EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 1257/2013
af 20. november 2013
om ophugning af skibe og om ændring af forordning (EF) nr. 1013/2006 og direktiv 2009/16/EF
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 192, stk. 1,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
efter høring af Regionsudvalget,
efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Skibe, der udgør affald, og som er genstand for grænseoverskridende overførsel med henblik på ophugning, er underlagt Baselkonventionen af 22.marts 1989 om kontrol med grænseoverskridende transport af farligt affald og bortskaffelse heraf (»Baselkonventionen«) og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1013/2006 (3). Forordning (EF) nr. 1013/2006 gennemfører Baselkonventionen og en ændring (4) af denne konvention vedtaget i 1995, som endnu ikke er trådt i kraft på internationalt plan, og som indfører et forbud mod eksport af farligt affald til lande, der ikke er medlem af Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling (OECD). Skibe klassificeres generelt som farligt affald og må ikke eksporteres til ophugning på anlæg i lande, der ikke er medlem af OECD.
(2)
Mekanismerne til overvågning af anvendelse af og håndhævelse af nuværende EU-ret og folkeret er ikke tilpasset de særlige forhold i forbindelse med skibe og international skibsfart. Bestræbelser, som involverer et tværfagligt samarbejde mellem Den Internationale Arbejdsorganisation (ILO), Den Internationale Søfartsorganisation (IMO) og Baselkonventionens sekretariat, er det lykkedes på globalt plan at nå til enighed om indførelsen af obligatoriske krav med henblik på at sikre en effektiv løsning på usikker og uforsvarlig skibsophugningspraksisser i form af Hongkongkonventionen om sikker og miljømæssigt forsvarlig ophugning af skibe (i det følgende benævnt »Hongkongkonventionen«).
(3)
Den nuværende skibsophugningskapacitet i OECD-landene, som skibe, der sejler under en medlemsstats flag, lovligt kan få adgang til, er utilstrækkelig. Den eksisterende sikre og forsvarlige ophugningskapacitet, i lande uden for OECD, er tilstrækkelig til at håndtere alle skibe, der sejler under en medlemsstats flag, og forventes at vokse inden udgangen af 2015 som følge af de foranstaltninger, som ophugningslandene har truffet for at opfylde kravene i Hongkongkonventionen.
(4)
Hongkongkonventionen blev vedtaget den 15. maj 2009 af Den Internationale Søfartsorganisation (IMO). Hongkongkonventionen træder først i kraft 24 måneder efter, at den er ratificeret af mindst 15 lande, hvis kombinerede handelsflåde repræsenterer mindst 40 % af den globale handelsflådes bruttotonnage, og hvis kombinerede maksimale årlige ophugningsmængde i de foregående ti år udgør mindst 3 % af de samme landes kombinerede handelsflådes bruttotonnage. Konventionen omhandler udvikling, bygning, drift og klargøring af skibe med henblik på at lette sikker og miljømæssigt forsvarlig ophugning, uden at der gås på kompromis med skibenes sikkerhed og driftseffektivitet. Den omfatter også bestemmelser, som sikrer, at skibsophugningsanlæg drives på en sikker og miljømæssigt forsvarlig måde, og at der tilvejebringes en passende håndhævelsesmekanisme for skibsophugning.
(5)
Denne forordning har til formål at lette en hurtig ratificering af Hongkongkonventionen både i Unionen og tredjelande ved at anvende passende kontrol med skibe og skibsophugningsanlæg på grundlag af konventionen.
(6)
I Hongkongkonventionen fastlægges det udtrykkeligt, at parterne skal indføre strengere foranstaltninger i overensstemmelse med international ret for så vidt angår sikker og miljømæssigt forsvarlig ophugning af skibe med det formål at forebygge, reducere eller minimere eventuelle negative virkninger på menneskers sundhed og miljøet. Under henvisning hertil bør denne forordning derfor tilvejebringe beskyttelse mod mulige negative virkninger af farlige materialer om bord på alle skibe, der anløber en havn eller en ankerplads i en medlemsstat, samtidig med at den sikrer overholdelse af de bestemmelser, der finder anvendelse på disse materialer i henhold til international ret. For at sikre kontrollen af overholdelsen af kravene vedrørende farlige materialer i henhold til denne forordning bør medlemsstaterne anvende nationale bestemmelser for at gennemføre Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/16/EF (5). I øjeblikket har havnestatsinspektører til opgave at udføre inspektion af certificering og aktiv afprøvning med henblik på farlige materialer, herunder asbest, i henhold til den internationale konvention om sikkerhed for menneskeliv på søen (»Solas«). Parisaftalememorandummet om havnestatskontrol fastsætter en harmoniseret tilgang til disse aktiviteter.
(7)
Formålet med denne forordning er også at mindske forskellene mellem operatører i Unionen, i OECD-lande og i relevante tredjelande med hensyn til sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen og miljøstandarder og at lede skibe, der sejler under en medlemsstats flag, hen til skibsophugningsanlæg, der anvender sikre og miljømæssigt forsvarlige metoder til ophugning af skibe, i stedet for at lede dem til anlæg, der er under standard, hvilket i øjeblikket er praksis. Dette ville også øge konkurrenceevnen inden for sikker og miljømæssigt forsvarlig ophugning og behandling af skibe på et skibsophugningsanlæg, der er beliggende i en medlemsstat. Oprettelsen af en europæisk liste over skibsophugningsanlæg (»den europæiske liste«), der opfylder denne forordnings krav, vil bidrage til opfyldelsen af disse mål og til bedre håndhævelse ved at lette kontrol af skibe, der sendes til ophugning, af den medlemsstat, under hvis flag skibet sejler. Disse krav til skibsophugningsanlæg bør baseres på kravene i Hongkongkonventionen. I denne forbindelse bør skibsophugningsanlæg, der er godkendt i henhold til denne forordning, opfylde de nødvendige krav for at sikre beskyttelse af miljøet, arbejdstagernes sundhed og sikkerhed og en miljømæssigt forsvarlig håndtering af det affald, der nyttiggøres fra ophuggede skibe. For skibsophugningsanlæg, der er beliggende i et tredjeland, bør kravene sikre, at der opnås et højt beskyttelsesniveau for menneskers sundhed og miljøet, som i store træk svarer til beskyttelsesniveauet i Unionen. Skibsophugningsanlæg, der ikke opfylder disse mindstekrav, bør derfor ikke optages på den europæiske liste.
(8)
Lighedsprincippet i EU-retten bør anvendes, og anvendelsen heraf overvåges, navnlig ved oprettelse og ajourføring af den europæiske liste for så vidt angår skibsophugningsanlæg, der er beliggende i Unionen og skibsophugningsanlæg, der er beliggende i et tredjeland, og som opfylder kravene i denne forordning.
(9)
Medlemsstaterne opfordres til at vedtage passende foranstaltninger til at sikre, at skibe, der ikke er omfattet af denne forordnings anvendelsesområde, handler på en måde, der er i overensstemmelse med denne forordning, i det omfang det er rimeligt og muligt.
(10)
For at undgå overlapning er det nødvendigt at undtage skibe, der sejler under en medlemsstats flag, og som er omfattet af denne forordnings anvendelsesområde, fra anvendelsesområdet for henholdsvis forordning (EF) nr. 1013/2006 og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/98/EF (6). Forordning (EF) nr. 1013/2006 finder anvendelse på overførsel af affald fra Unionen, med forbehold af undtagelser for visse affaldskategorier, der er omfattet af en alternativ ordning. I henhold til denne forordning er skibe, der er omfattet af dens anvendelsesområde, underlagt kontrol i hele deres livscyklus, og den har til formål at sikre, at disse skibe ophugges på en miljømæssigt forsvarlig måde. Det bør derfor præciseres, at et skib, der i henhold til denne forordning er omfattet af den alternative kontrolordning i hele sin livscyklus, ikke bør omfattes af forordning (EF) nr. 1013/2006. Skibe, der hverken er omfattet af anvendelsesområdet for Hongkongkonventionen eller af denne forordning, og enhver form for affald om bord på et skib, bortset fra driftsaffald, bør fortsat være omfattet af henholdsvis forordning (EF) nr. 1013/2006, direktiv 2008/98/EF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/99/EF (7).
(11)
Det anerkendes også, at skibe fortsat omfattes af andre internationale konventioner for at sikre, at de i den operationelle del af deres livscyklus drives på sikkerhedsmæssigt forsvarlig vis på havet, om end de kan udøve visse navigationsmæssige rettigheder og frihedsrettigheder, kræves det, at skibe giver forudgående meddelelse om anløb af havn. Medlemsstaterne bør kunne vælge at foretage yderligere kontrol i overensstemmelse med andre internationale traktater. Supplerende transitkontrol betragtes derfor ikke som nødvendig i henhold til denne forordning.
(12)
Ved fortolkning af kravene i denne forordning bør de retningslinjer, som IMO har udviklet (»retningslinjer fra IMO«) til støtte for Hongkongkonventionen, tages i betragtning.
(13)
I forbindelse med denne forordning bør den engelske term »recycling« ikke tillægges samme betydning som i definitionen i direktiv 2008/98/EF. Ved denne forordning bør der derfor introduceres en særlig definition for begrebet »ship recycling«.
(14)
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1272/2008 (8) udgør Unionens gennemførelse af det globalt harmoniserede system for klassificering og mærkning af kemikalier. Nævnte forordning udstikker sammen med Rådets direktiv 67/548/EØF (9) og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/45/EF (10) nyttige retningslinjer for fastlæggelsen af, hvad der udgør et farligt materiale.
(15)
Opbevaring af en fortegnelse over farlige materialer om bord på et skib i hele dens livscyklus er et centralt krav i henhold til Hongkongkonventionen og denne forordning. I henhold til forskrift 8, stk. 2, i Hongkongkonventionen bør et skib, der er bestemt til ophugning, minimere mængden af driftsaffald i perioden, inden skibet afleveres til skibsophugningsanlægget. Hvis driftsaffaldet skal leveres sammen med skibet til et skibsophugningsanlæg, bør de omtrentlige mængder og placeringer af dette affald angives i del II i fortegnelsen.
(16)
Medlemsstaterne bør træffe foranstaltninger for at hindre omgåelse af skibsophugningsreglerne og forbedre gennemsigtigheden i forbindelse med skibsophugning. Som fastsat i Hongkongkonventionen bør medlemsstaterne indgive oplysninger om skibe, for hvilke der udstedt et fortegnelsescertifikat, oplysninger om skibe, for hvilke der er modtaget en erklæring om færdiggørelse, og oplysninger om ulovlig skibsophugning og opfølgende foranstaltninger, de har iværksat.
(17)
Medlemsstaterne bør fastsætte bestemmelser om sanktioner, der pålægges ved overtrædelse af denne forordning, og sikre, at sanktionerne anvendes, med henblik på at hindre omgåelse af skibsophugningsreglerne. Sådanne sanktioner kan være af civilretlig eller administrativ art og bør være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning.
(18)
I henhold til Domstolens retspraksis skal medlemsstaternes domstole i videst muligt omfang fortolke procedurereglerne vedrørende de betingelser, der skal opfyldes, med henblik på at bringe administrative eller retslige procedurer i overensstemmelse med målene i artikel 9, stk. 3, i Århuskonventionen.
(19)
For at beskytte menneskers sundhed og miljøet og under henvisning til princippet om, at forureneren betaler, bør Kommissionen vurdere, hvorvidt det er muligt at skabe en finansiel mekanisme, som gælder for alle skibe, der anløber en havn eller en ankerplads i en medlemsstat, uanset hvilket flag de sejler under, for at tilvejebringe midler, der letter miljømæssigt forsvarlig ophugning og behandling af skibe uden at skabe incitament til udflagning.
(20)
For at tage hensyn til udviklingen i forbindelse med Hongkongkonventionen bør beføjelsen til at vedtage retsakter delegeres til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 290 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde for så vidt angår ajourføring af bilag I og II til denne forordning. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau. Kommissionen bør i forbindelse med forberedelsen og udarbejdelsen af delegerede retsakter sørge for samtidig, rettidig og hensigtsmæssig fremsendelse af relevante dokumenter til Europa-Parlamentet og Rådet.
(21)
For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af denne forordning bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 (11).
(22)
Målet med denne forordning, nemlig at forebygge, reducere eller fjerne negative virkninger på menneskers sundhed og miljøet som følge af ophugning, drift og vedligeholdelse af skibe, der sejler under en medlemsstats flag, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne på grund af den internationale karakter af skibsfart og skibsophugning og kan derfor bedre på grund af dens omfang og virkninger nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Unions. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går forordningen ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå dette mål -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
AFSNIT I
GENSTAND, ANVENDELSESOMRÅDE OG DEFINITIONER
Artikel 1
Genstand og formål
Formålet med denne forordning er at forebygge, reducere, minimere og så vidt muligt undgå ulykker, skader og andre negative virkninger på menneskers sundhed og miljøet, der forårsages af skibsophugning. Formålet med denne forordning er at øge sikkerheden, beskyttelsen af menneskers sundhed og Unionens havmiljø i hele et skibs livscyklus, navnlig for at sikre, at farligt affald fra en sådan skibsophugning underkastes miljømæssigt forsvarlig håndtering.
Denne forordning fastlægger også regler for at sikre korrekt håndtering af farlige materialer på skibe.
Denne forordning har ligeledes til formål at lette ratificeringen af Hongkongkonventionen om sikker og miljømæssigt forsvarlig ophugning af skibe af 2009 (»Hongkongkonventionen«).
Artikel 2
Anvendelsesområde
1. Denne forordning finder med undtagelse af artikel 12 anvendelse på skibe, der sejler under en medlemsstats flag.
Artikel 12 finder anvendelse på skibe, der sejler under et tredjelands flag, og som anløber en havn eller en ankerplads i en medlemsstat.
2. Denne forordning finder ikke anvendelse på:
a)
krigsskibe, marinehjælpeskibe eller andre skibe, der ejes eller drives af et land, og som på det pågældende tidspunkt kun anvendes i statens tjeneste til ikke-kommercielle formål
b)
skibe med en tonnage på under 500 bruttotonnage (GT)
c)
skibe, der i hele deres driftstid kun sejler i farvande, der hører under højhedsområdet eller jurisdiktionen for den medlemsstat, hvis flag skibet sejler under.
Artikel 3
Definitioner
1. I denne forordning forstås ved:
1) »skib«: et søgående fartøj uanset type, der opererer eller har opereret i havmiljøet, herunder undervandsfartøjer, flydende materiel, flydende platforme, selvløftende platforme, flydende anlæg med lagringsfaciliteter (FSU'er) og flydende produktionsanlæg med lagrings- og afskibningsfaciliteter (FPSO'er), samt fartøjer, hvis udstyr er afmonteret, eller som slæbes
2) »nyt skib«: et skib for hvilket enten
3) »tankskib«: et olietankskib som defineret i bilag I til den internationale konvention om forebyggelse af forurening fra skibe (»Marpolkonventionen«) eller et tankskib til transport af giftige flydende stoffer som defineret i bilag II til nævnte konvention
4) »farligt materiale«: ethvert materiale eller stof, der kan medføre farer for menneskers sundhed og/eller miljøet
5) »driftsaffald«: spildevand og reststoffer, der frembringes ved den normale drift af skibe, der er omfattet af kravene i Marpolkonventionen
6) »skibsophugning«: den form for virksomhed, der består i hel eller delvis ophugning af et skib på et skibsophugningsanlæg med henblik på at nyttiggøre dele og materialer til oparbejdning, forberedelse med henblik på genanvendelse eller genanvendelse, samtidig med at behandling af farlige materialer og andre materialer sikres, og dette omfatter tilhørende aktiviteter som f.eks. lagring og behandling af dele og materialer på pladsen, men ikke deres videre oparbejdning eller bortskaffelse på separate anlæg
7) »skibsophugningsanlæg«: et defineret område, dvs. et værft eller et anlæg, som er beliggende i en medlemsstat eller et tredjeland, og som anvendes til ophugning af skibe
8) »skibsophugningsvirksomhed«: ejeren af skibsophugningsanlægget eller en anden organisation eller person, der har overtaget ansvaret for driften af skibsophugningsaktiviteten fra ejeren af skibsophugningsanlægget
9) »administration«: offentlig myndighed, som en medlemsstat har udpeget som værende ansvarlig for opgaver vedrørende skibe, der sejler under dens flag, eller som opererer under dens myndighed
10) »anerkendt organisation«: en organisations som anerkendt i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 391/2009 (12)
11) »kompetent myndighed«: offentlig myndighed eller offentlige myndigheder, som en medlemsstat eller et tredjeland har udpeget som ansvarlig for skibsophugningsanlæg inden for et angivet geografisk område/angivne geografiske områder eller ekspertiseområde/ekspertiseområder med hensyn til alle operationer inden for den pågældende stats jurisdiktion
12) »bruttotonnage«: bruttotonnage beregnet i henhold til reglerne for måling af tonnage i bilag I til den internationale konvention fra 1969 om tonnagemåling af skibe eller eventuelle efterfølgende konventioner
13) »kompetent person«: en person med passende kvalifikationer, uddannelse og tilstrækkelig viden, erfaring og kompetence til at varetage den specifikke opgave
14) »skibsreder«: en fysisk eller juridisk person, der er registreret som ejer af skibet, herunder den fysiske eller juridiske person, der ejer skibet i en begrænset periode, inden det sælges eller overdrages til et skibsophugningsanlæg, eller hvis vedkommende ikke er registreret, den fysiske eller juridiske person, der ejer skibet, eller en anden organisation eller person som f.eks. lederen eller bareboat-befragteren, der har overtaget ansvaret for skibets drift fra ejeren af skibet, samt den juridiske person, der driver et statsejet skib
15) »ny montering«: montering af systemer, udstyr, isolering eller andre materialer på et skib efter datoen for denne forordnings anvendelse
16) »skibsophugningsplan«: en plan, som operatøren af skibsophugningsanlægget har udformet for hvert bestemt skib, som skal ophugges under operatørens ansvar under hensyntagen til de relevante retningslinjer og resolutioner fra IMO
17) »skibsophugningsplan for anlægget«: en plan, der er udarbejdet af operatøren af skibsophugningsanlægget og vedtaget af bestyrelsen eller det relevante styrelsesråd i skibsophugningsvirksomheden, som indeholder en beskrivelse af driftsprocesserne og -procedurerne i forbindelse med skibsophugning på skibsophugningsanlægget, og som navnlig dækker arbejdernes sikkerhed og uddannelse, beskyttelse af menneskers sundhed og miljøet, medarbejdernes roller og ansvar, beredskabs- og indsatsplaner og systemer til overvågning, rapportering og registerføring under hensyntagen til de relevante retningslinjer og resolutioner fra IMO
18) »sikkert til adgang« (safe-for-entry): et område, der opfylder alle følgende kriterier:
19) »sikkert til svejsning mv.« (safe-for-hot work): et område, hvor alle følgende kriterier er opfyldt:
20) »erklæring om færdiggørelse«: en erklæring udstedt af operatøren af skibsophugningsanlægget, som bekræfter, at skibsophugningen er afsluttet i overensstemmelse med denne forordning
21) »fortegnelsescertifikat«: et skibsspecifikt certifikat, som udstedes til skibe, der sejler under en medlemsstats flag, i overensstemmelse med artikel 9, og som suppleres med en fortegnelse over farlige materialer i overensstemmelse med artikel 5
22) »ophugningscertifikat«: et skibsspecifikt certifikat, som udstedes til skibe, der sejler under en medlemsstats flag, i overensstemmelse med artikel 9, stk. 9, og som suppleres med en fortegnelse over farlige materialer i overensstemmelse med artikel 5, stk. 7, og den godkendte skibsophugningsplan, jf. artikel 7
23) »overensstemmelseserklæring«: et skibsspecifikt certifikat, som udstedes til skibe, der sejler under et tredjelands flag, og som suppleres med en fortegnelse over farlige materialer, jf. artikel 12
24) »light displacement tonnage (LDT)«: vægten af et skib i tons uden last, brændstof, smøreolie, ballastvand, ferskvand og fødevand i tanke, skibsproviant samt passagerer og besætning og disses effekter og er summen af vægten af skibets skrog, konstruktion, maskineri, udstyr og anordninger.
