)
hasonló ügyletrészsorozatok korábbi teljesítménye;
e)
az értékpapírosítás dokumentációjában szereplő ügyletrészsorozathoz kapcsolódó kötelezettségek;
f)
hitelminőség-javítás.
(2) Az értékpapírosítási pozíciók alapjául szolgáló kitettségeknek az 575/2013/EU rendelet 406. cikke (1) bekezdésének c) pontjában említett kockázati jellemzői közé a leginkább megfelelő és lényeges jellemzők tartoznak, többek között a lakóingatlant terhelő jelzáloggal szembeni kitettségekkel összefüggésben az 575/2013/EU rendelet 406. cikkének (2) bekezdésében említett teljesítményadatok. Az intézmények megfelelő és összehasonlítható mérőszámokat állapítanak meg az egyéb eszközosztályok kockázati jellemzőinek elemzéséhez.
(3) Az 575/2013/EU rendelet 406. cikke (1) bekezdésének g) pontjában említett egyéb strukturális jellemzők közé a származtatott instrumentumok, a garanciák, a hitellevelek, valamint a hitelezési támogatás hasonló formái tartoznak.
17. cikk
A felülvizsgálat gyakorisága
Egy értékpapírosítási pozícióval szembeni kitettség keletkezését követően az intézmények az 575/2013/EU rendelet 406. cikkének való megfelelőségüket legalább évente felülvizsgálják, valamint haladéktalanul akkor, ha tudomást szereznek az értékpapírosításhoz kapcsolódó dokumentációban foglalt kötelezettségek megsértéséről, vagy az alábbiak bármelyikének lényeges változásáról:
a)
azon strukturális jellemzők, amelyek az értékpapírosítási pozíció teljesítményére lényeges hatást gyakorolhatnak;
b)
az értékpapírosítási pozíció és az alapul szolgáló kitettség kockázati jellemzői.
18. cikk
Stressztesztek
(1) Az 575/2013/EU rendelet 406. cikke (1) bekezdésének második albekezdésében említett stressztesztek valamennyi érintett értékpapírosítási pozícióra kiterjednek, továbbá azokat be kell építeni azon stressztesztelési stratégiákba és eljárásokba, amelyeket az intézmények alkalmaznak a 2013/36/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (4) 73. cikke szerinti, a tőkemegfelelésre vonatkozó belső értékelési eljárásnak megfelelően.
(2) Az 575/2013/EU rendelet 406. cikke (1) bekezdésének második albekezdésében említett stressztesztelés követelményeinek teljesítése érdekében az intézmények a KHMI-k által kidolgozott pénzügyi modellek mellett egyéb harmadik felek által kidolgozott modelleket is alkalmazhatnak, ha kérésre igazolni tudják, hogy a befektetés előtt megfelelő körültekintéssel validálták a modellek vonatkozó feltételezéseit és felépítését, továbbá ismerik azok módszertanát, feltételezéseit és eredményeit.
(3) Egy, az 575/2013/EU rendelet 242. cikkének 9. pontjában említett, az értékpapírosított kitettségek hitelkockázatát teljes mértékben fedező likviditási hitelkerettel támogatott ABCP programra vonatkozóan az 575/2013/EU rendelet 406. cikkének (1) bekezdése szerint végzett stresszteszt során az intézmények az értékpapírosított kitettségek helyett a likviditási hitelkeret nyújtójának hitelképességére vonatkozóan is végezhetnek stressztesztet.
19. cikk
A kereskedési könyvben és a nem kereskedési könyvben szereplő kitettségek
(1) Egy értékpapírosítási pozíciónak a kereskedési könyvben, illetve a nem kereskedési könyvben tartása önmagában nem indokolja azt, hogy az intézmény az 575/2013/EU rendelet 406. cikkében a kellő gondosságra vonatkozóan említett kötelezettségek teljesítése céljából eltérő szabályzatokat, vagy eltérő intenzitású felülvizsgálatot alkalmazzon. Annak megállapításakor, hogy indokolt-e az eltérő szabályzatok és eljárások, vagy eltérő intenzitású felülvizsgálatok alkalmazása, mérlegelni kell az egyes könyvek és az érintett értékpapírosítási pozíciók kockázati profiljára lényeges hatással bíró tényezőket, többek között a pozíciók méretét, az intézmény tőkealapjára stresszhelyzetben gyakorolt hatást, valamint az egy adott ügyletre, kibocsátóra vagy eszközosztályra koncentrálódó kockázatot.
