KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 470/2014
af 13. maj 2014
om indførelse af en endelig antidumpingtold og endelig opkrævning af den midlertidige told på importen af solcelleglas med oprindelse i Folkerepublikken Kina
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30. november 2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1), særlig artikel 9, stk. 4, og artikel 14, stk. 1, og
ud fra følgende betragtninger:
A. SAGSFORLØB
1. Midlertidige foranstaltninger
(1)
Europa-Kommissionen (»Kommissionen«) indførte den 28. november 2013 en midlertidig antidumpingtold på importen af solcelleglas fra Folkerepublikken Kina ved forordning (EU) nr. 1205/2013 (»forordningen om midlertidig told«) (2).
(2)
Proceduren blev indledt den 28. februar 2013 som følge af en klage, der blev indgivet af producenter, der tegner sig for mere end 25 % af den samlede EU-produktion af solcelleglas (3).
(3)
Undersøgelsen af dumping og skade omfattede perioden fra 1. januar 2012 til 31. december 2012 (»undersøgelsesperioden« eller »UP«). Undersøgelsen af udviklingstendenser af relevans for vurderingen af skade omfattede perioden fra 1. januar 2009 til udgangen af undersøgelsesperioden (»den betragtede periode«).
2. Efterfølgende procedure
(4)
Efter fremlæggelsen af de væsentligste kendsgerninger og betragtninger, der lå til grund for beslutningen om at indføre en midlertidig antidumpingtold (»fremlæggelse af de foreløbige konklusioner«), indgav adskillige interesserede parter skriftlige redegørelser for at tilkendegive deres synspunkter vedrørende de foreløbige konklusioner. Parter, der anmodede herom, fik lejlighed til at blive hørt.
(5)
Kommissionen fortsatte med at indhente og efterprøve alle de oplysninger, som den anså for nødvendige for at træffe endelig afgørelse i sagen. Der blev taget stilling til de mundtlige og skriftlige bemærkninger fra parterne, og de foreløbige konklusioner blev, hvor det var relevant, ændret i overensstemmelse hermed.
(6)
Efterfølgende informerede Kommissionen alle parter om de væsentligste kendsgerninger og betragtninger, der lå til grund for, at det påtænktes at anbefale, at der indføres en endelig antidumpingtold på importen af solcelleglas med oprindelse i Folkerepublikken Kina (»Kina«), og at der foretages en endelig opkrævning af de beløb, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af midlertidig told (»fremlæggelse af de endelige konklusioner«). Parterne fik en frist til at fremsætte bemærkninger til de endelige konklusioner.
(7)
De indkomne bemærkninger fra de interesserede parter blev gennemgået og taget i betragtning, hvor dette var relevant.
3. Stikprøveudtagning
(8)
En eksporterende producent påstod, at antallet af EU-producenter ikke var klart angivet i betragtning 7, 11 og 75 i forordningen om midlertidig told. I denne forbindelse bekræfter Kommissionen, at otte EU-producenter gav sig til kende og var aktive i UP. Kommissionen tilbageholdt identiteten på alle EU-producenter, undtagen én. I sine bemærkninger til det generelle fremlæggelsesdokument navngav klageren tre EU-producenter, der havde indstillet deres virksomhed (Guardian, AGC og Centrosolar Glass) og en fjerde virksomhed, der havde reduceret produktionen væsentligt (Saint Gobain).
(9)
Da der ikke blev fremsat andre bemærkninger til den metode, der anvendtes til udtagelse af stikprøver af eksporterende producenter i Kina og af EU-producenter, bekræftes de foreløbige konklusioner i betragtning 7-24 i forordningen om midlertidig told.
4. Spørgeskemabesvarelser og kontrolbesøg
(10)
Efter vedtagelsen af forordningen om midlertidig told blev der aflagt et kontrolbesøg hos endnu en samarbejdsvillig bruger, nemlig Viessmann Faulquemont SAS, Frankrig.
5. Proceduremæssige rettigheder
(11)
En eksporterende producent påstod, at fremlæggelsen af de midlertidige konklusioner vedrørende den pågældende virksomhed var utilstrækkelig, navnlig hvad angår beregning af dumping-, underbuds- og skadesmargenerne. Uden en tilstrækkelig fremlæggelse af konklusionerne blev virksomheden berøvet den ret til at forsvare sig, som er grundfæstet i forordning (EF) nr. 1225/2009 (»grundforordningen«), WTO's antidumpingaftale og Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.
(12)
Hvad angår beregningen af navnlig dumpingmargenen, påstod den eksporterende producent, at fremlæggelsen af de foreløbige konklusioner ikke indeholdt oplysninger om størrelsen af den justering, der blev foretaget i omkostningerne til coating og til float-produktionsprocessen (jf. betragtning 64 i forordningen om midlertidig told) eller procentandelen af salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger og fortjeneste.
(13)
Denne påstand blev accepteret, og Kommissionen fremlagde supplerende oplysninger. Hvor de nøjagtige data ikke kunne fremlægges af fortrolighedshensyn, blev der fremlagt oplysninger i form af intervaller.
(14)
Efter fremlæggelsen af de endelige konklusioner påstod den eksporterende producent, at de fremlagte oplysninger stadig ikke var fyldestgørende, og påstod navnlig, at det var uklart, om den anvendte justering af omkostningerne til coating tog højde for omkostningerne til enkeltsidet coating, dobbeltsidet coating eller begge.
(15)
Som det fremgår af betragtning 68 fremlagde de interesserede parter ingen beviser for, at der er en væsentlig forskel i produktionsomkostningerne mellem solcelleglas med enkeltsidet coating og solcelleglas med dobbeltsidet coating. Kommissionen skelnede derfor ikke mellem solcelleglas med enkeltsidet coating og solcelleglas med dobbeltsidet coating, da justeringen blev beregnet.
(16)
Hvad angår skaden, beklagede den samme eksporterende producent, at EU-producenternes salgspriser og målpriser i forhold til to ud af i alt fem varetyper i virksomhedens specifikke fremlæggelsesdokument var blevet anført som fortrolige eller kun var anført i intervalform af fortrolighedshensyn.
(17)
Virksomheden påstod endvidere, at der i dette tilfælde er et højt niveau af fortrolighed, hvorfor navnet på kun en stikprøveudvalgt EU-producent er kendt. Virksomheden var derfor af den opfattelse, at selv om oplysningerne for visse varetyper kun vedrører en eller to EU-producenter, ville det på ingen måde være muligt at identificere disse virksomheder og dermed give den eksporterende producent en væsentlig konkurrencemæssig fordel i forhold til konkurrenterne i Unionen individuelt eller kollektivt.
(18)
I henhold til grundforordningens artikel 20 er Kommissionen ganske rigtigt forpligtet til efter de midlertidige foranstaltninger at fremlægge de nærmere oplysninger om de væsentligste faktiske omstændigheder, som lå til grund for indførelsen af foranstaltningerne. Kommissionen er dog, jf. grundforordningens artikel 19, også forpligtet til at indrømme fortrolig behandling af oplysninger, som ifølge deres natur er fortrolige, eller oplysninger, som er stillet til rådighed på et fortroligt grundlag.
(19)
I denne særlige sag er EU-producenternes faktiske salgspriser og målpriser for to varetyper enten blevet slettet eller erstattet med intervaller, idet oplysningerne om den ene varetype udelukkende stammer fra en eller to EU-producenter. Det er desuden almindeligt kendt i denne branche, at denne særlige varetype ikke produceres af andre EU-producenter. Kommissionen betragter derfor disse oplysninger som fortrolige, idet fremlæggelsen heraf ville udgøre en væsentlig konkurrencefordel for konkurrenterne og/eller udgøre en væsentlig negativ virkning for den eller de virksomheder, der fremlægger oplysningerne. Desuden er samme type oplysninger blevet slettet for en anden varetype for at undgå, at tallene vedrørende den første varetype kunne trækkes fra de samlede foreliggende tal.
(20)
Efter fremlæggelsen af de endelige konklusioner gentog virksomheden sin påstand om, at fremlæggelsen af oplysninger om beregningen af skadesmargenerne var utilstrækkelig og ikke var fyldestgørende. Virksomheden påstod specifikt, at det ikke var klart, hvordan man havde udvalgt den anden varetype, for hvilken oplysningerne var blevet slettet. Kommissionen forklarede, at dette skete på et helt tilfældigt grundlag.
(21)
Som en løsning på de angiveligt utilstrækkelige oplysninger foreslog virksomheden at arrangere et møde mellem dennes jurister og Kommissionens tjenestegrene for nærmere at drøfte beregningen af dumping- og skadesmargenerne uden at tage kopier af fortrolige dokumenter, eller alternativt at få adgang til at datarum i Kommissionens bygninger, hvor der kunne tages noter.
(22)
Kommissionen kunne ikke imødekomme denne anmodning. Hvis virksomhedens jurister skulle gennemgå beregningerne, ville de nøjagtige tal for en eller to virksomheder skulle fremlægges. Dette er ikke muligt, da Kommissionen er forpligtet til at holde disse oplysninger fortrolige, jf. grundforordningens artikel 19.
(23)
I det endelige fremlæggelsesdokument nævnte Kommissionen desuden udtrykkeligt, at alle spørgsmål om virksomhedens ret til at forsvare sig - såsom aktindsigt - kan rettes til høringskonsulenten i henhold til høringskonsulentens funktion og beføjelser (4). Virksomheden anmodede dog ikke høringskonsulenten om at gribe ind inden for fristen for indsendelse af bemærkninger til den endelige fremlæggelse af oplysninger.
(24)
Ud fra ovenstående afviser Kommissionen påstandene vedrørende den mulige overtrædelse af den pågældende eksporterende producents proceduremæssige rettigheder.
B. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE
1. Den pågældende vare
(25)
Jf. artikel 26 i forordningen om midlertidig told er den pågældende vare solcelleglas bestående af hærdet planglas af natronkalk med et jernindhold på under 300 ppm, en soltransmission på over 88 % (målt i henhold til AM1,5 300-2 500 nm), en varmebestandighed på indtil 250 °C (målt i henhold til EN 12150), en temperatursvingningsmodstand på Δ 150K (målt i henhold til EN 12150) og en mekanisk modstandsdygtighed på 90 N/mm2 eller mere (målt i henhold til EN 1288-3) (»den pågældende vare« almindeligvis omtalt som »solcelleglas«). Den pågældende vare tariferes i øjeblikket under KN-kode ex 7007 19 80.
2. Påstande vedrørende varedækningen
(26)
En eksporterende producent hævdede efter fremlæggelsen af de foreløbige konklusioner, at gartnerglas, der opfylder de tekniske egenskaber for solcelleglas i betragtning 26 i forordningen om midlertidig told, i modsætning til konklusionen i betragtning 32 i forordningen om midlertidig told, bør udelukkes fra varedækningen. Eksportøren mener for det første, at de fysiske egenskaber ved gartnerglas adskiller sig meget fra egenskaberne ved solcelleglas: i) gartnerglas findes i mange forskellige størrelser afhængigt af kundernes krav, hvorimod solcelleglas findes i visse bestemte størrelser, ii) gartnerglas kan være coated på begge sider, mens solcelleglas til fotovoltaiske moduler (»solcellemoduler«) ikke er coated på begge sider. For det andet har gartnerglas angiveligt andre anvendelsesformål: det kan ikke anvendes til hverken fremstilling af solcellemoduler eller solfangere.
(27)
Kommissionen afviser disse påstande af følgende årsager: For det første er det irrelevant, at solcelleglas, der anvendes til fremstilling af drivhuse, har en anden størrelse end solcelleglas, der anvendes til solcellemoduler eller solfangere, da kravene kan variere for både solcellemoduler og drivhuse. Udelukkelse af varer på dette grundlag kan desuden give anledning til omgåelse af antidumpingforanstaltningerne. For det andet består gartnerglas, der sælges på markedet, ikke kun af solcelleglas med dobbeltsidet coating, men kan også være uden coating og med enkeltsidet coating. Desuden anvendes solcelleglasmed dobbeltsidet coating også til både solcellemoduler og solfangere, jf. betragtning 68. Denne fysiske egenskab kan således ikke anvendes til at skelne mellem solcelleglas, der anvendes som gartnerglas og andre anvendelsesformål. Endelig kan det ikke udelukkes, at solcelleglas til brug ved fremstilling af drivhuse anvendes til fremstilling af solcellemoduler og/eller solfangere.
(28)
Efter fremlæggelsen påstod en importør, at da solcelleglas, der også kan anvendes som møbelglas, ikke var udelukket fra varedækningen, medfører dette en administrativ byrde og forsinkelser for virksomhederne. Dette skyldes angiveligt, at virksomhederne skal indsende testrapporter til toldmyndighederne i Unionen, når toldmyndighederne er i tvivl om, hvorvidt de importerede varer er underlagt foranstaltninger.
(29)
Kommissionen mener, at disse glastyper ikke bør udelukkes fra varedækningen i denne undersøgelse, idet solcelleglas potentielt kan anvendes som gartnerglas og møbelglas. For at sikre EU-erhvervsgrenen passende beskyttelse mod dumpingimportens skadevoldende virkning, bør eventuelle muligheder for omgåelse undgås. De positive virkninger af en passende beskyttelse opvejer de negative virkninger af den ekstra administrative byrde, som den pågældende importør angiveligt udsættes for.
(30)
En anden eksporterende producent hævdede, at floatglas burde udelukkes fra varedækningen, da den type, som virksomheden fremstiller, anvendes i byggesektoren og drivhussektoren. Virksomheden påstod desuden, at floatglas ikke anvendes til fremstilling af solcellemoduler. På grundlag af de argumenter, som Kommissionen fremsatte i betragtning 33 i forordningen om midlertidig told, gentager Kommissionen imidlertid, at floatglas tydeligvis opfylder de tekniske egenskaber for solcelleglas, jf. betragtning 26 i forordningen om midlertidig told. Desuden fremstilles floatglas af både EU-erhvervsgrenen og de eksporterende producenter. Dette bekræftes af offentligt tilgængelige oplysninger på internettet (5). Derfor afvises denne påstand.
3. Konklusion
(31)
Da der ikke blev fremsat andre bemærkninger til den pågældende vare og samme vare, bekræftes alle andre konklusioner i betragtning 26 til 33 i forordningen om midlertidig told.
C. DUMPING
1. Markedsøkonomisk behandling
(32)
Efter fremlæggelsen af de foreløbige konklusioner og derefter af de endelige konklusioner påstod en eksporterende producent, at Kommissionen fejlagtigt havde afvist virksomhedens anmodning om markedsøkonomisk behandling. Samme påstand i forbindelse med fastsættelsen af markedsøkonomisk behandling var allerede blevet fremsat på det foreløbige stadie og var blevet afvist af Kommissionen i betragtning 43 og 47 i forordningen om midlertidig told.
(33)
Den eksporterende producent hævdede, at fordelene ved præferentielle skatteordninger og tilskud ikke udgør en væsentlig del af hans omsætning. Det skal i denne forbindelse erindres, at denne og andre påstande allerede blev behandlet i Kommissionens brev til eksportøren af 13. september 2013, hvori Kommissionen meddelte parten sin beslutning om markedsøkonomisk behandling. Det blev navnlig understreget, at den absolutte fordel, der er opnået i UP, især på grund af denne fordel, er irrelevant for vurderingen af, om hvorvidt fordrejningen er »væsentlig«. Påstanden afvises derfor.
(34)
I betragtning af ovenstående bekræftes konklusionen om at afvise alle anmodninger om markedsøkonomisk behandling, jf. betragtning 34-47 i forordningen om midlertidig told.
2. Normal værdi
2.1. Valg af referenceland
(35)
I forordningen om midlertidig told blev Tyrkiet valgt som referenceland i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra a). En eksporterende producent påstod, at Tyrkiet ikke er et egnet referenceland med henblik på fastsættelse af den normale værdi, idet der kun findes en producent af solcelleglas i Tyrkiet, og da der næsten ikke importeres solcelleglas til det tyrkiske marked. Den eksporterende producent påstod desuden, at fortjenesten for solcelleglas på det tyrkiske hjemmemarked var særlig høj, hvilket derfor kunstigt øgede niveauet for den normale værdi. Den samme eksporterende producent erindrede desuden, at der ikke anvendes coatingteknologi på solcelleglas produceret i Tyrkiet og at der ikke anvendes en float-produktionsproces til solcelleglas, der produceres i Tyrkiet. En række vigtige elementer til fastsættelsen af den normale værdi kunne således ikke indhentes fra det tyrkiske hjemmemarked for samme vare. Den eksporterende producent påstod, at man derfor burde have anvendt EU-priserne til fastsættelsen af den normale værdi.
(36)
Kommissionen minder for det første om, at der ikke er væsentlige handelshindringer i Tyrkiet vedrørende samme vare. Det kan derfor ikke konkluderes, at det tyrkiske marked for solcelleglas er lukket for international handel. Markedet er derimod åbent, og hjemmemarkedsprisen for den samme vare fastsættes frit ved udbud og efterspørgsel.
(37)
For det andet understreger Kommissionen, hvad angår påstanden om en særligt høj fortjeneste på det tyrkiske hjemmemarked, at den ikke havde observeret en overdreven fortjenstmargen på markedet for samme vare i Tyrkiet i UP i forhold til EU-producenternes fortjeneste i den betragtede periode.
(38)
Det forhold, at der ikke produceres visse varetyper i et tredjeland, betyder for det tredje ikke, at det er uegnet som referenceland. Tværtimod fremgår det af grundforordningens artikel 2, stk. 3, at hvis en bestemt varetype ikke sælges på hjemmemarkedet, fastsættes den normale værdi på grundlag af produktionsomkostningerne i oprindelseslandet plus et rimeligt beløb til dækning af salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger samt fortjeneste. Omkostningerne til coating og float-produktionsprocessen blev baseret på efterprøvede data fra EU-erhvervsgrenen.
(39)
Ud fra ovenstående afvises påstanden om, at Tyrkiet ikke er et egnet referenceland.
(40)
Kommissionen kan desuden ikke acceptere påstanden om, at den normale værdi burde have været fastsat på grundlag af de priser, der faktisk blev betalt i Unionen. I henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra a), kan Kommissionen kun anvende EU-priserne til fastsættelsen af den normale værdi, hvis det ikke er muligt at fastsætte denne værdi på grundlag af oplysningerne fra et egnet referenceland. Da det blev konkluderet, at der fandtes et egnet referenceland med tilstrækkelig samarbejdsvilje, var Kommissionen forpligtet til at fastsætte den normale værdi ud fra oplysningerne fra dette referenceland og kunne ikke anvende EU-priserne (6).
(41)
Kommissionen bekræfter valget af Tyrkiet som referenceland, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 7.
2.2. Normal værdi
(42)
En eksporterende producent hævdede, at Kommissionen fejlagtigt kun havde baseret fastsættelsen af den normale værdi på fortjenstgivende salg i referencelandet og tilføjet en hypotetisk fortjenstmargen til dette salg, hvor dette ikke var fortjenstgivende.
(43)
Kommissionen bekræfter, at den i forbindelse med fastsættelsen af den normale værdi, jf. betragtning 61 og 62 i forordningen om midlertidig told, havde undersøgt, at mindst 80 % af salget af alle varetyper af den samme vare på det tyrkiske hjemmemarked var fortjenstgivende. Derfor blev alt salg på det tyrkiske hjemmemarked taget i betragtning ved fastlæggelsen af den normale værdi, uanset om det var fortjenstgivende. Påstanden er derfor ubegrundet og blev således afvist.
(44)
Da der ikke blev fremsat bemærkninger vedrørende fastsættelsen af den normale værdi, bekræftes konklusionerne i betragtning 58-64 i forordningen om midlertidig told.
2.3. Eksportpris
(45)
Da der ikke blev fremsat bemærkninger vedrørende eksportpriser, bekræftes betragtning 65 i forordningen om midlertidig told.
2.4. Sammenligning
(46)
Efter fremlæggelsen af de foreløbige og de endelige konklusioner påstod en eksporterende producent, at Kommissionen fejlagtigt havde justeret virksomhedens eksportpris i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 10, litra i). Virksomheden påstod, at producenten og dens forretningsmæssigt forbundne forhandler udgør en enkelt økonomisk enhed, og at en sådan justering derfor er udelukket. Under alle omstændigheder er justeringen for høj, idet Kommissionen baserede den på den faktiske avance, som ikke blev fastlagt efter armslængdeprincippet, men snarere var et resultat af en aftale om afregningspriser. Kommissionen burde i stedet have foretaget en eventuel justering på grundlag af en estimeret avance mellem en producent og en ikke forretningsmæssigt forbunden importør på normale markedsvilkår.
(47)
Undersøgelsen viste, at den eksporterende producent selv havde en fuldt funktionsdygtig eksportafdeling, som forhandlede salgsbetingelser med kunder i Unionen, placerede produktionsordrer, organiserede og forestod forsendelse til EU-kunder, herunder alle forsendelsesdokumenter, vedrørende den endelige vare og forestod behandling af eksporttold og udarbejdede salgsdokumenter. Der var ganske rigtigt intet overlap vedrørende de eksportrelaterede opgaver mellem den eksporterende producent og den forretningsmæssigt forbundne forhandler. Den eksporterende producent udstedte dog salgsfakturaer til forhandleren, som til gengæld udstedte en salgsfaktura til EU-kunden på den kontraktmæssige pris. Den forretningsmæssigt forbundne forhandler opkrævede betalingen, fratrak en avance og betalte det resterende beløb til den eksporterende producent.
(48)
Kommissionen fastslår derfor, at den forretningsmæssigt forbundne forhandler ikke kan betragtes som en intern salgsafdeling, selv hvis de to virksomheder kunne betragtes som en enkelt økonomisk enhed, og at en justering, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 10, litra i), derfor var fuldt berettiget. Da justeringen desuden afspejlede den faktiske avance mellem de forretningsmæssigt forbundne virksomheder, er der ingen grund til at erstatte den med et teoretisk beløb. Påstanden afvises derfor.
(49)
En eksporterende producent påstod, at virksomhedens produktionskapacitet var meget højere end EU-erhvervsgrenens, og at den derfor havde en fordel i form af lavere omkostninger i produktionsprocessen af den pågældende vare. Kommissionen burde derfor overveje denne påståede fordel i forbindelse med virksomhedens lavere produktionsomkostninger og foretage en nødvendig justering.
(50)
Kommissionen kan ikke acceptere denne påstand. Den eksporterende producent henviser for det første ikke til en relevant lovbestemmelse, som kunne berettige en sådan justering. For det andet godtgøres det ikke, at de lavere omkostninger som følge af højere produktionskapacitet ville påvirke priserne eller prisernes sammenlignelighed, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 10. Selv hvis en omkostningsforskel kunne påvises, er det nemlig ikke klart, hvordan dette afspejles i den endelige pris og om den eventuelt modregnes af en forskel i andre omkostninger.
(51)
Den påståede fordel, som den eksporterende producent påberåber sig, vedrører desuden angiveligt lavere produktionsomkostninger i forhold til EU-erhvervsgrenens omkostninger. Det erindres i den forbindelse, at den eksporterende producent ikke blev indrømmet markedsøkonomisk behandling, og at virksomhedens omkostninger derfor ikke blev efterprøvet. I henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra a), fastsatte Kommissionen den normale værdi på grundlag af referencelandsproducentens faktiske priser og/eller omkostninger, idet priserne og omkostningerne i lande uden markedsøkonomi ikke bestemmes af markedskræfterne og derfor som sådan ikke er en pålidelig erstatning for markedspriser eller omkostninger.
(52)
En eksporterende producent fra Kina påstod, at Kommissionen burde justere eksportprisen ab fabrik hos en af virksomhedens konkurrenter ved at fratrække et servicegebyr og et licensgebyr, som den angiveligt havde betalt til en tredjepart.