2. I artikel 7, stk. 2, litra d), og artikel 13, 15 og 16 forstås ved:
a)
»affald«, »farligt affald«, »behandling«, og »affaldshåndtering« det samme som i artikel 3, i direktiv 2008/98/EF
b)
»inspektion af anlæg«: en inspektion af skibsophugningsanlægget, som vurderer om forholdene på anlægget er i overensstemmelse med de forhold, der er beskrevet i relevant dokumentation, som er fremlagt
c)
»arbejder«: en person, der udfører arbejde, enten fast eller midlertidigt, inden for rammerne af et ansættelsesforhold, herunder personale, der arbejder for leverandører og underleverandører
d)
»miljømæssigt forsvarlig håndtering«: alle praktisk mulige foranstaltninger, der træffes for at sikre, at affald og farlige materialer håndteres på en måde, hvor menneskers sundhed og miljøet beskyttes mod de negative virkninger, der kan opstå i forbindelse med sådanne former for materiale og affald.
3. For så vidt angår stk. 1, nr. 13), kan en kompetent person være en uddannet arbejder eller en ledende medarbejder, som kan konstatere og evaluere farer og risici på arbejdspladsen samt de ansattes eksponering for potentielt farlige materialer eller usikre forhold i et skibsophugningsanlæg, og som kan angive de nødvendige beskyttelses- og sikkerhedsforanstaltninger, der skal iværksættes for at fjerne eller reducere disse farer, risici eller denne eksponering.
Uden at det berører Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/36/EF (13), kan den kompetente myndighed fastlægge hensigtsmæssige kriterier for udpegningen af sådanne personer og kan fastlægge deres opgaver.
AFSNIT II
SKIBE
Artikel 4
Kontrol med farlige materialer
Montering eller brug af farlige materialer, der er nævnt i bilag I, på skibe forbydes eller begrænses som angivet i bilag I, uden at dette tilsidesætter andre krav i relevant EU-ret, hvor der kan kræves yderligere foranstaltninger.
Artikel 5
Fortegnelse over farlige materialer
1. Hvert nyt skib har en fortegnelse over farlige materialer om bord, der som minimum identificerer de farlige materialer, der er anført i bilag II, og som findes i skibets konstruktion eller udstyr, samt deres placering og omtrentlige mængder.
2. I det omfang det er praktisk muligt, bringes eksisterende skibe i overensstemmelse med stk. 1, jf. dog artikel 32, stk. 2, litra b).
Skibe, der skal ophugges, bringes så vidt praktisk muligt i overensstemmelse med stk. 1 i nærværende artikel fra datoen for offentliggørelsen af den europæiske liste over skibsophugningsanlæg (»den europæiske liste«) som fastsat i artikel 16, stk. 2.
Ved udformningen af fortegnelsen over farlige materialer identificeres som et minimum de farlige materialer, der er anført i bilag I, jf. dog artikel 32, stk. 2, litra b).
3. Fortegnelsen over farlige materialer:
a)
er specifik for hvert skib
b)
dokumenterer, at skibet overholder forbuddet mod eller begrænsningerne for montering eller brug af farlige materialer i overensstemmelse med artikel 4
c)
udarbejdes under hensyntagen til de relevante retningslinjer fra IMO
d)
kontrolleres af administrationen eller en anerkendt organisation, som denne har godkendt.
4. Foruden stk. 3 udarbejdes der for eksisterende skibe en plan, som beskriver den visuelle eller stikprøvebaserede inspektion, som udformningen af fortegnelsen over farlige materialer er baseret på, under hensyntagen til de relevante retningslinjer fra IMO.
5. Fortegnelsen over farlige materialer består af tre dele:
a)
en liste over farlige materialer, der er anført i bilag I og II, jf. bestemmelserne i stk. 1 og 2, i nærværende artikel, og som findes i skibets konstruktion eller udstyr, med en angivelse af deres placering og omtrentlige mængder (del I)
b)
en liste over driftsaffald, der findes om bord på skibet (del II)
c)
en liste over last om bord på skibet (del III).
6. Del I i fortegnelsen over farlige materialer vedligeholdes og ajourføres korrekt i hele skibets driftstid, så ny montering, der indeholder farlige materialer, som er anført i bilag II, og relevante ændringer i skibets konstruktion og udstyr afspejles.
7. Foruden den korrekt vedligeholdte og ajourførte del I suppleres fortegnelsen over farlige materialer inden ophugning af skibet og under hensyntagen til de relevante retningslinjer fra IMO med del II for driftsaffald og del III for last, og den kontrolleres af administrationen eller en anerkendt organisation, som denne har godkendt.
8. Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 24 vedrørende ajourføring af listen over punkter til fortegnelsen over farlige materialer i bilag I og II for at sikre, at listerne som et minimum indeholder de stoffer, der er angivet i bilag I og II til Hongkongkonventionen.
Kommissionen vedtager en særskilt delegeret retsakt for hvert enkelt stof, der tilføjes eller udgår i bilag I eller II.
Artikel 6
Generelle krav til skibsredere
1. I forbindelse med klargøringen af et skib til ophugning skal skibsredere:
a)
give operatøren af skibsophugningsanlægget alle skibsrelevante oplysninger, der er nødvendige for udformningen af den i artikel 7 omhandlede skibsophugningsplan
b)
skriftligt underrette den relevante administration om hensigten om at ophugge et skib på et specifikt eller specifikke skibsophugningsanlæg inden for en tidsfrist, der fastlægges af denne administration. Underretningen skal som et minimum indeholde:
i)
fortegnelsen over farlige materialer og
ii)
alle skibsrelevante oplysninger, jf. litra a).
2. Skibsredere sikrer, at skibe, der er bestemt til ophugning:
a)
kun ophugges på skibsophugningsanlæg, der er optaget på den europæiske liste
b)
gennemfører operationer i perioden, inden skibet afleveres til skibsophugningsanlægget, på en sådan måde, at mængden af lastrester, resterende brændstof og skibsaffald om bord minimeres
c)
er i besiddelse af et ophugningscertifikat udstedt af administrationen eller en anerkendt organisation, som denne har godkendt, forud for ophugning af skibet og efter modtagelsen af skibsophugningsplanen, der er godkendt i henhold til artikel 7, stk. 3.
3. Skibsredere sikrer, at tankskibe ankommer til skibsophugningsanlæg med lasttanke og pumperum, der er parate til certificering som sikkert til svejsning mv.
4. Skibsredere giver skibsophugningsanlægget en kopi af ophugningscertifikatet udstedt i overensstemmelse med artikel 9.
5. Skibsredere er ansvarlige for skibet og træffer forholdsregler, der sikrer, at skibet konstant opfylder kravene i administrationen i den medlemsstat, under hvis flag skibet sejler, indtil det tidspunkt, hvor operatøren af skibsophugningsanlægget påtager sig ansvaret for det pågældende skib. Operatøren af skibsophugningsanlægget kan afvise at acceptere skibet til ophugning, hvis skibets tilstand ikke væsentligt svarer til oplysningerne i fortegnelsescertifikatet, herunder hvis del I i fortegnelsen over farlige materialer ikke er korrekt vedligeholdt og ajourført og ikke afspejler ændringer i skibets konstruktion og udstyr. Under sådanne omstændigheder har skibsrederen fortsat ansvaret for det pågældende skib og underretter straks administrationen herom.
Artikel 7
Skibsophugningsplan
1. Der udformes en skibsspecifik skibsophugningsplan forud for ophugning af et skib. Skibsophugningsplanen skal omfatte alle skibsspecifikke betragtninger, der ikke er omfattet af skibsophugningsplanen for anlægget, eller som kræver særlige procedurer.
2. Skibsophugningsplanen:
a)
udformes af operatøren af skibsophugningsanlægget i henhold til Hongkongkonventionens relevante bestemmelser og under hensyntagen til de relevante retningslinjer fra IMO samt de skibsrelevante oplysninger, skibsrederen har afgivet i henhold til artikel 6, stk. 1, litra a), således at dens indhold stemmer overens med de oplysninger, der findes i fortegnelsen over farlige materialer
b)
præciserer, hvorvidt og i hvilket omfang det forberedende arbejde - såsom forbehandling, identificering af potentielle farer og fjernelse af last - skal finde sted på en anden beliggenhed end det skibsophugningsanlæg, der er angivet i skibsophugningsplanen. Skibsophugningsplanen bør angive den beliggenhed, hvor skibet placeres under ophugningsaktiviteterne, og indeholde en kortfattet plan for sikker placering af det specifikke skib, der skal ophugges, og for dets ankomst
c)
indeholder oplysninger om tilvejebringelse, vedligeholdelse og overvågning af betingelser for »sikkert til adgang« og »sikkert til svejsning mv.« for det specifikke skib under hensyntagen til kendetegn, f.eks. dets konstruktion, konfiguration og tidligere last, og andre nødvendige oplysninger om, hvordan skibsophugningsplanen skal gennemføres
d)
indeholder oplysninger om typen og mængden af farlige materialer og af affald, der frembringes ved ophugningen af det specifikke skib, herunder de materialer og det affald, der er angivet i fortegnelsen over farlige materialer, og oplysninger om, hvordan disse behandles og opbevares på skibsophugningsanlægget og på efterfølgende anlæg
e)
udarbejdes særskilt, i princippet for hvert involveret skibsophugningsanlæg, hvis der skal anvendes mere end ét skibsophugningsanlæg, og angiver anvendelsesrækkefølgen og de godkendte aktiviteter, der vil finde sted på disse anlæg.
3. Skibsophugningsplanen skal godkendes ved stiltiende eller udtrykkeligt samtykke af den kompetente myndighed i overensstemmelse med kravene i den stat, hvor skibsophugningsanlægget er beliggende, hvor det er relevant.
Der foreligger udtrykkeligt samtykke, når den kompetente myndighed sender en skriftlig underretning om sin afgørelse om skibsophugningsplanen til operatøren af skibsophugningsanlægget, skibsrederen og administrationen.
Der anses at foreligge stiltiende samtykke, når den kompetente myndighed ikke har gjort skriftlig indsigelse mod skibsophugningsplanen over for operatøren af skibsophugningsanlægget, skibsrederen og administrationen inden for en undersøgelsesperiode, der er fastsat i overensstemmelse med kravene i den stat, hvor skibsophugningsanlægget er beliggende, hvor det er relevant, og meddelt i henhold til artikel 15, stk. 2, litra b).
4. Medlemsstaterne kan kræve, at deres administration sender de oplysninger, som skibsrederen har afgivet i henhold til artikel 6, stk. 1, litra b), og følgende detaljer til den kompetente myndighed i den stat, hvor skibsophugningsanlægget er beliggende:
i)
datoen for skibets registrering i stat, hvis flag det sejler under
ii)
skibets identifikationsnummer (IMO-nummer)
iii)
skrognummer
iv)
skibets navn og type
v)
skibets hjemstedshavn
vi)
navn og adresse på skibsrederen og den registrerede ejer i henhold til IMO-identifikationsnummer
vii)
navn og adresse på virksomheden
viii)
navn på alle klassifikationsselskaber, skibet er klassificeret efter
ix)
skibets hoveddata (længde overalt, bredde på spant, dybde på spant, LDT, bruttotonnage og nettotonnage samt motortype og maskinkraft).
Artikel 8
Syn
1. Syn af skibe gennemføres af inspektører tilknyttet administrationen eller en anerkendt organisation, som denne har godkendt, under hensyntagen til de relevante retningslinjer fra IMO.
2. Anvender administrationen anerkendte organisationer til at gennemføre syn som beskrevet i stk. 1, giver den som et minimum de pågældende anerkendte organisationer beføjelse til:
-
at kræve, at et skib, som de syner, er i overensstemmelse med denne forordning, og
-
at gennemføre syn, hvis en medlemsstats kompetente myndigheder anmoder herom.
3. Skibe underkastes følgende syn:
a)
førstegangssyn
b)
periodisk syn
c)
yderligere syn
d)
endeligt syn.
4. Førstegangssynet af et nyt skib gennemføres, inden skibet sættes i drift, eller inden fortegnelsescertifikatet udstedes. For eksisterende skibe gennemføres førstegangssynet senest den 31. december 2020 . Ved synet kontrolleres det, at del I i fortegnelsen over farlige materialer er i overensstemmelse med kravene i denne forordning.
5. Det periodiske syn gennemføres med mellemrum, der fastsættes af administrationen, og som ikke må overstige fem år. Ved synet kontrolleres det, at del I i fortegnelsen over farlige materialer er i overensstemmelse med kravene i denne forordning.
6. Det yderligere syn, enten generelt eller delvist, gennemføres alt efter omstændighederne, hvis skibsrederen anmoder herom, efter en ændring, udskiftning eller væsentlig reparation af skibets konstruktion, udstyr, systemer, anordninger, arrangementer og materialer, der har indvirkning på fortegnelsen over farlige materialer. Synet er af en sådan beskaffenhed, at det sikrer, at enhver ændring, udskiftning eller væsentlig reparation er gennemført på en måde, som sikrer, at skibet konstant overholder kravene i denne forordning, og at del I i fortegnelsen over farlige materialer er ændret i nødvendigt omfang.
7. Det endelige syn gennemføres, inden skibet tages ud af drift, og inden ophugningen af skibet er påbegyndt.
Ved dette syn kontrolleres det, at:
a)
fortegnelsen over farlige materialer er i overensstemmelse med kravene i artikel 5
b)
skibsophugningsplanеn korrekt afspejler de oplysninger, der findes i fortegnelsen over farlige materialer, og at den opfylder kravene i artikel 7
c)
det skibsophugningsanlæg, hvor skibet ophugges, er optaget på den europæiske liste.
8. For eksisterende skibe, der er bestemt til skibsophugning, kan førstegangssynet og det endelige syn gennemføres samtidig.
Artikel 9
Udstedelse og påtegning af certifikater
1. Når et førstegangssyn eller et periodisk syn er gennemført korrekt, udsteder administrationen eller en anerkendt organisation, som denne har godkendt, et fortegnelsescertifikat. Dette certifikat suppleres med del I i fortegnelsen over farlige materialer som omhandlet i artikel 5, stk. 5, litra a).
Hvis førstegangssynet og det endelige syn gennemføres samtidig som fastsat i artikel 8, stk. 8, udstedes der kun et ophugningscertifikat som omhandlet i stk. 9 i nærværende artikel.
Kommissionen vedtager gennemførelsesretsakter vedrørende udformningen af fortegnelsescertifikatet for at sikre, at det er i overensstemmelse med appendiks 3 til Hongkongkonventionen. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 25 i denne forordning.
2. Et fortegnelsescertifikat påtegnes, hvis skibsrederen anmoder herom, enten af administrationen eller en anerkendt organisation, som denne har godkendt, efter korrekt gennemførelse af et yderligere syn, der er gennemført i henhold til artikel 8, stk. 6.
3. Administrationen eller den anerkendte organisation, som denne har godkendt, udsteder eller påtegner efter omstændighederne og med forbehold af stk. 4 et fortegnelsescertifikat, hvis det periodiske syn er korrekt gennemført:
a)
i perioden på tre måneder inden det eksisterende fortegnelsescertifikats udløbsdato og det nye certifikat er gyldigt fra datoen for afslutningen af det periodiske syn ind til en dato, der ikke overstiger fem år fra det eksisterende certifikats udløbsdato
b)
efter det eksisterende fortegnelsescertifikats udløbsdato, og det nye certifikat er gyldigt fra datoen for afslutningen af det periodiske syn ind til en dato, der ikke overstiger fem år fra det eksisterende certifikats udløbsdato
c)
mere end tre måneder inden det eksisterende fortegnelsescertifikats udløbsdato og det nye certifikat er gyldigt fra datoen for afslutningen af det periodiske syn ind til en dato, der ikke overstiger fem år fra datoen for gennemførelsen af det periodiske syn.
4. Er et nyt periodisk syn vellykket overstået, og kan et nyt fortegnelsescertifikat ikke udstedes eller anbringes om bord inden det eksisterende certifikats udløbsdato, påtegner administrationen eller en anerkendt organisation, som denne har godkendt, det eksisterende certifikats gyldighed og et sådant certifikat accepteres som gyldigt for en yderligere periode, der ikke overstiger fem måneder fra udløbsdatoen.
5. Er et fortegnelsescertifikat udstedt for en periode på mindre end fem år, kan administrationen eller en anerkendt organisation, som denne har godkendt, forlænge det eksisterende certifikats gyldighed for en yderligere periode, der ikke overstiger fem år.
6. Under særlige omstændigheder, der fastlægges af administrationen, behøver et nyt fortegnelsescertifikat ikke at være dateret fra det eksisterende certifikats udløbsdato som fastsat i stk. 3, litra a) og b), og stk. 7 og 8. Under disse særlige omstændigheder er det nye certifikat gyldigt for en periode, der ikke overstiger fem år fra datoen for gennemførelsen af det periodiske syn.