(2) Az intézmények biztosítják, hogy a kereskedési könyvükben és a nem kereskedési könyvükben szereplő értékpapírosítási pozíciók kockázati profilját növelő lényeges változásokat az adott értékpapírosítási pozíciókkal kapcsolatos, kellő gondosságra vonatkozó eljárások megfelelő módosításai pontosan tükrözzék. E tekintetben az intézmények a kereskedési könyvükkel és nem kereskedési könyvükkel kapcsolatos formális szabályzatokban és eljárásokban meghatározzák azokat a körülményeket, amelyek között a kellő gondosságra vonatkozó kötelezettségek felülvizsgálata szükséges.
20. cikk
A korrelációkereskedési portfólióban szereplő pozíciók
Az 575/2013/EU rendelet 406. cikkében foglaltakat akkor lehet teljesítettnek tekinteni, ha az alábbi feltételek teljesülnek:
a)
az értékpapírosítási pozíciókat vagy korrelációkereskedési portfólióban tartják és azok a rendelet 338. cikke (1) bekezdésének b) pontjában említett referenciainstrumentumok, vagy a korrelációkereskedési portfólióban szerepeltethetők;
b)
az intézmény a korrelációkereskedési portfóliójára vonatkozó tőkekövetelmény kiszámítása tekintetében megfelel az említett rendelet 377. cikkének;
c)
az intézmény a kereskedési portfóliójára vonatkozó szavatolótőke kiszámítására alkalmazott módszer révén átfogó és beható ismeretekhez jut az értékpapírosítási pozíciókban végrehajtott befektetés kockázati profiljáról;
d)
az intézmény az 575/2013/EU rendelet 406. cikkének (1) bekezdésében említett lényeges információk elemzése és nyilvántartása céljából formális szabályzatokat és eljárásokat alkalmaz, amelyek megfelelnek a korrelációkereskedési portfóliójának, továbbá az értékpapírosítási pozíciókban végrehajtott befektetés kockázati profiljához mérten arányosak.
V. FEJEZET
AZ ÉRTÉKPAPÍROSÍTÁST KEZDEMÉNYEZŐKRE, A SZPONZOROKRA ÉS AZ EREDETI HITELEZŐKRE VONATKOZÓ KÖVETELMÉNYEK
21. cikk
Hitelnyújtási szabályzatok
(1) Az 575/2013/EU rendelet 408. cikkében foglalt kötelezettség értékpapírosítást kezdeményező és szponzor intézmények általi teljesítése nem azt jelenti, hogy az adóstípusoknak és hiteltermékeknek az értékpapírosított és nem értékpapírosított kitettségek esetében meg kell egyezniük.
(2) Ha a szponzor és értékpapírosítást kezdeményező intézmények nem vettek részt az értékpapírosítandó kitettségekhez kapcsolódó eredeti hitelnyújtásban, vagy az értékpapírosítandó kitettségek adott típusaihoz kapcsolódó hitelnyújtással nem foglalkoznak, akkor az ilyen intézményeknek be kell szerezniük az annak értékeléséhez szükséges valamennyi információt, hogy az ilyen kitettségekkel kapcsolatos hitelnyújtás során alkalmazott kritériumok ugyanolyan megbízhatók és pontosan meghatározottak-e, mint a nem értékpapírosított kitettségeknél alkalmazott kritériumok.