(53)
Kommissionen må tilbagevise denne påstand. Den eksporterende producent henviser for det første ikke til en relevant bestemmelse i grundforordningen, som kunne berettige en sådan justering. Selv om denne påstand for det andet kunne betragtes som hørende under grundforordningens artikel 2, stk. 10, litra e), som omhandler justeringer for transport-, forsikrings-, håndterings- og lastningsomkostninger og dermed forbundne omkostninger, vedrører denne bestemmelse ikke servicegebyrer eller omkostninger i forbindelse med licensaftaler. Sådanne omkostninger er driftsomkostninger, der normalt afholdes af virksomheder, der producerer varer ved hjælp af en teknologilicens, som indhentes fra en tredjepart, uanset om varerne eksporteres eller sælges på hjemmemarkedet. Disse omkostninger bør derfor afspejles i den endelige pris både til eksport og til salg på hjemmemarkedet. Omkostningerne kan derfor ikke påvirke sammenligneligheden mellem eksportprisen og den normale værdi. En justering i henhold til artikel 2, stk. 10, er således ikke begrundet, og påstanden afvises derfor.
(54)
Som det fremgår af betragtning 67 og 68 i forordningen om midlertidig told, blev der for at sikre en rimelig sammenligning af den normale værdi og eksportprisen i form af justeringer taget behørigt hensyn til forskelle, der påvirkede priserne og prisernes sammenlignelighed, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 10.
(55)
På dette grundlag blev der foretaget virksomhedsspecifikke justeringer for transport-, søgods-, forsikrings-, håndterings- og lastningsomkostninger og dermed forbundne omkostninger, eksportafgifter og provisioner i alle tilfælde, hvor det blev påvist, at det påvirkede prissammenligneligheden. Efter indførelsen af de midlertidige foranstaltninger bemærkede Kommissionen dog en skrivefejl i forbindelse med justeringen for moms. Denne fejl er følgelig blevet rettet i dumpingberegningerne, som fremgår af tabellen i betragtning 169 nedenfor.
(56)
To eksporterende producenter påstod, at prissammenligningen mellem eksportprisen og den normale værdi ikke var blevet foretaget korrekt for en varetype. Denne påstand er behandlet i betragtning 67-68.
2.5. Dumpingmargener
(57)
Da der ikke blev fremsat bemærkninger, bekræftes den metode, der var blevet anvendt til beregning af dumpingmargenerne som beskrevet i betragtning 69-73 i forordningen om midlertidig told.
(58)
En eksporterende producent påstod, at den i spørgeskemaet vedrørende antidumping fejlagtigt havde udfyldt priser, der inkluderede omkostninger, forsikring og fragt (»cif-priser«) for en række af virksomhedens eksportsalgstransaktioner af den pågældende vare til EU. De anførte cif-priser var for lave, hvilket øgede virksomhedens dumpingmargen og skadesmargen.
(59)
Kommissionen undersøgte denne påstand grundigt. Under kontrolbesøget krydstjekkede og undersøgte Kommissionen cif-priserne for de respektive transaktioner med EU-importøren, og påstandens gyldighed blev efterfølgende bekræftet. Påstanden blev derfor accepteret.
(60)
Under hensyntagen til justeringerne af den normale værdi og af eksportprisen, som anført i ovennævnte betragtninger, og da der ikke blev fremsat yderligere bemærkninger, fastsættes de endelige dumpingmargener, udtrykt som en procentdel af cif-prisen, Unionens grænse, ufortoldet, som følger:
Virksomhed
Dumpingmargen
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
83,1 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
78,4 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
90,1 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
41,6 %
Andre samarbejdsvillige virksomheder
84,7 %
Alle andre virksomheder
90,1 %
D. SKADE
1. Definition af EU-erhvervsgrenen og EU-produktionen
(61)
Der blev ikke modtaget nogen bemærkninger vedrørende definitionen af EU-erhvervsgrenen og EU-produktionen. Kommissionen bekræfter derfor betragtning 75-79 i forordningen om midlertidig told.
2. EU-forbruget
(62)
Efter fremlæggelsen af de foreløbige konklusioner blev de oplysninger om salgsmængden, som klageren indsendte vedrørende EU-producenter i stikprøven, opdateret med data fra EU-producenterne i stikprøven. Følgelig blev tabel 1 korrigeret (se herunder). Denne korrektion ændrer eller annullerer ikke tendensen eller de konklusioner, der er udledt af oplysningerne i forordningen om midlertidig told. Da der ikke blev fremsat bemærkninger vedrørende EU-forbruget, bekræftes tendensen i EU-forbruget, jf. betragtning 80-82 i forordningen om midlertidig told.
Tabel 1
EU-forbruget (1 000 m2)
2009
2010
2011
UP
Samlet EU-forbrug
16 596
28 239
33 993
27 412
Indeks
100
170
205
165
Kilde: Glass for Europe, klageren og spørgeskemabesvarelserne fra EU-producenterne i stikprøven
3. Mængde, pris og markedsandel for dumpingimporten fra det pågældende land
(63)
Som følge af den korrektion, der blev foretaget i EU-erhvervsgrenens salg (se betragtning 62) blev markedsandelen for importen fra det pågældende land også korrigeret (se tabel 2). Denne korrektion ændrer ikke tendensen eller de konklusioner, der er udledt af oplysningerne i forordningen om midlertidig told.
(64)
Kommissionen bekræfter derfor betragtning 83-87 i forordningen om midlertidig told.
Tabel 2
Importmængde (1 000 m2) og markedsandel
2009
2010
2011
UP
Markedsandel
7,2 %
7,3 %
18,1 %
30,5 %
Indeks
100
100
250
421
Kilde: Glass for Europe, klageren og spørgeskemabesvarelserne fra EU-producenterne i stikprøven
4. Prisunderbud
(65)
Beregningen af underbuddet i UP fremgår af betragtning 88-89 i forordningen om midlertidig told. Den vejede gennemsnitlige salgspris pr. varetype, som EU-producenterne i stikprøven opkrævede af ikke forretningsmæssigt forbundne kunder på EU-markedet og som blev justeret til ab fabrik, blev sammenlignet med de tilsvarende vejede gennemsnitlige priser pr. varetype, som blev importeret fra de samarbejdsvillige eksporterende producenter i stikprøven. Den pågældende import foregik til den første uafhængige kunde på EU-markedet og var fastsat på cif-basis, med en opadgående justering, dvs. for toldbehandlingsomkostninger, told, håndterings- og lasteomkostninger. Disse justeringer øgede prisen, afhængigt af varekontrolnummeret, med 7 til 15 %.
(66)
Prissammenligningen blev foretaget ved en sammenligning af varekontrolnumre for transaktioner i samme handelsled, efter passende justering, jf. betragtningen ovenfor, og med fradrag af eventuelle nedslag og rabatter. Resultatet af sammenligningen udtrykt som en procentdel af omsætningen i UP for EU-producenterne i stikprøven viste en vejet gennemsnitlig underbudsmargen på mellem 10,6 % og 26,7 % af de stikprøveudvalgte EU-producenters priser ved dumpingimport af den pågældende vare.
(67)
To eksporterende producenter påstod, at prissammenligningen ikke var blevet foretaget korrekt for en varetype. Det blev navnlig påstået, at solcelleglas med dobbeltsidet coating ikke burde have været sammenlignet med solcelleglas med enkeltsidet coating. Omkostningerne og prisen til solcelleglas med dobbeltsidet coating er angiveligt meget højere end prisen og omkostningerne til solcelleglas med enkeltsidet coating. Det blev endvidere hævdet, at solcelleglas med dobbeltsidet coating »normalt« har en meget højere soltransmissionseffektivitet end solcelleglas med enkeltsidet coating. Endelig påstod en eksportør, at der til solcellemoduler aldrig anvendes solcelleglas med dobbeltsidet coating, da prisen er meget højere end til solcelleglas med enkeltsidet coating, men soltransmissionseffektiviteten ved solcelleglas med dobbeltsidet coating er den samme som ved solcelleglas med enkeltsidet coating, når de bruges til fremstilling af solcellemoduler. Ved solvarmeanvendelser er den højere soltransmission ved solcelleglas med dobbeltsidet coating derimod angiveligt vigtig, da den på grund af solvarmeanvendelsen kan være meget mere effektiv.
(68)
Kommissionen afviser påstandene fra de eksporterende producenter af følgende grunde. For det første fremlagde den eksporterende producent ingen beviser for, at der er en væsentlig forskel i produktionsomkostningerne mellem solcelleglas med enkeltsidet coating og solcelleglas med dobbeltsidet coating. EU-erhvervsgrenen hævdede det modsatte og påstod, at produktionsomkostningerne varierer afhængigt af den anvendte coatingteknologi, og at solcelleglas med dobbeltsidet coating ikke nødvendigvis er dyrere end solcelleglas med enkeltsidet coating og omvendt. For det andet kan der med solcelleglas med dobbeltsidet coating ganske rigtigt opnås en højere soltransmission end med solcelleglas med enkeltsidet coating (førstnævnte kan opnå en soltransmission på højst 98 %, mens sidstnævnte - op til 95 %), og denne tekniske egenskab er kun af betydning for solvarmeanvendelser, men dette er irrelevant for solcellemoduler. I modsætning til den eksporterende producents påstand sælges solcelleglas med dobbeltsidet coating også til producenter af solcellemoduler og udgør endda deres vigtigste marked. I UP var EU-erhvervsgrenens salg af solcelleglas med dobbeltsidet coating til solvarmeanvendelse faktisk ubetydeligt (mindre end 1 % af det samlede salg af solcelleglas med dobbeltsidet coating; resten af salget var bestemt til solcellemoduler).
(69)
Efter fremlæggelsen af de foreløbige konklusioner blev der modtaget to bemærkninger om omkostninger påløbet efter import. I den første bemærkning påstod klageren, at justeringen for omkostninger til toldbehandling, told, håndterings- og lasteomkostninger burde være meget lavere, nemlig 0,26 EUR/m2 for toldbehandling, håndterings- og lasteomkostninger plus 3 % told, i stedet for 0,40 EUR/m2 plus 3 % told, som var det anvendte.
(70)
Den anden bemærkning kom fra en eksporterende producent som påstod, at der ikke var fremlagt oplysninger om fordelingen af omkostningerne, bortset fra en overordnet sats på 0,40 EUR/m2, som omfatter håndteringsomkostninger, toldbehandlingsgebyr og midlertidig opbevaring af importerede varer i forbindelse med importen. Det blev endvidere påstået, at de kriterier, der blev anvendt til at afgøre, om en justering var hensigtsmæssig eller ej, ikke var blevet uddybet.
(71)
De pågældende justeringer, som Kommissionen har anvendt, er baseret på verificerede data fra importører af solcelleglas produceret i Kina og afspejler de faktiske vejede gennemsnitlige omkostninger påløbet ved import af den pågældende vare i UP. Klageren fremlagde tværtimod en udtalelse om almindelige standardpriser, som blev anvendt af en uafhængig speditør ved import fra Kina i standardskibscontainere. Denne udtalelse er ikke et gyldigt bevis for de faktiske priser, som speditørerne opkrævede ved import af den pågældende vare i UP. Klagerens påstand blev derfor afvist.
(72)
Hvad angår den eksporterende producents påstand, kunne der ikke fremlægges en yderligere opdeling af beløbet på 0,40 EUR/m2, da dette beløb er et vejet gennemsnit beregnet på basis af en række faktiske fakturaer, som blev udstedt i UP for import af kinesisk solcelleglas i forskellige EU-havne. De faktiske omkostninger, som påløb efter importen, varerier således afhængigt af ankomststedet i EU, varetypen, brugen af midlertidig opbevaring på importstedet mm.
(73)
Kommissionens justering af omkostninger efter importen i forordningen om midlertidig told blev desuden fundet hensigtsmæssig, da den er baseret på verificerede faktiske fakturaer for import af kinesisk solcelleglas, som blev betalt af uafhængige importører.
(74)
Da der ikke blev fremsat andre bemærkninger til den metode, der var blevet anvendt til beregning af underbud, bekræftes prissammenligningsmetoden som beskrevet i betragtning 89 og 90 i forordningen om midlertidig told.
5. Makroøkonomiske indikatorer
(75)
Som det fremgår af betragtning 92 i forordningen om midlertidig told, skelnede Kommissionen i forbindelse med skadesanalysen mellem makroøkonomiske og mikroøkonomiske skadesindikatorer. De makroøkonomiske indikatorer for den betragtede periode blev analyseret på grundlag af data fra EU-erhvervsgrenen, som vedrørte alle EU-producenter, der gav sig til kende i løbet af undersøgelsen.
(76)
En eksporterende producent hævdede, at Kommissionen ikke havde udført skadesanalysen i overensstemmelse med grundforordningens artikel 3, stk. 2 og 5, da den gennemførte skadesanalysen på grundlag af to separate og angiveligt inkonsekvente sæt af oplysninger, nemlig de makroøkonomiske og mikroøkonomiske indikatorer. Virksomheden mener desuden, at den påståede manglende konsekvens i analysen, som blev baseret på to sæt oplysninger, rejser alvorlig tvivl om hensigtsmæssigheden, retfærdigheden og objektiviteten af det samlede skadesbillede.
(77)
Efter fremlæggelsen af de endelige konklusioner gentog virksomheden sin påstand. Den henviste også til en række tidligere undersøgelser, hvor EU-institutionerne angiveligt på inkonsekvent vis havde betragtet forskellige sæt af oplysninger som makro- eller mikroøkonomiske data.
(78)
Kommissionen kan ikke acceptere denne påstand. Denne metode anvendes i forbindelse med stikprøver for at analysere EU-erhvervsgrenens situation og tage højde for ikke blot de tendenser, der fremgår af stikprøven, men også tendenserne for EU-erhvervsgrenen som helhed. Alle de faktorer, der er foreskrevet i grundforordningens artikel 3, stk. 5, blev taget i betragtning i analysen. Konklusionen om skade blev desuden truffet på grundlag af samtlige oplysninger. Skadesanalysen blev således gennemført i overensstemmelse med grundforordningens artikel 3, stk. 2 og 5.
(79)
Da der ikke blev fremsat andre bemærkninger, bekræfter Kommissionen betragtning 90-94 i forordningen om midlertidig told.
(80)
Hvad angår de makroøkonomiske indikatorer, som Kommissionen analyserede i betragtning 95-103 i forordningen om midlertidig told, ændredes EU-producenternes markedsandel en anelse (jf. tabel 5) som følge af korrektionen i EU-erhvervsgrenens salg (jf. betragtning 62). Denne korrektion ændrer imidlertid ikke tendensen eller de konklusioner, der er udledt af oplysningerne i forordningen om midlertidig told. Kommissionen bekræfter derfor betragtning 95-105 i forordningen om midlertidig told.
Tabel 5
Salgsmængde og markedsandel
2009
2010
2011
UP
Salgsmængde (1 000 m2)
14 696
25 303
26 556
18 039
Indeks
100
172
181
123
Markedsandel
88,6 %
89,6 %
78,1 %
65,8 %
Indeks
100
101
88
74
Kilde: Glass for Europe, klageren og spørgeskemabesvarelserne fra EU-producenterne i stikprøven
6. Mikroøkonomiske indikatorer
(81)
Efter fremlæggelsen af de midlertidige konklusioner blev enhedsomkostningerne hos EU-producenterne i stikprøven opdateret. Følgelig blev der foretaget en lettere korrektion i tabel 7 (se herunder). Denne korrektion ændrer eller annullerer ikke tendensen eller de konklusioner, der er udledt på grundlag af oplysningerne i forordningen om midlertidig told. Da der ikke blev fremsat andre bemærkninger, bekræfter Kommissionen derfor betragtning 106-123 i forordningen om midlertidig told.
Tabel 7
Gennemsnitlige salgspriser i Unionen
2009
2010
2011
UP
Enhedsproduktionsomkostninger (EUR/m2)
13,13
8,38
8,44
9,34
Kilde: EU-producenternes spørgeskemabesvarelser
7. Konklusion om skade
(82)
Da der ikke blev fremsat andre bemærkninger bekræfter Kommissionen konklusionerne i betragtning 124-129 i forordningen om midlertidig told, nemlig at EU-erhvervsgrenen led væsentlig skade, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 5.
E. ÅRSAGSSAMMENHÆNG
1. Dumpingimportens virkninger
(83)
I betragtning 131, 132 og 133 i forordningen om midlertidig told konkluderede Kommissionen, at der er en årsagssammenhæng mellem den væsentlige skade, som EU-erhvervsgrenen har lidt, og dumpingimporten fra Kina. Denne konklusion blev anfægtet af adskillige interesserede parter, som påstod, at der ikke er noget rimeligt og konsekvent tidssammenfald mellem skaden og den øgede import fra det pågældende land. Dette skyldes, at den kinesiske import steg betydeligt mellem 2009 og 2011. Den gennemsnitlige pris på den kinesiske import i 2011 var desuden på 4,96 EUR/m2, et beløb, som er tæt på prisen i 2012 (4,38 EUR/m2).
(84)
De samme parter anfægtede, at konklusionen om, at EU-erhvervsgrenens skade bør tilskrives den kinesiske import i 2012, er i modstrid med konklusionen om, at den kinesiske import angiveligt ikke havde nogen negativ indvirkning året før, navnlig hvad angår EU-erhvervsgrenens fortjenstmargen, selv om den gennemsnitlige importpris ikke varierede meget.
(85)
Fra begyndelsen af den betragtede periode til udgangen af undersøgelsesperioden steg importen med 596 % med en stigning på 321 % i markedsandelen. Importpriserne faldt med 27,2 % i den betragtede periode.
(86)
Det er korrekt, at EU-erhvervsgrenens fortjenstmargen i 2011 kun var lidt lavere end i 2010 til trods for den store stigning i importen fra Kina allerede i 2011. I 2011 steg EU-forbruget af solcelleglas imidlertid betydeligt, nemlig med 20,4 % mellem 2010 og 2011, hvorimod importen fra Kina steg med 150 % i samme periode. I UP steg den kinesiske importmængde yderligere med over 35 % i forhold til 2011, mens forbruget faldt med lidt over 19 %. Dette viser tydeligt et tidsmæssigt sammenfald mellem den væsentlige skade, der forvoldtes EU-erhvervsgrenen i UP, og den markante stigning i den kinesiske dumpingimport. Logisk set går der desuden en rum tid, før EU-producenterne mærker de negative virkninger af den øgede dumpingimport (f.eks. tab af kunder, økonomiske tab, mindre investeringsafkast og likviditet mv.). Derfor afvises påstanden.
(87)
Efter fremlæggelsen af de endelige konklusioner påstod de samme parter, at det tidsmæssige sammenfald mellem den væsentlige skade og den kinesiske dumpingimport ikke kan vurderes på grundlag af hele den betragtede periode fra 2009 til udgangen af UP, uden at der tages højde for de interventionstendenser, der blev observeret i denne periode.
(88)
Kommissionen analyserede også interventionstendenserne i den betragtede periode. EU-erhvervsgrenen var ganske rigtigt stadig fortjenstgivende i 2011, mens den kinesiske import allerede steg markant samme år, men dette berører ikke konklusionen om, at der i UP var et tidsmæssigt sammenfald mellem den skade, som forvoldtes EU-erhvervsgrenen, og den kinesiske dumpingimport.
(89)
Mens forbruget faldt med lidt mere end 19 % i UP
-
øgede de kinesiske eksporterende producenter deres markedsandel med 12,4 procentpoint i forhold til 2011, mens EU-erhvervsgrenens andel faldt med 12,3 procentpoint
-
øgede de kinesiske eksporterende producenter importmængden fra Kina med over 35 % i forhold til et fald på 32 % i EU-erhvervsgrenens salg, og
-
reducerede de kinesiske eksporterende producenter deres allerede meget lave eksportpriser med over 10 % og underbød EU-erhvervsgrenens priser med op til 26,7 %, hvorved de bidrog til EU-erhvervsgrenens væsentlige tab i UP.
(90)
Ud fra ovenstående analyse konkluderer Kommissionen, at tilstedeværelsen af dumpingimporten og den betydelige stigning i dumpingimportens markedsandel til priser, der konstant underbyder EU-erhvervsgrenens priser, har forårsaget den væsentlige skade, som EU-erhvervsgrenen har lidt.
(91)
Da der ikke blev fremsat andre bemærkninger til dumpingimportens virkninger, bekræftes betragtning 131, 132 og 133 i forordningen om midlertidig told.
2. Andre faktorers indvirkning
2.1. Import fra tredjelande
(92)
Som følge af den korrektion, der blev foretaget i EU-erhvervsgrenens salgsdata (se betragtning 62) blev markedsandelen for importen fra tredjelande også korrigeret en anelse (se tabel 11). Denne korrektion ændrer imidlertid ikke tendensen eller de konklusioner, der er udledt på grundlag af oplysningerne i forordningen om midlertidig told.
(93)
Da der ikke blev fremsat andre bemærkninger, bekræfter Kommissionen betragtning 134-137 i forordningen om midlertidig told.
Tabel 11
Import fra tredjelande (i 1 000 m2)
Tredjelande
2009
2010
2011
UP
Markedsandel
4,2 %
3,1 %
3,8 %
3,7 %
Indeks
100
74
90
88
Kilde: Glass for Europe, klageren og spørgeskemabesvarelserne fra EU-producenterne
2.2. EU-erhvervsgrenens eksportresultater
(94)
En part anfægtede Kommissionens konklusioner i betragtning 139 i forordningen om midlertidig told om, at faldet i de stikprøveudvalgte EU-producenters eksportsalg i UP med stor sandsynlighed skyldtes de meget lave kinesiske priser ved eksport til EU-erhvervsgrenens største eksportmarkeder (nemlig USA og Canada). Parten mente, at denne konklusion er uberettiget, da den kinesiske eksport også var til stede i 2011, og at der således ikke er nogen grund til, at indvirkningen først skulle være indtruffet i 2012. Virksomheden mente desuden, at den egentlige grund til deres lave eksportsalg var, at EU-erhvervsgrenen ikke var konkurrencedygtig, og at EU-erhvervsgrenen, da verdensmarkedspriserne faldt, ikke længere var konkurrencedygtig. Parten påstod således, at faldet i EU-erhvervsgrenens eksportsalg i UP i yderligere grad bidrog til skaden.
(95)
De stikprøveudvalgte EU-producenters eksportsalg udgjorde 20 % af deres samlede salg udtrykt i mængde i 2009 (etableringsfasen), i 2010 11 % og som det højeste kun 14 % i 2011. I 2012 faldt eksportsalget yderligere til 5 %.
(96)
Kommissionen afviser disse påstande af følgende årsager: EU-markedet, som er et af de største i verden, har altid været og er stadig EU-erhvervsgrenens vigtigste marked, og altså ikke tredjelandsmarkederne. Solcelleglas er desuden forholdsvist tungt og skrøbeligt, hvilket medfører ekstra omkostninger ved transport over lange distancer (på grund af brud og korrosion). På grundlag af de oplysninger, som Kommissionen har indhentet via de stikprøveudvalgte eksporterende producenters spørgeskemabesvarelser, er de kinesiske priser ved eksport til EU-erhvervsgrenens vigtigste eksportmarkeder ganske rigtigt meget lave og faldt endda yderligere i UP i forhold til 2011. Dette viser, at EU-erhvervsgrenens forringede eksportresultater hovedsagelig skyldes de stadigt faldende kinesiske eksportpriser, også på tredjelandsmarkederne, hvilket bekræftes af undersøgelsen.
(97)
Efter fremlæggelsen af de endelige konklusioner påstod den samme part, at undersøgelsen vedrørte EU-markedet og ikke behandlede angiveligt uretfærdig prisfastsættelsespraksis på tredjelandsmarkeder.
(98)
I EU-institutionernes konklusioner - selv ud fra den antagelse, at de var korrekte - blev den skade, der forvoldtes af andre faktorer, desuden tilskrevet dumpingimporten til Unionen. Den påståede lavpriseksport eller subsidierede eksport fra Kina til tredjelandene var derfor ikke dumpingimport til EU, og udgjorde således en anden faktor, hvis skadevoldende virkninger ikke kunne tilskrives dumpingimporten.