7. Hvis et skib ikke ligger i den havn eller ved den ankerplads, hvor det skal synes, når fortegnelsescertifikatet udløber, kan administrationen om nødvendigt forlænge fortegnelsescertifikatets gyldighed med højst tre måneder, for at skibet kan færdiggøre sin rejse til den havn, hvor det skal synes. Enhver forlængelse er betinget af, at synet gennemføres i den pågældende havn inden afsejling. Et skib, der opnår en forlængelse, har ikke, når det anløber den havn, hvor det skal synes, ret til i kraft af en sådan forlængelse at forlade den pågældende havn uden at være i besiddelse af et nyt certifikat. Når det periodiske syn er gennemført, er det nye fortegnelsescertifikat gyldigt for en periode der ikke overstiger fem år fra den udløbsdato, som det eksisterende certifikat havde, før forlængelsen blev givet.
8. Et fortegnelsescertifikat for et skib, der foretager korte rejser, og som ikke er blevet forlænget under de i stk. 7 omhandlede betingelser, kan forlænges af administrationen med en periode på op til en måned fra udløbsdatoen. Når det periodiske syn er gennemført, er det nye fortegnelsescertifikat gyldigt for en periode, der ikke overstiger fem år fra den udløbsdato, som det eksisterende certifikat havde, før forlængelsen blev givet.
9. Efter gennemførelsen af det endelige syn i overensstemmelse med artikel 8, stk. 7, udsteder administrationen eller en anerkendt organisation, som denne har godkendt, et ophugningscertifikat. Dette certifikat suppleres med fortegnelsen over farlige materialer og skibsophugningsplanen.
Kommissionen vedtager gennemførelsesretsakter vedrørende udformningen af ophugningscertifikatet for at sikre, at det er i overensstemmelse med appendiks 4 til Hongkongkonventionen. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 25 i denne forordning. Et ophugningscertifikat, der er udstedt efter et endeligt syn i overensstemmelse med første afsnit i dette stykke, accepteres af de andre medlemsstater og anses for at have samme gyldighed som et ophugningscertifikat, de selv har udstedt, for så vidt angår denne forordning.
Artikel 10
Certifikaters gyldighed
1. Med forbehold af artikel 9 udstedes et fortegnelsescertifikat for en periode, som fastsættes af administrationen, og som ikke må overstige fem år.
2. Gyldigheden af et fortegnelsescertifikat, der er udstedt eller påtegnet i henhold til artikel 9, ophører i følgende tilfælde:
a)
hvis skibets tilstand ikke væsentligt svarer til oplysningerne i fortegnelsescertifikatet, herunder hvis del I i fortegnelsen over farlige materialer ikke er blevet korrekt vedligeholdt eller ajourført og ikke afspejler ændringer i skibets konstruktion og udstyr, under hensyntagen til de relevante retningslinjer fra IMO
b)
hvis det periodiske syn ikke gennemføres inden for de intervaller, der er præciseret i artikel 8, stk. 5.
3. Et ophugningscertifikat udstedes af administrationen eller en anerkendt organisation, som denne har godkendt, for en periode på højst tre måneder.
4. Gyldigheden af et ophugningscertifikat udstedt i henhold til artikel 9, stk. 9, ophører, hvis skibets tilstand ikke væsentligt svarer til oplysningerne i fortegnelsescertifikatet.
5. Uanset stk. 3 kan ophugningscertifikatet forlænges af administrationen eller af en anerkendt organisation, som denne har godkendt, for én direkte sejlads til skibsophugningsanlægget.
Artikel 11
Havnestatskontrol
1. Medlemsstaterne anvender kontrolbestemmelser for skibe i overensstemmelse med deres nationale lovgivning under henvisning til direktiv 2009/16/EF. Med forbehold af stk. 2 er enhver sådan inspektion begrænset til en kontrol af, at der om bord enten findes et fortegnelsescertifikat eller et ophugningscertifikat, som, såfremt det er gyldigt, betragtes som tilstrækkeligt for inspektionen til at kunne godkendes.
2. Den relevante myndighed, der er involveret i havnestatskontrolaktiviteter, kan udføre en detaljeret inspektion under hensyntagen til de relevante retningslinjer fra IMO, hvis et skib ikke råder over et gyldigt certifikat, eller der er god grund til at tro:
a)
at skibets tilstand eller tilstanden af dets udstyr ikke væsentligt svarer til oplysningerne i certifikatet, del I i fortegnelsen over farlige materialer eller i begge
b)
at der ikke er gennemført en procedure om bord på skibet til vedligeholdelse af del I i fortegnelsen over farlige materialer.
3. Et skib kan advares, tilbageholdes, afvises eller udelukkes fra havne eller offshoreterminaler under en medlemsstats jurisdiktion, hvis det ikke efter omstændighederne på anmodning fra de relevante myndigheder i den pågældende medlemsstat indsender en kopi af fortegnelsescertifikatet eller ophugningscertifikatet til de nævnte myndigheder, uden at dette tilsidesætter artikel 9. En medlemsstat, der træffer en sådan foranstaltning, underretter straks den pågældende administration. Manglende ajourføring af fortegnelsen over farlige materialer udgør ikke en fejl, som kan medføre tilbageholdelse, men enhver uoverensstemmelse i fortegnelsen over farlige materialer indberettes til den pågældende administration og afhjælpes inden det næste syn.
4. En medlemsstats relevante myndighed kan i tilfælde af force majeure eller bydende nødvendige sikkerhedshensyn eller for at reducere forureningsfaren eller gøre den så lille som muligt, eller for at fejl og mangler kan afhjælpes, give anløbstilladelse til en bestemt havn eller ankerplads, forudsat at skibsrederen eller skibsføreren har truffet passende foranstaltninger, som opfylder de krav, som den relevante myndighed i den pågældende medlemsstat har stillet, således at skibet kan anløbe havnen sikkert.
Artikel 12
Krav til skibe, der sejler under et tredjelands flag
1. Et skib, der sejler under et tredjelands flag, skal, når det anløber en havn eller en ankerplads i en medlemsstat, have en fortegnelse over farlige materialer om bord, der er i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 5, stk. 2, jf. dog artikel 32, stk. 2, litra b).
Uanset første afsnit kan en medlemsstats relevante myndighed i tilfælde af force majeure eller bydende nødvendige sikkerhedshensyn eller for at reducere forureningsfaren eller gøre den så lille som muligt, eller for at fejl og mangler kan afhjælpes, give anløbstilladelse til en bestemt havn eller ankerplads, forudsat at skibsrederen eller skibsføreren har truffet passende foranstaltninger, som opfylder de krav, den relevante myndighed i den pågældende medlemsstat har stillet, således at skibet kan anløbe havnen sikkert.
2. Montering af farlige materialer, der er nævnt i bilag I, på skibe, der sejler under et tredjelands flag, når de ligger i en havn eller ved en ankerplads i en medlemsstat, forbydes eller begrænses som præciseret i bilag I.
Brug af farlige materialer, der er nævnt i bilag I, på skibe, der sejler under et tredjelands flag, når de ligger i en havn eller ved en ankerplads i en medlemsstat, forbydes eller begrænses som præciseret i bilag I, uden at dette tilsidesætter de undtagelser og overgangsordninger, der gælder for disse materialer i henhold til international ret.
3. Fortegnelsen over farlige materialer er specifik for hvert skib, udarbejdes under hensyntagen til de relevante retningslinjer fra IMO og tjener til at præcisere, at skibet er i overensstemmelse med stk. 2 i nærværende artikel. Ved udformningen af fortegnelsen over farlige materialer angives som et minimum de farlige materialer, der er anført i bilag I. Det skib, der sejler under et tredjelands flag, udformer en plan, som beskriver den visuelle/stikprøvebaserede inspektion, som udformningen af fortegnelsen over farlige materialer er baseret på, under hensyntagen til de relevante retningslinjer fra IMO.
4. Fortegnelsen over farlige materialer vedligeholdes og ajourføres korrekt i hele skibets driftstid, så nye monteringer, der indeholder farlige materialer, som er anført i bilag II, og relevante ændringer i skibets konstruktion og udstyr afspejles under hensyntagen til de undtagelser og overgangsordninger, der gælder for disse materialer i henhold til international ret.
5. Et skib, der sejler under et tredjelands flag, kan advares, tilbageholdes, afvises eller udelukkes fra havne eller offshoreterminaler under en medlemsstats jurisdiktion, hvis det ikke efter omstændighederne på anmodning fra de relevante myndigheder i den pågældende medlemsstat indsender en kopi af overensstemmelseserklæringen i overensstemmelse med stk. 6 og 7, til de nævnte myndigheder sammen med fortegnelsen over farlige materialer. En medlemsstat, der træffer en sådan foranstaltning, underretter straks de relevante myndigheder i det tredjeland, under hvis flag det pågældende skib sejler. Manglende ajourføring af fortegnelsen over farlige materialer udgør ikke en mangel, som kan medføre tilbageholdelse, men enhver uoverensstemmelse i fortegnelsen over farlige materialer indberettes til de relevante myndigheder i det tredjeland, under hvis flag det pågældende skib sejler.
6. Overensstemmelseserklæringen udstedes efter kontrol af fortegnelsen over farlige materialer, der er foretaget af de relevante myndigheder i det tredjeland, hvis flag skibet sejler under, eller en organisation, som disse har godkendt, i henhold til nationale krav. Overensstemmelseserklæringen kan udformes på grundlag af appendiks 3 til Hongkongkonventionen.
7. Overensstemmelseserklæringen og fortegnelsen over farlige materialer udfærdiges på det sprog, der er det officielle sprog i den udstedende relevante myndighed i det tredjeland, under hvis flag skibet sejler, og hvis dette sprog ikke er engelsk, fransk eller spansk, vedlægges der en oversættelse til et af disse sprog.
8. Skibe, der sejler under et tredjelands flag, og som ansøger om registrering under en medlemsstats flag, sikrer, at en fortegnelse over farlige materialer som fastsat i artikel 5, stk. 2, opbevares om bord eller udarbejdes inden for seks måneder fra registreringen under den pågældende medlemsstats flag eller i løbet af det næste periodiske syn i henhold til artikel 8, stk. 3, alt efter hvilken dato der kommer først, jf. dog artikel 32, stk. 2, litra b).
AFSNIT III
SKIBSOPHUGNINGSANLÆG
Artikel 13
Krav til skibsophugningsanlæg, som er nødvendige for at blive optaget på den europæiske liste
1. For at blive optaget på den europæiske liste skal et skibsophugningsanlæg overholde følgende krav i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i Hongkongkonventionen og under hensyn til de relevante retningslinjer fra IMO, ILO, Baselkonventionen og Stockholmkonventionen om persistente organiske miljøgifte samt andre internationale retningslinjer:
a)
det er godkendt af de kompetente myndigheder til at varetage skibsophugningsaktiviteter
b)
det er udformet, bygget og drevet på en sikker og miljømæssigt forsvarlig måde
c)
det drives fra bygningsstrukturer
d)
det fastlægger håndterings- og overvågningssystemer, -procedurer og -teknikker, som har til formål at forebygge, reducere, minimere og så vidt muligt fjerne:
i)
sundhedsrisici for de berørte arbejdere og befolkningen i nærheden af skibsophugningsanlægget, og
ii)
negative virkninger på miljøet forårsaget af skibsophugning
e)
det udarbejder en skibsophugningsplan for anlægget
f)
det forebygger negative virkninger på menneskers sundhed og miljøet, herunder påvisning af kontrol over enhver lækage, navnlig i tidevandsområder
g)
det sørger for sikker og miljømæssigt forsvarlig håndtering og lagring af farlige materialer og affald, herunder:
i)
inddæmning af alle farlige materialer, der findes om bord, under hele skibsophugningsprocessen med henblik på at forhindre udslip af disse materialer til miljøet og tillige håndtering af farlige materialer samt farligt affald, der frembringes under skibsophugningsprocessen udelukkende på uigennemtrængelige gulve med et effektivt afløbssystem
ii)
at alt affald, der frembringes under skibsophugningen, og mængden heraf dokumenteres og udelukkende overføres til affaldsbehandlingsanlæg, herunder affaldsgenanvendelsesanlæg, der er godkendt til at håndtere sådant affald uden risiko for menneskers sundhed og på en miljømæssigt forsvarlig måde.
h)
det fastlægger og vedligeholder en beredskabs- og indsatsplan, sikrer, at nødhjælpsudstyr, f.eks. brandslukningsudstyr og køretøjer, ambulancer og kraner, hurtigt kan få adgang til skibet og til alle områder af skibsophugningsanlægget
i)
sørger for arbejdernes sikkerhed og uddannelse, herunder sikrer, at der anvendes personlige værnemidler under arbejde, hvor sådant udstyr er påkrævet
j)
registrerer hændelser, ulykker, erhvervssygdomme og kroniske virkninger og, hvis de kompetente myndigheder anmoder herom, indberetter eventuelle hændelser, ulykker, erhvervssygdomme eller kroniske virkninger, som udgør eller kan udgøre en risiko for arbejdernes sikkerhed, menneskers sundhed og miljøet
k)
det accepterer at opfylde kravene i stk. 2.
2. Operatøren af et skibsophugningsanlæg skal:
a)
sende skibsophugningsplanen, når den er godkendt i overensstemmelse med artikel 7, stk. 3, til skibsrederen og administrationen eller en anerkendt organisation, som denne har godkendt
b)
meddele administrationen, at skibsophugningsanlægget i enhver henseende er parat til at påbegynde ophugningen af skibet
c)
når den fuldstændige eller delvise ophugning af et skib er gennemført i overensstemmelse med denne forordning, senest 14 dage efter den fuldstændige eller delvise ophugning i overensstemmelse med skibsophugningsplanen sende en erklæring om færdiggørelse til den administration, der udstedte ophugningscertifikatet for skibet. Erklæringen om færdiggørelse skal omfatte en rapport om eventuelle hændelser og ulykker, der kan være til fare for menneskers sundhed og/eller miljøet.
3. Kommissionen vedtager gennemførelsesretsakter vedrørende udformningen af:
a)
den rapport, der kræves i stk. 2, litra b), i denne artikel for at sikre, at denne er i overensstemmelse med appendiks 6 til Hongkongkonventionen, og
b)
den erklæring, der kræves i stk. 2, litra c), i denne artikel, for at sikre, at denne er i overensstemmelse med appendiks 7 til Hongkongkonventionen.
Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 25 i nærværende forordning.
Artikel 14
Godkendelse af skibsophugningsanlæg beliggende i en medlemsstat
1. Uden at dette berører andre relevant bestemmelser i EU-retten, godkender de kompetente myndigheder skibsophugningsanlæg, der er beliggende på deres territorium, som overholder kravene i artikel 13, til at foretage skibsophugning. Godkendelsen kan gives til det pågældende skibsophugningsanlæg for en periode på højst fem år og forlænges tilsvarende.
Forudsat at kravene i denne forordning er opfyldt, kan tilladelser, der er udstedt i henhold til andre bestemmelser i relevant national ret eller EU-ret, kombineres med godkendelsen i henhold til denne artikel i én enkelt tilladelse, hvis unødvendig gentagelse af oplysninger derved undgås, og operatøren af skibsophugningsanlægget eller skibsophugningsvirksomheden eller den kompetente myndighed spares for dobbeltarbejde. I så fald kan godkendelsen forlænges i overensstemmelse med den i første afsnit omhandlede tilladelsesordning, men ikke overstige en periode på højst fem år.
2. Medlemsstaterne opretter og ajourfører en liste over skibsophugningsanlæg, de har godkendt i overensstemmelse med stk. 1.
3. Den liste, der er nævnt i stk. 2, meddeles Kommissionen omgående og senest den 31. marts 2015.
4. Hvis et skibsophugningsanlæg ikke længere overholder kravene i artikel 13, suspenderer eller trækker medlemsstaten, hvor det pågældende skibsophugningsanlæg er beliggende, godkendelsen af det tilbage eller kræver, at det berørte skibsophugningsanlæg afhjælper fejl eller mangler, og meddeler straks Kommissionen dette.
5. Hvis et skibsophugningsanlæg er godkendt i overensstemmelse med stk. 1, meddeler den pågældende medlemsstat straks Kommissionen dette.
Artikel 15
Godkendelse af skibsophugningsanlæg beliggende i et tredjeland
1. En skibsophugningsvirksomhed, der ejer et skibsophugningsanlæg, som er beliggende i et tredjeland, og som har til hensigt at ophugge skibe, der sejler under en medlemsstats flag, indgiver en ansøgning om optagelse af det pågældende skibsophugningsanlæg på den europæiske liste til Kommissionen.
2. Den i stk. 1 omhandlede ansøgning ledsages af dokumentation for, at det pågældende skibsophugningsanlæg overholder kravene i artikel 13, for at foretage skibsophugning og blive optaget på den europæiske liste i overensstemmelse med artikel 16.
Skibsophugningsvirksomheden skal navnlig:
a)
angive den tilladelse, licens eller godkendelse til at ophugge skibe, som dens kompetente myndigheder har udstedt, og, hvor det relevant, den tilladelse, licens eller godkendelse, som de kompetente myndigheder har udstedt til alle deres entreprenører og underentreprenører, der er direkte involveret i skibsophugningsprocessen og afgive alle de oplysninger, der er omhandlet i artikel 16, stk. 2
b)
oplyse, om skibsophugningsplanen vil blive godkendt af den kompetente myndighed efter en stiltiende samtykkeprocedure eller en eksplicit procedure med angivelse af den periode, der er fastsat for det stiltiende samtykke, i påkommende tilfælde i overensstemmelse med de nationale krav
c)
bekræfte, at den kun vil acceptere ophugning af et skib, der sejler under en medlemsstats flag, i overensstemmelse med denne forordning
d)
dokumentere, at skibsophugningsanlægget kan tilvejebringe, vedligeholde og overvåge kriterierne for »sikkert til adgang« og »sikkert til svejsning mv.« under hele skibsophugningsprocessen
e)
vedhæfte et kort over skibsophugningsanlæggets grænser og placeringen af skibsophugningsaktiviteterne inden for anlægget
f)
for hvert farligt materiale i bilag I og yderligere farlige materialer, der kan være en del af et skibs konstruktion, angive:
i)
om skibsophugningsanlægget er godkendt til at fjerne det farlige materiale. Såfremt det er godkendt hertil, identificeres de relevante medarbejdere, der er godkendt til at foretage fjernelsen, og der forelægges dokumentation for deres kompetencer
ii)
hvilken affaldshåndteringsproces der anvendes på eller uden for skibsophugningsanlægget, f.eks. forbrænding, deponering eller anden affaldshåndteringsmetode, navn og adresse på affaldshåndteringsanlægget, hvis dette er et andet end skibsophugningsanlægget, og dokumentere, at den anvendte proces gennemføres, uden at menneskers sundhed bringes i fare og på en miljømæssigt forsvarlig måde
g)
bekræfte, at virksomheden har vedtaget en skibsophugningsplan for anlægget under hensyntagen til de relevante retningslinjer fra IMO
h)
afgive de oplysninger, der er nødvendige for at identificere skibsophugningsanlægget.
3. Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage gennemførelsesretsakter for at specificere formatet for de oplysninger, der kræves for at identificere skibsophugningsfaciliteten. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 25.
4. For at blive optaget på den europæiske liste skal skibsophugningsanlæg beliggende i tredjelande attestere, at kravene i artikel 13 er opfyldt, efter at en uafhængig inspektør med de fornødne kvalifikationer har udført en inspektion af anlægget. Skibsophugningsvirksomheden forelægger Kommissionen attesten, når den ansøger om optagelse på den europæiske liste og hvert femte år derefter i forbindelse med forlængelsen af optagelsen på den europæiske liste. Den første optagelse på listen og forlængelse heraf suppleres med en midtvejsevaluering for at bekræfte, at kravene i artikel 13 er opfyldt.
Ved at ansøge om optagelse på den europæiske liste accepterer skibsophugningsvirksomhederne muligheden for, at det pågældende skibsophugningsanlæg kan blive genstand for inspektioner af anlægget udført af Kommissionen eller agenter, der handler på dennes vegne, før eller efter optagelse på den europæiske liste med henblik på at kontrollere overholdelse af kravene i artikel 13. Den uafhængige inspektør, Kommissionen eller agenter, der handler på dennes vegne, samarbejder med de kompetente myndigheder i det tredjeland, hvor skibsophugningsanlægget er beliggende, med henblik på at udføre sådanne inspektioner på stedet.
Kommissionen kan udarbejde tekniske vejledninger for at lette denne attestering.
5. Med henblik på artikel 13, hvad angår den pågældende nyttiggørelse eller bortskaffelse, kan miljømæssigt forsvarlig håndtering kun formodes at være til stede, hvis skibsophugningsvirksomheden kan godtgøre, at det affaldshåndteringsanlæg, der modtager affaldet, drives i overensstemmelse med standarder for beskyttelse af menneskers sundhed og miljøet, som i vid udstrækning svarer til de relevante internationale standarder og EU-standarder.
6. Skibsophugningsvirksomheden forelægger snarest muligt ajourført dokumentation i tilfælde af eventuelle ændringer i de oplysninger, der er afgivet til Kommissionen, og skal under alle omstændigheder tre måneder inden udløbet af hver femårsperiode for optagelsen på den europæiske liste erklære, at:
a)
den fremsendte dokumentation er fuldstændig og ajourført, og at
b)
skibsophugningsanlægget opfylder og fortsat vil opfylde kravene i artikel 13.
Artikel 16
Oprettelse og ajourføring af den europæiske liste
1. Kommissionen vedtager gennemførelsesretsakter for at oprette en europæisk liste over skibsophugningsanlæg, der:
a)
er beliggende i Unionen og er anmeldt af medlemsstaterne i overensstemmelse med artikel 14, stk. 3
b)
er beliggende i et tredjeland, og hvis optagelse er baseret på en vurdering af de oplysninger og den dokumentation, der er indgivet eller indhentet i overensstemmelse med artikel 15.
Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 25.
2. Den europæiske liste offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende og på Kommissionens websted senest den 31. december 2016. Den opdeles i to underlister, over henholdsvis skibsophugningsanlæg, der er beliggende i Unionen og skibsophugningsanlæg, der er beliggende i et tredjeland.
Den europæiske liste skal indeholde alle følgende oplysninger om skibsophugningsanlægget:
a)
ophugningsmetoden
b)
arten og størrelsen af de skibe, der kan ophugges
c)
eventuelle begrænsninger og betingelser for skibsophugningsanlæggets drift, herunder med hensyn til håndtering af farligt affald
d)
nærmere oplysninger om proceduren for udtrykkeligt eller stiltiende samtykke, jf. artikel 7, stk. 3, for de kompetente myndigheders godkendelse af skibsophugningsplanen
e)
den maksimale årlige skibsophugningsmængde.
3. Den europæiske liste skal angive udløbsdatoen for skibsophugningsanlæggets optagelse på listen. En optagelse gælder i højst fem år og kan fornyes.
4. Kommissionen vedtager gennemførelsesretsakter for regelmæssigt at ajourføre den europæiske liste med henblik på at:
a)
optage et skibsophugningsanlæg på den europæiske liste, når:
i)
det er blevet godkendt i henhold til artikel 14, eller
ii)
dets optagelse på den europæiske liste er vedtaget i henhold til stk. 1, litra b), i nærværende artikel
b)
slette et skibsophugningsanlæg fra den europæiske liste hvis:
i)
anlægget ikke længere opfylder kravene i artikel 13, eller
ii)
den ajourførte dokumentation ikke er forelagt mindst tre måneder inden udløbet af den femårsperiode, der er fastsat i stk. 3 i nærværende artikel.
Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 25.
5. I forbindelse med oprettelsen og ajourføringen af den europæiske liste handler Kommissionen i overensstemmelse med principperne i traktaterne og med Unionens internationale forpligtelser.
6. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen alle oplysninger, der kan være relevante for ajourføringen af den europæiske liste. Kommissionen videresender alle relevante oplysninger til de øvrige medlemsstater.
AFSNIT IV
GENERELLE ADMINISTRATIVE BESTEMMELSER
Artikel 17
Sprog
1. Skibsophugningsplanen som omhandlet i artikel 7 udfærdiges på et sprog, der accepteres i den stat, der godkender skibsophugningsanlægget. Hvis dette sprog ikke er engelsk, fransk eller spansk, skal skibsophugningsplanen oversættes til et af disse sprog, medmindre administrationen er indforstået med, at det er unødvendigt.
2. Det fortegnelsescertifikat og det ophugningscertifikat, der udstedes i henhold til artikel 9, udfærdiges på et af den udstedende administrations officielle sprog. Hvis dette sprog ikke er engelsk, fransk eller spansk, skal der vedlægges en oversættelse til et af disse sprog.
Artikel 18
Udpegning af kompetente myndigheder og administrationer
1. Medlemsstaterne udpeger de kompetente myndigheder og administrationer, der er ansvarlige for anvendelsen af denne forordning, og underretter Kommissionen herom. Medlemsstaterne underretter straks Kommissionen i tilfælde af ændringer i sådanne oplysninger.
2. Kommissionen offentliggør på sit websted lister over de udpegede kompetente myndigheder og administrationer og ajourfører disse lister, når det er relevant.
Artikel 19
Udpegning af kontaktpersoner
1. Medlemsstaterne og Kommissionen udpeger hver én eller flere kontaktpersoner, som informerer og vejleder de fysiske eller juridiske personer, der henvender sig til dem. Kommissionens kontaktperson sender medlemsstaternes kontaktpersoner alle modtagne spørgsmål, som vedrører medlemsstaterne, og omvendt.
2. Medlemsstaterne giver Kommissionen meddelelse om udpegning af kontaktpersoner. Medlemsstaterne underretter straks Kommissionen i tilfælde af ændringer i disse oplysninger.
3. Kommissionen offentliggør på sit websted lister over de udpegede kontaktpersoner og ajourfører disse lister, når det er relevant.
Artikel 20
Møde mellem kontaktpersoner
Hvis medlemsstaterne anmoder derom, eller hvis Kommissionen finder det hensigtsmæssigt, tilrettelægger Kommissionen regelmæssigt et møde mellem kontaktpersonerne for at undersøge de spørgsmål, som gennemførelsen af denne forordning giver anledning til. Relevante interesserede parter indbydes til sådanne møder eller dele af møder, såfremt alle medlemsstater og Kommissionen er enige om, at det er hensigtsmæssigt at gøre dette.
AFSNIT V
RAPPORTERING OG HÅNDHÆVELSE
Artikel 21
Medlemsstaternes rapporter
1. Hver medlemsstat indgiver en rapport til Kommissionen med følgende oplysninger:
a)
en liste over skibe, der sejler under dens flag, for hvilke der udstedt et ophugningscertifikat, navnet på skibsophugningsvirksomheden og skibsophugningsanlæggets beliggenhed i henhold til ophugningscertifikatet
b)
en liste over skibe, der sejler under dens flag, og som der er modtaget en erklæring om færdiggørelse for
c)
oplysninger om ulovlig skibsophugning, sanktioner og opfølgende foranstaltninger, som medlemsstaten har iværksat.
2. Hver medlemsstat sender hvert tredje år rapporten elektronisk til Kommissionen senest ni måneder efter udløbet af den treårsperiode, den dækker.
Den første elektroniske rapport dækker perioden fra denne forordnings anvendelsesdato til udløbet af den første regelmæssige treårige rapporteringsperiode, jf. artikel 5 i Rådets direktiv 91/692/EØF (14), som falder efter startdatoen for den første rapporteringsperiode.
Kommissionen offentliggør senest ni måneder efter modtagelsen af medlemsstaternes rapporter en rapport om anvendelsen af denne forordning.
3. Kommissionen samler disse oplysninger i en elektronisk database, som til stadighed er tilgængelig for offentligheden.
Artikel 22
Håndhævelse i medlemsstaterne
1. Medlemsstaterne fastsætter bestemmelser for sanktioner for overtrædelse af denne forordning og træffer alle nødvendige foranstaltninger til at sikre, at de iværksættes. Sanktionerne skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning.
2. Medlemsstaterne samarbejder bilateralt eller multilateralt med hinanden for at fremme forebyggelse og afsløring af potentiel omgåelse og overtrædelse af denne forordning.
3. Medlemsstaterne udpeger de medlemmer af deres faste personale, der er ansvarlige for det samarbejde, der er omhandlet i stk. 2. Disse oplysninger sendes til Kommissionen, som udsender en samlet liste til disse medlemmer.
4. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen de bestemmelser i deres nationale ret, der vedrører håndhævelsen af denne forordning og de gældende sanktioner.
Artikel 23
Anmodning om foranstaltninger
1. Fysiske eller juridiske personer, som er berørt af, kan blive berørt af eller har en tilstrækkelig interesse i de beslutningsprocedurer på miljøområdet, der vedrører overtrædelse af artikel 13, sammenholdt med artikel 15 og artikel 16, stk. 1, litra b), i denne forordning, har adgang til at kræve, at Kommissionen træffer foranstaltninger efter denne forordning i tilfælde af overtrædelse af denne forordning eller overhængende fare herfor.
Den interesse, som en hvilken som helst ikke-statslig organisation, der arbejder for at fremme miljøbeskyttelse, og som opfylder kravene i artikel 11 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1367/2006 (15), måtte have, anses for en tilstrækkelig interesse med henblik på første afsnit.
2. Anmodningen om foranstaltninger ledsages af relevante oplysninger og data til støtte for anmodningen.
3. Hvis anmodningen om foranstaltninger og de ledsagende oplysninger og data viser, at det er sandsynligt, at der foreligger en overtrædelse af artikel 13, sammenholdt med artikel 15 og artikel 16, stk. 1, litra b), eller at der er overhængende fare for en sådan overtrædelse, tager Kommissionen sådanne anmodninger om foranstaltninger og oplysninger og data i betragtning. Under disse omstændigheder giver Kommissionen den pågældende skibsophugningsvirksomhed lejlighed til at udtale sig om anmodningen om foranstaltninger og de ledsagende oplysninger og data.
4. Kommissionen underretter hurtigst muligt og i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i EU-retten de personer, der har indgivet en anmodning efter stk. 1, om sin afgørelse om at efterkomme eller afslå anmodningen om foranstaltninger og begrunder afgørelsen.
AFSNIT VI
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 24
Udøvelse af de delegerede beføjelser
1. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter tillægges Kommissionen på de i denne artikel fastlagte betingelser.
2. Beføjelsen til at vedtage de delegerede retsakter, jf. artikel 5, stk. 8, tillægges Kommissionen for en periode på fem år fra den 30. december 2013. Kommissionen udarbejder en rapport vedrørende delegationen af beføjelser senest ni måneder inden udløbet af femårsperioden. Delegationen af beføjelser forlænges stiltiende for perioder af samme varighed, medmindre Europa-Parlamentet eller Rådet modsætter sig en sådan forlængelse senest tre måneder inden udløbet af hver periode.
3. Den i artikel 5, stk. 8, omhandlede delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet. En afgørelse om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse, til ophør. Den får virkning dagen efter offentliggørelsen af afgørelsen i Den Europæiske Unions Tidende eller på et senere tidspunkt, der angives i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af delegerede retsakter, der allerede er i kraft.
4. Så snart Kommissionen vedtager en delegeret retsakt, giver den samtidigt Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom.
5. En delegeret retsakt vedtaget i henhold til artikel 5, stk. 8, træder kun i kraft, hvis hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har gjort indsigelse inden for en frist på to måneder fra meddelelsen af den pågældende retsakt til Europa-Parlamentet og Rådet, eller hvis Europa-Parlamentet og Rådet inden udløbet af denne frist begge har informeret Kommissionen om, at de ikke agter at gøre indsigelse. Fristen forlænges med to måneder på Europa-Parlamentets eller Rådets initiativ.
Artikel 25
Udvalgsprocedure
1. Kommissionen bistås af et udvalg. Dette udvalg er et udvalg som omhandlet i forordning (EU) nr. 182/2011.
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 i forordning (EU) nr. 182/2011.
Afgiver udvalget ikke nogen udtalelse, vedtager Kommissionen ikke udkastet til gennemførelsesretsakt, og artikel 5, stk. 4, tredje afsnit, i forordning (EU) nr. 182/2011 anvendes.
Artikel 26
Overgangsbestemmelse
Fra tidspunktet for offentliggørelsen af den europæiske liste kan medlemsstaterne, inden denne forordnings anvendelsesdato, godkende ophugning af skibe på skibsophugningsanlæg, der er opført på den europæiske liste. I så tilfælde finder forordning (EF) nr. 1013/2006 anvendelse.
Artikel 27
Ændring af forordning (EF) nr. 1013/2006
I artikel 1, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1013/2006 tilføjes følgende punkt:
»i)
skibe, der sejler under en medlemsstats flag, og som falder under anvendelsesområdet for Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1257/2013 (16).
Artikel 28
Ændring af direktiv 2009/16/EF
I bilag IV tilføjes følgende punkt:
»49.
Et certifikat for fortegnelsen over farlige materialer eller en overensstemmelseserklæring i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1257/2013 (17).
Artikel 29
Finansielt incitament
Kommissionen forelægger senest den 31. december 2016 Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om, hvorvidt det er muligt at skabe et finansielt instrument, der kan lette en sikker og forsvarlig skibsophugning, og lader den, hvis det er hensigtsmæssigt, ledsage af et lovgivningsmæssigt forslag.
Artikel 30
Revision
1. Kommissionen vurderer, hvilke overtrædelser af denne forordning der bør være omfattet af direktiv 2008/99/EF med henblik på at sidestille bestemmelserne vedrørende overtrædelser i henholdsvis denne forordning og forordning (EF) nr. 1013/2006. Kommissionen aflægger senest den 31. december 2014 rapport herom til Europa-Parlamentet og Rådet og lader den, hvis det er hensigtsmæssigt, ledsage af et lovgivningsforslag.
2. Kommissionen tager denne forordning op til revision senest 18 måneder inden datoen for Hongkongkonventionens ikrafttræden og samtidig fremsætter den, hvis det er hensigtsmæssigt, eventuelle passende lovgivningsforslag med henblik herpå. Denne revision omfatter optagelse af skibsophugningsanlæg, som er godkendt i henhold til Hongkongkonventionen, på den europæiske liste med henblik på at undgå dobbeltarbejde og administrative byrder.
3. Kommissionen overvåger denne forordning og fremsætter, hvis det er hensigtsmæssigt, i god tid forslag til at tackle udviklinger vedrørende internationale konventioner, herunder Baselkonventionen, hvis det viser sig at være nødvendigt.
4. Uanset stk. 2 forelægger Kommissionen senest fem år efter anvendelsesdatoen for denne forordning Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om anvendelsen af denne forordning, hvis det er hensigtsmæssigt ledsaget af lovgivningsmæssigt forslag for at sikre, at dens formål opfyldes, og at dens virkning sikres og er berettiget.
Artikel 31
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 32
Anvendelse
1. Denne forordning finder anvendelse fra den tidligste af følgende to datoer, men ikke før den 31. december 2015:
a)
6 måneder efter den dato, hvor det samlede maksimale årlige skibsophugningsoutput på de skibsophugningsanlæg, der er opført på den europæiske liste, udgør mindst 2,5 mio. light displacement tonnage (LDT). Et skibsophugningsanlægs årlige skibsophugningsoutput beregnes som summen af vægten, udtrykt i LDT, af de skibe, der er ophugget i et givet år på det pågældende anlæg. Det maksimale årlige skibsophugningsoutput fastsættes ved at vælge den højeste værdi, der er forekommet i den forløbne tiårsperiode for hvert skibsophugningsanlæg, eller, i tilfælde af et nyligt godkendt skibsophugningsanlæg, den højeste årlige værdi, som det pågældende anlæg har opnået, eller
b)
den 31. december 2018.
2. I forbindelse med følgende bestemmelser finder de følgende anvendelsesdatoer dog anvendelse:
a)
artikel 2, artikel 5, stk. 2, andet afsnit, artikel 13, 14, 15, 16, 25 og 26 fra den 31. december 2014, og
b)
artikel 5, stk. 2, første og tredje afsnit, og artikel 12, stk. 1 og 8, fra den 31. december 2020.
3. Kommissionen offentliggør i Den Europæiske Unions Tidende en meddelelse vedrørende anvendelsesdatoen for denne forordning, når de i stk. 1, litra a), omhandlede betingelser er blevet opfyldt.
4. Hvis en medlemsstat har lukket sit nationale skibsregister eller i en periode på tre år ikke har haft skibe registreret under sit flag, og så længe ingen skibe er registreret under dens flag, kan den pågældende medlemsstat fravige bestemmelserne i denne forordning, dog ikke artikel 4, 5, 11, 12, 13 og 14, artikel 16, stk. 6, og artikel 18, 19, 20, 21 og 22. Ønsker en medlemsstat at benytte sig af denne undtagelse, underretter den Kommissionen herom senest på anvendelsesdatoen for denne forordning. Enhver senere ændring meddeles ligeledes Kommissionen.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Strasbourg, den 20. november 2013.