22. cikk
Tájékoztatás a nettó gazdasági érdekeltség megtartására vállalt kötelezettség mértékéről
(1) Az érdekeltséget megtartó fél az 575/2013/EU rendelet 409. cikke alapján az értékpapírosításban a nettó gazdasági érdekeltség megtartására vállalt kötelezettségének mértékéről legalább az alábbiakra kiterjedően tájékoztatja a befektetőket:
a)
az érdekeltséget megtartó fél azonosítása és annak megjelölése, hogy az érdekeltséget értékpapírosítást kezdeményezőként, szponzorként vagy eredeti hitelezőként tartja meg;
b)
az 575/2013/EU rendelet 405. cikke (1) bekezdése második albekezdésének a)-e) pontjában meghatározott lehetőségek közül valamelyiket alkalmazta-e a nettó gazdasági érdekeltség megtartására;
c)
a nettó gazdasági érdekeltség b) pont szerinti megtartásának a 10. cikk (1) bekezdésének d) pontja szerinti megváltozása;
d)
a megtartott érdekeltség kezdeményezéskori értékének megjelölése, továbbá nyilatkozat a folyamatos megtartásra vállalt kötelezettségről, amely kizárólag az eredeti kötelezettség folyamatos teljesítésére terjed ki, és nem igényel a mindenkori névértékre vagy piaci értékre, valamint a megtartott érdekeltség értékvesztésére vagy leírására vonatkozó adatközlést.
(2) Az 575/2013/EU rendelet 405. cikkének (3) vagy (4) bekezdésében említett mentességek hatálya alá tartozó értékpapírosítási ügyletek esetében az értékpapírosítást kezdeményezőként, szponzorként vagy eredeti hitelezőként eljáró intézmény tájékoztatja a befektetőket az alkalmazandó mentességről.
(3) Az (1) és (2) bekezdésben említett tájékoztatást megfelelően dokumentálni kell és nyilvánosságra kell hozni, kivéve a kétoldalú vagy magánügyletek esetében, amelyeknél a felek közötti tájékoztatás elegendőnek tekinthető. Az értékpapírosítási program keretében kibocsátott értékpapírokkal kapcsolatos tájékoztatóban az érdekeltség megtartására vonatkozó kötelezettségvállalásról szóló nyilatkozat szerepeltetése a követelmény megfelelő teljesítésének tekinthető.
(4) A kezdeményezést követően a tájékoztatást az ügylet bejelentésével azonos gyakorisággal legalább évente, valamint az alábbi esetekben meg kell erősíteni:
a)
az 575/2013/EU rendelet 405. cikkének (1) bekezdésében említett, az érdekeltség megtartására vállalt kötelezettség elmulasztása esetén;
b)
az értékpapírosítási pozíció teljesítményének, vagy az értékpapírosítás vagy az alapul szolgáló kitettség kockázati jellemzőinek lényeges változása esetén;
c)
az értékpapírosítás dokumentációjában szereplő ügyletrészsorozathoz kapcsolódó kötelezettségek elmulasztását követően.
23. cikk
Tájékoztatás az érdemi jelentőségű adatokról
(1) Az értékpapírosítást kezdeményezőknek, a szponzoroknak és az eredeti hitelezőknek gondoskodniuk kell arról, hogy az 575/2013/EU rendelet 409. cikke szerinti érdemi jelentőségű adatok a befektetők számára könnyen, túlzott adminisztrációs terhek nélkül hozzáférhetők legyenek.
(2) Az 575/2013/EU rendelet 409. cikkében említett megfelelő tájékoztatást legalább évente teljesíteni kell, továbbá az alábbi esetekben:
a)
az értékpapírosítási pozíció teljesítményének, vagy az értékpapírosítás vagy az alapul szolgáló kitettség kockázati jellemzőinek lényeges változása esetén;
b)
az értékpapírosítás dokumentációjában szereplő ügyletrészsorozathoz kapcsolódó kötelezettségek elmulasztását követően.
c)
Az egyes alapul szolgáló kitettségekkel kapcsolatos adatok általában akkor tekinthetők érdemi jelentőségűnek, ha azokat hitelenként közlik, azonban egyes esetekben az adatok összesítve is közölhetők. Annak értékelésekor, hogy az összesített információ elégséges-e, olyan tényezőket kell figyelembe venni, mint az alapul szolgáló halmaz részletessége valamint az, hogy a halmazba tartozó kitettségeket a halmaz alapján vagy hitelenként külön kezelik.
(3) Az érdekeltséget megtartó fél tájékoztatási kötelezettségét az érdekeltséget megtartó félre vonatkozó egyéb jogi vagy szabályozási követelmények figyelembevételével kell teljesíteni.
VI. FEJEZET
ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
24. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2014. március 13-án.