(99)
Kommissionen må tilbagevise denne påstand. Kommissionen undersøgte ikke, om de kinesiske importpriser på tredjelandsmarkerne er dumpede og/eller subsidierede. Ud fra de eksportpriser til tredjelande, som blev fremlagt af de stikprøveudvalgte eksporterende producenter, fastslog Kommissionen blot, at der har været et konstant fald i disse priser i de senere år.
(100)
Kommissionen undersøgte ligeledes faldet i de kinesiske importpriser til tredjelande som en separat faktor og tilskrev det ikke dumpingimporten til Unionen. Denne kendsgerning blev ganske rigtigt kun anvendt som en mulig forklaring på EU-erhvervsgrenens forringede eksport til dens vigtigste tredjelandsmarkeder, men dog på baggrund af, at disse markeder ikke var og aldrig har været EU-erhvervsgrenens vigtigste markeder. Selv i de bedste år, nemlig 2010 og 2011, foregik over 85 % af EU-erhvervsgrenens salg på EU-markedet.
(101)
Derfor bekræftes konklusionen i betragtning 140 i forordningen om midlertidig told om, at de stikprøveudvalgte EU-producenters forværrede eksportresultater ikke kan bryde årsagssammenhængen mellem dumpingimporten og den væsentlige skade, som EU-erhvervsgrenen påførtes.
2.3. Udviklingen i forbruget, kapaciteten og kapacitetsudnyttelsen
(102)
En part påstod, at EU-erhvervsgrenens skade skyldtes faldet i EU-forbruget. Dette er angiveligt den eneste faktor, der tilsyneladende faldt første gang i 2012, og som skaden med rimelighed kan tilskrives, hvorimod den kinesiske import allerede begyndte i 2011 til priser, der ligger tæt på priserne i 2012. Efter fremlæggelsen af de endelige konklusioner gentog virksomheden sin påstand.
(103)
Det er rigtigt, at forbruget faldt i 2012 i forhold til de tidligere år. Kommissionens analyse strækker sig imidlertid fra starten af den betragtede periode i 2009 til udgangen af UP, og i denne periode steg EU-forbruget samlet set med 65 %. I den betragtede periode faldt EU-erhvervsgrenens markedsandel konstant betydeligt, nemlig med 25,7 %, mens markedsandelen for den kinesiske import steg med 321 %. Stigningen i den kinesiske import var på 596 % i den betragtede periode.
(104)
Desuden var EU-forbruget i UP på stort set samme niveau som 2010, mens 2010, jf. tabel 10 i forordningen om midlertidig told, var det år, hvor EU-erhvervsgrenen opnåede en rimelig fortjeneste. Derfor kan faldet i EU-forbruget i UP ikke i sig selv have forårsaget de tab, der påførtes EU-erhvervsgrenen i UP. Desuden faldt EU-erhvervsgrenens markedsandel med 26,6 % mellem 2010 og 2012, mens markedsandelen for den kinesiske import steg med 318 % i samme periode. Hvis faldet i forbruget i UP skulle have påført EU-erhvervsgrenen skade, skulle faldet endelig også have påvirket den kinesiske import. Dette er dog tydeligvis ikke tilfældet. Tværtimod steg den kinesiske import betydeligt i UP, både udtrykt i mængder og markedsandel.
(105)
Kommissionen afviser derfor denne påstand og bekræfter konklusionerne i betragtning 141 og 142 i forordningen om midlertidig told.
(106)
Hvad angår EU-erhvervsgrenens produktionskapacitet, jf. tabel 4 i forordningen om midlertidig told, er det Kommissionens opfattelse, at stigningen i produktionskapaciteten tydeligvis fulgte den stigende tendens i EU-forbruget indtil 2011.
(107)
Kommissionen fastslog også, at den vigtigste årsag til stigningen på 12,5 % i produktionskapaciteten mellem 2011 og udgangen af UP var, at en virksomhed kom ind på markedet for solcelleglas, mens produktionskapaciteten for alle andre virksomheder på markedet faldt lidt i samme periode.
(108)
Kommissionen mener derfor, at tendensen i EU-erhvervsgrenens kapacitetsudvikling generelt fulgte udviklingen i EU-forbruget. Kommissionen finder således, at EU-erhvervsgrenens høje produktionskapacitet, som allerede var høj i starten af den betragtede periode og forblev høj i hele UP, ikke kan bryde årsagssammenhængen mellem dumpingimporten og den skade, der forvoldtes EU-erhvervsgrenen.
(109)
Efter fremlæggelsen af de endelige konklusioner påstod en række parter, at Kommissionen ikke tog højde for den påståede overkapacitet som en vigtig årsag til skaden. I den betragtede periode var stigningen i kapaciteten angiveligt ikke begrundet i stigningen i forbruget, idet EU-erhvervsgrenen konstant havde en stor forskel mellem produktionskapaciteten og forbruget, hvilket efter disse parters opfattelse ikke er økonomisk bæredygtigt. En part påstod desuden, at den kendsgerning, at der kom en ny konkurrent på markedet mellem 2011 og udgangen af UP, bidrog til skaden, idet det medførte en stigning i forbruget.
(110)
Det blev desuden påstået, at det faldende EU-forbrug og den stigende produktionskapacitet kombineret med et fald i eksportsalget resulterede i en lav kapacitetsudnyttelse. Den lave kapacitetsudnyttelse forårsagede høje faste omkostninger, hvilket efter partens opfattelser i voldsom grad på virkede EU-erhvervsgrenen for solcelleglas.
(111)
Kommissionen bemærker, at den samlede EU-erhvervsgrens kapacitetsniveau konstant var højere end det samlede EU-forbrug i hele den betragtede periode. Dette har dog ikke forhindret de stikprøveudvalgte EU-producenter i at opnå fortjeneste i de to år forud for UP, hvorimod de havde væsentlige tab på 14,5 % i UP alene.
(112)
Desuden steg kapaciteten hos de stikprøveudvalgte EU-producenter kun med 4 % mellem 2010 og 2011 og med 2,6 % mellem 2011 og UP, hvilket resulterede i en beskeden samlet stigning på 6,7 % mellem 2010 og UP.
(113)
Der var således en forskel mellem forbruget og kapaciteten i hele den betragtede periode, og selv om forskellen var lidt større i UP, kan den ikke forklare de store tab, som virksomhederne i stikprøven påførtes i UP. Kommissionen afviser derfor påstanden om, at EU-erhvervsgrenens kapacitetsniveau ikke skulle være økonomisk bæredygtigt.
(114)
Hvad angår påstanden om, at den nye konkurrent i 2012 bidrog til EU-erhvervsgrenens skade, bemærker Kommissionen, at den nye konkurrent, selv om den havde installeret en høj kapacitet, havde meget begrænsede produktions- og salgsmængder på ca. 2 % af det samlede EU-salg i UP. Den nye konkurrent havde således næsten ingen indvirkning på EU-erhvervsgrenens resultater som helhed, bortset fra at den øgede erhvervsgrenens kapacitet og kapacitetsudnyttelse betydeligt. Uden denne virksomheds data ville alle de andre EU-producenters kapacitet faktisk være faldet mellem 2011 og 2012.
(115)
Undersøgelsen bekræftede desuden ikke, at erhvervsgrenen for solcelleglas blev markant påvirket af de faste omkostninger. De stikprøveudvalgte EU-producenters gennemsnitlige faste omkostninger var nemlig på 25-35 % af de samlede produktionsomkostninger i UP. I de foregående år, 2010 og 2011, udgjorde de faste omkostninger en lavere procentdel, som dog stadig lå inden for samme interval. Dette viser klart, at den høje kapacitet i UP tydeligvis havde en indvirkning på produktionsomkostningerne, men indvirkningen var ikke væsentlig og kan ikke forklare de store tab i UP, navnlig i forhold til fortjenesten i de foregående år. Desuden faldt de stikprøveudvalgte EU-producenters kapacitetsudnyttelse i forhold til de foregående år, men var stadig på 65 % i UP.
(116)
Endelig tog Kommissionen i forbindelse med analysen også højde for, at den installerede produktionskapacitet kan tilpasses til andre typer glas, som ikke hører under varedækningen i denne undersøgelse. Kommissionen er også på grund af dette element uenig med den interesserede part i, at den høje installerede kapacitet ikke er økonomisk bæredygtig.
(117)
Ud fra ovenstående afviser Kommissionen partens påstand og gentager, at udviklingen i forbruget, kapaciteten og kapacitetsudnyttelsen i den betragtede periode, som blev analyseret både separat og kumulativt, ikke er af et sådant omfang, at den kan bryde årsagssammenhæng mellem den væsentlige skade, som forvoldtes EU-erhvervsgrenen, og dumpingimporten.
2.4. Tendenser for solcellemoduler
(118)
To parter påstod, at EU-erhvervsgrenens skade udover udviklingen i forbruget af den pågældende vare også skyldtes faldet i forbruget af solcellemoduler og de tab, som denne erhvervsgren oplevede ultimo 2011 og primo 2012. Virkningen af de finansielle problemer hos producenterne af solcellepaneler på markedet for solcelleglas begyndte angiveligt først at vise sig ved udgangen af 2011 og i 2012, da der går en vis tid mellem de to begivenheder.
(119)
De samme argumenter blev gentaget af en part efter fremlæggelsen af de endelige konklusioner.
(120)
I betragtning 143 i forordningen om midlertidig told konstaterede Kommissionen ganske rigtigt, at de observerede tendenser for solcellemoduler har en afgørende indvirkning på forbruget af solcelleglas, da 80-85 % af salget af solcelleglas foregår til producenter af solcellemoduler (fotovoltaiske moduler af krystallinsk silicium og fotovoltaiske tyndfilmsmoduler). Forbruget af solcellemoduler steg, jf. betragtning 143 og 144 i forordningen om midlertidig told, konstant i hele den betragtede periode, dvs. 2009-2012, og selv om der var en nedgang i 2012, var forbruget 221 % højere end i 2009 og 44 % højere end i 2010 (7). Det blev desuden konstateret, at nedskæringerne i de faste afregningspriser ved udgangen af 2011 og begyndelsen af 2012 ikke havde brudt årsagssammenhængen mellem dumpingimporten af solcellemoduler og den væsentlige skade, der var blevet konstateret (8), idet efterspørgslen efter solcellemoduler fortsat var relativt høj i perioden 2009-2012.
(121)
Ud fra ovenstående konkluderer Kommissionen, at faldet i forbruget af solcellemoduler i 2012 ikke alene kan betragtes som en faktor af et omfang, der kan bryde årsagssammenhængen mellem dumpingimporten af solcelleglas fra Kina og den væsentlige skade, der forvoldtes EU-erhvervsgrenen.
(122)
Da efterspørgslen efter solcellemoduler ligeledes var forholdsvis stor i perioden 2009-2012, og da efterspørgslen efter solcelleglas steg med 65 % i samme periode, kan indvirkningen af den forværrede økonomiske situation hos producenterne af solcellemoduler ved årsskiftet 2011/2012 på forbruget af solcelleglas ikke alene betragtes som en faktor af et omfang, der kan bryde årsagssammenhængen mellem dumpingimporten af solcelleglas fra Kina og den væsentlige skade, som forvoldtes EU-producenterne.
(123)
Da der ikke er modtaget andre bemærkninger, bekræftes konklusionen i betragtning 144 i forordningen om midlertidig told.
2.5. Konklusion om årsagssammenhæng
(124)
Ud fra ovenstående bekræfter Kommissionen sine konklusioner i betragtning 130-133 i forordningen om midlertidig told om, at importen af den pågældende vare fra det pågældende land blev dumpet i UP og underbød EU-erhvervsgrenens salg. Der er desuden et klart tidsmæssigt sammenfald mellem de øgede mængder af dumpingimport og forværringen af EU-erhvervsgrenens situation. Dumpingimporten var i direkte konkurrence med EU-erhvervsgrenens produktion, og som følge heraf mistede EU-erhvervsgrenen rentabilitet og markedsandel i den betragtede periode. Andre mulige årsager til skaden blev analyseret både individuelt og kumulativt ovenfor, men ingen af dem var af et sådant omfang, at de kunne bryde den konstaterede årsagssammenhæng mellem dumpingimporten fra Kina og den væsentlige skade, der forvoldtes EU-erhvervsgrenen.
(125)
Der blev ikke fremlagt nye oplysninger, der kunne ændre konklusionen, og da der ikke blev modtaget andre bemærkninger til konklusionen om årsagssammenhæng, bekræfter Kommissionen betragtning 145 og 146 i forordningen om midlertidig told.
F. UNIONENS INTERESSER
1. EU-erhvervsgrenens interesser
(126)
Da der ikke blev fremsat bemærkninger vedrørende EU-erhvervsgrenens interesser, bekræftes konklusionerne i betragtning 148-151 i forordningen om midlertidig told.
2. Ikke forretningsmæssigt forbundne importørers/forhandleres interesser
(127)
Da der ikke blev fremsat bemærkninger vedrørende ikke forretningsmæssigt forbundne importører og forhandleres interesser, bekræftes konklusionerne i betragtning 152-154 i forordningen om midlertidig told.
3. Råvareleverandørernes interesser
(128)
Da der ikke blev fremsat bemærkninger vedrørende EU-erhvervsgrenens interesser, bekræftes betragtning 155 i forordningen om midlertidig told.
4. Brugernes interesser
(129)
En bruger gav sig til kende og udtalte, at antidumpingforanstaltningerne ikke vil påvirke den, da den ikke har anvendt solcelleglas produceret i Kina og ikke har planer herom.
(130)
En eksporterende producent påstod, at indførelsen af en antidumpingtold på kinesisk solcelleglas kan have en lille fordel for EU-erhvervsgrenen for solcelleglas, men også kan være til stor skade for EU-producenterne af solcellemoduler og solfangere, da de vil skulle betale højere priser for den pågældende vare. Desuden vil dette uden tvivl være i strid med Unionens miljøbeskyttelsesmål, da det vil øge priserne på solcellemoduler og solfangere, og da det vil gavne solcelleglasindustrien, som den eksporterende producent opfatter som energiintensiv.
(131)
Som det fremgår af betragtning 157 i forordningen om midlertidig told, vil indførelsen af antidumpingtold kun have en begrænset indvirkning (under 1 %) på de samlede omkostninger til solcellemoduler. Der blev ikke modtaget beviser, der kunne rejse tvivl om nøjagtigheden af denne analyse. Påstanden afvises derfor.
(132)
Da der ikke blev fremsat andre bemærkninger om Unionens interesser, bekræfter Kommissionen betragtning 155-159 i forordningen om midlertidig told.
5. Konkurrenceaspekter
(133)
Da der ikke blev fremsat bemærkninger til konkurrenceaspekterne i betragtning 160-163 i forordningen om midlertidig told, bekræfter Kommissionen de pågældende betragtninger.
6. Konklusion vedrørende Unionens interesser
(134)
Der blev ikke fremsat bemærkninger, der kunne ændre analysen af Unionens interesser i forordningen om midlertidig told. Kommissionen bekræfter derfor betragtning 164 i forordningen om midlertidig told.
G. ENDELIGE ANTIDUMPINGFORANSTALTNINGER
1. Skadestærskel
(135)
Flere interesserede parter anfægtede anvendelsen af 8,3 % som målfortjeneste for EU-erhvervsgrenen, jf. betragtning 167 i forordningen om midlertidig told, og hævdede, at den var urealistisk høj. De påstod, at fortjenstmargenen på 8,3 % i 2010 var den højeste i den betragtede periode, idet 2010 var det bedste år for solcelleindustrien globalt. De påstod endvidere, at EU-erhvervsgrenen for solcelleglas umuligt kunne opnå den samme fortjenstmargen i 2012 uden dumping, når den globale solcellemodulsindustri, herunder EU-erhvervsgrenen for solcellemoduler, angiveligt var i stor tilbagegang i 2012.
(136)
Kommissionen må tilbagevise denne påstand. Som målfortjeneste anvendte Kommissionen de stikprøveudvalgte EU-producenters gennemsnitlige fortjeneste i 2010, hvor importen af den pågældende vare stadig var begrænset og derfor endnu ikke kunne have fordrejet de normale konkurrenceforhold. Den fortjenstmargen, der blev anvendt til at fastslå skadestærsklen, svarer derfor til en periode, hvor EU-erhvervsgrenen med rimelighed kunne forvente en fortjeneste på normale konkurrencevilkår endnu uden påvirkning af dumpingimport« (9).
(137)
Endelig, hvad angår solcelleglasindustrien, var dens bedste år ikke 2010, som påstået af parterne, men 2011, hvor den oplevede det højeste EU-forbrug og EU-erhvervsgrenens største salgsmængder.
(138)
Efter fremlæggelsen af de endelige konklusioner gentog en part sin påstand og anfægtede den anvendte fortjenstmargen som målfortjeneste. Parten påstod, at Kommissionen bør tage alle andre faktorer, som påvirkede rentabiliteten i UP, i betragtning. Den påstod, at en rimelig fortjenstmargen ikke kunne være højere end 5 %.
(139)
Kommissionen afviser disse påstande af følgende årsager: Den anvendte fortjeneste er ikke baseret på et skøn, men på en faktisk fortjeneste, som EU-erhvervsgrenen opnåede, før konkurrencen på markedet blev fordrejet af den kinesiske dumpingimport. Kommissioner skønner, at der er tale om en rimelig fortjeneste, og har taget højde for, at markedssituationen ikke var væsentligt anderledes i forhold til UP, bortset fra indvirkningen af den kinesiske dumpingimport. Partens udtalelse i denne forbindelse, om at forbruget i 2010 var meget højere end i 2012, er faktuelt ukorrekt. Forbruget i 2010 var, jf. afsnit E.2.3, på stort set samme niveau som 2012. I 2010 opbyggede EU-erhvervsgrenen ligeledes kapacitet med henblik på en forventet stærk stigning i efterspørgslen, hvilket påvirkede fortjenesten negativt det år. Endelig er den foreslåede målfortjeneste på 5 % vilkårlig, da den ikke er baseret på nogen data eller faktiske beregninger, og den afvises derfor.
(140)
Klageren påstod derimod, at fortjenstmargenen var for lav og at Kommissionen burde øge den til 15 %, da klagerens fortjeneste for 2010 var på over 10 %. De lavere fortjenstmargener, som andre stikprøveudvalgte EU-producenter tilsyneladende opnåede i 2010, er angiveligt ikke repræsentative for den fortjeneste, der med rimelighed kan forventes i en situation uden illoyal import. Årsagen til, at de kun opnåede en lavere margen i det år og til, at de var blandt de første til at mærke skaden fra dumpingimporten, er sandsynligvis knyttet til ledelsespolitik eller ledelsesvanskeligheder i disse virksomheder, som muligvis omfatter kortfristede prisfastsættelsespolitikker med medblik på at vinde markedsandele.
(141)
Kommissionen kan ikke acceptere denne påstand. Kommissionen mener, jf. ovenfor, at den gennemsnitlige fortjeneste i 2010 for hele EU-erhvervsgrenen korrekt afspejler den gennemsnitlige fortjeneste under normale konkurrencevilkår. Den kendsgerning, at visse medlemmer af EU-erhvervsgrenen har truffet ledelsesbeslutninger, der har medført højere eller lavere fortjenstmargener end andre medlemmer af erhvervsgrenen, modsiger ikke denne konklusion. Tilstedeværelsen af sådanne forskelle kendetegner nemlig virksomhedernes adfærd i en markedsøkonomi.
(142)
Da der ikke blev fremsat andre bemærkninger, bekræfter Kommissionen metoden som beskrevet i betragtning 166-169 i forordningen om midlertidig told.
2. Endelige foranstaltninger
(143)
I betragtning af konklusionerne vedrørende dumping, skade, årsagssammenhæng og Unionens interesser og i overensstemmelse med grundforordningens artikel 9, stk. 4, bør der indføres endelige antidumpingforanstaltninger over for importen af den pågældende vare svarende til skadesmargenen, i henhold til reglen om den lavest mulige told. I det foreliggende tilfælde bør toldsatsen derfor fastsættes på samme niveau som den konstaterede skadesmargen.
(144)
Efter fremlæggelsen af de foreløbige konklusioner påstod klageren, at den midlertidige værditold ikke var effektiv. Klageren anmodede derfor Kommissionen om at indføre endelige foranstaltninger i form af en mindsteimportpris. Klageren påstod, at en sådan mindsteimportpris ville gøre foranstaltningerne mere effektive, især hvis der indføres to forskellige mindsteimportpriser, en for coated solcelleglas og en for ikke-coated solcelleglas. Klageren begrundede sin påstand som følger:
(145)
For det første påstod klageren, at de eksporterende producenter efter UP havde solgt coated solcelleglas til EU-markedet til samme pris, som de solgte ikke-coated solcelleglas til i UP. Klageren påstod endvidere, at produktionsomkostningerne til coated solcelleglas er højere end til ikke-coated solcelleglas, og at coated solcelleglas derfor normalt sælges til priser, der er 20-25 % højere end priserne for ikke-coated solcelleglas.
(146)
For det andet påstod klageren, at efterspørgslen i Unionen efter UP var skiftet fra ikke-coated til coated solcelleglas. Brugerne har i stigende grad købt coated solcelleglas i stedet for ikke-coated solcelleglas. Coated solcelleglas har derfor udgjort næsten hele importen fra Kina til EU i andet halvår 2013, mens det modsatte gjorde sig gældende i UP.
(147)
Antidumpingforanstaltninger kan ganske rigtigt antage forskellige former. Kommissionen har et stort spillerum med hensyn til at vælge foranstaltningernes form, men formålet er fortsat at fjerne virkningerne af den skadevoldende dumping.
(148)
Undersøgelsen bekræftede, at der er en væsentlig forskel i både omkostninger og priser mellem ikke-coated og coated solcelleglas på grund af forskellen i de to varers tekniske egenskaber. Coated solcelleglas, som afhængigt af den anvendte teknologi kan være med enkeltsidet eller dobbeltsidet coating, øger nemlig soltransmissionen i forhold til ikke-coated solcelleglas og kan have supplerende selvrensende, antitilsmudsende eller hårdhedsegenskaber. Coated solcelleglas af høj kvalitet kan opnå en soltransmissionen på op til 92 %. Coating kan nedbringe refleksionen med ca. 3 % (pr. side) og dermed øge soltransmissionen for solcelleglas med enkeltsidet coating til højst 95 % og for solcelleglas med dobbeltsidet coating til højst 98 %.
(149)
81 % af det solcelleglas fra Kina, der importeredes til Unionen og solgtes på EU-markedet i UP, var ikke-coated solcelleglas, mens der kun importeredes og solgtes 19 % coated solcelleglas. Forskellen i priserne og omkostningerne mellem ikke-coated og coated solcelleglas i UP var på 30 %.
(150)
Kommissionen vurderer dog, at klagerens beviser ikke var tilstrækkeligt begrundede. Desuden råder Kommissionen ikke over tilstrækkelige beviser eller data fra andre kilder, der kunne føre til en konklusion om, at efterspørgslen siden indførelsen af de midlertidige antidumpingforanstaltninger er skiftet fra ikke-coated til coated solcelleglas, og at priserne på især coated solcelleglas er faldet betydeligt, som påstået af klageren.
(151)
Kommissionen kan således ikke acceptere denne påstand og finder det hensigtsmæssigt at indføre en værditold i stedet for mindsteimportpriser. For at tage hensyn til ovenstående påstande vil der dog blive indført to forskellige integrerede toldtariffer (»Taric-koder«) - en for coated solcelleglas og en for ikke-coated solcelleglas. Med disse toldtariffer vil Kommissionen nøje kunne overvåge markedsudviklingen og i rette tid træffe afgørelse om, hvorvidt der er brug for flere foranstaltninger.
(152)
Kommissionen minder desuden om, at den tidligere har anvendt mindsteimportpriser, særlig i følgende situationer:
-
En særligt høj eksportpris for en varetype, hvilket betød, at der ikke forekom dumping for den pågældende varetype (10);
-
betragtninger i forbindelse med EU-producenternes markedsstilling og markedsandel, som gjorde det nødvendigt af hensyn til Unionens interesser at sikre, at priserne ikke oversteg i vist niveau (11).