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 1257/2013/EU RENDELETE
(2013. november 20.)
a hajók újrafeldolgozásáról, valamint az 1013/2006/EK rendelet és a 2009/16/EK irányelv módosításáról
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 192. cikke (1) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
a jogalkotási aktus tervezete nemzeti parlamenteknek való megküldését követően,
tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (1),
a Régiók Bizottságával folytatott konzultációt követően,
rendes jogalkotási eljárás keretében (2),
mivel:
(1)
A hulladéknak minősülő és újrafeldolgozás céljából országhatárokat átlépő szállításban részt vevő hajók tekintetében a veszélyes hulladékok országhatárokat átlépő szállításának ellenőrzéséről és ártalmatlanításáról szóló 1989. március 22-i bázeli egyezmény (a továbbiakban: a bázeli egyezmény) és az 1013/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet az irányadó (3). Az 1013/2006/EK rendelet végrehajtja a bázeli egyezményt, valamint az említett egyezmény 1995-ben elfogadott, nemzetközi szinten még hatályba nem lépett módosítását (4), amely tiltja a veszélyes hulladékok olyan országokba való kivitelét, amelyek nem tagjai a Gazdasági Együttműködési- és Fejlesztési Szervezetnek (OECD). Az ilyen hajók általában véve veszélyes hulladéknak minősülnek, és újrafeldolgozás céljából tilos kivinni őket az Unióból olyan országok létesítményeibe, amelyek nem tagjai az OECD-nek.
(2)
A hatályos uniós és nemzetközi jogi szabályozás végrehajtásának monitoringjára és végrehajtatására szolgáló mechanizmusok nem igazodnak a hajók és a nemzetközi vízi közlekedés sajátosságaihoz. A Nemzetközi Munkaügyi Szervezet (ILO), a Nemzetközi Tengerészeti Szervezet (IMO) és a Bázeli Egyezmény Titkársága közötti szervezetközi együttműködés keretében tett lépések eredményeként - a hajók biztonságos és környezetkímélő újrafeldolgozásáról szóló hongkongi nemzetközi egyezmény (a továbbiakban: a hongkongi egyezmény) formájában - sikerült megállapodást elérni arra vonatkozóan, hogy világszinten kötelező előírások kerüljenek bevezetésre a hajó-újrafeldolgozás nem környezetkímélő és nem biztonságos gyakorlatai által okozott problémák hatékony és eredményes megoldása céljából.
(3)
A tagállami lobogó alatt közlekedő hajók számára OECD-országokban jelenleg jogszerűen rendelkezésre álló hajó-újrafeldolgozási kapacitás nem elégséges. A nem OECD-országokban már meglévő biztonságos és környezetkímélő hajó-újrafeldolgozási kapacitás nemcsak hogy elegendő a tagállami lobogó alatt közlekedő valamennyi hajó kezeléséhez, de az újrafeldolgozó országok által a hongkongi egyezmény követelményeinek való megfelelés érdekében hozott intézkedéseknek köszönhetően 2015-ig várhatóan még bővülni is fog.
(4)
A hongkongi egyezményt 2009. május 15-én, a Nemzetközi Tengerészeti Szervezet égisze alatt fogadták el. A hongkongi egyezmény hatálybalépésére csak 24 hónappal azt az időpontot követően fog sor kerülni, amikor az egyezményt legalább 15 olyan állam ratifikálta, amelyek kereskedelmi flottái összesítve a világ kereskedelmi flottái bruttó űrtartalmának legalább 40 %-át képviselik, és amelyek évi maximális hajó-újrafeldolgozási volumene a megelőző 10 évre vonatkozóan összesítve ugyanezen államok kereskedelmi flottái bruttó űrtartalmának legalább 3 %-át teszi ki. Az említett egyezmény tárgyát a hajók olyan módon való megtervezése, megépítése, üzemeltetése és előkészítése képezi, amely elősegíti a biztonságos és környezetkímélő újrafeldolgozást, anélkül azonban, hogy hátrányosan befolyásolná a hajók biztonságát és üzemeltetésének hatékonyságát. Az egyezmény rendelkezéseket tartalmaz továbbá a hajó-újrafeldolgozó létesítmények biztonságos és környezetkímélő módon való üzemeltetésére, illetve a hajó-újrafeldolgozás szabályainak betartását biztosító megfelelő végrehajtási mechanizmus létrehozására vonatkozóan.
(5)
E rendelet célja, hogy megkönnyítse a hongkongi egyezménynek mind az Unión belüli, mind a harmadik országok általi gyors megerősítését azáltal, hogy az említett egyezmény alapján arányos szabályozást vezet be a hajókra és a hajó-újrafeldolgozó létesítményekre vonatkozóan.
(6)
A hongkongi egyezmény kifejezetten lehetővé teszi részes felei számára, hogy a nemzetközi joggal összeegyeztethető, szigorúbb intézkedéseket hozzanak a hajók biztonságos és környezetkímélő újrafeldolgozására vonatkozóan annak érdekében, hogy megelőzzék, mérsékeljék vagy minimalizálják az emberi egészségre és a környezetre gyakorolt kedvezőtlen hatásokat. Ezt figyelembe véve ennek a rendeletnek védelmet kell biztosítania tagállami kikötőkbe és horgonyzóhelyekre befutó hajók fedélzetén található veszélyes anyagok esetleges káros hatásaival szemben, biztosítva emellett az ezen anyagokra a nemzetközi jog értelmében vonatkozó rendelkezéseknek való megfelelést is. Az e rendelet értelmében a veszélyes anyagokra vonatkozó követelményeknek való megfelelés monitoringját biztosítandó, a tagállamoknak alkalmazniuk kell a 2009/16/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (5) végrehajtását célzó nemzeti rendelkezéseiket. A bizonyítványok ellenőrzése és a veszélyes anyagok - köztük az azbeszt - jelenlétének aktív tesztelése jelenleg a kikötő szerinti állam általi ellenőrzést végző ellenőrök feladatkörébe tartozik, az „Életbiztonság a tengeren” tárgyú nemzetközi egyezmény (SOLAS) alapján. A kikötő szerinti állam hatósága által végzett ellenőrzésekről szóló párizsi memorandum harmonizált megközelítést biztosít e tevékenységekkel kapcsolatban.
(7)
E rendelet továbbá azt is biztosítani hivatott, hogy csökkenjenek az uniós, az OECD-országokbeli és az érintett harmadik országbeli üzemeltetők között a munkahelyi egészségügyi és biztonsági viszonyok, illetve a környezetvédelmi előírások tekintetében fennálló különbségek, és így a tagállami lobogó alatt közlekedő hajók a jelenlegi gyakorlat szerinti alacsony színvonalú telepek helyett olyan hajó-újrafeldolgozó létesítményekbe kerüljenek, amelyekben a hajók bontása biztonságos és környezetkímélő módon zajlik. Ezáltal várhatóan növekedni fog a hajók újrafeldolgozását és kezelését biztonságos és környezetkímélő módon végző, tagállamokban található hajó-újrafeldolgozó létesítmények versenyképessége is. Az e rendeletben meghatározott követelményeknek megfelelő hajó-újrafeldolgozó létesítmények európai jegyzékének (a továbbiakban: az európai jegyzék) összeállítása hozzájárulna ezekhez a célokhoz, és- azzal, hogy a lobogó szerinti tagállam számára megkönnyíti az újrafeldolgozásra szánt hajók ellenőrzését - elősegítené az előírások hatékonyabb betartatását is. Az említett, hajó-újrafeldolgozó létesítményekkel szembeni követelményeket a hongkongi egyezmény követelményei alapján kell megállapítani. E tekintetben azon hajó-újrafeldolgozó létesítmények esetében, amelyek e rendelet alapján megfelelőnek minősülnek, teljesülnének a környezet védelmének, a munkavállalók egészségének és biztonságának, valamint az újrafeldolgozott hajókból kikerülő hulladék környezetvédelmi szempontból megfelelő kezelésének a biztosításához szükséges követelmények. A harmadik országokban található hajó-újrafeldolgozó létesítmények esetében a követelményeknek az emberi egészség és a környezet védelmének olyan magas szintjét kellene elérnie, amely nagy vonalakban egyenértékű az Unió követelményeivel. Az olyan hajó-újrafeldolgozó létesítményeknek tehát, amelyek ezen minimumkövetelményeknek nem felelnek meg, nem lenne célszerű felkerülniük az európai jegyzékre.
(8)
Az uniós jogban foglalt egyenlőség elvét alkalmazni kell, illetve el kell végezni a monitoringját, különösen az európai jegyzék e rendeletben foglalt követelményeknek megfelelő, tagállamokban található hajó-újrafeldolgozó létesítmények és harmadik országokban található hajó-újrafeldolgozó létesítmények tekintetében történő összeállítása és frissítései alkalmával.
(9)
A tagállamok számára ajánlott megfelelő intézkedéseket elfogadni annak biztosítása érdekében, hogy az e rendelet hatálya alá nem tartozó hajók tekintetében azok felelősei - olyan mértékig, amennyire ez ésszerű és gyakorlatilag megvalósítható - e rendelettel összhangban járjanak el.
(10)
A párhuzamosságok elkerülése érdekében azokat a tagállami lobogó alatt közlekedő hajókat, amelyek e rendelet hatálya alá tartoznak, ki kell zárni az 1013/2006/EK rendelet és a 2008/98/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (6) hatálya alól. Az 1013/2006/EK rendelet az Unióból kiinduló hulladékszállítmányokra alkalmazandó, a hulladékok bizonyos, alternatív rendszer hatálya alá tartozó kategóriái kivételével. Ez a rendelet a hatálya alá tartozó hajókra vonatkozóan teljes élettartamuk alatt alkalmazandó ellenőrzéseket ír elő, és e hajók környezetvédelmi szempontból megfelelő módon való újrafeldolgozásának a biztosítására törekszik. Célszerű ezért kikötni, hogy azokra a hajókra, amelyekre teljes élettartamuk alatt az e rendelet szerinti alternatív ellenőrzési rendszer alkalmazandó, az 1013/2006/EK rendelet rendelkezéseit ne kelljen alkalmazni. A sem a hongkongi egyezmény, sem az e rendelet hatálya alá nem tartozó hajóknak, valamint az üzemeltetés során keletkező hulladékok kivételével minden, a hajók fedélzetén található hulladéknak továbbra is az 1013/2006/EK rendelet, a 2008/98/EK irányelv, illetve a 2008/99/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (7) hatálya alá kell tartozniuk.
(11)
E rendelet elismeri továbbá, hogy a hajókra továbbra is alkalmazandók azok az egyéb nemzetközi egyezmények, amelyek célja az élettartamuk operatív szakasza alatti biztonságos tengeri üzemeltetésük biztosítása, és - bár rendelkeznek bizonyos navigációs jogokkal és szabadságokkal - a hajók a kikötőbe való befutás előtt kötelesek bejelenteni érkezésüket. A tagállamoknak képeseknek kell lenniük más nemzetközi szerződésekkel összhangban további ellenőrzések alkalmazását is előírni. A tranzit ellenőrzésére vonatkozó további előírásokra ezért e rendelet keretében nincs szükség.
(12)
E rendelet rendelkezéseinek értelmezésekor figyelembe kell venni az IMO által a hongkongi egyezményhez kidolgozott iránymutatásokat (a továbbiakban: az IMO-iránymutatások).
(13)
E rendelet alkalmazásában az „ újrafeldolgozás” kifejezés jelentése eltér a 2008/98/EK irányelvben foglalt fogalommeghatározástól. Ezért e rendeletnek külön fogalommeghatározást kell tartalmaznia a „hajó-újrafeldolgozás” kifejezésre.
(14)
Az 1272/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (8) biztosítja a vegyi anyagok osztályozásának és címkézésének globálisan harmonizált rendszere uniós szinten történő végrehajtását. Az említett rendelet a 67/548/EGK tanácsi irányelvvel (9) és az 1999/45/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (10) együttesen hasznos iránymutatással szolgál annak meghatározásához, hogy mi minősül veszélyes anyagnak.
(15)
Mind a hongkongi egyezményben, mind e rendeletben kulcsfontosságú követelményként szerepel az, hogy a hajók fedélzetén tárolt veszélyes anyagokról a hajók teljes élettartama során rendelkezésre álljon egy jegyzék. A hongkongi egyezmény 8. szabályának (2) pontjával összhangban az újrafeldolgozásra szánt hajón a hajó-újrafeldolgozó létesítménybe való belépése előtti időszakban minimálisra kell csökkenteni az üzemeltetés során keletkezett hulladékok mennyiségét. Amennyiben az üzemeltetés során keletkezett hulladékokat a hajóval együtt a hajó-újrafeldolgozó létesítménybe kívánják szállítani, abban az esetben e hulladékok hozzávetőleges mennyiségét és helyét fel kell tüntetni a jegyzék II. részében.
(16)
A tagállamoknak intézkedéseket kell hozniuk a hajó-újrafeldolgozási szabályok megkerülésének megelőzésére és a hajó-újrafeldolgozás átláthatóságának növelésére. Amint azt a hongkongi egyezmény is előírja, a tagállamoknak be kell jelenteniük, ha egy hajó részére veszélyes anyagok jegyzékére vonatkozó tanúsítványt bocsátottak ki, vagy ha megkapták a hajó újrafeldolgozásának lezárultáról szóló igazolást; a tagállamoknak közölniük kell továbbá a jogosulatlan hajó-újrafeldolgozásra és az általuk hozott utóintézkedésekre vonatkozó információkat is.
(17)
A tagállamoknak meg kell határozniuk az e rendelet megsértése esetén alkalmazandó szankciókkal kapcsolatos szabályokat, és biztosítaniuk kell, hogy e szankciók alkalmazásra kerüljenek, megakadályozva a hajó-újrafeldolgozási szabályok megkerülését. A szankcióknak, amelyek lehetnek polgári jogi vagy közigazgatási jellegűek, hatékonyaknak, arányosaknak és visszatartó erejűeknek kell lenniük.
(18)
A Bíróság ítélkezési gyakorlatával összhangban a tagállamok bíróságainak a közigazgatási vagy bírósági eljárás indításához teljesítendő feltételekre vonatkozó eljárási szabályokat a lehető legteljesebb mértékben össze kell hangolniuk az aarhusi egyezmény 9. cikkének (3) bekezdésében foglalt célokkal.
(19)
Az emberi egészség és a környezet védelme érdekében, valamint tekintettel a „szennyező fizet” elvre, a Bizottságnak fel kell mérnie egy olyan pénzügyi mechanizmus létrehozásának a megvalósíthatóságát, amely a tagállami kikötőkbe és horgonyzóhelyekre befutó valamennyi hajóra alkalmazandó lenne, függetlenül attól, hogy azok mely ország lobogója alatt közlekednek, hogy e mechanizmus keretében forrásokat teremtsen annak az elősegítéséhez, hogy a hajók újrafeldolgozását és kezelését környezetvédelmi szempontból megfelelő módon lehessen elvégezni - anélkül, hogy a szabályozás lobogóváltásra ösztönözne.
(20)
A hongkongi egyezménnyel kapcsolatos fejlemények figyelembevétele érdekében a Bizottságnak felhatalmazást kell kapnia arra, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el a az e rendelethez csatolt I. és II. melléklet naprakésszé tételét célzó jogi aktusok elfogadására vonatkozóan. Különösen fontos, hogy a Bizottság az előkészítő munka során megfelelő konzultációkat folytasson, többek között szakértői szinten is. A felhatalmazáson alapuló jogi aktus elkészítésekor és szövegezésekor a Bizottságnak gondoskodnia kell a vonatkozó dokumentumoknak az Európai Parlament és a Tanács részére történő egyidejű, időben történő és megfelelő továbbításáról.
(21)
E rendelet végrehajtása egységes feltételeinek biztosítása érdekében a Bizottságra végrehajtási hatásköröket kell ruházni. Ezeket a 182/2011/EU európai parlameni és tanácsi rendeletnek (11) megfelelően kell gyakorolni.
(22)
Mivel e rendelet célját, nevezetesen a tagállami lobogó alatt közlekedő hajók újrafeldolgozása, üzemeltetése és karbantartása által az emberi egészségre és a környezetre gyakorolt kedvezőtlen hatások megelőzését, mérséklését, illetve megszüntetését a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani a hajózás és a hajó-újrafeldolgozás nemzetközi jellege miatt, az Unió szintjén azonban a terjedelme vagy hatásai miatt e cél jobban megvalósítható, az Unió intézkedéseket hozhat az Európai Unióról szóló szerződés 5. cikkében foglalt szubszidiaritás elvének megfelelően. Az említett cikkben foglalt arányosság elvének megfelelően ez a rendelet nem lépi túl az e cél eléréséhez szükséges mértéket,
ELFOGADTA EZT A RENDELET:
I. CÍM
TÁRGY, HATÁLY ÉS FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK
1. cikk
Tárgy és cél
E rendelet célja a hajók újrafeldolgozása által okozott balesetek, sérülések és az emberi egészségre és a környezetre gyakorolt egyéb kedvezőtlen hatások megelőzése, mérséklése, minimalizálása és - a gyakorlatilag lehetséges mértékig - megszüntetése. E rendelet célja a hajók élettartama során a biztonság, valamint az emberi egészség és az uniós tengeri környezet védelmének fokozása, mindenekelőtt annak érdekében, hogy biztosított legyen a hajók újrafeldolgozásából származó veszélyes hulladékok környezetvédelmi szempontból megfelelő kezelése.
Ez a rendelet szabályokat is megállapít a hajókon található veszélyes anyagok megfelelő kezelését is biztosítására.
E rendelet célja továbbá a hajók biztonságos és környezetkímélő újrafeldolgozásáról szóló, 2009. évi hongkongi nemzetközi egyezmény (a továbbiakban: a hongkongi egyezmény) megerősítésének elősegítése.
2. cikk
Hatály
(1) Ezt a rendeletet - a 12. cikk kivételével - a tagállami lobogó alatt közlekedő hajókra kell alkalmazni.
A 12. cikket a harmadik ország lobogója alatt közlekedő és tagállami kikötőbe vagy horgonyzóhelyre befutó hajókra kell alkalmazni.
(2) Ez a rendelet nem alkalmazandó a következőkre:
a)
bármely hadihajó, haditengerészeti segédhajó vagy egyéb, valamely állam tulajdonában álló vagy általa üzemeltetett, és az adott időpontban kizárólag állami, nem kereskedelmi célra használt hajó;
b)
az 500 tonna bruttó űrtartalmat el nem érő hajók;
c)
a teljes élettartamuk alatt annak a tagállamnak a felségterületéhez vagy joghatósága alá tartozó vizeken üzemelő hajók, amelynek lobogója alatt közlekednek.