(153)
Desuden er minimumsimportpriser overvejende blevet anvendt for ensartede varer og ikke for varer, der som denne findes i flere varianter.
(154)
Kommissionen mener også af disse grunde, at minimumsimportpriser ikke er egnede i denne sag.
(155)
Efter fremlæggelsen af de endelige konklusioner gentog klageren sine anmodninger om indførelse af en mindsteimportpris og fremsatte bemærkninger til betragtning 152-156 med følgende argumenter.
(156)
For det første behandler disse betragtninger angiveligt ikke spørgsmålene om, hvorvidt foranstaltningernes form er effektiv til at fjerne den skadevoldende virkning af dumping og subsidiering, hvilket også er en gyldig grund til at anvende mindsteimportpriser.
(157)
For det andet gjorde Kommissionen angiveligt ikke rede for, hvorfor disse betragtninger er relevante i denne sag og for hvordan de kan opveje EU-erhvervsgrenens interesser.
(158)
For det tredje påstod klageren, at den pågældende vare er tilstrækkeligt ensartet med henblik på en praktisk forvaltning af en mindsteimportpris, da de to vigtigste varetyper har klart forskellige egenskaber, der giver mulighed for en reel prisdifferentiering og smidig forvaltning og overvågning, især da næsten al import består af coated solcelleglas.
(159)
Hvad angår den første påstand, har efterspørgslen tilsyneladende ændret sig fra ikke-coated til coated solcelleglas. Der blev dog ikke fremlagt supplerende beviser, og Kommissionen kan derfor ikke konkludere, at priserne på især coated solcelleglas er faldet væsentligt. Kommissionen ser derfor ingen grund til at ændre sine tidligere konklusioner om, at en værditold er mere egnet til at fjerne de skadevoldende virkninger af dumping og subsidiering.
(160)
Hvad angår den anden bemærkning, var formålet med de pågældende betragtninger at illustrere, at Kommissionen ikke finder denne sag egnet til at indføre mindsteimportpriser, med mindre klageren uddyber sine påstande yderligere. Da dette ikke var tilfældet, ser Kommissionen ingen grund til yderligere at gøre rede for fordelen ved en eventuel mindsteimportpris for EU-erhvervsgrenens interesser.
(161)
Hvad angår den tredje bemærkning, har klageren ikke rejst tvivl om de forskellige varetyper, som Kommissionen har defineret i denne undersøgelse, og har ikke godtgjort, at der ikke ville forekomme en prisforskel. De eksporterende producenters tilbud om tilsagn, som omfatter forskellige mindsteimportpriser, antyder også, at disse forskelle er reelle. Derfor afvises denne påstand. Selv hvis Kommissionen godtog, at den pågældende vare er forholdsvis ensartet, finder den under alle omstændigheder dette spørgsmål irrelevant, da den også af de to ovennævnte årsager afviser anmodningen om en mindsteimportpris. Der mindes desuden om, at Kommissionen kun i særlige tilfælde kan tage oplysninger i betragtning, hvis de vedrører perioden lige efter undersøgelsesperioden (jf. grundforordningens artikel 6, stk. 1). Klagerne har ikke bevist, at der her er tale om et sådant særligt tilfælde, og at andre foranstaltninger såsom overvågning ved hjælp af en supplerende Taric-kode ikke ville være tilstrækkelige.
(162)
Sluttelig afviser Kommissionen derfor disse påstande.
(163)
Efter fremlæggelsen af de endelige konklusioner gav en række producenter af solcellemoduler sig også til kende og foreslog en mindsteimportpris. Deres væsentligste betragtninger var følgende:
-
Efter UP faldt produktionskapaciteten for solcelleglas markant, og mange EU-producenter trak sig uigenkaldeligt ud af markedet. De tre EU-producenter, der er tilbage på markedet, er ikke længere i stand til at dække mere end 50 % af efterspørgslen i Unionen. Producenterne af solcellemoduler må således dække deres behov med indkøb fra Kina. En bruger påstod, at den ville være tvunget til at placere sine ordrer hos en eller to EU-producenter, som ville være i stand til at leve op til de tekniske varespecifikationer.
-
Den aktuelle told vil øge vareomkostningerne til solcellemoduler betydeligt med ca. 3 cent pr. watt, hvilket angiveligt svarer til fem procent af den mindsteimportpris, der blev fastlagt i solcellepanelsagen.
-
Mindsteimportprisen bør udformes således, at den ikke fører til højere omkostninger for producenterne af solcellemoduler i EU.
(164)
Hvad angår det første argument, har Kommissionen ingen grund til at tro, at de EU-producenter der har reduceret eller midlertidigt indstillet deres produktion ikke vil starte igen med fuld kapacitet, når importen igen foregår til rimelige priser. Som det fremgår af betragtning 106-112, har EU-erhvervsgrenen tilstrækkelig kapacitet til at imødekomme hele EU-forbruget. Derfor afvises denne påstand. Kommissionen afviser også brugerens påstand om, at den ville være tvunget til at placere sine ordrer hos en eller to EU-producenter. De kinesiske eksporterende producenter vil nemlig stadig kunne levere til EU-markedet. Antidumpingforanstaltningerne skal, uanset deres form, sikre, at importen foregår til rimelig priser, og ikke stoppe importen fra Kina helt.
(165)
Hvad angår det andet argument, fremlagde brugerne ingen beviser for deres påstand. Derimod fastslog Kommissionen i betragtning 157 i forordningen om midlertidig told, at foranstaltningernes indvirkning ville være under 1 % for de samlede omkostninger til solcellemoduler for de producenter, der samarbejdede i forbindelse med denne undersøgelse. Påstanden afvises derfor.
(166)
Det er derfor ikke nødvendigt at udtale sig om den tredje påstand, som blev fremsat af producenterne af solcellemoduler.
(167)
Der blev gennemført en antisubsidieundersøgelse sideløbende med antidumpingundersøgelsen. I betragtning af anvendelsen af reglen om den lavest mulige told og den kendsgerning, at de endelige subsidiemargener er lavere end skadestærsklen, bør Kommissionen indføre en endelig udligningstold på niveauet for de konstaterede endelige subsidiemargener og derefter pålægge en endelig antidumpingtold op til den relevante skadestærskel. Ud fra ovenstående fastsættes tolden til følgende:
Virksomhed
Subsidiemargen
Dumpingmargen
Skadestærskel
Udligningstold
Antidumpingtold
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
3,2 %
83,1 %
39,3 %
3,2 %
36,1 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
17,1 %
78,4 %
26,2 %
17,1 %
9,1 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
12,8 %
90,1 %
42,1 %
12,8 %
29,3 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
16,7 %
41,6 %
17,1 %
16,7 %
0,4 %
Andre samarbejdsvillige virksomheder
12,4 %
84,7 %
36,5 %
12,4 %
24,1 %
Alle andre virksomheder
17,1 %
90,1 %
42,1 %
17,1 %
25,0 %
(168)
De individuelle antidumpingtoldsatser, der er anført i denne forordning, blev fastsat på grundlag af resultaterne af denne undersøgelse. De afspejler derfor den situation, der konstateredes for disse virksomheder i forbindelse med undersøgelsen. Disse toldsatser finder (i modsætning til den landsdækkende told for »alle andre virksomheder«) udelukkende anvendelse på importen af den pågældende vare med oprindelse i de pågældende lande, som er fremstillet af virksomhederne og dermed af de nævnte specifikke retlige enheder. Den pågældende importvare, der er fremstillet af andre virksomheder, som ikke er udtrykkeligt nævnt i den dispositive del af denne forordning, herunder enheder, der er forretningsmæssigt forbundet med de specifikt nævnte, kan ikke drage fordel af disse satser, men er omfattet af tolden for »alle andre virksomheder«. Da der var en høj samarbejdsgrad blandt de eksporterende producenter (over 80 %, jf. betragtning 15 i forordningen om midlertidig told), blev denne told baseret på den højeste individuelle skadesmargen, der blev fastlagt for de eksporterende producenter i stikprøven. Tolden for »andre samarbejdsvillige virksomheder« er baseret på et vejet gennemsnit af eksportørerne i stikprøven og gælder for alle samarbejdsvillige virksomheder, der ikke indgik i stikprøven (med undtagelse af Henan Yuhua, som er pålagt en individuel told som følge af virksomhedens anmodning om en individuel undersøgelse, jf. betragtning 48 i forordningen om midlertidig told).
(169)
Alle anmodninger om anvendelse af disse individuelle toldsatser (f.eks. efter ændring af den pågældende virksomheds navn eller efter oprettelse af nye produktions- eller salgsenheder) fremsendes til Kommissionen (12) sammen med alle relevante oplysninger, især om ændringer af virksomhedens aktiviteter i forbindelse med fremstilling og hjemmemarkeds- og eksportsalg i tilknytning til f.eks. den pågældende navneændring eller ændring vedrørende produktions- og salgsenheder. Om fornødent vil forordningen blive ændret ved en ajourføring af listen over virksomheder, der er omfattet af individuelle toldsatser.
3. Tilsagn
(170)
Efter fremlæggelsen af de endelige konklusioner fremsendte tre stikprøveudvalgte eksporterende producenter og Henan Yuhua pristilsagn i henhold grundforordningens artikel 8, stk. 1. De omfatter forskellige mindsteimportpriser svarende til de forskellige varetyper.
(171)
Kommissionen bemærker, at de mindsteimportpriser, som samtlige virksomheder har foreslået, er meget lavere end de ikke-skadevoldende priser, som Kommissionen fastlagde i løbet af undersøgelsen. Kommissionen konkluderer derfor, at de ikke er fastsat på niveau med skadestærsklen, jf. grundforordningens artikel 8, stk. 1.
(172)
Selv hvis de var fastsat til samme niveau som skadestærsklen, foreslår de stikprøveudvalgte virksomheder kun en kvartalsvis justering af prisen på coated solcelleglas på grundlag af ændringen i priserne på solcellemodulmarkedet. Kommissionen kan ikke acceptere denne indekseringsmetode af følgende årsager.
(173)
For det første bør priserne på samtlige varetyper justeres regelmæssigt, da der ellers hurtigt kan skabes en kunstig forskel mellem prisniveauet for coated og ikke-coated solcelleglas. For det andet finder Kommissionen det ikke hensigtsmæssigt at justere priserne på solcelleglas på grundlag de endelige brugeres priser (altså priserne på solcellemoduler). Dette kunne føre til en ubegrundet indskrænkning af fortjenstmargenerne i solcelleglasindustrien, hvis priserne på solcellemoduler f.eks. falder på grund af et fald i priserne på andre komponenter til solcellemoduler.
(174)
Generelt finder Kommissionen det hensigtsmæssigt at indeksere mindsteimportpriserne med råvarepriserne. I denne sag blev der imidlertid ikke fundet en råvare, som udgjorde en væsentlig andel af de samlede produktionsomkostninger.
(175)
Kommissionen fastslog endvidere, at priserne på solcelleglas var særdeles ustabile i UP i Kina og Tyrkiet.
(176)
Der er desuden en stor risiko for krydskompensation, da visse af de pågældende virksomheder sælger den pågældende vare og andre varer til de samme kunder. Endelig lader de mindsteimportpriser, som de stikprøveudvalgte virksomheder har foreslået, ikke til at dække alle de varetyper som produceres af de pågældende eksporterende producenter. Disse faktorer gør den effektive gennemførelse af tilsagn umulig og vanskelig at overvåge.
(177)
Af ovennævnte årsager afviser Kommissionen derfor de pågældende tilbud om tilsagn.
4. Endelig opkrævning af midlertidig told
(178)
Som følge af de konstaterede dumpingmargener og den skade, der er forvoldt EU-erhvervsgrenen, bør de beløb, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af den midlertidige antidumpingtold, som blev indført ved forordningen om midlertidig told, opkræves endeligt. Beløb, for hvilke der er stillet sikkerhed ud over den kombinerede endelige antidumpingtold og antisubsidietold, frigives.
5. Foranstaltningernes gennemførlighed
(179)
Hvis markedsbetingelserne ændrer sig væsentligt efter indførelsen af de endelige foranstaltninger, kan Kommissionen på eget initiativ gennemgå foranstaltningernes form for at vurdere, om foranstaltningerne fører til de ønskede resultater og eliminerer skaden, og om en ændring i foranstaltningernes form er berettiget.
(180)
For bedst muligt at imødegå risikoen for overvæltning af foranstaltningerne, har Kommissionen til hensigt at indlede en fornyet undersøgelse i henhold til grundforordningens artikel 12, stk. 1, og vil eventuelt gøre import til genstand for registrering i henhold til grundforordningens artikel 14, stk. 5, hvis der fremlægges beviser for en sådan adfærd. Den indførte told kan i henhold til grundforordningens artikel 12, stk. 3, øges op til to gange den oprindeligt indførte told.
(181)
Kommissionen vil bl.a. benytte sig af oplysninger fra nationale toldmyndigheder om overvågning af importen og af oplysninger, der afgives af medlemsstaterne i henhold til grundforordningens artikel 14, stk. 6.
(182)
Det udvalg, der er nedsat ved grundforordningens artikel 15, stk. 1, har ikke afgivet udtalelse -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
1. Der indføres en endelig antidumpingtold på importen af solcelleglas bestående af hærdet planglas af natronkalk med et jernindhold på under 300 ppm, en soltransmission på over 88 % (målt i henhold til AM1.5 300-2 500 nm), en varmebestandighed på indtil 250 °C (målt i henhold til EN 12150), en temperatursvingningsmodstand på Δ 150 K (målt i henhold til EN 12150) og en mekanisk modstandsdygtighed på 90 N/mm2 eller mere (målt i henhold til EN 1288-3), som for øjeblikket tariferes under KN-kode ex 7007 19 80, og med oprindelse i Folkerepublikken Kina. Coated solcellegals (enkeltsidet eller dobbeltsidet) tariferes under Taric-kode 7007198019, og ikke-coated solcelleglas tariferes under Taric-kode 7007198011.
2. Den endelige antidumpingtold fastsættes til følgende af nettoprisen, frit Unionens grænse, ufortoldet, for de i stk. 1 omhandlede varer fremstillet af nedenstående virksomheder, som fremgår af følgende tabel:
Virksomhed
Antidumpingtold
Taric-tillægskode
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
36,1 %
B943
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
9,1 %
B944
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
29,3 %
B945
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
0,4 %
B946
Andre samarbejdsvillige virksomheder, der er anført i bilag I
24,1 %
Alle andre virksomheder
25,0 %
B999
3. Anvendelsen af de individuelle antidumpingtoldsatser, der er fastsat for de i stk. 2 nævnte virksomheder, er betinget af, at der over for medlemsstaternes toldmyndigheder fremlægges en gyldig handelsfaktura, der overholder kravene i bilag II. Hvis en sådan faktura ikke fremlægges, anvendes den told, der gælder for »alle andre virksomheder«.
4. De gældende bestemmelser vedrørende told finder anvendelse, medmindre andet er fastsat.
Artikel 2
De beløb, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af midlertidig antidumpingtold i henhold til Kommissionens forordning (EU) nr. 1205/2013 (13), opkræves endeligt. Beløb, for hvilke der er stillet sikkerhed ud over den kombinerede endelige antidumpingtold og antisubsidietold i artikel 1, stk. 2, og udligningstolden som vedtaget ved Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) No 471/2014 (14) frigives.
Artikel 3
Hvis en ny eksporterende producent i Folkerepublikken Kina over for Kommissionen fremlægger tilstrækkelig dokumentation for, at:
-
den ikke har eksporteret den vare, der er beskrevet i artikel 1, stk. 1, til Unionen i undersøgelsesperioden (1. januar 2012 til 31. december 2012)
-
den ikke er forretningsmæssigt forbundet med nogen af de eksportører eller producenter i Folkerepublikken Kina, som er genstand for de ved denne forordning indførte foranstaltninger
-
den faktisk har eksporteret den pågældende vare til Unionen efter den undersøgelsesperiode, hvorpå foranstaltningerne er baseret, eller har indgået en uigenkaldelig kontraktmæssig forpligtelse til at eksportere en væsentlig mængde til Unionen
kan artikel 1, stk. 2, ændres ved at tilføje den nye eksporterende producent til de samarbejdsvillige virksomheder, der ikke indgik i stikprøven, og derfor er omfattet af den vejede gennemsnitlige toldsats på 24,1 %.
Artikel 4
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 13. maj 2014.
A BIZOTTSÁG 470/2014/EU VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
(2014. május 13.)
a Kínai Népköztársaságból származó szolárüveg behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vám kivetéséről és a kivetett ideiglenes vám végleges beszedéséről
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló, 2009. november 30-i 1225/2009/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 9. cikke (4) bekezdésére, valamint 14. cikke (1) bekezdésére,
mivel:
A. AZ ELJÁRÁS
1. Ideiglenes intézkedések
(1)
2013. november 28-án az Európai Bizottság (a továbbiakban: a Bizottság) az 1205/2013/EU rendelettel (2) (a továbbiakban: az ideiglenes rendelet) ideiglenes dömpingellenes vámot vetett ki a Kínai Népköztársaságból származó szolárüveg behozatalára.
(2)
Az eljárás megindítására 2013. február 28-án került sor, azt követően, hogy panaszt (3) nyújtottak be olyan gyártók nevében, amelyeknek termelése a szolárüveg teljes uniós gyártásának több mint 25 %-át teszi ki.
(3)
A dömpingre és a kárra vonatkozó vizsgálat a 2012. január 1. és 2012. december 31. közötti időszakot (a továbbiakban: vizsgálati időszak) ölelte fel. A kár felmérése szempontjából lényeges tendenciák vizsgálata a 2009. január 1. és a vizsgálati időszak vége közötti időszakra (a továbbiakban: figyelembe vett időszak) terjedt ki.
2. Az eljárás további menete
(4)
Azon lényeges tények és szempontok nyilvánosságra hozatalát követően, amelyek alapján kivetették az ideiglenes dömpingellenes vámot (a továbbiakban: ideiglenes nyilvánosságra hozatal), számos érdekelt fél nyújtott be írásos észrevételt az ideiglenes megállapításokkal kapcsolatban. A meghallgatást kérő felek lehetőséget kaptak a meghallgatásra.
(5)
A Bizottság folytatta azon információk összegyűjtését és ellenőrzését, amelyeket szükségesnek tartott a végleges megállapítások kialakításához. Az érdekelt felek szóbeli és írásbeli észrevételeit mérlegelték és az ideiglenes megállapításokat indokolt esetben ezeknek megfelelően módosították.
(6)
Ezt követően a Bizottság valamennyi felet tájékoztatta azokról a lényeges tényekről és szempontokról, amelyek alapján a Kínai Népköztársaságból (a továbbiakban: Kína) származó szolárüveg behozatalára alkalmazandó végleges dömpingellenes vámot ki kívánja vetni, és az ideiglenes vám révén biztosított összegeket véglegesen be kívánja szedni (a továbbiakban: végleges nyilvánosságra hozatal). A felek számára meghatározott időszak állt rendelkezésre, hogy benyújtsák a végleges nyilvánosságra hozatallal kapcsolatos észrevételeiket.
(7)
Az érdekelt felek által benyújtott észrevételeket mérlegelték és indokolt esetben figyelembe vették.
3. Mintavétel
(8)
Az egyik exportáló gyártó állítása szerint az ideiglenes rendelet (7), (11) és (75) preambulumbekezdéséből nem derül ki egyértelműen az uniós gyártók teljes száma. E tekintetben a Bizottság megerősíti, hogy nyolc uniós gyártó jelentkezett, illetve folytatott tevékenységet a vizsgálati időszak alatt. Az uniós gyártók kilétét - egy kivételével - nem hozták nyilvánosságra. Az általános jellegű tájékoztatóra adott válaszában a panaszos megnevezett három olyan uniós gyártót is (Guardian, AGC és Centrosolar Glass), amelyek felhagytak tevékenységükkel, valamint egy negyedik gyártót (Saint Gobain), amelyik jelentősen lecsökkentette termelését.
(9)
A kínai exportáló gyártókat, illetve az uniós gyártókat érintő mintavételi eljárásra vonatkozó egyéb észrevétel hiányában az ideiglenes rendelet (7)-(24) preambulumbekezdésének ideiglenes megállapításai megerősítést nyernek.
4. A kérdőívre adott válaszok és az ellenőrző látogatások
(10)
Az ideiglenes rendelet elfogadását követően egy második együttműködő felhasználó, nevezetesen a Viessmann Faulquemont SAS (Franciaország) telephelyein is sor került ellenőrző látogatásra.
5. Eljárási jogok
(11)
Az egyik exportáló gyártó azt állította, hogy esetében az ideiglenes nyilvánosságra hozatal hiányos volt, különösen a dömping-, az ár-alákínálási és a kárkülönbözet kiszámításának tekintetétében. Megfelelő nyilvánosságra hozatal hiányában megfosztották az 1225/2009/EK rendelet (a továbbiakban: alaprendelet), a WTO dömpingellenes megállapodása, illetve az Európai Unió Alapjogi Chartája által biztosított, védelemhez fűződő alapvető jogától.
(12)
A dömpingkülönbözet kiszámítása kapcsán az exportáló gyártó azt állította, hogy az ideiglenes nyilvánosságra hozatal nem tartalmazott részleteket arról, hogy a bevonás és az úsztatott gyártási eljárás (lásd az ideiglenes rendelet (64) preambulumbekezdését) költségeit mekkora összeggel igazították ki, illetve hogy az értékesítési, az általános és az adminisztratív költségek, valamint a haszonkulcs tekintetében milyen százalékos érték került alkalmazásra a kiigazításkor.
(13)
A kifogást jogosnak találták, és a Bizottság további információkat hozott nyilvánosságra. Amennyiben az információk bizalmas jellegéből adódóan a pontos adatok közzétételére nem volt mód, értéktartományokat tüntettek fel.
(14)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően az exportáló gyártó azt állította, hogy a közzétett adatok még így sem elégségesek, és azzal érvelt, hogy különösképpen az nem egyértelmű, hogy a bevonási költségek tekintetében végrehajtott kiigazításkor vajon az egy felület bevonásakor, vagy a két felület bevonásakor felmerülő költségeket, vagy esetleg a mindkét eljárás kapcsán jelentkező költségeket vették-e figyelembe.
(15)
Ahogyan az a (68) preambulumbekezdésben kifejtésre kerül, az érdekelt felek nem támasztották alá bizonyítékokkal, hogy következetesen különbség mutatkozna az egy oldalon bevont, illetve a két oldalon bevont szolárüveg gyártási költségei között. A Bizottság éppen ezért nem tett különbséget az egy oldalon bevont és a két oldalon bevont szolárüveg között a kiigazítás mértékének kiszámításakor.
(16)
A károkozást illetően ugyanez az exportáló gyártó azt kifogásolta, hogy a részére megküldött egyedi tájékoztatóban az öt terméktípusból kettő esetében az uniós gyártók eladási és irányárait „korlátozott” jelzéssel látták el, vagy azok bizalmas jellegére hivatkozva értéktartományokat adtak meg.
(17)
A vállalat emellett azt is kifejtette, hogy a jelenlegi esetet magas szintű titkosság jellemzi, amiből adódóan a mintába felvett uniós gyártók közül csak egy gyártó kiléte ismeretes. Emiatt a vállalat úgy véli, hogy még ha csak egy vagy két uniós gyártó adatait is tartalmazzák bizonyos terméktípusokra vonatkozó információk, akkor sem lehetne megállapítani e vállaltok kilétét, és ezáltal jelentős versenyelőnyhöz juttatni együttesen vagy külön-külön az exportáló gyártókat uniós versenytársaikkal szemben.
(18)
Az alaprendelet 20. cikke szerint a Bizottság valóban köteles az ideiglenes intézkedések megállapítását követően nyilvánosságra hozni az intézkedések bevezetésének alapjául szolgáló lényeges tények és szempontok részleteit. A Bizottság ugyanakkor az alaprendelet 19. cikke szerint szintén köteles bizalmasként kezelni minden természeténél fogva bizalmas információt, vagy amelyet ilyenként bocsátottak rendelkezésére.
(19)
Ebben a konkrét esetben az uniós gyártók által alkalmazott tényleges eladási árakat és irányárakat két terméktípus tekintetében törölték, illetve helyettesítették értéktartományok feltüntetésével, aminek hátterében az áll, hogy az egyik terméktípusra vonatkozóan csak egy vagy két uniós gyártó szolgáltatott információt. Az ágazaton belül ráadásul köztudott, hogy e konkrét terméktípus előállításával más uniós gyártó nem foglalkozik. Következésképpen a Bizottság ezeket az adatokat természetüknél fogva bizalmas információnak tekinti, mivel nyilvánosságra hozataluk jelentős versenyelőnyhöz juttatná a versenytársakat és/vagy rendkívül hátrányosan érintené az adatszolgáltató vállalato(ka)t. Ezenkívül egy másik terméktípus ugyanezen adathalmazra vonatkozó információit is törölték annak érdekében, hogy a rendelkezésre álló összesített adatokból ne lehessen meghatározni az első terméktípushoz tartozó értékeket.
(20)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően a vállalat ismételten kijelentette, hogy a kárkülönbözet kiszámítása tekintetében a nyilvánosságra hozatal hiányos és nem megfelelő. Konkrétan azt kifogásolta, hogy nem világos, milyen módon választották ki azt a második terméktípust, amelynek adatait törölték. A Bizottság tisztázni kívánja, hogy teljesen véletlenszerű alapon történt a kiválasztás.
(21)
A nyilvánosságra hozatal állítólagos hiányosságát illetően a vállalat megoldásként azt javasolta, hogy a bizottsági tisztviselők fogadják a vállalat ügyvédeit, és anélkül, hogy másolat készülne a bizalmas jellegű dokumentumokról, részletekbe menően vitassák meg velük a dömping- és kárkülönbözet kiszámítását, vagy alternatív megoldásként tegyék lehetővé a bizottsági létesítmények területén található adatszobákba való belépést, ahol feljegyzések készíthetők.
(22)
E kérésnek a Bizottság nem tudott eleget tenni. A vállalat ügyvédei csak úgy tudják ellenőrizni a számításokat, ha megkapják az egy vagy két vállalatra vonatkozó pontos adatokat. Minthogy az alaprendelet 19. cikkével összhangban a szóban forgó adatokat a Bizottság köteles bizalmasan kezelni, erre nem kerülhet sor.
(23)
A végleges nyilvánosságra hozatal keretében a Bizottság mindemellett kifejezetten kitért arra, hogy - a meghallgató tisztviselő megbízatása (4) alapján - a vállalat bármely, a védelemhez való jogához kapcsolódóan felmerülő kérdéssel - így az aktákba történő betekintéssel is - megkeresheti a meghallgató tisztviselő. A vállalat azonban a végleges nyilvánosságra hozatallal kapcsolatos észrevételek benyújtására magadott határidőn belül nem kérte a meghallgató tisztviselő közbenjárását.
(24)
A fentiekre tekintettel a Bizottság elutasítja az érintett exportáló gyártó eljárási jogainak esetleges megsértésére vonatkozó állításokat.
B. AZ ÉRINTETT TERMÉK ÉS A HASONLÓ TERMÉK
1. Az érintett termék
(25)
Az ideiglenes rendelet (26) preambulumbekezdésében megállapítottaknak megfelelően az érintett termék a 300 ppm-nél alacsonyabb vastartalmú, (a 300-2 500 nm közötti tartományban, AM1,5 sugárzás mellett mérve) 88 %-nál magasabb napenergia-áteresztésű, (EN 12150 szabvány szerint mérve) 250 °C-ig hőálló, (EN 12150 szabvány szerint mérve) Δ 150 K hőlökés-állóságú, és (EN 1288-3 szabvány szerint mérve) 90 N/mm2 vagy ennél nagyobb mechanikai szilárdságú edzett nátronmész síküveget tartalmazó szolárüveg (a továbbiakban: érintett termék, közkeletű nevén „szolárüveg”). Az érintett terméket jelenleg az ex 7007 19 80 KN-kód alá sorolják be.
2. A termékkört érintő kérelmek
(26)
Az ideiglenes nyilvánosságra hozatalt követően az egyik exportáló gyártó azt állította, hogy az ideiglenes rendelet (32) preambulumbekezdésében szereplő megállapítás ellenére ki kell zárni a termékkörből azon kertészeti üveget, amelynek műszaki jellemzői megfelelnek a szolárüveg - ideiglenes rendelet (26) preambulumbekezdésében meghatározott - műszaki jellemzőinek. Az exportőr egyfelől azzal érvelt, hogy a kertészeti üveg a szolárüvegétől igen eltérő fizikai jellemzőkkel rendelkezik, minthogy: i. a kertészeti üveg a vevők egyedi kéréseinek megfelelően több méretben, míg a szolárüveg rögzített méretekben készül, ii. a kertészeti üveget esetenként mindkét oldalán bevonják, a fényelektromos (fotovillamos) napelemmodulokhoz alkalmazott szolárüveget azonban nem vonják be mindkét oldalán. Második érvként a kertészeti üveg állítólagos eltérő alkalmazására hivatkozott, azt állítva, hogy az nem használható fel sem fényelektromos napelemmodulok, sem pedig napkollektorok gyártásához.
(27)
A Bizottság az alábbiakban ismertetett indokok alapján elutasítja az állítást. Először is irreleváns, hogy az üvegházak gyártásához használt szolárüveg méretei eltérnek a fényelektromos napelemmodulokhoz, illetve a napkollektorokhoz alkalmazott szolárüveg méreteitől, mivel a mérettel kapcsolatos igények a fényelektromos napelemmodulok és az üvegházak esetében is változhatnak. Ezenfelül valamely terméknek ezen az alapon történő kizárása esetleg a dömpingellenes intézkedések kijátszásához vezethet. Másodszor, a piacon értékesített kertészeti üveg nem kizárólag két oldalon bevont szolárüveg, hanem lehet bevonat nélküli és egy oldalon bevont is. Ráadásul - a (68) preambulumbekezdésben kifejtettek szerint - a fényelektromos napelemmodulokhoz és a napkollektorokhoz is egyaránt használnak mindkét oldalon bevont üveget. Ezen fizikai jellemző alapján tehát nem lehet különbséget tenni a kertészeti üvegként alkalmazott szolárüveg és az egyéb célokra felhasznált szolárüveg között. Végezetül, nem zárható ki, hogy az üvegházgyártásra szánt szolárüveget fényelektromos napelemmodulok és/vagy napkollektorok gyártásához fogják felhasználni.
(28)
A nyilvánosságra hozatalt követően az egyik importőr azt állította, hogy a vállalatok számára igazgatási terhet és időbeli veszteséget jelent az, hogy a bútorüvegként ugyancsak felhasználható szolárüveget nem zárták ki a hatály alól. Ez állítólag arra vezethető vissza, hogy a vállalatoknak tesztjelentéseket kell küldeniük az Unión belüli vámhatóságok részére minden olyan esetben, amikor a vámhatóságok részéről kérdés merül fel azzal kapcsolatban, hogy az importárukra alkalmazni kell-e az intézkedéseket.
(29)
A Bizottság álláspontja szerint a szóban forgó üvegtípusokat nem indokolt kivonni a vizsgálat hatálya alól azért, mert adott esetben a szolárüveg kertészeti és bútorüvegként is felhasználható. Az uniós gazdasági ágazatnak a dömpingelt behozatal káros hatásaival szembeni megfelelő védelmének biztosítása érdekében el kell kerülni a joghézagokat, amelyek lehetővé tehetik az intézkedések kijátszását. A megfelelő védelemből fakadó pozitív hatás nagyobb annál a negatív hatásnál, amelyet az érintett importőr - vitatható módón - elszenvedett az igazgatási többletteher következtében.
(30)
Egy másik exportáló az úsztatott üveg termékkörből való kizárása mellett érvelt, arra hivatkozva, hogy az általa előállított üveg az építőipar és az üvegházak piacán kerül felhasználásra. Megjegyezte továbbá, hogy úsztatott üveget nem alkalmaznak fényelektromos napelemmodulok gyártásához. A Bizottság által az ideiglenes rendelet (33) preambulumbekezdésében felsorakoztatott érvek alapján a Bizottság azonban ismételten kijelenti, hogy az úsztatott üveg egyértelműen megfelel a szolárüveg ideiglenes rendelet (26) preambulumbekezdésében meghatározott műszaki jellemzőinek. Emellett, mind az uniós gyártók, mind pedig az exportáló gyártók állítanak elő úsztatott üveget. Ezt alátámasztják a nyilvánosság számára hozzáférhető, interneten közzétett információk (5). Ebből következően ezt az állítást elutasították.
3. Következtetés
(31)
Az érintett termékkel és a hasonló termékkel kapcsolatos egyéb észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (26)-(33) preambulumbekezdésében szereplő következtetések megerősítést nyernek.
C. DÖMPING
1. Piacgazdasági elbánás
(32)
Az ideiglenes nyilvánosságra hozatalt, majd pedig a végleges nyilvánosságra hozatalt követően az egyik exportáló gyártó azt állította, hogy a Bizottság hibát vétett, amikor elutasította piacgazdasági elbánás iránt benyújtott kérelmét. A piacgazdasági elbánásról hozott döntéssel kapcsolatban ezt az észrevételt már az ideiglenes szakaszban is benyújtották, és a Bizottság azt az ideiglenes rendelet (43) és (47) preambulumbekezdésében elutasította.
(33)
Az exportáló gyártó állítása szerint a gazdasági előny, amelyre a kedvezményes adórendszerek és a támogatások révén tett szert nem képezi árbevételének jelentős hányadát. Ezzel kapcsolatban emlékeztetni kell arra, hogy ezzel az érvvel - több más érvvel együtt - a Bizottság már foglalkozott az exportőrnek küldött, 2013. szeptember 13-án kelt levelében, amelyben értesítette a felet a rá vonatkozó piacgazdasági elbánás meghatározásáról. A szöveg különösen azt hangsúlyozta, hogy annak megállapítása szempontjából, hogy vajon a torzulás „jelentős” mértékűnek tekinthető-e, a vizsgálati időszak alatt szerzett gazdasági előny abszolút összege - a szóban forgó gazdasági előny jellegéből adódóan - nem bír jelentőséggel. Ezt az állítást ezért elutasítják.
(34)
A fentiekre tekintettel megerősítést nyer az ideiglenes rendelet (34)-(47) preambulumbekezdésében foglalt azon megállapítás, hogy valamennyi piacgazdasági elbánás iránti kérelmet el kell utasítani.
2. Rendes érték
2.1. Az analóg ország kiválasztása
(35)
Az ideiglenes rendeletben az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdése a) pontjával összhangban Törökországot választották ki megfelelő analóg országnak. Az egyik exportáló gyártó állítása szerint a rendes érték meghatározásához Törökország nem megfelelő analóg ország, mivel Törökországban mindössze egyetlen szolárüveggyártó működik, és a törökországi piacon gyakorlatilag egyáltalán nincs szolárüvegimport. Az exportáló gyártó emellett azt állította, hogy a szolárüveg törökországi belpiacán alkalmazott haszonkulcs kiugróan magas volt, ami miatt a rendes érték mesterségesen magas szintet ért el. Ugyanez az exportáló gyártó emlékeztetett arra is, hogy a Törökországban előállított szolárüveg esetében nem alkalmaznak bevonási technológiát, és egyetlen törökországi szolárüveg sem készült úsztatott gyártási eljárással. Mindezek következtében a rendes érték megállapításához szükséges kulcstényezők nincsenek jelen a hasonló termék törökországi belpiacán. Az exportáló gyártó ezért azt állította, hogy a rendes értéket inkább az uniós árak alapján kellett volna megállapítani.
(36)
A Bizottság először is emlékeztet arra, hogy a hasonló termék tekintetében Törökország nem tart érvényben jelentős kereskedelmi akadályokat. Nem lehet tehát levonni azt a következtetést, amely szerint a törökországi szolárüvegpiac nem enged teret a nemzetközi kereskedelemnek. Éppen ellenkezőleg: a piac nyitott, és a hasonló termék belföldi piaci árát szabadon a kereslet és kínálat egymáshoz való viszonya határozza meg.
(37)
Másodszor, a törökországi belföldi piac kirívóan magas profitjára vonatkozó állítást illetően a Bizottság hangsúlyozza, hogy az uniós gyártók figyelembe vett időszak alatt elért nyereségéhez képest nem tapasztalt kiugróan magas haszonkulcsot a hasonló termék törökországi piacán a vizsgálati időszak során.
(38)
Harmadszor, az, hogy bizonyos terméktípusok adott harmadik országban nem találhatók meg, még nem jelenti azt, hogy a szóban forgó ország ne lenne megfelelő analóg ország. Az alaprendelet 2. cikkének (3) bekezdése épp ellenkezőleg azt írja elő, hogy amennyiben bizonyos terméktípusok esetében nem történt belföldi értékesítés, akkor a rendes értéket a Bizottság a származási országban felmerülő előállítási költségnek és az ehhez hozzászámított értékesítési, általános és adminisztratív költségeknek, valamint a nyereség ésszerű összegének alapján köteles meghatározni. A bevonáshoz, illetve az úsztatott gyártási eljáráshoz kapcsolódó költségek alapjául az uniós gazdasági ágazattól származó, ellenőrzött adatok szolgáltak.
(39)
A fentiekre tekintettel elutasítják azt az állítást, mely szerint Törökország nem megfelelő analóg ország.
(40)
Ezenkívül a Bizottság nem fogadja el azt az állítást, mely szerint a rendes értéket az Unióban ténylegesen fizetett ár alapján kellett volna megállapítani. Az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdése a) pontjának megfelelően a Bizottság kizárólag abban az esetben alkalmazhatja az uniós árakat a rendes érték meghatározásához, ha nincs arra lehetősége, hogy azt megfelelő analóg országból származó adatok alapján állapítsa meg. Minthogy megállapítást nyert, hogy létezik olyan megfelelő analóg ország, amelynek esetében a gyártó részéről kellő együttműködés áll fenn, a Bizottság köteles volt az ebből az analóg országból származó adatok alapján meghatározni a rendes értéket, és nem folyamodhatott az uniós árak használatához (6).
(41)
A Bizottság megerősíti, hogy az alaprendelet 2. cikkének (7) bekezdése értelmében kiválasztott analóg ország Törökország.
2.2. Rendes érték
(42)
Az egyik exportáló gyártó szerint a Bizottság hibát vétett akkor, amikor kizárólag az analóg országban történt nyereséges értékesítések és a nem nyereséges értékesítések vélelmezett haszonkulccsal növelt értéke alapján határozta meg a rendes értéket.
(43)
A Bizottság megerősíti, hogy - miként azt az ideiglenes rendelet (61) és (62) preambulumbekezdése kifejti és az alaprendelet 2. cikkének (4) bekezdése előírja - a rendes érték meghatározása előtt megbizonyosodott afelől, hogy a nyereséges értékesítések aránya a törökországi belföldi piacon a hasonló termék valamennyi terméktípusa esetében elérte a 80 %-ot. Ennek megfelelően tehát a törökországi belföldi piacon történt valamennyi - nyereséges és nem nyereséges - értékesítést figyelembe vette a rendes érték meghatározásakor. Ez az állítás tehát megalapozatlan és ezért elutasították.
(44)
A rendes érték meghatározásával kapcsolatos további észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (58)-(64) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
2.3. Exportár
(45)
Az exportárakkal kapcsolatos észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (65) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
2.4. Összehasonlítás
(46)
Az ideiglenes nyilvánosságra hozatalt, majd a végleges nyilvánosságra hozatalt követően az egyik exportáló gyártó azt állította, hogy a Bizottság hibát követett el, amikor esetében az exportárat az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdésének i) pontja alapján kiigazította. Érvelése szerint a gyártó és a vele kapcsolatban álló kereskedő gazdasági egységet alkotnak, ami eleve kizárja a szóban forgó kiigazítás elvégzését. A kiigazítás szintje mindenesetre túl magas, mivel annak meghatározásához a Bizottság a tényleges haszonkulcsot vette alapul, amely viszont nem a szokásos piaci árakat tükrözi, hanem transzferárazási megállapodás eredménye. A Bizottságnak ehelyett a kiigazítást (amennyiben az egyáltalán szükséges volt) a gyártó és a független importőr közötti, a piaci árak szerinti becsült haszonkulcs alapján kellett volna elvégeznie.
(47)
A vizsgálat során bebizonyosodott, hogy az exportáló gyártó saját, működő exportrészleggel rendelkezik, amely az uniós ügyfelekkel tárgyalásokat folytatott az értékesítési feltételekről, feladta a gyártásra vonatkozó megrendeléseket, megszervezte és lebonyolította a végtermék uniós ügyfelekhez történő szállítását - így gondoskodott valamennyi fuvarokmányról is -, elvégezte az export vámkezelést és elkészítette az értékesítéshez szükséges dokumentumokat. Való igaz, hogy az exportáló gyártó és a kapcsolódó kereskedő exporttal kapcsolatos feladatkörei között nem volt átfedés. Az exportáló gyártó mindazonáltal értékesítési számlákat bocsátott ki a kereskedőnek, aki viszont a maga részéről az uniós ügyfeleknek állított ki a szerződéses ár alapján értékesítési számlát. A kifizetett összeg a kapcsolódó kereskedőhöz folyt be, aki a haszonkulcs levonását követően a fennmaradó összeget kifizette az exportáló gyártónak.
(48)
A Bizottság ezért megállapítja, hogy a kapcsolódó kereskedő még abban az esetben sem tekinthető belső értékesítési részlegnek, ha a két vállalat egy gazdasági egységnek minősül, és a 2. cikk (10) bekezdésének i) pontja szerinti kiigazítás teljes mértékben indokolt. Másfelől, mivel az elvégzett kiigazítás a kapcsolódó vállalatok között ténylegesen alkalmazott haszonkulcsot tükrözi, semmi nem indokolja, hogy azt egy másik, elméleti összeggel helyettesítsék. Ezt az állítást ezért elutasítják.
(49)
Az egyik exportáló gyártó azt állította, hogy az uniós gazdasági ágazaténál jóval nagyobb termelési kapacitással rendelkezett, így előnyt annak következtében élvezett, hogy esetében az érintett termék gyártási eljárása alacsonyabb költségekkel járt. A Bizottságnak ezért figyelembe kell vennie az alacsonyabb gyártási költségéhez kapcsolódó, szóban forgó állítólagos előnyt, és el kell végeznie a szükséges kiigazítást.
(50)
A Bizottság ezt az állítást nem fogadhatja el. Először is, az exportáló gyártó nem utalt olyan vonatkozó jogszabályi rendelkezésre, amely alapján egy ilyen jellegű kiigazítás elvégezhető lenne. Másodszor, nem bizonyított, hogy a nagyobb termelési kapacitásból adódó alacsonyabb költségek az alaprendelet 2. cikkének (10) bekezdése értelmében befolyásolnák az árakat vagy az árak összehasonlíthatóságát. Még ha igazolható is a költségek közötti különbség, nem világos, hogy ez miképp jelenik meg a végső árban, illetve hogy azt nem ellensúlyozza bármely, a többi költség tekintetében fennálló különbség.
(51)
Ezenkívül az exportáló gyártó által vélelmezett előny az uniós gazdasági ágazat esetében felmerült költségeknél állítólagosan alacsonyabb előállítási költségekre vonatkozott. Ezt illetően emlékeztetni kell arra, hogy az exportáló gyártó nem részesült piacgazdasági elbánásban, és így nem került sor költségeinek ellenőrzésére. Az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésének a) pontja szerint a Bizottság a rendes értéket az analóg országbeli gyártó tényleges árai és/vagy költségei alapján határozta meg, aminek hátterében az állt, hogy a nem piacgazdasággal rendelkező országok árait és költségeit nem a piaci erők működése határozza meg, és azok így a piaci árak és költségek szempontjából nem tekinthetők megbízható referenciának.
(52)
A Kínában működő egyik exportáló gyártó azt állította, hogy egyik versenytárása esetében a Bizottságnak ki kell igazítania a gyártelepi paritáson számított exportárat, vagyis le kell vonnia az árból a harmadik félnek állítólagosan kifizetett szolgáltatási díjat és licencdíjat.
(53)
A Bizottság ezt az állítást elutasítja. Először is, az exportáló gyártó nem jelezte, hogy az alaprendelet mely rendelkezése teremti meg az alapot egy ilyen jellegű kiigazítás elvégzéséhez. Másodszor, még ha az állítás értelmezése lehetővé is tenné az alaprendeletnek a fuvarozási, a biztosítási, az anyagmozgatási, a rakodási és a mellékköltségek tekintetében elvégzendő kiigazításokról szóló 2. cikke (10) bekezdése e) pontjában foglalt rendelkezések alkalmazását, a rendelkezés nem vonatkozik a szolgáltatási díjakra, illetve licencmegállapodással kapcsolatos költségekre. Ezek üzleti költségeknek minősülnek, amelyek általában a harmadik féltől származó technológiai licencet használó gyártónál jelentkeznek, függetlenül attól, hogy az árukat exportra vagy a belföldi piacon értékesítik. E költségeket tehát az export és a belföldi értékesítés során alkalmazott végső áraknak egyaránt tükrözniük kell. A szóban forgó költségek ezért nem befolyásolhatják az exportár és a rendes érték összehasonlíthatóságát. Minthogy ezek alapján nem indokolt a 2. cikk (10) bekezdése szerinti kiigazítás, az állítást elutasították.
(54)
Az ideiglenes rendelet (67) és (68) preambulumbekezdésének értelmében a rendes érték és az exportár tisztességes összehasonlítása érdekében - az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdésével összhangban - megfelelő kiigazítások formájában figyelembe vették az árakat és az árak összehasonlíthatóságát befolyásoló különbségeket.
(55)
Ez alapján minden esetben vállalatspecifikus kiigazításokat végeztek a fuvarozási, tengeri fuvarozási és biztosítási, anyagmozgatási, rakodási és mellékköltségek, exportvámok és jutalékok tekintetében, amennyiben bebizonyosodott, hogy azok befolyásolják az árak összehasonlíthatóságát. Az ideiglenes intézkedések bevezetését követően a Bizottság azonban észlelte, hogy a héakiigazítással kapcsolatban mulasztás történt. Ezt a (169) preambulumbekezdés vonatkozó táblázatában szereplő dömpingszámítások tekintetében orvosolták.
(56)
Két exportáló gyártó szerint az exportár és a rendes érték tekintetében végzett ár-összehasonlítást egy terméktípus esetében nem megfelelően végezték el. Ezt az állítást a (67)-(68) preambulumbekezdés tárgyalja.
2.5. Dömpingkülönbözetek
(57)
Észrevételek hiányában a dömpingkülönbözetek kiszámításához alkalmazott, az ideiglenes rendelet (69)-(73) preambulumbekezdésében ismertetett módszer megerősítést nyer.
(58)
Az egyik exportáló gyártó jelezte, hogy a dömpingellenes eljáráshoz kapcsolódó kérdőívben tévedésből több esetben is hibásan adta meg a „költség, biztosítás fuvardíj” értékét (a továbbiakban: CIF-érték) az érintett termék unióba irányuló exportértékesítései tekintetében. A feltüntetett CIF-értékek túl alacsonyak voltak, és emiatt a vállalatra vonatkozó dömpingkülönbözet, illetve kárkülönbözet magasabb szintet mutatott.
(59)
A Bizottság alaposan megvizsgálta e kérést. Miután összevetette, és a helyszínen ellenőrizte a kérdéses ügyletek CIF-árait az uniós importőr adataival, a Bizottság megállapíthatta, hogy a kérés jogos. A Bizottság ezért ezt az állítást elfogadta.