3. cikk
Fogalommeghatározások
(1) E rendelet alkalmazásában:
1. „hajó”: bármilyen típusú vízi jármű, amely tengeri környezetben üzemel vagy üzemelt, ideértve a felszín alatti vízi járműveket, a felszínen úszó járműveket és platformokat, az önemelő platformokat, az úszó tárolóegységeket, az úszó terméktároló és -kirakodó egységeket, valamint a felszerelésüktől megfosztott és a vontatott vízi járműveket is;
2. „új hajó”: olyan hajó, amely megfelel a következő feltételek valamelyikének:
3. „tartályhajó”: a hajókról történő szennyezés megelőzéséről szóló egyezmény (a MARPOL-egyezmény) I. melléklete szerinti olajszállító tartályhajó vagy az említett egyezmény II. melléklete szerinti, ömlesztve szállított veszélyes folyékony anyagokat (Noxious Liquid Substances, NLS) szállító tartályhajó (NLS-tartályhajó);
4. „veszélyes anyag”: az emberi egészségre és/vagy a környezetre ártalmas bármely anyag;
5. „üzemeltetés során keletkezett hulladék”: a MARPOL-egyezmény követelményeinek hatálya alá tartozó hajók rendes üzemeltetése folytán keletkezett szennyvíz, illetve maradványok;
6. „hajó-újrafeldolgozás”: valamely hajó hajó-újrafeldolgozó létesítményben végzett teljes vagy részleges bontása az erre alkalmas alkotóelemek és anyagok ismételt feldolgozásra, újbóli felhasználásra való előkészítésre vagy újbóli felhasználásra való visszanyerése, valamint a veszélyes és egyéb anyagok egyidejű kezelése céljából, beleértve az olyan kapcsolódó intézkedéseket is, mint az alkatrészek és anyagok helyszínen történő tárolása és kezelése, nem beleértve azonban azok egyéb létesítményekben való további feldolgozását vagy ártalmatlanítását;
7. „hajó-újrafeldolgozó létesítmény”: egy tagállamban vagy harmadik országban hajók újrafeldolgozására használt, bontóudvarnak vagy üzemnek minősülő, meghatározott terület;
8. „hajó-újrafeldolgozó társaság”: a hajó-újrafeldolgozó létesítmény tulajdonosa vagy bármely más olyan szervezet vagy személy, amely/aki a hajó-újrafeldolgozási tevékenység végzéséért viselt felelősséget a hajó-újrafeldolgozó létesítmény tulajdonosától átvállalta;
9. „szakhatóság”: valamely tagállam által kijelölt kormányzati hatóság, amely az adott tagállam lobogója alatt közlekedő vagy joghatósága alatt üzemelő hajókkal kapcsolatos feladatokért felel;
10. „elismert szervezet”: a 391/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletnek (12) megfelelően elismert szervezet;
11. „illetékes hatóság(ok)”: valamely állam által meghatározott földrajzi vagy szakterületen a hajó-újrafeldolgozó létesítményekért az adott tagállam vagy harmadik ország joghatósága alá tartozó valamennyi művelet tekintetében felelősként kijelölt kormányzati hatóság vagy hatóságok;
12. „bruttó űrtartalom”: a hajók köbözéséről szóló, 1969. évi nemzetközi egyezmény I. mellékletében vagy bármely utódegyezményben meghatározott köbözési szabályok szerint számított bruttó űrtartalom;
13. „képesített személy”: az adott munka elvégzéséhez megfelelő végzettséggel, kiképzéssel, valamint kellő ismeretekkel, tapasztalatokkal és készségekkel rendelkező személy;
14. „hajótulajdonos”: a hajó tulajdonosaként bejegyzett természetes vagy jogi személy, ideértve a hajót annak eladásáig vagy egy hajó-újrafeldolgozó létesítménynek való átadásáig átmenetileg tulajdonló természetes vagy jogi személyt is, továbbá - bejegyzés hiányában - a hajót tulajdonló természetes vagy jogi személy vagy egyéb olyan szervezet vagy személy - így például a hajó személyzet nélküli bérlése esetén a bérlő -, amely/aki a hajó üzemeltetéséért viselt felelősséget a hajó tulajdonosától átvállalta, valamint az állami tulajdonú hajó üzemeltetője;
15. „új beépítés”: rendszerek, felszerelések, szigetelés vagy egyéb anyag hajóba történő beépítése az e rendelet alkalmazásának megkezdése napját követően;
16. „hajó-újrafeldolgozási terv”: a hajó-újrafeldolgozó létesítmény üzemeltetője által a felelőssége alatt újrafeldolgozandó egyes hajókra vonatkozóan - az IMO vonatkozó iránymutatásainak és határozatainak figyelembevételével - egyedileg kidolgozott terv;
17. „hajó-újrafeldolgozó létesítményi terv”: a hajó-újrafeldolgozó létesítmény üzemeltetője által kidolgozott és a hajó-újrafeldolgozó társaság igazgatótanácsa vagy megfelelő vezető testülete által elfogadott terv, amely leírást tartalmaz a hajó-újrafeldolgozó létesítményben a hajók újrafeldolgozása keretében végrehajtott operatív folyamatokról és eljárásokról, és kitér mindenekelőtt a munkavállalók biztonságára és kiképzésére, az emberi egészség és a környezet védelmére, a személyzet tagjainak szerep- és felelősségi körére, a vészhelyzeti készültségre és reagálásra, valamint a monitoring-, jelentéstételi és adatnyilvántartási rendszerekre, figyelembe véve az IMO vonatkozó iránymutatásait és határozatait is;
18. „belépésre alkalmas terület”: bármely olyan tér, amely valamennyi alábbi feltételnek megfelel:
19. „magas hőmérséklettel járó munka végzésére alkalmas terület”: bármely olyan tér, amely valamennyi alábbi feltételnek megfelel:
20. „az újrafeldolgozás lezárultáról szóló igazolás”: a hajó-újrafeldolgozó létesítmény üzemeltetője által kiállított igazolás arról, hogy a hajó újrafeldolgozása e rendelet rendelkezéseivel összhangban lezárult;
21. „a veszélyes anyagok jegyzékéről szóló tanúsítvány”: a tagállami lobogó alatt közlekedő, a 9. cikknek megfelelő hajók részére, az 5. cikkel összhangban hajónként egyénileg kiállított és a veszélyes anyagok jegyzékével kísért tanúsítvány;
22. „újrafeldolgozásra való alkalmasságot igazoló tanúsítvány”: a tagállami lobogó alatt közlekedő, a 9. cikk (9) bekezdésének megfelelő hajók részére egyénileg kiállított és a veszélyes anyagok 5. cikk (7) bekezdésével összhangban lévő jegyzékével, valamint a 7. cikk szerinti jóváhagyott hajó-újrafeldolgozási tervvel kísért tanúsítvány;
23. „megfelelési tanúsítvány”: harmadik ország lobogója alatt közlekedő hajók részére a 12. cikkel összhangban, hajónként egyénileg kiállított és a veszélyes anyagok jegyzékével kísért tanúsítvány;
24. „tonnában mért üres vízkiszorítás”: a hajó tonnában kifejezett tömege rakomány, üzemanyag, tartályokban lévő kenőolaj, ballasztvíz, édesvíz, tápvíz, fogyóanyag-készletek, utasok, személyzet és ezek személyi ingóságai nélküli állapotában, és amely a hajótest, a hajószerkezet, valamint a hajó gépészeti berendezései, felszerelései és szerelvényei összesített tömegével egyenlő.
(2) A 7. cikk (2) bekezdése d) pontjának, valamint a 13., a 15. és a 16. cikk alkalmazásában:
a) „hulladék”, „veszélyes hulladék”, „kezelés”, „hulladékgazdálkodás”: jelentésük megegyezik a 2008/98/EK irányelv 3. cikkében foglaltak jelentésével;
b) „helyszíni vizsgálat”: bármely, a hajó állapotára vonatkozóan rendelkezésre bocsátott dokumentumban közölt információk helytállóságának ellenőrzése céljából a hajó-újrafeldolgozó létesítményben végzett vizsgálat;
c) „munkavállaló”: minden olyan személy, aki munkaviszony keretében állandó vagy ideiglenes jelleggel munkát végez, ideértve a vállalkozók és alvállalkozók által alkalmazott személyzetet is;
d) „környezetvédelmi szempontból megfelelő gazdálkodás”: az annak biztosításához szükséges valamennyi lépés megtétele, hogy a hulladékok és veszélyes anyagok kezelése olyan módon valósuljon meg, amely óvja az emberi egészséget és a környezetet az ezen anyagok és hulladékok által esetlegesen okozott káros hatásokkal szemben.
(3) Az (1) bekezdés 13. pontja alkalmazásában képesített személy lehet az a képzett munkavállaló vagy azon vezetőségi alkalmazott, aki képes felismerni és felmérni a munkahelyi veszélyeket és kockázatokat, valamint az alkalmazottak potenciálisan veszélyes anyagoknak vagy nem biztonságos feltételeknek való kitettségét a hajó-újrafeldolgozó létesítményben, és aki képes meghatározni, hogy milyen védelemre és elővigyázatossági intézkedésekre van szükség az említett veszélyek, kockázatok vagy kitettség megszüntetése vagy mérséklése érdekében.
A 2005/36/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv sérelme nélkül (13) az illetékes hatóság meghatározhatja az ilyen személyek kijelölésével kapcsolatos megfelelő kritériumokat, valamint a rájuk ruházott feladatok körét.
II. CÍM
HAJÓK
4. cikk
A veszélyes anyagok ellenőrzése
Az I. mellékletben említett veszélyes anyagok hajókon való beépítése vagy használata - a további intézkedéseket előíró vonatkozó uniós jog egyéb előírásainak sérelme nélkül - az I. mellékletben előírtakkal összhangban tilos vagy korlátozottan engedélyezett.
5. cikk
A veszélyes anyagok jegyzéke
(1) Minden új hajó fedélzetén rendelkezésre kell állnia a veszélyes anyagok jegyzékének, amelyben meg kell jelölni legalább a II. mellékletben felsorolt, a hajó szerkezetében vagy felszerelésében előforduló veszélyes anyagokat, valamint azok helyét és hozzávetőleges mennyiségét.
(2) A 32. cikk (2) bekezdésének b) pontjára is figyelemmel, a már meglévő hajóknak - amennyiben ez megvalósítható - meg kell felelniük az (1) bekezdésben foglaltaknak.
Az újrafeldolgozásra szánt hajók esetében - amennyiben ez gyakorlatilag megvalósítható - a 16. cikk (2) bekezdésében említett, hajó-újrafeldolgozó létesítmények európai jegyzéke (a továbbiakban: az európai jegyzék) közzétételének napjától kell teljesíteni e cikk (1) bekezdésének rendelkezéseit.
A 32. cikk (2) bekezdésének b) pontjára is figyelemmel, a veszélyes anyagok jegyzékének összeállításakor legalább az I. mellékletben felsorolt veszélyes anyagokat be kell azonosítani.
(3) A veszélyes anyagok jegyzékének:
a)
kifejezetten az adott hajóra kell vonatkoznia;
b)
tanúsítania kell, hogy a hajó megfelel a veszélyes anyagok beépítésére és használatára vonatkozó, a 4. cikk szerinti tilalmaknak és korlátozásoknak;
c)
összeállításakor figyelembe kell venni az IMO vonatkozó irányelveit;
d)
ellenőrzését a szakhatóságnak vagy az általa erre felhatalmazott elismert szervezetnek el kell végeznie.
(4) A (3) bekezdésen túlmenően a meglévő hajók esetében - a vonatkozó IMO-iránymutatásokkal összhangban - tervet kell készíteni a veszélyes anyagok jegyzékének összeállításához alkalmazott szemrevételezéses, illetve mintavételes ellenőrzések végrehajtásának módjáról.
(5) A veszélyes anyagok jegyzékének három részből kell állnia:
a)
az I. és II. mellékletben - e cikk (1) és (2) bekezdése rendelkezéseinek megfelelően - felsorolt, a hajó szerkezetében vagy felszerelésében előforduló veszélyes anyagok listája, amely megjelöli ezen anyagok helyét és hozzávetőleges mennyiségét is (I. rész);
b)
a hajó fedélzetén található,az üzemeltetés során keletkezett hulladékok listája (II. rész);
c)
a hajón lévő készletek listája (III. rész).
(6) A veszélyes anyagok jegyzékének I. részét a hajó teljes üzemideje alatt megfelelően gondozni kell és naprakészen kell tartani, feltüntetve a II. mellékletben meghatározott, újonnan beépített veszélyes anyagokat, valamint a hajó szerkezetében vagy felszerelésében történt érdemi változásokat.
(7) Az újrafeldolgozást megelőzően, illetve az IMO-iránymutatások figyelembevételével a veszélyes anyagok jegyzékét - a megfelelően gondozott és aktualizált I. részen túlmenően - ki kell egészíteni a üzemeltetés során keletkező hulladékokról szóló II. résszel és a készletekről szóló III. résszel; a jegyzéket ezt követően a szakhatóság vagy egy általa erre felhatalmazott elismert szervezet hitelesíti.
(8) A Bizottság felhatalmazást kap, hogy a 24. cikkel összhangban felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el a veszélyes anyagok jegyzékének tartalmát illetően az I. és II. mellékletben található felsorolás aktualizálásával kapcsolatban, annak érdekében, hogy a jegyzékek legalább a hongkongi egyezmény I. és II. függelékében felsorolt anyagokat tartalmazzák.
A Bizottság az I. vagy az II. melléklethez hozzáadandó vagy azokból törlendő anyagokra vonatkozóan külön-külön felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogad el.
6. cikk
Általános követelmények a hajótulajdonosokra vonatkozóan
(1) A hajó újrafeldolgozásra való átadásának előkészítésekor a hajótulajdonosok
a)
átadják a hajó-újrafeldolgozó létesítmény üzemeltetőjének a 7. cikk szerinti hajó-újrafeldolgozási terv kidolgozásához szükséges, az adott hajóra vonatkozó valamennyi információt;
b)
a megfelelő szakhatóság által meghatározandó határidőn belül írásban értesítik az említett szakhatóságot a hajó konkrét hajó-újrafeldolgozó létesítményben vagy létesítményekben való újrafeldolgozásával kapcsolatos szándékukról. Ennek az értesítésnek legalább a következőket kell tartalmaznia:
i.
a veszélyes anyagok jegyzéke, valamint
ii.
az e bekezdés a) pontjában előírt valamennyi, az adott hajóra vonatkozó információ.
(2) A hajótulajdonosok kötelesek gondoskodni arról, hogy az újrafeldolgozásra szánt hajók:
a)
újrafeldolgozására csakis olyan hajó-újrafeldolgozó létesítményekben kerüljön sor, amelyek szerepelnek a az európai jegyzékben;
b)
a hajó-újrafeldolgozó létesítménybe érkezést megelőző időszakban olyan módon végezzék műveleteiket, hogy fedélzetükön minél kevesebb rakománymaradvány, megmaradó üzemanyag és üzemeltetés során keletkezett hulladék maradjon;
c)
a hajó újrafeldolgozásának megkezdése előtt fedélzetükön rendelkezésre álljon az újrafeldolgozásra való alkalmasságot igazoló, a 7. cikk (3) bekezdésének megfelelően jóváhagyott hajó-újrafeldolgozási terv kézhezvételét követően a szakhatóság vagy egy általa erre felhatalmazott elismert szervezet által kibocsátott tanúsítvány.
(3) A hajótulajdonosok kötelesek gondoskodni arról, hogy a hajó-újrafeldolgozó létesítménybe érkező tartályhajók rakománytartályai és rakományszivattyú-terei olyan állapotban legyenek, hogy készen álljanak a „magas hőmérséklettel járó munka végzésére alkalmas” tanúsításra.
(4) A hajótulajdonosok kötelesek átadni a hajó-újrafeldolgozó létesítmény üzemeltetőjének a 9. cikknek megfelelően kiállított, az újrafeldolgozásra való alkalmasságot igazoló tanúsítvány egy példányát.
(5) A hajótulajdonosok mindaddig felelősek maradnak a hajóért, és kötelesek gondoskodni a hajónak a lobogó szerinti tagállam szakhatósági követelményeinek megfelelő állapotban való tartásáról, amíg a hajó-újrafeldolgozó létesítmény üzemeltetője át nem vállalja a felelősséget a hajóért. A hajó-újrafeldolgozó létesítmény üzemeltetőjének jogában áll elutasítani a hajó újrafeldolgozására való felkérést, amennyiben a hajó állapota érdemben nem felel meg a veszélyes anyagok jegyzékére vonatkozó tanúsítványban foglaltaknak, ideértve azt is, ha a veszélyes anyagok jegyzékének I. részét nem gondozták megfelelően, illetve nem tartották naprakészen, feltüntetve a hajó szerkezetében és felszerelésében történt változásokat. Ilyen esetben a hajóért fennálló felelősség a hajótulajdonosnál marad, akinek erről késedelem nélkül tájékoztatnia kell a szakhatóságot.
7. cikk
A hajó-újrafeldolgozási terv
(1) A hajó újrafeldolgozásának megkezdése előtt minden esetben ki kell dolgozni egy kifejezetten az adott hajóra vonatkozó hajó-újrafeldolgozási tervet. A hajó-újrafeldolgozási terv ismerteti mindazokat az adott hajóval kapcsolatos egyedi szempontokat, amelyekkel a hajó-újrafeldolgozási létesítményi terv nem foglalkozik, vagy amelyekhez egyedi eljárásra lesz szükség.