(60)
Figyelembe véve a rendes érték és az exportár kiigazítását, illetve további észrevételek hiányában a vámfizetés nélküli, CIF uniós határparitásos ár százalékában kifejezett végleges dömpingkülönbözetek az alábbiak:
Vállalat
Dömpingkülönbözet
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
83,1 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
78,4 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
90,1 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
41,6 %
Egyéb együttműködő vállalatok
84,7 %
Minden más vállalat
90,1 %
D. A KÁR
1. Az uniós gazdasági ágazat és az uniós gyártás meghatározása
(61)
Nem érkezett észrevétel az uniós gazdasági ágazat és az uniós gyártás meghatározását illetően. A Bizottság ezért megerősíti az ideiglenes rendelet (75)-(79) preambulumbekezdését.
2. Uniós felhasználás
(62)
Az ideiglenes nyilvánosságra hozatalt követően a mintába felvett uniós gyártók értékesítési volumenére vonatkozó, panaszos által szolgáltatott számadatokat aktualizálták a mintába felvett uniós gyártóktól származó adatok alapján. Az 1. táblázatot ennek megfelelően kiigazították (lásd lent). A kiigazítás nem módosítja vagy érvényteleníti az ideiglenes rendelet adatai alapján megállapított tendenciát, illetve levont következtetéseket. Minthogy az uniós felhasználással kapcsolatban nem nyújtottak be észrevételt, az ideiglenes rendelet (80)-(82) preambulumbekezdésében szereplő, az uniós felhasználásra vonatkozó tendenciák megerősítést nyernek.
1. táblázat
Uniós felhasználás (1 000 m2)
2009
2010
2011
Vizsgálati időszak
Teljes uniós felhasználás
16 596
28 239
33 993
27 412
Index
100
170
205
165
Forrás: Glass for Europe, a panaszos és a mintába felvett uniós gyártók kérdőívekre adott válaszai
3. Az érintett országból származó dömpingelt behozatal volumene, ára és piaci részesedése
(63)
Az uniós gazdasági ágazat értékesítésének kiigazításából adódóan (lásd a (62) preambulumbekezdést) az érintett országból származó behozatal piaci részesedésére vonatkozó adatokat is ki kellett igazítani (lásd a 2. táblázatot). A kiigazítás nem módosítja az ideiglenes rendelet adatai alapján megállapított tendenciát, illetve levont következtetéseket.
(64)
Ezért a Bizottság megerősíti az ideiglenes rendelet (83)-(87) preambulumbekezdését.
2. táblázat
A behozatal volumene (1 000 m2) és piaci részesedése
2009
2010
2011
Vizsgálati időszak
Piaci részesedés
7,2 %
7,3 %
18,1 %
30,5 %
Index
100
100
250
421
Forrás: Glass for Europe, a panaszos és a mintába felvett uniós gyártók kérdőívekre adott válaszai
4. Áralákínálás
(65)
Az ideiglenes rendelet (88)-(89) preambulumbekezdése ismerteti a vizsgálati időszak alatti áralákínálás meghatározása esetében követett eljárást. Az összehasonlítás keretében a mintába felvett uniós gyártók által az uniós piacon független vevőknek történt értékesítések során alkalmazott, gyártelepi szintre igazított, terméktípusonkénti súlyozott átlagos eladási árakat vetették egybe a mintába felvett együttműködő exportáló gyártóktól importált, megfelelő terméktípusok súlyozott átlagos áraival. A szóban forgó behozatalok az uniós piacon első független vevőknek értékesített behozatalok voltak, amelyeket a felfelé - vagyis vámkezeléssel, vámmal, anyagmozgatási és rakodási költségekkel - kiigazított CIF-alapon állapítottak meg. Az említett kiigazítások - termékkódtól függően - 7 % és 15 % közötti árnövekedést eredményeztek.
(66)
Az árakat a kereskedelem azonos szintjén történt tranzakciókat vizsgálva termékkódonként, az adatokat az előző preambulumbekezdésben foglaltak szerint megfelelően kiigazítva, az engedmények és a visszatérítések levonását követően hasonlították össze. Az összehasonlítás - a mintába felvett uniós gyártók vizsgálati időszak alatt lebonyolított forgalmának százalékában kifejezve - kimutatta, hogy a dömpingelt behozatal súlyozott átlagban 10,6 % és 26,7 % között kínál alá a mintába felvett uniós gyártók által alkalmazott áraknak.
(67)
Két exportáló gyártó szerint az árak összehasonlítását egy terméktípus esetében nem megfelelően végezték el. Konkrétan azt állították, hogy a két oldalon bevont szolárüveget az egy oldalon bevont szolárüvegtől elkülönítve kellett volna kezelni az összehasonlításkor. Állítólag a két oldalon bevont szolárüveg ára és költségei jóval meghaladják az egy oldalon bevont szolárüveg árát és költségeit. Azt is állították, hogy az egy oldalon bevont szolárüvegénél „általában” jóval magasabb a két oldalon bevont szolárüveg napenergia-áteresztési tényezője. Végezetül, az egyik exportáló gyártó szerint a fényelektromos napelemmodulokhoz nem alkalmaznak két oldalon bevont szolárüveget, mivel annak ára jóval magasabb az egy oldalon bevont szolárüveg áránál, napenergia-áteresztési tényezője viszont a fényelektromos napelemmodulok gyártása esetén megegyezik az egy oldalon bevont szolárüveg tényezőjével. A naphőenergiát hasznosító termékek szempontjából azonban állítólag jelentőséggel bír a két oldalon bevont szolárüveg magasabb áteresztő képessége, hiszen ezáltal a naphőenergiát hasznosító termékek jóval nagyobb hatékonysággal működhetnek.
(68)
Az alábbiakban kifejtett indokok alapján a Bizottság elutasítja az exportáló gyártók állításait. Először is, az exportáló gyártók általános jellegű kijelentéseket fogalmaztak meg, és nem támasztották alá bizonyítékokkal, hogy következetesen különbség mutatkozna az egy oldalon bevont, illetve a két oldalon bevont szolárüveg gyártási költségei között. Az uniós gazdasági ágazat ennek épp az ellenkezőjét állította, és kijelentette, hogy az előállítási költségek az alkalmazott bevonási technológia függvényében változnak, és a két oldalon bevont üveg nem feltétlenül drágább az egy oldalon bevont üvegnél, ami fordítva is igaz. Másodszor, a két oldalon bevont üvegnek az egy oldalon bevont üveghez képest valóban magasabb lehet a napenergia-áteresztése (előbbivel legfeljebb 98 %-os, utóbbival pedig legfeljebb 95 %-os napenergia-áteresztés érhető el), és ez a műszaki paraméter valóban csak a naphőenergiát hasznosító termékek szempontjából bír jelentőséggel, míg a fényelektromos napelemmodulok tekintetében irreleváns. Ugyanakkor, szemben az exportáló gyártó állításával, a két oldalon bevont szolárüveget ugyancsak értékesítik fényelektromos napelemmodult gyártóknak, sőt e terméknek ez jelenti a fő piacát. Ami azt illeti, a vizsgálati időszak alatt az uniós gazdasági ágazat által értékesített két oldalon bevont üvegek elhanyagolható részét tették ki a napkollektorokhoz kapcsolódó értékesítések (a két oldalon bevont üvegek összértékesítésnek ez kevesebb mint 1 %-át jelentette, míg az értékesítések fennmaradó hányada fényelektromos napelemmodulokhoz kapcsolódott).
(69)
A behozatalt követő költségeket illetően két észrevételt nyújtottak be az ideiglenes nyilvánosságra hozatal után. Az első, a panaszos által benyújtott észrevétel szerint a vámkezelés, a vám, az anyagmozgatási és rakodási költségek tekintetében a költségkiigazításoknak jóval alacsonyabb értéket kéne képviselniük, vagyis a vámkezelés, az anyagmozgatási és rakodási költségek esetében 3 %-os vámmal növelt 0,26 EUR/m2-t lenne indokolt használni a 3 %-os vámmal növelt 0,40 EUR/m2 helyett.
(70)
A második észrevételt az egyik exportáló gyártó nyújtotta be, aki szerint az anyagmozgatás, a vámkezelési díjak és az importált termékeknek a behozatal helyén történt ideiglenes raktározásának költségeire vonatozó 0,40 EUR/m2-es összesített adaton kívül nem hoztak nyilvánosságra tételes bontás szerinti részadatokat. Azt állította továbbá, hogy nem került kifejtésre, milyen kritériumok alapján került meghatározásra, hogy egy adott kiigazítás indokolt vagy éppen indokolatlan.
(71)
A Bizottság által alkalmazott szóban forgó kiigazítások a Kínában előállított szolárüveget importáló vállalatoktól származó, ellenőrzött adatokon alapulnak, és az érintett termék vizsgálati időszak alatti behozatalához kapcsolódóan felmerült tényleges költségek súlyozott átlagát tükrözik. A panaszos által benyújtott nyilatkozatban ezzel szemben olyan rendes díjak szerepeltek, amelyeket a Kínából történő, szabványos tengeri konténerszállítás esetében egy független szállítmányozó általában felszámít. Ez a nyilatkozat nem tekinthető megalapozott bizonyítéknak azokra a díjakra vonatkozóan, amelyeket a szállítmányozók ténylegesen felszámoltak az érintett termék vizsgálati időszak alatti behozataláért. Következésképpen a panaszos által megfogalmazott állítást elutasítják.
(72)
Ami az exportáló gyártó állítását illeti, nem volt lehetséges részletesebb bontásban megadni a 0,40 EUR/m2-es összeget, mivel az egy súlyozott átlagnak felel meg, amelyet a vizsgálati időszak alatti kínai szolárüveg-behozatalok különböző uniós kikötőkben kiállított, jelentős számú tényleges számlái alapján számítottak ki. Ebből adódóan a behozatalt követően felmerült tényleges költségek a rakományt fogadó uniós kikötő, a terméktípus, a behozatal helyén igénybe vett ideiglenes raktározás stb. függvényében változnak.
(73)
Ezenfelül a behozatalt követő költségeknek az ideiglenes rendeletben elvégzett bizottsági kiigazítása indokoltnak tekinthető, mert annak alapjául a kínai szolárüveg-behozatalok ellenőrzött, a független importőrök által teljesített tényleges számlái szolgáltak.
(74)
Minthogy az áralákínálás kiszámításához használt módszertannal kapcsolatban egyéb észrevétel nem érkezett, az ideiglenes rendelet (89)-(90) preambulumbekezdésében ismertetett ár-összehasonlítási eljárás megerősítést nyer.
5. Makrogazdasági mutatók
(75)
Az ideiglenes rendelet (92) preambulumbekezdésében ismertetettek szerint a kárelemzés céljából a Bizottság szétválasztotta a makrogazdasági és mikrogazdasági kármutatókat. A figyelembe vett időszak tekintetében a makrogazdasági mutatókat az uniós gazdasági ágazat által szolgáltatott, a vizsgálat során jelentkezett uniós gyártók teljes körét lefedő adatok alapján elemezték.
(76)
Az egyik exportáló gyártó szerint a Bizottság nem az alaprendelet 3. cikkének (2) és (5) bekezdésével összhangban végezte el a kárelemzést, mert két különálló, és állítólag egymásnak ellentmondó adatcsoport - vagyis a makro- és mikrogazdasági kármutatók - alapján elemezte a kárt. Kifejtette továbbá, hogy az elemzés két adatcsoportra visszavezethető állítólagos következetlensége komoly aggályokat vet fel a károkozásról kialakított általános kép helyességével, méltányosságával és tárgyilagosságával kapcsolatban.
(77)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően a szóban forgó vállalat megismételte állítását. Több olyan korábbi vizsgálatot is megemlített, amelyek esetében a különböző adatcsoportok makro-, vagy mikroadatként történő meghatározásakor az uniós intézmények állítólag nem következetesen jártak el.
(78)
A Bizottság ezt az állítást nem fogadhatja el. A mintavétellel járó esetekben ez a módszer alkalmazandó az uniós gazdasági ágazat helyzetének elemzésére, illetve annak érdekében, hogy ne kizárólag a mintára, hanem az uniós gazdasági ágazat egészére jellemző tendenciákat is figyelembe vegyék. Az elemzés az alaprendelet 3. cikke (5) bekezdésében előírt valamennyi tényezőt megvizsgálta. A kárra vonatkozó következtetés levonásához szintén az összes szóban forgó tényezőt mérlegelték. Következésképpen a kárelemzést az alaprendelet 3. cikke (2) bekezdésével és 3. cikke (5) bekezdésével összhangban végezték el.
(79)
További észrevételek hiányában a Bizottság megerősíti az ideiglenes rendelet (90)-(94) preambulumbekezdését.
(80)
Ami a Bizottság által az ideiglenes rendelet (95)-(103) preambulumbekezdésében elemzett makrogazdasági mutatókat illeti, némileg módosult az uniós gyártók piaci részesese (lásd az 5. táblázatot) abból adódóan, hogy az uniós gazdasági ágazat értékesítését kiigazították (lásd a (62) preambulumbekezdést). A kiigazítás azonban nem módosítja az ideiglenes rendelet adatai alapján megállapított tendenciát, illetve levont következtetéseket. A Bizottság ezért megerősíti az ideiglenes rendelet (95)-(105) preambulumbekezdését.
5. táblázat
Értékesítési volumen és piaci részesedés
2009
2010
2011
Vizsgálati időszak
Értékesítési volumen (1 000 m2)
14 696
25 303
26 556
18 039
Index
100
172
181
123
Piaci részesedés
88,6 %
89,6 %
78,1 %
65,8 %
Index
100
101
88
74
Forrás: Glass for Europe, a panaszos és a mintába felvett uniós gyártók kérdőívekre adott válaszai
6. Mikrogazdasági mutatók
(81)
Az ideiglenes nyilvánosságra hozatalt követően aktualizálták a termelési egységköltség mintába felvett uniós gyártókra vonatkozó adatait. Ennek megfelelően az 7. táblázat némileg módosult (lásd lent). A kiigazítás nem módosítja vagy érvényteleníti az ideiglenes rendelet adatai alapján megállapított tendenciát, illetve levont következtetéseket. Észrevételek hiányában a Bizottság tehát megerősíti az ideiglenes rendelet (106)-(123) preambulumbekezdését.
7. táblázat
Átlagos eladási árak az Unióban
2009
2010
2011
Vizsgálati időszak
Termelési egységköltség (EUR/m2)
13,13
8,38
8,44
9,34
Forrás: az uniós gyártók kérdőívekre adott válaszai
7. A kárra vonatkozó következtetés
(82)
További észrevételek hiányában a Bizottság megerősíti az ideiglenes rendelet (124)-(129) preambulumbekezdésében foglalt következtetést, mely szerint az uniós gazdasági ágazatot az alaprendelet 3. cikkének (5) bekezdése értelmében jelentős kár érte.
E. OKOZATI ÖSSZEFÜGGÉS
1. A dömpingelt import hatása
(83)
Az ideiglenes rendelet (131), (132) és (133) preambulumbekezdésében a Bizottság megállapította, hogy okozati összefüggés áll fenn az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett jelentős kár és a Kínából származó dömpingelt behozatal között. Ezt a következtetést számos érdekelt fél kétségbe vonta arra hivatkozva, hogy nem áll fenn megalapozottnak és állandónak tekinthető egyidejűség a kár és az érintett országból származó import növekedése között. Ez annak a ténynek tudható be, hogy a Kínából származó behozatal 2009 és 2011 között nőtt számottevő mértékben. Ezenkívül a kínai import átlagára 2011-ben 4,96 EUR/m2 volt, amely megközelíti a 2012. évi (4,38 EUR/m2-es) árat.
(84)
Ugyanezen felek azt állították, hogy az a következtetés, amely szerint a 2012. évi kínai importnak tudható be az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett kár, ellentmond azoknak a megállapításoknak, hogy a kínai import a megelőző évben állítólag annak ellenére nem fejtett ki egyáltalán semmiféle kedvezőtlen hatást - különösen az uniós gazdasági ágazat haszonkulcsa tekintetében -, hogy nagyon hasonló volt az import átlagára.
(85)
A figyelembe vett időszak kezdetétől a vizsgálati időszak végéig a behozatal 596 %-kal nőtt, piaci részesedése pedig 321 %-kal bővült. Az importárak 27,2 %-kal csökkentek a figyelembe vett időszak alatt.
(86)
Helytálló a megállapítás, mely szerint az uniós gazdasági ágazat 2011. évi haszonkulcsa annak ellenére alig marad el a 2010-ben elért szinttől, hogy a kínai import már 2011-ben jelentős mértékben nőtt. Mindazonáltal az uniós szolárüveg-felhasználás 2011-ben számottevően - vagyis 2010 és 2011 között 20,4 %-kal - nőtt, míg a Kínából származó behozatal ugyanezen időszak alatt 150 %-kal bővült. A vizsgálati időszakban, amíg a felhasználás valamivel több mint 19 %-kal visszaesett, a kínai import volumene 2011-hez képest több mint 35 %-os növekedést ért el. Ez egyértelműen bizonyítja, hogy az uniós gazdasági ágazat által a vizsgálati időszakban elszenvedett jelentős kár és a dömpingelt kínai behozatal erőteljes növekedése azonos időszakban jelentkezett. Emellett természetesen időbe telik, amíg az uniós gyártókat elérik a dömpingelt import növekedésének kedvezőtlen hatásai (mint például az ügyfelek elpártolása, a veszteségtermelés, a beruházások megtérülésének, illetve a pénzforgalom csökkenése stb.). Ezért az állítást elutasítják.
(87)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően ugyanezen felek azt állították, hogy az elszenvedett jelentős kár és a dömpingelt kínai behozatal időbeli egybeesését a teljes - vagyis 2009-től a vizsgálati időszak végéig tartó - figyelembe vett időszak tekintetében nem lehet az ez alatt az időszak alatt jelentkezett közbenső tendenciák mérlegelése nélkül vizsgálni.
(88)
A Bizottság a figyelembe vett időszakbeli közbenső tendenciákat is elemezte. Az a tény, hogy az uniós gazdasági ágazat 2011-ben még annak ellenére nyereségesen működött, hogy a kínai import ekkor már erőteljes növekedést mutatott; nem cáfolja meg a következtetést, amely szerint a vizsgálati időszak tekintetében időbeli egybeesés állapítható meg az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett kár és a dömpingelt kínai import között.
(89)
A vizsgálati időszakban a felhasználás valamivel több mint 19 %-os visszaesése ellenére a kínai exportáló gyártók:
-
2011-hez képest 12,4 százalékponttal növelték piaci részesedésüket, míg az uniós gazdasági ágazat részesedése 12,3 százalékponttal csökkent,
-
több mint 35 %-kal növelték a kínai import volumenét, miközben az uniós gazdasági ágazat értékesítése 32 %-kal csökkent, valamint
-
több mint 10 %-kal tovább csökkentették a már eleve rendkívül alacsony exportáraikat és akár 26,7 %-kal is az uniós gazdasági ágazat árai alá kínáltak, ami hozzájárult az uniós gazdasági ágazat vizsgálati időszak alatt elszenvedett veszteségéhez.
(90)
A fenti elemzés alapján a Bizottság megállapítja, hogy a dömpingelt behozatal, valamint annak a piaci részesedés tekintetében elért jelentős, a folyamatosan az uniós gazdasági ágazat árai alá kínáló árak melletti növekedése okozta az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett jelentős kárt.
(91)
A dömpingelt behozatal hatásával kapcsolatos egyéb észrevételek hiányában a Bizottság megerősíti az ideiglenes rendelet (131), (132) és (133) preambulumbekezdését.
2. Egyéb tényezők hatása
2.1. Harmadik országokból származó behozatal
(92)
Az uniós gazdasági ágazat értékesítési adatainak kiigazítása (lásd a (62) preambulumbekezdést) nyomán a harmadik országokból származó behozatal piaci részesedésére vonatkozó adatok kismértékben módosultak (lásd a kiigazított adatokat tartalmazó 11. táblázatot). A kiigazítás azonban nem módosítja az ideiglenes rendelet adatai alapján megállapított tendenciát, illetve levont következtetéseket.
(93)
Egyéb észrevétel hiányában a Bizottság megerősíti az ideiglenes rendelet (134)-(137) preambulumbekezdését.
11. táblázat
Harmadik országokból származó behozatal (1 000 m2)
Harmadik országok
2009
2010
2011
Vizsgálati időszak
Piaci részesedés
4,2 %
3,1 %
3,8 %
3,7 %
Index
100
74
90
88
Forrás: Glass for Europe, a panaszos és az uniós gyártók kérdőívekre adott válaszai
2.2. Az uniós gazdasági ágazat exportteljesítménye
(94)
Az egyik fél kétségbe vonta az ideiglenes rendelet (139) preambulumbekezdésében szereplő bizottsági megállapításokat, amelyek szerint a mintába felvett uniós gyártók exportértékesítésének vizsgálati időszak alatti visszaesését legnagyobb valószínűséggel az uniós gazdasági ágazat főbb exportpiacaira (nevezetesen az Egyesült Államokba és Kanadába) irányuló rendkívül alacsony árú kínai export váltotta ki. A fél szerint ez megalapozatlan következtetés, hiszen Kína már 2011-ben is exportált, és így nincs magyarázat arra, hogy az export hatása miért csak 2012-ben jelentkezett. Azt állította továbbá, hogy az alacsony exportértékesítési eredmény valódi oka az, hogy az uniós gazdasági ágazat nem volt versenyképes, és nem tudott versenyben maradni, amikor a világpiaci árak csökkentek. Mindezek alapján a fél szerint megállapítható, hogy az uniós gazdasági ágazat exportértékesítésének vizsgálati időszak alatti visszaesése tovább növelte az elszenvedett kárt.
(95)
A mintába felvett uniós gyártók értékesítési összvolumenén belül az exportértékesítések 2009-ben (az induló szakaszban) 20 %-ot, 2010-ben 11 %-ot, a csúcsévnek számító 2011-es évben pedig mindössze 14 %-ot tettek ki. 2012-ben további, 5 %-ra történő csökkenés volt tapasztalható.
(96)
A Bizottság az alábbiakban ismertetett indokok alapján elutasítja ezeket az állításokat. Az uniós gazdasági ágazat fő piacát a múltban és jelenleg is a világ egyik legnagyobbjának számító uniós piac, nem pedig a harmadik országbeli piacok jelentették és jelentik. Emellett a szolárüveg viszonylag nagy súlyú és törékeny termék, így a távolabbi pontokra történő szállítása (a törés és korrózió miatt) járulékos költségekkel jár. A mintába felvett exportáló gyártók kérdőívekre adott válaszai alapján rendelkezésre álló bizottsági információk szerint az uniós gazdasági ágazat fő exportpiacaira irányuló kínai export árai valóban rendkívül alacsonyak voltak, és ezek ráadásul 2011-hez képest még alacsonyabb szintre süllyedtek a vizsgálati időszakban. Ez azt jelzi, hogy az uniós gazdasági ágazat gyengébb exportteljesítménye - ahogyan azt a vizsgálat megerősítette - a harmadik országbeli piacok esetében is mindenekelőtt az egyre alacsonyabb árú kínai exportra vezethető vissza.
(97)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően ugyanez a fél azzal érvelt, hogy a vizsgálat az uniós piacra vonatkozott, és nem mérte fel, hogy a harmadik országbeli piacokon egyáltalán sor került-e az állítólagos tisztességtelen árképzésre.
(98)
Ezenkívül még ha helytállóak is az uniós intézmények megállapításai, álláspontja szerint azok olyan károkat is az Unióba irányuló dömpingelt behozatalnak tulajdonítanak, amelyeket más tényezők váltottak ki. Ekképpen a harmadik országokba irányuló, állítólag alacsony árú vagy támogatott kínai kivitelek nem az Unióba irányuló dömpingelt behozatalok, és így ezeket független tényezőknek kell tekinteni, amelyek károkozó hatása nem kapcsolható össze a dömpingelt behozatalokkal.
(99)
A Bizottság ezt az állítást elutasítja. A bizottsági vizsgálat nem terjed ki arra, hogy Kína dömping- és/vagy támogatott árakon exportál-e a harmadik országokba. A mintába felvett exportáló gyártók által a harmadik országokban alkalmazott exportárakról szolgáltatott adatok alapján a Bizottság mindössze azt állapította meg, hogy a szóban forgó árak az utóbbi években folyamatosan csökkentek.
(100)
Hasonlóképpen, a Bizottság a harmadik országokba irányuló kínai import árainak csökkenését független tényezőként elemezte, és nem kapcsolta össze az Unióba történő dömpingelt behozatallal. Ezt a tényt valójában csak mint az uniós gazdasági ágazat legfontosabb harmadik országbeli célpiacaira irányuló export csökkenésének egyik lehetséges magyarázataként használták, szem előtt tartva, hogy a szóban forgó piacok sem a múltban nem számítottak, sem pedig jelenleg nem minősülnek az uniós gazdasági ágazat fő piacának. Az uniós gazdasági ágazat értékesítésének még a csúcséveknek számító 2010-ben és 2011-ben is több mint 85 %-át az uniós piacon belüli értékesítés adta.
(101)
Ezért megerősítést nyer az ideiglenes rendelet (140) preambulumbekezdésében szereplő következtetés, mely szerint a mintába felvett uniós gyártók exportteljesítményének romlása nem befolyásolhatja a dömpingelt behozatal és az uniós gazdasági ágazatot ért kár közötti okozati összefüggést.
2.3. A felhasználás, a kapacitás és a kapacitáskihasználás alakulása
(102)
Az egyik fél állítása szerint az uniós gazdasági ágazatot ért kár hátterében az uniós felhasználás visszaesése áll. Az állítások alapján ez az egyetlen olyan tényező, amely 2012-ben mutatott első alkalommal csökkenést, illetve amelyre indokoltan visszavezethető az okozott kár, hiszen a kínai import már 2011-ben megjelent, mégpedig a 2012. évihez hasonló árakon. A végleges nyilvánosságra hozatalt követően ugyanez a vállalat megismételte állítását.
(103)
Való igaz, hogy az előző évekhez képest a felhasználás 2012-ben visszaesett. A Bizottság elemzése azonban a figyelembe vett időszak kezdőidőpontjától a vizsgálati időszak végéig terjed ki, amely időtartam alatt az uniós felhasználás összességében 65 %-kal nőtt. A figyelembe vett időszak alatt az uniós gazdasági ágazat piaci részesedése folyamatos és számottevő - vagyis összességében 25,7 %-os - csökkenést mutatott, miközben a kínai behozatal piaci részesedése 321 %-kal bővült. A figyelembe vett időszakban a kínai behozatal 596 %-kal nőtt.
(104)
A vizsgálati időszakban ráadásul az uniós felhasználás még a 2010. évihez hasonló szintet ért el, miközben - az ideiglenes rendelet 10. táblázatban feltüntetettek szerint - a 2010-es volt az az év, amikor az uniós gazdasági ágazat elfogadható mértékű nyereségre tett szert. Az uniós felhasználás vizsgálati időszak alatti visszaesése tehát önmagában nem okozhatta az uniós gazdasági ágazat vizsgálati időszak alatt keletkezett veszteségét. Ezenfelül az uniós gazdasági ágazat piaci részesedése 26,6 %-kal csökkent 2010 és 2012 között, miközben a kínai behozatal piaci részesedése ugyanezen időszak alatt 318 %-kal nőtt. Végezetül, amennyiben az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett kár a felhasználás vizsgálati időszak alatti visszaesésének következménye, akkor annak a kínai behozatalra is hatással kellett volna lennie. Ez azonban egyértelműen nem így történt. Éppen ellenkezőleg, a vizsgálati időszak alatt a kínai import mind a volumen, mind pedig a piaci részesedés tekintetében jelentős növekedést ért el.
(105)
Következésképpen a Bizottság elutasítja ezt az állítást és megerősíti az ideiglenes rendelet (141) és (142) preambulumbekezdésében levont következtetéseket.
(106)
Az uniós gazdasági ágazatnak az ideiglenes rendelet 4. táblázatában feltüntetett termelési kapacitását illetően a Bizottság azt az álláspontot képviseli, hogy annak növekedése egyértelműen az uniós felhasználás 2011-ig tartó növekvő tendenciáját követte.
(107)
A Bizottság emellett megállapította, hogy a termelési kapacitás 2011 és a vizsgálati időszak vége közötti 12,5 %-os növekedésének fő oka az volt, hogy a szolárüveg piaca újabb vállalattal bővült, miközben a piacon jelenlévő összes többi vállalat termelési kapacitása ugyanezen időszak alatt kismértékben visszaesett.
(108)
Ezért a Bizottság véleménye szerint az uniós gazdasági ágazat kapacitásának alakulása összességében az uniós felhasználás tendenciáját követte. A Bizottság tehát úgy véli, hogy az uniós gazdasági ágazat jelentős termelési kapacitása - amely már a figyelembe vett időszak kezdetén is számottevő volt, és amely a vizsgálati időszak alatt is tekintélyes mértékű maradt - nem befolyásolhatja a dömpingelt behozatal és az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett kár közötti okozati összefüggést.
(109)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően több fél azzal érvelt, hogy a Bizottság elmulasztotta figyelembe venni, hogy az állítólagos többletkapacitás volt az elszenvedett kár egyik lényegi kiváltó oka. A figyelembe vett időszak alatti kapacitásbővítést az állítások szerint nem indokolta a felhasználás növekedése, mivel az uniós gazdasági ágazat szempontjából rendkívül nagy és állandó különbség mutatkozott a kapacitás és a felhasználás között, amely meglátásuk szerint gazdasági szempontból nem fenntartható. Az egyik fél azt állította továbbá, hogy az a tény, hogy 2011 és a vizsgálati időszak vége között új szereplő lépett a piacra, hozzájárult az elszenvedett kárhoz, mivel ezáltal fokozódott a belpiaci verseny.
(110)
Azt is állította, hogy az uniós felhasználás csökkenése és a termelési kapacitás bővülése az exportértékesítések visszaesésével együtt alacsony kapacitáskihasználtsághoz vezetett. Az alacsony kihasználtság magas állandó költségeket eredményezett, és ez véleménye szerint igen súlyos következményekkel járt az uniós szolárüveg-iparág számára.
(111)
A Bizottság megállapítja, hogy az uniós gazdasági ágazat egészének kapacitása a figyelembe vett időszakban végig folyamatosan meghaladta az uniós összfelhasználást. Ennek ellenére a vizsgálati időszakot megelőző két évben az uniós gazdasági ágazathoz tartozó, mintába felvett vállalatok nyereségesek voltak, és csak a vizsgálati időszak alatt kellett jelentős mértékű - 14,5 %-os - veszteséget elkönyvelniük.
(112)
A mintába felvett uniós gyártók kapacitása 2010 és 2011 között ráadásul mindössze 4 %-kal, 2011 és a vizsgálati időszak között pedig 2,6 %-kal nőtt, vagyis e tekintetben 2010 és a vizsgálati időszak között összességében 6,7 %-os, szerény mértékű növekedés volt tapasztalható.
(113)
Következésképpen a felhasználás és a kapacitás közötti különbség a figyelembe vett időszak teljes tartama alatt fennállt, és bár valamivel magasabb volt a vizsgálati időszakban, nem szolgál magyarázatul a mintába felvett vállalatok vizsgálati időszak alatt keletkezett tetemes veszteségére. Mindezek alapján a Bizottság elutasítja az állítást, mely szerint az uniós gazdasági ágazat olyan szintű kapacitással rendelkezik, amely gazdasági szempontból nem fenntartható.
(114)
Azt az állítást illetően, hogy a piacra újonnan belépő vállalat 2012-ben hozzájárult az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett kárhoz, a Bizottság megállapítja, hogy bár a szóban forgó új piaci szereplő jelentős kapacitást épített ki, a vizsgálati időszakban termelési és értékesítési volumene rendkívül alacsony volt, az uniós összértékesítésnek hozzávetőleg 2 %-át tette ki. A vállalat piacra lépése tehát nem befolyásolhatta az uniós gazdasági ágazat egészének teljesítményét, leszámítva a kapacitására, illetve kapacitáskihasználására vonatkozó ágazati adatokra gyakorolt jelentős hatását. Valójában, ha nem vesszük figyelembe a szóban forgó vállalat adatait, akkor tulajdonképpen az összes többi uniós gyártó kapacitása csökkenést mutatott a 2011 és 2012 közötti időszak tekintetében.
(115)
Ezenkívül a vizsgálat nem erősítette meg, hogy az állandó költségek súlyos következményekkel jártak volna a szolárüveg-iparág számára. A vizsgálati időszakban a mintába felvett uniós gyártók átlagos állandó költsége a gyártási összköltségek 25-35 %-át tette ki. Az ezt megelőző - vagyis a 2010-es és 2011-es - években az állandó költségek ugyan valamivel alacsonyabb százalékértéket mutattak, de még mindig ebben a tartományban mozogtak. Ez egyértelműen bizonyítja, hogy a vizsgálati időszak alatti jelentős kapacitás kétségkívül hatást gyakorolt a termelési költségekre, de a kiváltott hatás nem volt jelentős, illetve nem szolgál magyarázatul a vizsgálati időszak alatt keletkezett - különösen az előző években elért nyereséghez képest - tetemes veszteségekre. Emellett a mintába felvett uniós gyártók kapacitáskihasználása a korábbi évekhez képest csökkenést mutatott, igaz a vizsgálati időszakban még mindig 65 %-os volt.
(116)
Végezetül, a bizottsági elemzés azt is figyelembe vette, hogy a kiépített kapacitás átalakítható másfajta üvegek gyártására, amely termékek már nem tartoznak e vizsgálat hatálya alá. Következésképpen e tényezőt is számításba véve a Bizottság kijelenti, hogy nem ért egyet az érdekelt fél azon állításával, mely szerint a jelentős kiépített kapacitás gazdasági szempontból nem fenntartható.
(117)
Tekintettel a fentiekre a Bizottság elutasítja a fél állításait, és ismételten kijelenti, hogy a felhasználás, a kapacitás és a kapacitáskihasználás figyelembe vett időszak alatti tendenciái - amelyeket együttesen és külön-külön is megvizsgáltak -, nem befolyásolják az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett jelentős kár és a dömpingelt import között megállapított okozati összefüggést.
2.4. A napelemmodulokkal kapcsolatos tendenciák
(118)
Két fél azt állította, hogy az érintett termék felhasználásának alakulása mellett az uniós gazdasági ágazatot ért kárhoz a napelemmodulok felhasználásának visszaesése, valamint az ezen ágazat 2011 végén, 2012 elején elszenvedett vesztesége is hozzájárult. A fotovoltaikuspanel-gyártók pénzügyi nehézségeinek a szolárüveg piacára gyakorolt hatása állítólag - a két esemény között szükségképpen eltelt időszak miatt - 2011 végén és 2012-ben jelentkezett.
(119)
Ezeket az érveket az egyik fél a végleges nyilvánosságra hozatalt követően ismét benyújtotta.
(120)
Az ideiglenes rendelet (143) preambulumbekezdésében a Bizottság valóban azt állapította meg, hogy a napelemmodulok kapcsán megfigyelt tendenciák jelentős hatással bírnak a szolárüveg felhasználása szempontjából, hiszen a szolárüveg értékesítésének 80-85 %-át a napelemmodul-gyártók (kristályos szilícium fényelektromos modulok és vékonyrétegű fényelektromos napelemmodulok) felé történő eladások teszik ki. Miként azonban az az ideiglenes rendelet (143) és (144) preambulumbekezdésében is szerepel, a napelemmodulok felhasználása folyamatos növekedést mutatott a figyelembe vett időszak - vagyis 2009-2012 - során, és bár 2012-ben a felhasználás csökkent, 2009-hez képest 221 %-kal, 2010-hez képest pedig 44 %-kal magasabb szintet ért el (7). Megállapítást nyert továbbá, hogy az átvételi árak 2011 végi, 2012 eleji csökkentése nem befolyásolta a napelemmodulok dömpingelt behozatala és a jelentős kár között megállapított okozati összefüggést (8), mivel a napelemmodulok iránti kereslet viszonylag magas maradt 2009 és 2012 között.
(121)
A fentiek figyelembevételével a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy a napelemmodulok felhasználási szintjének 2012. évi csökkenése önmagában nem tekinthető olyan jellegű tényezőnek, amely befolyásolná a Kínából származó szolárüveg dömpingelt behozatala és az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett jelentős kár között megállapított okozati összefüggést.
(122)
Hasonlóképpen, minthogy a napelemmodulok iránti kereslet viszonylag magas szintű maradt 2009-2012 között, és ugyanezen időszakban a szolárüveg iránti kereslet 65 %-kal nőtt, a napelemmodul-gyártók pénzügyi helyzetének 2011. év végi, illetve 2012. év eleji romlásának szolárüveg-felhasználásra gyakorolt hatása önmagában nem tekinthető olyan jellegű tényezőnek, amely befolyásolná a szolárüveg Kínából érkező dömpingelt behozatala és az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett jelentős kár között megállapított okozati összefüggést.
(123)
Egyéb észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (144) preambulumbekezdésének következtetése megerősítést nyer.
2.5. Az okozati összefüggésre vonatkozó következtetés
(124)
Tekintettel a fentiekre a Bizottság megerősíti az ideiglenes rendelet (130)-(133) preambulumbekezdésében tett megállapításait, melyek szerint a vizsgálati időszak alatt az érintett országból származó érintett termék behozatala dömpingelt formában történt, és az uniós gazdasági ágazat értékesítése alá kínált. Ráadásul egyértelmű időbeli egybeesés állapítható meg a dömpingelt import volumenének növekedése és az uniós gazdasági ágazat helyzetének romlása között. A dömpingelt import közvetlen versenyben állt az uniós gazdasági ágazat termelésével, melynek következtében a figyelembe vett időszakban az uniós gazdasági ágazat vesztett jövedelmezőségéből és piaci részesedéséből. Az előzőekben - együttesen, illetve külön-külön is - elemezték a kár egyéb lehetséges okait, melyekkel kapcsolatban megállapítást nyert, hogy azok nem befolyásolják a Kínából származó dömpingelt behozatal és az uniós gazdasági ágazatot ért jelentős kár között megállapított okozati összefüggést.
(125)
Tekintettel arra, hogy nem nyújtottak be új bizonyítékot, amely megváltoztatná e következtetést, illetve nem érkezett az okozati összefüggésről levont következtetéssel kapcsolatban további észrevétel; a Bizottság megerősíti az ideiglenes rendelet (145) és (146) preambulumbekezdéseit.
F. AZ UNIÓS ÉRDEK
1. Az uniós gazdasági ágazat érdeke
(126)
Az uniós gazdasági ágazat érdekével kapcsolatos észrevételek hiányában a Bizottság megerősíti az ideiglenes rendelet (148)-(151) preambulumbekezdését.
2. A független importőrök és kereskedők érdeke
(127)
A független importőrök és kereskedők érdekével kapcsolatos észrevételek hiányában a Bizottság megerősíti az ideiglenes rendelet (152), (153) és (154) preambulumbekezdését.
3. A nyersanyag-beszállítók érdeke
(128)
A nyersanyag-beszállítók érdekével kapcsolatos észrevételek hiányában a Bizottság megerősíti az ideiglenes rendelet (155) preambulumbekezdését.
4. A felhasználók érdeke
(129)
Az egyik felhasználó jelentkezett és megjegyezte, hogy a dömpingellenes intézkedések hatása őt nem fogja érinteni, mivel nem alkalmazott, és nem is áll szándékában használni Kínában gyártott szolárüveget.
(130)
Az egyik exportáló gyártó azt állította, hogy lehetséges, hogy a kínai szolárüvegre kivetett dömpingellenes vámmal az uniós szolárüveg-iparág szerény előnyre tenne szert, de a vám jelenős károkat okozna a fényelektromos, illetve a napkollektorok uniós iparágának abból adódóan, hogy magasabb árat kell majd fizetniük az érintett termékért. Emellett, ez vélhetően ellentétes az Unió környezetvédelmi célkitűzéseivel, hiszen a fényelektromos napelemmodulok és a naphőenergiát hasznosító termékek árának növekedésével járna, amellett, hogy az energiaintenzívnek tartott szolárüveg-iparágnak kedvezne.
(131)
Az ideiglenes rendelet (157) preambulumbekezdésében foglaltaknak megfelelően a dömpingellenes vámok kivetése csak rendkívül korlátozott (1 % alatti) hatást fog gyakorolni a napelemmodulok összköltségére. Nem nyújtottak be bizonyítékot, amely megkérdőjelezné ezen elemzés pontosságát. Ezt az állítást ezért elutasítják.
(132)
Az uniós érdekkel kapcsolatos egyéb észrevételek hiányában a Bizottság megerősíti az ideiglenes rendelet (155)-(159) preambulumbekezdését.
5. Versenyszempontok
(133)
Az ideiglenes rendelet (160)-(163) preambulumbekezdésében feltárt versenyszempontokkal kapcsolatban nem érkezett észrevétel, és a szóban forgó preambulumbekezdéseket a Bizottság megerősíti.
6. Az uniós érdekkel kapcsolatos következtetés
(134)
Nem érkezett észrevétel, amely módosítaná az uniós érdek ideiglenes rendelet szerinti elemzését. A Bizottság ezért megerősíti az ideiglenes rendelet (164) preambulumbekezdését.
G. VÉGLEGES DÖMPINGELLENES INTÉZKEDÉSEK
1. A kár megszüntetéséhez szükséges szint
(135)
Több érdekelt fél vitatta az uniós gazdasági ágazatra az ideiglenes rendelet (167) preambulumbekezdése szerint elvárható 8,3 %-os haszonkulcs alkalmazását, mivel azt irreálisan magas értéknek vélték. Érvelésük szerint a 2010. évi 8,3 %-os haszonkulcs volt a legmagasabb érték a figyelembe vett időszak alatt, aminek hátterében az áll, hogy globálisan a 2010-es számított a legjobb évnek a fényelektromos iparág szempontjából. Azt állították továbbá, hogy 2012-ben ugyanezt a haszonkulcsot dömping hiányában az uniós szolárüveg-iparág nem érhette volna el, amikor a fényelektromos napelemmodulok iparág, beleértve a fényelektromos napelemmodulok uniós iparágát is, 2012-ben világszerte mély recesszióba került.
(136)
A Bizottság ezt az állítást elutasítja. Az elvárható haszonkulcsnál a Bizottság a mintába felvett uniós gyártók 2010-ben elért nyereségének átlagát alkalmazta, amely évben az érintett termék importja még mérsékelt volt, és így még nem torzíthatta a rendes versenyfeltételeket. A kár megszüntetéséhez szükséges szint meghatározásához használt haszonkulcs tehát egy olyan időszakra vonatkozik, amikor rendes, a dömpingelt behozatal által még nem befolyásolt versenyfeltételek mellett az uniós gazdasági ágazat megalapozottan arra számíthatott, hogy nyereséget könyvel el (9).
(137)
Végezetül, a felek állításával ellentétben a szolárüveg-iparág esetében nem a 2010-es év számított a csúcsévnek, hanem a 2011. év, amikor az iparág tekintetében a legmagasabb szintet érte el az uniós felhasználás és az uniós gazdasági ágazat értékesítési volumene.
(138)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően az egyik fél megismételte az elvárható haszonkulcsként alkalmazott haszonkulccsal szemben emelt kifogását. Érvelése szerint a Bizottságnak az összes olyan egyéb tényezőt figyelembe kellene vennie, amely a vizsgálati időszak alatt befolyásolta a jövedelmezőséget. Meglátása szerint az ésszerű elvárható haszonkulcs nem lehet 5 %-nál magasabb.
(139)
A Bizottság az alábbiakban ismertetett indokok alapján elutasítja ezt az állítást. Az alkalmazott elvárható haszonkulcs nem becslésen, hanem az uniós gazdasági ágazat által a dömpingelt kínai behozatal versenytorzító hatásának jelentkezése előtt elért tényleges nyereségén alapul. A Bizottság ezt ésszerű nyereségnek tekinti, és figyelembe vette, hogy a piaci helyzet - eltekintve a dömpingelt kínai behozatal hatásától - nem különbözött számottevően a vizsgálati időszakhoz képest. A fél ezzel kapcsolatban tett kijelentése, miszerint a 2010. évi felhasználás jóval meghaladta a 2012-es szintet, nem felel meg a valóságnak. Az E.2.3. szakaszban említetteknek megfelelően 2010-ben a 2012. évihez hasonló szintű felhasználás volt tapasztalható. Emellett, a várt erőteljes keresletbővülésre való tekintettel az uniós gazdasági ágazat 2010-ben bővítette kapacitását, ami kedvezőtlen hatást gyakorolt az ágazat említett évben elért nyereségére. Végezetül, mivel a javasolt 5 %-os elvárható haszonkulcs nem számadatokon alapul, illetve nem ténylegesen elvégzett számítások eredménye, tetszőlegesen megjelölt értéknek minősül, tehát nem elfogadható.
(140)
A panaszos ezzel szemben azt állította, hogy a haszonkulcs túl alacsony, és a Bizottságnak 15 %-ra kellene növelnie azt, mivel a panaszosok 2010-ben 10 % fölötti nyereségre tettek szert. A mintába felvett többi uniós gyártó által 2010-ben elért alacsonyabb haszonkulcsok az állítások szerint nem tekinthetők olyan reprezentatív nyereségnek, amely ésszerűen elvárható abban az esetben, ha nincs jelen tisztességtelen kereskedelmi behozatal. Legnagyobb annak a valószínűsége, hogy a vezetői stratégiával vagy döntésekkel - így esetleg a piaci részesedés növelését szolgáló rövid távra szóló árképzési döntésekkel - kapcsolatos indokokkal magyarázható, hogy ezek a vállalatok a szóban forgó évben miért csak alacsonyabb haszonkulcsot értek el, és miért ezeket a vállalatokat érte el elsőként a dömpingelt behozatal káros hatása.
(141)
A Bizottság nem fogadja el ezt az állítást. Miként az már ebben a szakaszban kifejtésre került, a Bizottság álláspontja szerint a teljes uniós gazdasági ágazat 2010. évben elért nyereségének átlaga megfelelőképpen tükrözi a rendes versenyfeltételek melletti nyereségátlagot. Ezt a következtetést nem cáfolja meg az a tény, hogy az uniós gazdasági ágazaton belül néhány szereplő olyan vezetői döntéseket hozott, amelyekből adódóan a haszonkulcs ezen ágazat többi szereplőjénél alacsonyabb, vagy magasabb értéket ért el. Valójában az ilyen jellegű különbségek a piacgazdaságokban működő vállalatok magatartásának lényegi sajátosságának számít.
(142)
Egyéb észrevétel hiányában a Bizottság megerősíti az ideiglenes rendelet (166)-(169) preambulumbekezdésében ismertetett módszertant.
2. Végleges intézkedések
(143)
A dömpinggel, a kárral, az okozati összefüggéssel és az uniós érdekkel kapcsolatban levont következtetéseket figyelembe véve, és az alaprendelet 9. cikkének (4) bekezdésével összhangban, az érintett termék behozatalára végleges dömpingellenes intézkedéseket kell bevezetni - az alacsonyabb vám szabályának megfelelően - a kárkülönbözetek szintjén. Ebben az esetben a vámtételt tehát a megállapított kárkülönbözetek szintjén határozzák meg.