(2) A hajó-újrafeldolgozási tervre vonatkozóan a következő feltételeknek kell teljesülniük:
a)
azt a hajó-újrafeldolgozási létesítmény üzemeltetője kidolgozza, a hongkongi egyezmény vonatkozó rendelkezéseivel összhangban, valamint a vonatkozó IMO-iránymutatások, illetve - a veszélyes anyagok jegyzékében foglalt információkkal való megegyezés érdekében - a hajótulajdonos által a 6. cikk (1) bekezdésének a) pontjával összhangban nyújtott, a hajóra vonatkozó információk figyelembevételével;
b)
pontosítja, hogy a hajó-újrafeldolgozási tervben megjelölt hajó-újrafeldolgozó létesítményen kívüli helyszínen is sor kerül-e valamilyen előkészítő munkára - például előkezelésre, potenciális veszélyek azonosítására és a készletek eltávolítására -, és ha igen, milyen mértékig. A hajó-újrafeldolgozási tervben meg kell jelölni azt a helyszínt, ahol a hajó az újrafeldolgozási műveletek idejére elhelyezésre kerül, és közölni kell az adott konkrét, újrafeldolgozásra szánt hajó beérkezésének és biztonságos elhelyezésének tömör tervét;
c)
az adott hajó vonatkozásában - az olyan egyedi jellemzők figyelembevételével, mint például a hajó felépítése, konfigurációja és korábbi rakománya - tájékoztatást tartalmaz a belépésre való alkalmassággal és a magas hőmérséklettel járó munka végzésére való alkalmassággal összefüggő feltételek megállapítására, naprakészen tartására és monitoringjára vonatkozóan, illetve ki kell térnie a hajó-újrafeldolgozási terv végrehajtásának módja kapcsán esetleg szükséges egyéb információkra is;
d)
tartalmazza a veszélyes anyagok és a hajó újrafeldolgozása során keletkező hulladékok típusára és mennyiségére vonatkozó információkat - a veszélyes anyagok jegyzékében feltüntetett anyagokra és hulladékokra vonatkozóakat is beleértve -, valamint annak ismertetését, hogy azokat a hajó-újrafeldolgozó létesítményben, illetve a későbbiek során az egyéb létesítményekben hogyan fogják kezelni és tárolni.
e)
azt alapszabályként az üzemeltető érintett hajó-újrafeldolgozó létesítményenként külön-külön készíti el - amennyiben több hajó-újrafeldolgozó létesítmény igénybevételét is tervezik -, és azokban meghatározza az igénybevétel sorrendiségét, valamint az említett létesítményben végrehajtani engedélyezett tevékenységeket.
(3) A hajó-újrafeldolgozási tervet az illetékes hatóságnak adott esetben a hajó-újrafeldolgozó létesítmény helye szerinti állam jogszabályainak megfelelően hallgatólagosan vagy kifejezetten jóvá kell hagynia.
A kifejezett jóváhagyást kell megadni, amikor az illetékes hatóság a hajó-újrafeldolgozási tervről hozott határozatáról írásbeli értesítést küld a hajó-újrafeldolgozó létesítmény üzemeltetőjének, a hajótulajdonosnak és a szakhatóságnak.
A hajó-újrafeldolgozási tervet hallgatólagosan jóváhagyottnak kell tekinteni, ha a tervről az illetékes hatóság az adott esetben a hajó-újrafeldolgozó létesítmény helye szerinti állam előírásaival összhangban megállapított és a 15. cikk (2) bekezdésének b) pontjával összhangban közölt felülvizsgálati időszak alatt nem emel írásban kifogást, az arról szóló értesítést megküldve a hajó-újrafeldolgozó létesítmény üzemeltetőjének, a hajótulajdonosnak és a szakhatóságnak.
(4) A tagállamok szakhatóságuk számára előírhatják, hogy az a hajótulajdonos által a 6. cikk (1) bekezdésének b) pontja alapján szolgáltatott információkat, valamint az alább felsorolt további adatokat megküldje a hajó-újrafeldolgozó létesítmény helye szerinti állam illetékes hatóságának:
i.
a hajó lobogó szerinti állambeli lajstromozásának dátuma;
ii.
a hajó IMO-azonosító száma;
iii.
újonnan épült hajó esetében a hajótesten feltüntetett lajstromozási szám;
iv.
a hajó neve és típusa;
v.
a lajstromozás szerinti kikötő;
vi.
a hajótulajdonos neve és címe, valamint a bejegyzett tulajdonos IMO-azonosító száma;
vii.
a társaság neve és címe;
viii.
a hajót osztályozó valamennyi hajóosztályozó társaság neve;
ix.
a hajó fő adatai (teljes hossz, főbordán mért szélesség, oldalmagasság, üres vízkiszorítás, bruttó és nettó űrtartalom, a motor típusa és teljesítménye).
8. cikk
Szemlék
(1) A hajók szemléjét a vonatkozó IMO-iránymutatások figyelembevételével a szakhatóság vagy az általa erre felhatalmazott elismert szervezet tisztviselői hajtják végre.
(2) Amennyiben a szakhatóság szemlék végrehajtásával - az (1) bekezdés alapján - elismert szervezetet hatalmaz meg, az adott elismert szervezetet legalább az alábbi jogkörökkel kell felruháznia:
-
a szemle alatt álló hajó kötelezése az e rendeletnek való megfelelésre, valamint
-
szemlék végrehajtása a megfelelő tagállami hatóságok általi felkérés alapján.
(3) A hajókat a következő szemléknek kell alávetni:
a)
első szemle;
b)
megújító szemle;
c)
kiegészítő szemle;
d)
végső szemle.
(4) Az új hajók első szemléjét a hajó használatba vétele vagy a veszélyes anyagok jegyzékére vonatkozó tanúsítvány kiállítása előtt kell elvégezni. A meglévő hajók esetében az első szemlét 2020. december 31-ig kell elvégezni. E szemle keretében ellenőrizni kell, hogy a veszélyes anyagok jegyzékének I. része megfelel-e az ebben a rendeletben foglalt követelményeknek.
(5) A megújító szemlét a szakhatóság által megállapított, öt évet meg nem haladó időközönként kell elvégezni. A megújító szemle keretében ellenőrizni kell, hogy a veszélyes anyagok jegyzékének I. része megfelel-e az ebben a rendeletben foglalt követelményeknek.
(6) A körülményektől függően általános vagy részleges jellegű kiegészítő szemlét akkor kell elvégezni, ha a hajó szerkezetét, felszerelését, rendszereit, szerelvényeit, elrendezését és anyagait érintő és a veszélyes anyagok jegyzékét befolyásoló változtatást vagy cserét, illetve jelentős javítást követően a hajótulajdonos ezt kéri. A szemle során meg kell bizonyosodni arról, hogy az esetleges változtatásokat, cseréket vagy jelentős javításokat olyan módon hajtották-e végre, amely biztosítja, hogy a hajó továbbra is megfeleljen az e rendeletben foglalt követelményeknek, valamint hogy sor került-e a veszélyes anyagok jegyzéke I. részének a szükséges módon való módosítására.
(7) A végső szemlét a hajó használatból való kivonása és újrafeldolgozásának megkezdése előtt kell elvégezni.
Az említett szemle során arról kell megbizonyosodni, hogy:
a)
a veszélyes anyagok jegyzéke megfelel-e az 5. cikkben foglalt követelményeknek;
b)
a hajó-újrafeldolgozási terv kellő összhangban van-e a veszélyes anyagok jegyzékében szereplő adatokkal, és megfelel-e a 7. cikkben foglalt követelményeknek;
c)
az a létesítmény, amelyben az adott hajó újrafeldolgozására sor fog kerülni, szerepel-e az európai jegyzékben.
(8) Az újrafeldolgozásra szánt meglévő hajók esetében az első szemlét és a végső szemlét egyidejűleg is el lehet végezni.
9. cikk
A tanúsítványok kiállítása és jóváhagyása
(1) Az első szemle vagy megújító szemle sikeres lezárultát követően a szakhatóság vagy egy általa erre felhatalmazott elismert szervezet kiállítja a veszélyes anyagok jegyzékére vonatkozó tanúsítványt. A tanúsítványhoz csatolni kell a veszélyes anyagok jegyzékének I. részét, az 5. cikk (5) bekezdésének a) pontjában említettek szerint.
Amennyiben az első szemlére és a végső szemlére a 8. cikk (8) bekezdésében foglaltaknak megfelelően egyidejűleg kerül sor, csak az e cikk (9) bekezdésében említett, újrafeldolgozásra való alkalmasságot igazoló tanúsítványt kell kiállítani.
A Bizottság végrehajtási jogi aktusokat fogad el a veszélyes anyagok jegyzékére vonatkozó tanúsítvány formátumának meghatározása érdekében, biztosítandó, hogy az összhangban álljon a hongkongi egyezmény 3. függelékével. Az említett végrehajtási jogi aktusokat az e rendelet 25. cikkében említett vizsgálóbizottsági eljárásnak megfelelően kell elfogadni.
(2) A kiegészítő szemle 8. cikk (6) bekezdésében foglaltak szerinti sikeres lezárultát követően a szakhatóság vagy egy általa felhatalmazott, elismert szervezet a hajótulajdonos kérésére jóváhagyja a veszélyes anyagok jegyzékére vonatkozó tanúsítványt.
(3) A (4) bekezdésre is figyelemmel, a szakhatóság vagy az általa erre felhatalmazott elismert szervezet abban az esetben adja ki vagy - adott esetben - hagyja jóvá a veszélyes anyagok jegyzékére vonatkozó tanúsítványt, ha a megújító szemle sikeresen lezárult:
a)
a meglévő, veszélyes anyagok jegyzékére vonatkozó tanúsítvány lejárati időpontját megelőző három hónapon belül, és az új tanúsítvány a megújító szemle lezárásának időpontjától számított öt évet meg nem haladó időpontig érvényes;
b)
a meglévő, veszélyes anyagok jegyzékére vonatkozó tanúsítvány lejárati időpontját követően, és az új tanúsítvány a megújító szemle lezárásának időpontjától a meglévő tanúsítvány lejárati időpontjától számított öt évet meg nem haladó időpontig érvényes;
c)
több mint három hónappal a meglévő, veszélyes anyagok jegyzékére vonatkozó tanúsítvány lejárati időpontját követően, és az új tanúsítvány a megújító szemle lezárásának időpontjától a megújító szemle lezárultának dátumától számított öt évet meg nem haladó időpontig érvényes.
(4) Amennyiben a megújító szemle sikeresen lezárult, és új, veszélyes anyagok jegyzékére vonatkozó tanúsítvány nem állítható ki, illetve a hajón nem helyezhető el, a szakhatóság vagy az általa erre felhatalmazott elismert szervezet a meglévő tanúsítványt helybenhagyja, és azt további öt hónapot meg nem haladó időpontig érvényesnek fogadja el.
(5) Amennyiben a veszélyes anyagok jegyzékére vonatkozó tanúsítványt öt évnél rövidebb időre állították ki, a szakhatóság vagy az említett szakhatóság által felhatalmazott elismert szervezet a meglévő tanúsítvány érvényességét öt évet meg nem haladó időpontig meghosszabbíthatja.
(6) A szakhatóság által meghatározott különleges körülmények fennállása esetén az új, veszélyes anyagok jegyzékére vonatkozó tanúsítványt nem kötelező a (3) bekezdés a) és b) pontjában, illetve a (7) és (8) bekezdésben előírtaknak megfelelően a meglévő tanúsítvány lejárati dátumától számított érvényességgel kiállítani. Ilyen körülmények fennállása esetén az új tanúsítvány a megújító szemle lezárásának dátumától számított öt évet meg nem haladó időpontig érvényes.
(7) Amennyiben valamely hajó a veszélyes anyagok jegyzékére vonatkozó tanúsítvány lejártakor nem tartózkodik abban a kikötőben vagy azon a horgonyzóhelyen, ahol a szemléjére sor kell hogy kerüljön, a szakhatóság - amennyiben ez helyénvalónak tekinthető - legfeljebb három hónappal meghosszabbíthatja a veszélyes anyagok jegyzékére vonatkozó tanúsítvány érvényességi idejét annak lehetővé tétele érdekében, hogy a hajó befejezhesse útját addig a kikötőig, amelyben a szemlére sor kell hogy kerüljön. Az érvényesség ilyen módon való meghosszabbításának minden esetben az a feltétele, hogy a szemlét még a hajó továbbindulása előtt az adott kikötőben le kell zárni. Az ilyen módon meghosszabbított érvényességű tanúsítvánnyal rendelkező hajót a szemle céljára kijelölt kikötőbe való érkezésekor az említett meghosszabbítás nem jogosítja fel a kikötőnek az új tanúsítvány megszerzése előtti elhagyására. Ha a megújító szemle lezárult, az új, veszélyes anyagok jegyzékére vonatkozó tanúsítvány a meglevő tanúsítvány meghosszabbítás előtti érvényességének lejárati dátumától számított öt évet meg nem haladó időpontig érvényes.
(8) A szakhatóság a lejárati dátumtól számított legfeljebb egyhónapos türelmi idővel meghosszabbíthatja azt a veszélyes anyagok jegyzékére vonatkozó tanúsítványt, amelyet rövid utakon közlekedő hajó számára állítottak ki, és amelyet a (7) bekezdésben említett feltételek alapján nem hosszabbítottak meg. Ha a megújító szemle lezárult, az új, veszélyes anyagok jegyzékére vonatkozó tanúsítvány legfeljebb a meglevő tanúsítvány meghosszabbítás előtti érvényességének lejártától számított öt évig érvényes.
(9) A 8. cikk (7) bekezdése szerinti végső szemle sikeres lezárultát követően a szakhatóság vagy egy általa felhatalmazott elismert szervezet kiállítja az újrafeldolgozásra való alkalmasságot igazoló tanúsítványt. A tanúsítványhoz csatolni kell a veszélyes anyagok jegyzékét és a hajó-újrafeldolgozási tervet.
A Bizottság végrehajtási jogi aktusokat fogad el az újrafeldolgozásra való alkalmasságot igazoló tanúsítvány formátumának meghatározása érdekében, így biztosítandó, hogy az összhangban álljon a hongkongi egyezmény 4. függelékével. Ezeket a végrehajtási jogi aktusokat az e rendelet 25. cikkében említett vizsgálóbizottsági eljárás keretében kell elfogadni. A többi tagállam elfogadja a végső szemle lezárultát követően az e bekezdés első albekezdésével összhangban kiállított, az újrafeldolgozásra való alkalmasságot igazoló tanúsítványt, és e rendelet alkalmazásában ugyanolyan érvényűnek tekinti, mint az általuk kiállított, újrafeldolgozásra való alkalmasságot igazoló tanúsítványokat.
10. cikk
A tanúsítványok időbeli hatálya és érvényessége
(1) A 9. cikkre is figyelemmel a veszélyes anyagok jegyzékére vonatkozó tanúsítványt a szakhatóság által meghatározott, öt évet meg nem haladó időtartamra kell kiállítani.
(2) A 9. cikk alapján kiállított, illetve jóváhagyott, a veszélyes anyagok jegyzékére vonatkozó tanúsítvány érvényessége megszűnik a következő esetekben:
a)
ha a hajó állapota lényegesen eltér a veszélyes anyagok jegyzékére vonatkozó tanúsítványban megadottaktól, ideértve azt az esetet is, ha a veszélyes anyagok jegyzékének I. részét nem gondozták vagy aktualizálták megfelelően a hajó szerkezetében és felszerelésében bekövetkező változások nyomán, figyelembe véve a vonatkozó IMO-iránymutatásokat;
b)
ha a megújító szemlére nem kerül sor a 8. cikk (5) bekezdésében meghatározott időközönként.
(3) A szakhatóság vagy az általa felhatalmazott elismert szervezet legfeljebb három hónapos időtartamra állítja ki az újrafeldolgozásra való alkalmasságot igazoló tanúsítványt.
(4) A 9. cikk (9) bekezdése alapján kiállított, az újrafeldolgozásra való alkalmasságot igazoló tanúsítvány érvényessége megszűnik, ha a hajó állapota lényegesen eltér a veszélyes anyagok jegyzékére vonatkozó tanúsítványban megadottaktól.
(5) A (3) bekezdéstől eltérve az újrafeldolgozásra való alkalmasságot igazoló tanúsítvány időbeli hatályát a szakhatóság vagy az általa felhatalmazott elismert szervezet meghosszabbíthatja a közvetlenül a hajó-újrafeldolgozó létesítménybe vezető egyszeri útra.
11. cikk
A kikötő szerint illetékes állam által végzett ellenőrzés
(1) A tagállamok a hajók ellenőrzésére vonatkozó rendelkezéseket nemzeti jogukkal összhangban, a 2009/16/EK irányelvre figyelemmel alkalmazzák. A (2) bekezdésben foglaltak szerint az ilyen vizsgálatok annak ellenőrzésére korlátozódnak, hogy megtalálható-e a fedélzeten a veszélyes anyagok jegyzékére vonatkozó tanúsítvány vagy az újrafeldolgozásra való alkalmasságot igazoló tanúsítvány, amelyek, ha érvényesek, a vizsgálat jóváhagyásához elegendőnek tekintendőek.
(2) A vonatkozó IMO-iránymutatások figyelembevételével a kikötő helye szerinti tagállami ellenőrzésekben résztvevő hatóság részletes vizsgálatot végezhet, ha egy hajó nem rendelkezik érvényes tanúsítvánnyal vagy joggal feltételezhető, hogy:
a)
a hajó vagy felszerelésének állapota lényegesen eltér a tanúsítványban és/vagy a veszélyes anyagok jegyzékének I. részében foglaltaktól; vagy
b)
a hajó fedélzetén nem alkalmaznak eljárást a veszélyes anyagok jegyzéke I. részének frissítésére.
(3) A hajókat figyelmeztetni lehet, fel lehet tartóztatni, ki lehet utasítani vagy ki lehet zárni a tagállamok joghatósága alá tartozó kikötőkből vagy tengeri terminálokból, amennyiben nem nyújtják be az említett tagállam illetékes hatóságainak - adott esetben és az említett hatóságok kérésére - a veszélyes anyagok jegyzékére vonatkozó tanúsítvány vagy az újrafeldolgozásra való alkalmasságot igazoló tanúsítvány egy példányát, a 9. cikk sérelme nélkül. Az ilyen fellépést foganatosító tagállam haladéktalanul értesíti az érintett szakhatóságot. A veszélyes anyagok jegyzéke frissítésének elmaradása nem a hajó feltartóztatására alapot adó hiányosság, de a jegyzék pontatlanságát jelenteni kell az érintett szakhatóságnak, és a következő szemle során helyesbíteni kell.
(4) A tagállamok illetékes hatósága vis maior esetén, kényszerítő jellegű biztonsági megfontolásokból, a környezetszennyezés csökkentése vagy minimalizálása, vagy hiányosságok orvoslása érdekében engedélyezheti a belépést egy adott kikötőbe vagy horgonyzóhelyre, amennyiben a hajó tulajdonosa, üzemeltetője vagy kapitánya megfelelő, az adott tagállam illetékes hatósága számára kielégítő intézkedéseket tett a biztonságos behajózás érdekében.