(144)
Az ideiglenes nyilvánosságra hozatalt követően a panaszos azt állította, hogy az ideiglenes ad valorem vámok nem voltak hatékonyak. Következésképpen azzal a kéréssel fordult a Bizottsághoz, hogy a végleges intézkedések minimális importár formájában kerüljenek bevezetésre. A panaszos azzal érvelt, hogy minimális importárak alkalmazásával javulna az intézkedések hatékonysága, különösen abban az esetben, ha két különböző importár kerülne bevezetésre: egy a bevonattal ellátott, egy pedig a bevonat nélküli szolárüvegre vonatkozóan. A panaszos az alábbi indokokra hivatkozott:
(145)
A panaszos először is azzal érvelt, hogy a vizsgálati időszakot követően az uniós piac számára az exportáló gyártók a bevonattal ellátott üveget ugyanazon az áron értékesítették, mint a bevonat nélküli szolárüveget a vizsgálati időszakban. Azt állította továbbá, hogy a bevonattal ellátott üveg előállítása nagyobb költségekkel jár, mint a bevonat nélküli üveg előállítása, és ezért azt általában a bevonat nélküli üveg áránál 20-25 %-kal magasabb áron értékesítik.
(146)
A panaszos második érve szerint a vizsgálati időszakot követően a bevonat nélküli szolárüveg felől a bevonattal ellátott szolárüveg felé mozdult el az uniós kereslet. A felhasználók a bevonat nélküli szolárüveg helyett egyre nagyobb arányban vásároltak bevonattal ellátott szolárüveget. Ennek következtében 2013. második felében a Kínából az Unióba irányuló behozatal szinte egészét a bevonattal ellátott szolárüveg tette ki, jóllehet ennek épp az ellenkezője volt tapasztalható a vizsgálati időszak alatt.
(147)
A dömpingellenes intézkedéseknek valóban több formája létezik. Az intézkedések formájának kiválasztásakor a Bizottságnak nagy mozgástere van, de a cél továbbra is a káros dömping hatásainak felszámolása.
(148)
A vizsgálat során megerősítést nyert, hogy - a két termék eltérő műszaki jellemzőiből adódóan - a költségek és az árak tekintetében egyaránt jelentős különbség mutatkozik meg a bevonattal ellátott, illetve a bevonat nélküli szolárüveg között. A bevonattal ellátott szolárüveg - amely az alkalmazott technológiától függően lehet egy oldalon vagy két oldalon bevont - a bevonat nélküli szolárüveghez képest valóban megnöveli az áteresztést, és további jellemzőkkel is rendelkezhet az öntisztulás, a szennyeződéstaszítás és a keménység tekintetében. A kiváló minőségű bevonat nélküli szolárüvegek napenergia-áteresztése akár a 92 %-ot is elérheti. A bevonat hozzávetőleg 3 %-kal csökkentheti (oldalanként) a visszatükröződést, és így a maximális áteresztés az egy oldalon bevont szolárüveg esetében akár a 95 %-ot, a két oldalon bevont szolárüveg esetében akár a 98 %-ot is elérheti.
(149)
A vizsgálati időszak alatt a Kínából származó és az Unióban értékesített szolárüvegimporton belül 81 %-ot tett ki a bevonat nélküli szolárüveg, és mindössze 19 %-ot a bevonattal ellátott szolárüveg. Megállapítást nyert, hogy a vizsgálati időszak alatt az árak és a költségek tekintetében egyaránt hozzávetőleg 30 %-os különbség volt tapasztalható a bevonat nélküli és a bevonattal ellátott szolárüveg között.
(150)
Mindazonáltal a Bizottság úgy véli, hogy a panaszos által benyújtott bizonyítékok nem voltak kellőképpen megalapozottak. Ezenkívül a Bizottság rendelkezésére nem áll elegendő bizonyíték, vagy bármilyen más forrásból származó adat, amely alapján arra vonatkozó következtetést vonhatna le, hogy az ideiglenes dömpingellenes intézkedések bevezetése óta a kereslet a bevonat nélküli termékek felől a bevonattal ellátott szolárüveg felé mozdult el, és hogy - különösen - a bevonattal ellátott üveg árai jelentősen csökkentek, mint ahogyan azt a panaszos állította.
(151)
A Bizottság ezért nem fogadja el ezt az állítást, és indokoltnak tartja, hogy minimális importárak helyett ad valorem vámok kerüljenek bevezetésre. Mindazonáltal, az előzőekben felsorakoztatott aggályok eloszlatása érdekében két külön integrált vámtarifakód (TARIC-kód) kerül kialakításra: egy a bevonattal ellátott szolárüvegre, egy másik pedig a bevonat nélküli szolárüvegre vonatkozóan. Ilyenformán a Bizottság szorosan nyomon tudja követni a piaci fejlődést, és kellő időben határozni tud arról, hogy szükségesek-e további intézkedések.
(152)
A Bizottság emlékeztet arra is, hogy a múltban adott körülmények fennállása esetén alkalmaztak minimális importárat, különösen az alábbi helyzetekben:
-
ha egy terméktípus exportára különlegesen magas, amiből adódóan e terméktípus esetében nem valósult meg dömping (10),
-
az uniós gyártók piaci erejéhez és piaci részesedéséhez fűződő megfontolások, amelyek az uniós érdekből adódóan szükségessé teszik annak biztosítását, hogy a behozatal ára ne legyen magasabb egy adott szintnél (11).
(153)
Emellett minimális importárat elsősorban homogén termékekre alkalmaztak, nem pedig az olyan, a jelenlegihez hasonló termékek esetében, amelyeknek számos terméktípusa létezik.
(154)
A Bizottság ezen okokból kifolyólag is azt álláspontot képviseli, hogy a minimális importárak alkalmazása a jelenlegi esetben nem megfelelő.
(155)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően a panaszos ismét benyújtotta a minimális importárak alkalmazására irányuló kérését, és a fenti (152)-(156) preambulumbekezdés észrevételezéseként a következőket jegyezte meg.
(156)
Először is, a szóban forgó preambulumbekezdések állítólag nem foglalkoznak az intézkedési formáknak a dömping és a támogatás kárt okozó hatásának megszüntetésére vonatkozó hatékonyságával kapcsolatos megfontolásokkal, pedig ez olyan ésszerű ok, amely szintén a minimális importárak alkalmazása mellett szól.
(157)
Másodszor, a Bizottság állítólag nem fejtette ki, hogy ezek a megfontolások miért bírnak jelentőséggel a jelenlegi ügy szempontjából, és miért fontosabbak az uniós gazdasági ágazat érdekénél.
(158)
Harmadsorban azzal érvelt, hogy az érintett termék kellően homogén a minimális importárak gyakorlati adminisztrációjához, hiszen a két fő terméktípust nyilvánvaló egyedi jellemzők különböztetik meg egymástól, ami lehetővé teszi az árak közötti megfelelő különbségtételt, a könnyen elvégezhető adminisztrációt és nyomon követést, különösen, mivel jelenleg a bevonattal ellátott szolárüveg teszi ki szinte a teljes importot.
(159)
Ami az első állítást illeti, úgy tűnik, hogy a kereslet valóban elmozdulhatott a bevonat nélküli szolárüvegek felől a bevonattal ellátott szolárüvegek felé. Minthogy azonban nem nyújtottak be további bizonyítékokat, a Bizottság nem vonhatja le a következtetést, mely szerint - különösen - a bevonattal ellátott szolárüveg árai jelentősen csökkentek. Következésképpen nincs ok változtatni a korábbiakban levont következtetésen, mely szerint az ad valorem vámok alkalmazása megfelelőbb megoldást jelent a dömping és a támogatás kártokozó hatásának megszüntetése szempontjából.
(160)
Ami a második észrevételt illeti, a szóban forgó preambulumbekezdések azt voltak hivatottak szemléltetni, hogy a Bizottság meglátása szerint ebben az esetben nem indokolt minimális importárat alkalmazni, hacsak nem támasztják alá további bizonyítékokkal a panaszos által megfogalmazott állításokat. Minthogy erre nem került sor, a Bizottság nem tartja szükségesnek, hogy tovább elemezze, hogy milyen előnnyel járna az uniós iparág érdeke szempontjából a lehetséges minimális importár.
(161)
Ami a harmadik észrevételt illeti, a panaszos nem kérdőjelezte meg a Bizottság által a vizsgálat során meghatározott különböző terméktípusokat, és nem bizonyította, hogy ne lenne eltérés az árak tekintetében. Az exportáló gyártók kötelezettségvállalásra vonatkozóan tett ajánlata, amely különböző minimális importárak alkalmazását javasolta, szintén azt jelzi, hogy ezek ténylegesen létező eltérések. Ezért ezt az állítást elutasítják. Mindenesetre, még ha a Bizottság el is fogadná, hogy az érintett termék sokkal inkább tekinthető homogénnek, akkor is irrelevánsnak tartja e kérdést, hiszen a minimális importár alkalmazására irányuló kérést már az előzőekben ismertetett két indok alapján is elutasította. Emlékeztetni kell továbbá arra, hogy a Bizottság kizárólag kivételes esetben veheti figyelembe a vizsgálati időszakot követő időszakra vonatkozó információkat (lásd az alaprendelet 6. cikkének (1) bekezdését). A panaszosok nem bizonyították, hogy ilyen kivételes helyzetről lenne szó, és hogy a további lehetséges megoldások - mint például további TARIC-kód kialakításával történő nyomon követés - ne lennének elégségesek.
(162)
Következésképpen a Bizottság ezeket az állításokat elutasítja.
(163)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően több napelemmodul-gyártó is a minimális importár alkalmazását kérte. Fő aggályaik a következők voltak:
-
a vizsgálati időszakot követően a szolárüveg gyártási kapacitása nagymértékben visszaesett, és számos uniós gyártó végérvényesen kiszorult a piacról. A piacon mindössze három uniós gyártó maradt, amelyek immár az európai keresletnek legfeljebb 50 %-át képesek kielégíteni. Ebből adódóan a napelemmodul-gyártók szükségképpen Kínából származó készletekkel fedezik szükségleteiket. Az egyik felhasználó azt állította, hogy a beszerzés tekintetében kénytelen lenne arra az egy vagy két uniós gyártóra hagyatkozni, amelyek teljesíteni tudnák a követelményként meghatározott műszaki termékelőírásokat.
-
A - jelenlegi tervek szerinti - vámok jelentősen megnövelnék a napelemmodulok termékköltségeit (wattonként mintegy 3 centtel, amely állítólag a fotovoltaikus panelek esetében megállapított minimális importár 5 %-ának felel meg).
-
A minimális importárat oly módon kell kialakítani, hogy az ne okozzon költségnövekedést az uniós napelemmodulok számára.
(164)
Az első érvet illetően a Bizottságnak nincs indoka feltételezni, hogy azok az uniós gyártók, amelyek visszafogták termelésüket vagy ideiglenesen felhagytak a gyártással, ne indítanák meg újra teljes kapacitással a termelést, ha ismét tisztességes árak alkalmazására kerülne sor az importok kapcsán. Miként az a (106)-(112) preambulumbekezdésben is szerepel, az uniós gazdasági ágazat elegendő kapacitással rendelkezik ahhoz, hogy a teljes uniós felhasználást lefedje. Ebből következően ezt az állítást elutasították. A Bizottság annak az egy felhasználónak az állítását szintén elutasítja, aki szerint a beszerzés tekintetében kénytelen lenne egy vagy két uniós gyártóra hagyatkozni. A kínai exportáló gyártók tulajdonképpen a továbbiakban is folytathatják az uniós piacra történő beszállítást. A dömpingellenes intézkedéseknek - függetlenül attól, hogy milyen formában kerülnek bevezetésre - azt kell biztosítaniuk, hogy az import tisztességes áron történjen, és nem az a céljuk, hogy teljes mértékben felszámolják a Kínából érkező importálást.
(165)
Ami a második érvet illeti, állításukat a felhasználók egyáltalán nem támasztották alá bizonyítékokkal. A Bizottság ugyanakkor az ideiglenes rendelet (157) preambulumbekezdésében azt állapította meg, hogy az intézkedések hatása nem érné el a vizsgálat során együttműködő napelemmodul-gyártók összköltsége tekintetében az 1 %-ot. Ezt az állítást ezért elutasítják.
(166)
Következésképpen szükségtelen állást foglalni a napelemmodul-gyártók által felvetett harmadik ponttal kapcsolatban.
(167)
A dömpingellenes vizsgálattal párhuzamosan szubvencióellenes vizsgálatra is sor került. Tekintettel az alacsonyabb vám elvének alkalmazására és arra, hogy a végleges támogatáskülönbözetek alacsonyabbak a kár megszüntetéséhez szükséges szintnél, a Bizottságnak a megállapított végleges támogatáskülönbözetek mértékével megegyező végleges kiegyenlítő vámot, majd ezt követően végleges dömpingellenes vámot kell kivetnie, legfeljebb a vonatkozó kár megszüntetéséhez szükséges szint mértékében. A fentiek alapján az említett vámok az alábbi tételek szerint kerülnek megállapításra:
Vállalat
Támogatáskülönbözet
Dömpingkülönbözet
A kár megszüntetéséhez szükséges szint
Kiegyenlítő vám
Dömpingellenes vám
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
3,2 %
83,1 %
39,3 %
3,2 %
36,1 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
17,1 %
78,4 %
26,2 %
17,1 %
9,1 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
12,8 %
90,1 %
42,1 %
12,8 %
29,3 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
16,7 %
41,6 %
17,1 %
16,7 %
0,4 %
Egyéb együttműködő vállalatok
12,4 %
84,7 %
36,5 %
12,4 %
24,1 %
Minden más vállalat
17,1 %
90,1 %
42,1 %
17,1 %
25,0 %
(168)
Az e rendeletben meghatározott, egyes vállalatokra alkalmazandó egyedi dömpingellenes vámokat a jelenlegi vizsgálat eredményei alapján állapították meg. Ennek megfelelően a vámok az e vizsgálat során az e vállalatok tekintetében feltárt helyzetet tükrözik. Ezek a vámtételek (ellentétben a „minden más vállalatra” alkalmazandó országos vámmal) ennélfogva kizárólag az érintett termék érintett országból származó, és a vállalatok - ily módon az említett konkrét jogalanyok - által gyártott termékek behozatalára alkalmazandók. Azok az importált érintett termékek, melyeket az e rendelet rendelkező részében külön nem említett egyéb vállalatok gyártanak - ideértve a külön említett vállalatokkal kapcsolatban álló jogalanyokat is - nem részesülnek e vámok előnyeiből, ezekre a „minden más vállalatra” alkalmazandó vám vonatkozik. Az exportáló gyártók magas (80 % feletti, lásd az ideiglenes rendelet (15) preambulumbekezdését) együttműködési szintjéből adódóan e vámtétel alapját a mintába felvett exportáló gyártók esetében megállapított legmagasabb egyéni kárkülönbözet képezte. Az „egyéb együttműködő vállalatokra” alkalmazandó vámtétel a mintába felvett exportőrök súlyozott átlagán alapul és valamennyi, a mintában nem szereplő együttműködő vállalatra alkalmazandó (kivéve a Henan Yuhua vállalatot, amelynek esetében az egyéni vizsgálat iránti kérelmét követően egyéni vámot állapítottak meg, lásd az ideiglenes rendelet (48) preambulumbekezdését).
(169)
A vállalatspecifikus egyedi dömpingellenes vámok alkalmazására irányuló bármely kérelmet (például a jogalany nevében bekövetkezett változást követően, illetve új gyártási vagy értékesítési egységek létrehozását követően benyújtott kérelmeket) a Bizottsághoz (12) kell intézni, mellékelve minden vonatkozó információt, különös tekintettel a vállalatnak a gyártáshoz, belföldi és exportértékesítésekhez kapcsolódó olyan tevékenységeiben bekövetkezett változásokra, amelyek például névváltozással vagy a gyártási és értékesítési egységekben bekövetkezett változással függenek össze. Szükség esetén a rendelet az egyedi vámtételekben részesülő vállalkozások listájának aktualizálásával megfelelően módosítható.
3. Kötelezettségvállalások
(170)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően a mintába felvett három exportáló gyártó, illetve a Henan Yuhua vállalat az alaprendelet 8. cikke (1) bekezdése alapján árra vonatkozó kötelezettségvállalást ajánlott fel. Ennek keretében azt javasolták, hogy a terméktípusok csoportjai szerint különböző minimális importárak kerüljenek alkalmazásra.
(171)
A Bizottság megjegyzi, hogy minden vállalat olyan minimális importárakra tett javaslatot, amelyek alacsonyabbak a vizsgálat során általa megállapított kárt nem okozó áraknál. A Bizottság ezért úgy ítéli meg, hogy ezek az árak nem az alaprendelet 8. cikke (1) bekezdésének megfelelően a kár megszüntetéséhez szükséges szinten kerültek megállapításra.
(172)
Még abban az esetben is, ha az árak a kár megszüntetéséhez szükséges szinten kerültek volna megállapításra, a mintába felvett vállalatok javaslatában az szerepelt, hogy csak a bevont szolárüveg árait igazítanák ki negyedévenként a napelemmodulok piacán bekövetkezett árváltozások alapján. A Bizottság az alábbi indokok miatt nem fogadhatja el ezt az indexálási módszert.
(173)
Először is, valamennyi terméktípus árának az esetében el kellene rendszeres időközönként végezni a kiigazítást, mert máskülönben rövid időn belül egy mesterségesen előidézett szakadék húzódna a bevont és a bevonattal nem rendelkező szolárüveg árai között. Másodszor, a Bizottság nem tartja indokoltnak, hogy a végfelhasználói árak (vagyis a napelemmodulárak) alapján kerüljenek kiigazításra a szolárüvegárak. Ez ugyanis indokolatlanul csökkentené a szolárüveg-iparág haszonkulcsát, például abban az esetben, ha a napelemmodulok egyéb összetevőinek árzuhanása miatt csökkennének a napelemmodulok árai.
(174)
A Bizottság általánosságban azt tartja megfelelő megoldásnak, ha a minimális importárakat a nyersanyagárakkal indexálják. Ebben a konkrét esetben azonban nem találtak olyan nyersanyagot, amely a gyártási összköltségen belül jelentős arányt képviselne.
(175)
A Bizottság azt is megállapította, hogy a vizsgálati időszak alatt Kínában és Törökországban jelentős ingadozást mutatott a szolárüveg ára.
(176)
Ráadásul komoly a kockázata annak, hogy keresztkompenzációra kerül sor, mivel az érintett vállalatok közül néhány ugyanazon vevőknek az érintett termék mellett más termékeket is értékesít. Végezetül pedig úgy tűnik, hogy a mintába felvett vállalatok által javasolt minimális importárak nem fedik le az érintett exportáló gyártók által előállított összes terméktípust. Ezen tényezőkből adódóan a kötelezettségvállalások hatékony végrehajtása kivitelezhetetlen lenne, nyomon követésük pedig nehézségekbe ütközne.
(177)
A fenti indokok alapján a Bizottság elutasítja a felajánlott kötelezettségvállalásokat.
4. Az ideiglenes vám végleges beszedése
(178)
Tekintettel a megállapított dömpingkülönbözetekre, és figyelembe véve az uniós gazdasági ágazatnak okozott kár mértékét, az ideiglenes rendelettel kivetett ideiglenes dömpingellenes vámok formájában biztosított összegeket véglegesen be kell szedni. A dömpingellenes vámok és a kiegyenlítő vámok együttes végleges mértékén felül biztosított összegeket el kell engedni.
5. Az intézkedések alkalmazhatósága
(179)
Amennyiben a végleges intézkedések bevezetését követően a piaci viszonyok jelentősen megváltoznak, a Bizottság - saját kezdeményezésére - felülvizsgálhatja az intézkedések formáját, hogy felmérje, az intézkedések elérték-e a kívánt eredményeket a károkozás megszüntetését illetően, és hogy indokolt-e az intézkedések formájának megváltoztatása.
(180)
Az intézkedések bármely lehetséges átvállalása elleni legmegfelelőbb védekezés céljából, a Bizottságnak szándékában áll az alaprendelet 12. cikkének (1) bekezdése alapján haladéktalanul felülvizsgálatot indítani, és az alaprendelet 14. cikke (5) bekezdésének megfelelően nyilvántartásba vetetheti a behozatalokat amennyiben ilyen viselkedésre vonatkozó bizonyíték áll rendelkezésére. Az alaprendelet 12. cikke (3) bekezdése alapján a kivetett vám összege akár az eredetileg kivetett vám összegének kétszeresére is növelhető.
(181)
A Bizottság többek között a nemzeti vámhatóságok által a behozatal felügyeletére vonatkozóan szolgáltatott információkra, illetve a tagállamoktól az alaprendelet 14. cikkének (6) bekezdése alapján származó információkra fog támaszkodni.
(182)
Az alaprendelet 15. cikke (1) bekezdésével létrehozott bizottság nem nyilvánított véleményt,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
(1) Végleges dömpingellenes vámot vetnek ki a Kínai Népköztársaságból származó és jelenleg az ex 7007 19 80 KN-kód alá besorolt 300 ppm-nél alacsonyabb vastartalmú, (a 300-2 500 nm közötti tartományban, AM1,5 sugárzás mellett mérve) 88 %-nál magasabb napenergia-áteresztésű, (EN 12150 szabvány szerint mérve) 250 °C-ig hőálló, (EN 12150 szabvány szerint mérve) Δ 150 K hőlökés-állóságú, és (EN 1288-3 szabvány szerint mérve) 90 N/mm2 vagy ennél nagyobb mechanikai szilárdságú edzett nátronmész síküveget tartalmazó szolárüveg behozatalára. Az (egy oldalon vagy mindkét oldalon) bevont szolárüveg a 7007198019 TARIC-kód alá, a bevonat nélküli szolárüveg a 7007198011 TARIC-kód alá sorolandó be.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott és a táblázatban szereplő vállalatok által gyártott termékek vámfizetés előtti, nettó, uniós határparitáson számított árára alkalmazandó végleges dömpingellenes vámtételek a következők:
Vállalat
Dömpingellenes vám
TARIC-kiegészítő kód
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
36,1 %
B943
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
9,1 %
B944
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
29,3 %
B945
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
0,4 %
B946
Az I. mellékletben felsorolt egyéb együttműködő vállalatok
24,1 %
Minden más vállalat
25,0 %
B999
(3) A (2) bekezdésben felsorolt vállalatok esetében meghatározott egyedi dömpingellenes vámtételek alkalmazásának feltétele, hogy a tagállamok vámhatóságainak olyan érvényes kereskedelmi számlát mutassanak be, amely megfelel a II. mellékletben meghatározott követelményeknek. Ha ilyen számlát nem mutatnak be, a „minden más vállalatra” alkalmazandó vámot kell alkalmazni.
(4) Eltérő rendelkezés hiányában a vámokra vonatkozó hatályos rendelkezések alkalmazandók.
2. cikk
Az 1205/2013/EU bizottsági rendelet (13) alapján ideiglenes dömpingellenes vám formájában biztosított összegeket véglegesen beszedik. Az 1. cikk (2) bekezdésben szereplő dömpingellenes vámok és a 471/2014/EU bizottsági végrehajtási rendelettel (14) elfogadott kiegyenlítő vámok együttes mértékén felül biztosított összegeket elengedik.
3. cikk
Amennyiben a Kínai Népköztársaság bármely új exportáló gyártója kielégítő bizonyítékot szolgáltat a Bizottságnak arra vonatkozóan, hogy:
-
nem exportálta az Unióba az 1. cikk (1) bekezdésében meghatározott terméket a vizsgálati időszak alatt (2012. január 1-jétől2012. december 31-ig),
-
nem áll kapcsolatban a Kínai Népköztársaság azon exportőreivel vagy gyártóival, amelyekre az e rendelettel életbe léptetett intézkedések alkalmazandók,
-
az érintett terméket az Unióba ténylegesen az intézkedések alapjául szolgáló vizsgálati időszak után exportálta, vagy visszavonhatatlan szerződéses kötelezettséget vállalt jelentős mennyiség Unióba történő exportjára,
az 1. cikk (2) bekezdése módosítható úgy, hogy az új exportáló gyártót felveszik a mintában nem szereplő együttműködő vállalatok közé, amely exportáló gyártóra így a 24,1 %-os súlyozott átlagos vám alkalmazandó.
4. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2014. május 13-án.