12. cikk
Harmadik ország lobogója alatt közlekedő hajókkal szembeni követelmények
(1) A 32. cikk (2) bekezdésének b) pontjára is figyelemmel, a tagállami kikötőbe vagy horgonyzóhelyre befutó, harmadik ország lobogója alatt közlekedő hajóknak rendelkezniük kell a fedélzetükön a veszélyes anyagoknak az 5. cikk (2) bekezdésének megfelelő jegyzékével.
Az első albekezdéstől eltérve a tagállamok illetékes hatósága vis maior esetén, kényszerítő jellegű biztonsági megfontolásokból, a környezetszennyezés csökkentése vagy minimalizálása, vagy hiányosságok orvoslása érdekében engedélyezheti a belépést egy adott kikötőbe vagy horgonyzóhelyre, amennyiben a hajó tulajdonosa, üzemeltetője vagy kapitánya megfelelő, az adott tagállam illetékes hatósága számára kielégítő intézkedéseket tett a biztonságos behajózás érdekében.
(2) A valamely tagállam kikötőjében vagy horgonyzóhelyén tartózkodó, harmadik ország lobogója alatt közlekedő hajókba az I. mellékletben előírtaknak megfelelően tilos vagy korlátozottan lehetséges beépíteni az I. mellékletben említett veszélyes anyagokat.
A nemzetközi jog értelmében ezekre az anyagokra alkalmazandó mentességek és átmeneti rendelkezések sérelme nélkül a valamely tagállam kikötőjében vagy horgonyzóhelyén tartózkodó, harmadik ország lobogója alatt közlekedő hajókon az I. mellékletben előírtaknak megfelelően tilos vagy korlátozottan engedélyezett az I. mellékletben említett veszélyes anyagok használata.
(3) A veszélyes anyagok jegyzékének kifejezetten az adott hajóra kell vonatkoznia, a jegyzéket a vonatkozó IMO-iránymutatások figyelembevételével kell összeállítani, valamint lehetővé kell tennie annak egyértelmű megállapítását, hogy a hajó megfelel e cikk (2) bekezdése rendelkezéseinek. A veszélyes anyagok jegyzékének összeállításakor legalább az I. mellékletben felsorolt veszélyes anyagokat be kell azonosítani. A harmadik ország lobogója alatt közlekedő hajók esetében - a vonatkozó IMO-iránymutatások figyelembevételével - tervet kell készíteni, amelyben ismertetni kell a veszélyes anyagok jegyzékének összeállításakor alkalmazott szemrevételezéses, illetve mintavételes ellenőrzések módját.
(4) A veszélyes anyagok jegyzékét a hajó teljes üzemideje alatt megfelelően gondozni és aktualizálni kell, és abban fel kell tüntetni a hajóba újonnan beépített, a II. mellékletben meghatározott veszélyes anyagokat tartalmazó felszereléseket és a hajó szerkezetében és felszerelésében bekövetkező releváns változásokat, figyelembe véve a nemzetközi jog értelmében ezekre az anyagokra alkalmazandó mentességeket és átmeneti rendelkezéseket.
(5) A harmadik ország lobogója alatt közlekedő hajókat figyelmeztetni lehet, fel lehet tartóztatni, ki lehet utasítani vagy ki lehet zárni a tagállamok joghatósága alá tartozó kikötőkből vagy tengeri terminálokból, amennyiben nem nyújtják be a (6) és a (7) bekezdéssel összhangban az említett tagállam illetékes hatóságainak - adott esetben és az említett hatóságok kérésére -a megfelelést igazoló tanúsítvány egy példányát és a veszélyes anyagok jegyzékét. Az ilyen fellépést foganatosító tagállam haladéktalanul értesíti annak a harmadik országnak a szakhatóságát, amelynek a lobogója alatt az adott hajó közlekedik. A veszélyes anyagok jegyzéke frissítésének elmaradása nem a hajó feltartóztatására alapot adó hiányosság, de a jegyzék pontatlanságát jelenteni kell azon harmadik ország szakhatóságának, amelynek a lobogója alatt az adott hajó közlekedik.
(6) A megfelelési tanúsítványt az után kell kiadni, hogy annak a harmadik országnak a szakhatóságai, amelynek a lobogója alatt az adott hajó közlekedik, vagy az általuk erre felhatalmazott szervezet a nemzeti előírásoknak megfelelően ellenőrizték a veszélyes anyagok jegyzékét. A megfelelési tanúsítvány formátumához alapul szolgálhat a hongkongi egyezmény 3. függeléke.
(7) A megfelelési tanúsítványt és a veszélyes anyagok jegyzékét azon harmadik ország szakhatóságának valamely hivatalos nyelvén kell elkészíteni, amelynek a lobogója alatt az adott hajó közlekedik, és amennyiben az az angoltól, a franciától vagy a spanyoltól eltérő nyelv, a szövegnek tartalmaznia kell az e nyelvek egyikén készült fordítást.
(8) A 32. cikk (2) bekezdésének b) pontjára is figyelemmel, a harmadik ország lobogója alatt közlekedő, valamely tagállam lobogója alatt való lajstromozást kérelmező hajóknak kezdődően rendelkezniük kell a fedélzetükön a veszélyes anyagoknak az 5. cikk (2) bekezdésében említett jegyzékével, vagy gondoskodniuk kell arról, hogy az adott tagállam lobogója alatt való lajstromozást követő hat hónapon belül vagy - amennyiben arra korábban kerül sor - valamelyik következő, 8. cikk (3) bekezdése szerinti szemle alkalmával összeállítsák azt.
III. CÍM
HAJÓ-ÚJRAFELDOLGOZÓ LÉTESÍTMÉNYEK
13. cikk
Az európai jegyzékben feltüntetendő hajó-újrafeldolgozó létesítményekre vonatkozó szükséges követelmények
(1) Annak érdekében, hogy valamely hajó-újrafeldolgozó létesítményt az európai jegyzékbe felvegyék, a hongkongi egyezmény vonatkozó rendelkezéseivel összhangban, valamint az IMO és az ILO, a bázeli egyezmény és a környezetben tartósan megmaradó szerves szennyező anyagokról szóló stockholmi egyezmény vonatkozó iránymutatásainak, továbbá egyéb nemzetközi iránymutatásoknak a figyelembevételével teljesítenie kell az alábbi követelményeket:
a)
illetékes hatóságaitól engedéllyel rendelkezik hajó-újrafeldolgozási tevékenységek végzésére;
b)
a tervezése, megépítése és üzemeltetése biztonságos és környezetkímélő módon történik;
c)
épített létesítményben működik;
d)
olyan irányítási és monitoringrendszereket, eljárásokat és technikákat alakít ki, amelyek célja az alábbiak megelőzése, mérséklése, minimalizálása és lehetőség szerint kizárása:
i.
az érintett munkavállalók és a hajó-újrafeldolgozó létesítmények közelében élő lakosság egészségét érintő kockázatokat; valamint
ii.
a hajó-újrafeldolgozás kedvezőtlen környezeti hatásait;
e)
hajó-újrafeldolgozó létesítményi tervet készít;
f)
megelőzi az emberi egészségre és a környezetre gyakorolt kedvezőtlen hatásokat, ideértve annak bemutatását, hogy képes féken tartani a szivárgásokat, különösen az árapály-zónákban;
g)
gondoskodik a veszélyes anyagok biztonságos és környezetkímélő kezeléséről és ezen belül
i.
a teljes hajó-újrafeldolgozás során gondoskodik a hajón lévő valamennyi veszélyes anyag elszigeteléséről, megakadályozva azok kiszökését a környezetbe, továbbá biztosítja, hogy ezek az anyagok és a hajó újrafeldolgozási folyamata során keletkező hulladékok kezelése kizárólag hatékony folyadékelvezető rendszerekkel ellátott vízhatlan padlózaton történjen;
ii.
gondoskodik arról, hogy a hajó-újrafeldolgozási tevékenység során keletkező hulladékokat és azok mennyiségét dokumentálják, és kizárólag olyan hulladékkezelő létesítménybe szállítsák - a hulladék-újrafeldolgozó létesítményeket is ideértve -, amely engedéllyel rendelkezik az ilyen hulladékoknak az emberi egészséget nem veszélyeztető és környezetkímélő módon való kezelésére;
h)
vészhelyzeti készültségi és reagálási tervet dolgoz ki és gondoz; a vészhelyzeti reagálási eszközök, mint például a tűzoltó felszerelések és járművek, a mentőautók és a mentődaruk számára gyors hozzáférést biztosít a hajóhoz és a hajó-újrafeldolgozó létesítmény minden részéhez;
i)
gondoskodik a munkavállalók biztonságáról és képzéséről, ideértve az egyéni védőeszközök használatának biztosítását is az ezt igénylő műveletek esetében;
j)
nyilvántartásokat vezet a rendkívüli eseményekről, balesetekről, foglalkozási megbetegedésekről és krónikus hatásokról, valamint - ha az illetékes hatóság úgy kívánja - jelentést tesz valamennyi, a munkavállalók biztonságát, az emberi egészséget és a környezetet veszélyeztető vagy potenciálisan veszélyeztető eseményről, balesetről, foglalkozási megbetegedésről és krónikus hatásról;
k)
vállalja a (2) bekezdésben foglalt követelmények betartását.
(2) A hajó-újrafeldolgozó létesítmény üzemeltetője köteles:
a)
a 7. cikk (3) bekezdésének megfelelően jóváhagyott hajó-újrafeldolgozási tervet megküldeni a hajó tulajdonosának és a szakhatóságnak, illetve az általa felhatalmazott elismert szervezetnek;
b)
jelenteni a szakhatóságnak, hogy a hajó-újrafeldolgozó létesítmény minden tekintetben készen áll a hajó újrafeldolgozásának megkezdésére;
c)
ha a hajó e rendeletnek megfelelő teljes vagy részleges újrafeldolgozása befejeződött, a hajó-újrafeldolgozási terv szerinti teljes vagy részleges újrafeldolgozás befejezésétől számított 14 napon belül nyilatkozatot küldeni az újrafeldolgozás befejezéséről annak a szakhatóságnak, amely kiállította a hajóra vonatkozóan az újrafeldolgozásra való alkalmasságot igazoló tanúsítványt. Az újrafeldolgozás befejezéséről szóló nyilatkozatnak tartalmaznia kell egy jelentést az emberi egészséget és/vagy a környezetet veszélyeztető rendkívüli eseményekről és balesetekről, ha történtek ilyenek.
(3) A Bizottság végrehajtási jogi aktusok elfogadásával határozza meg:
a)
az e cikk (2) bekezdésének b) pontjában előírt jelentés formátumát, biztosítandó, hogy az összhangban álljon a hongkongi egyezmény 6. függelékével; és
b)
az e cikk (2) bekezdésének c) pontjában előírt jelentés formátumát, biztosítandó, hogy az összhangban álljon a hongkongi egyezmény 7. függelékével.
A szóban forgó végrehajtási jogi aktusokat az e rendelet 25. cikkében említett vizsgálóbizottsági eljárásnak megfelelően kell elfogadni.
14. cikk
Tagállami területen lévő hajó-újrafeldolgozó létesítmények engedélyezése
(1) Az egyéb vonatkozó uniós jogi rendelkezések sérelme nélkül az illetékes hatóságok a hajó-újrafeldolgozás végzését a területükön lévő azon hajó-újrafeldolgozó létesítmények számára engedélyezik, amelyek megfelelnek a 13. cikkben meghatározott követelményeknek. Ez az engedély az egyes hajó-újrafeldolgozó létesítményeknek legfeljebb ötéves időszakra adható meg, és ennek megfelelően újítható meg.
E rendelet követelményeinek teljesülése esetén a vonatkozó, nemzeti vagy uniós jogi rendelkezések szerint megadott bármely engedélyt össze lehet vonni olyan módon az e cikk szerinti engedéllyel, hogy az egyetlen engedélyt képezzen, amennyiben az ilyen formátum révén elkerülhető az információk, illetve a hajó-újrafeldolgozó létesítmény üzemeltetője, vagy a hajó-újrafeldolgozó társaság vagy az illetékes hatóság munkájának szükségtelen megkettőződése. Ezekben az esetekben az engedélyt az első albekezdésben említett engedélyezési rendszerrel összhangban, de legfeljebb ötéves időtartamra lehet meghosszabbítani.
(2) A tagállamok összeállítják és aktualizálják az általuk az (1) bekezdésnek megfelelően engedélyezett hajó-újrafeldolgozó létesítmények jegyzékét.
(3) A (2) bekezdésben említett jegyzéket haladéktalanul, legkésőbb 2015. március 31-ig meg kell küldeni a Bizottságnak.
(4) Ha valamely hajó-újrafeldolgozó létesítmény már nem felel meg a 13. cikkben meghatározott követelményeknek, a hajó-újrafeldolgozó létesítmény helye szerinti tagállam felfüggeszti vagy visszavonja az említett létesítménynek adott engedélyt, vagy az érintett hajó-újrafeldolgozó társaságot korrekciós intézkedések megtételére szólítja fel, és erről haladéktalanul értesíti a Bizottságot.
(5) Hajó-újrafeldolgozó létesítménynek az (1) bekezdésnek megfelelő engedélyezése esetén az érintett tagállam erről haladéktalanul értesíti a Bizottságot.
15. cikk
Harmadik országban található hajó-újrafeldolgozó létesítmények
(1) Ha egy hajó-újrafeldolgozó társaságnak harmadik országban található hajó-újrafeldolgozó létesítménye, és tagállami lobogó alatt közlekedő hajók újrafeldolgozását kívánja végezni, a társaságnak kérelmet kell benyújtania a Bizottsághoz annak érdekében, hogy az adott hajó-újrafeldolgozó létesítményt felvegyék az európai jegyzékbe.
(2) Az (1) bekezdésben említett kérelemhez bizonyítékokat kell csatolni arra vonatkozóan, hogy az érintett hajó-újrafeldolgozó létesítmény megfelel a 13. cikkben meghatározott, a hajó-újrafeldolgozási tevékenység végzéséhez és a 16. cikk szerinti európai jegyzékbe történő felvételhez szükséges követelményeknek.
Ezen belül a hajó-újrafeldolgozó társaság köteles:
a)
megnevezni az illetékes hatóságok által számára a hajó-újrafeldolgozási tevékenység végzésére kiadott jogosítványt, felhatalmazást vagy engedélyt, valamint adott esetben az illetékes hatóságok által a hajó-újrafeldolgozási folyamatban közvetlenül érintett valamennyi vállalkozója és alvállalkozója számára kiadott jogosítványt, felhatalmazást vagy engedélyt, és megadni a 16. cikk (2) bekezdésben említett valamennyi információt;
b)
jelezni, hogy az illetékes hatóság a hajó-újrafeldolgozási tervhez hallgatólagos vagy kifejezett hozzájárulását fogja-e adni, adott esetben a nemzeti előírásokkal összhangban a hallgatólagos hozzájárulás esetén megadva a felülvizsgálati időszakot;
c)
megerősíteni, hogy kizárólag e rendelettel összhangban fogják fogadni újrafeldolgozásra a valamely tagállam lobogója alatt közlekedő hajókat;
d)
igazolni, hogy a hajó-újrafeldolgozó létesítmény a hajó-újrafeldolgozás egész folyamata során képes megállapítani, naprakészen tartani a belépésre való alkalmassággal és a magas hőmérséklettel járó munka végzésére való alkalmassággal összefüggő követelményeket és elvégezni azok monitoringját;
e)
rendelkezésre bocsátani a hajó-újrafeldolgozó létesítmény határait és az egyes hajó-újrafeldolgozási tevékenységek végzésének azokon belüli helyszíneit jelölő térképet;
f)
az I. mellékletben említett veszélyes anyagokra és további olyan veszélyes anyagokra vonatkozóan, amelyek a hajó szerkezetében előfordulhatnak, megadni:
i.
hogy a hajó-újrafeldolgozó létesítmény rendelkezik-e engedéllyel az adott veszélyes anyag eltávolítására. Ha rendelkezik ilyen engedéllyel, meg kell neveznie az eltávolításra jogosult érintett személyeket, valamint igazolnia kell azok szakmai alkalmasságát;
ii.
hogy mely hulladékkezelési eljárást fogja alkalmazni (égetés, hulladéklerakóban történő elhelyezés vagy egyéb) a hajó-újrafeldolgozó létesítmény területén vagy azon kívül - amennyiben a hulladékkezelő létesítmény nem azonos a hajó-újrafeldolgozó létesítménnyel, megadva annak nevét és címét -, továbbá igazolnia kell, hogy az alkalmazott eljárás elvégzésére az emberi egyészséget nem veszélyeztető és a környezetet nem károsító módon fog sor kerülni;
g)
megerősíteni, hogy a társaság a vonatkozó IMO-iránymutatások figyelembevételével elfogadott egy hajó-újrafeldolgozó létesítményi tervet;
h)
megadni a hajó-újrafeldolgozó létesítmény azonosításához szükséges információkat.
(3) A Bizottság felhatalmazást kap, hogy végrehajtási jogi aktusokat fogadjon el a hajó-újrafeldolgozó létesítmény azonosításához szükséges információk formátumának meghatározása érdekében. A szóban forgó végrehajtási jogi aktusokat a 25. cikkben említett vizsgálóbizottsági eljárásnak megfelelően kell elfogadni.
(4) Harmadik országban található hajó-újrafeldolgozó létesítményeknek az európai jegyzékbe történő felvételéhez egy megfelelő képesítéssel rendelkező független ellenőrnek helyszíni vizsgálatot követően tanúsítania kell, hogy a létesítmény megfelel a 13. cikkben meghatározott követelményeknek. A hajó-újrafeldolgozó társaságnak be kell nyújtania a tanúsítványt a Bizottság részére, amikor az európai jegyzékbe való felvételét kéri, azt követően pedig ötévente, az európai listára való felvételének megújítása során. A jegyzékbe való első felvétel és annak megújítása között félidős felülvizsgálatot kell tartani a 13. cikkben foglalt követelmények teljesülésének megerősítése érdekében.
Az európai jegyzékbe való felvételre vonatkozó kérelem benyújtásával a hajó-újrafeldolgozó társaság elfogadja annak a lehetőségét, hogy a Bizottság vagy a nevében eljáró személyek az európai jegyzékbe való felvételt megelőzően vagy azt követően helyszíni vizsgálatot tartsanak az érintett hajó-újrafeldolgozó létesítményben annak ellenőrzésére, hogy az megfelel-e a 13. cikkben meghatározott követelményeknek. A független ellenőr, a Bizottság, illetve a nevében eljáró személyek e helyszíni vizsgálatok elvégzése érdekében együttműködnek azon harmadik ország illetékes hatóságaival, amelynek területén a hajó-újrafeldolgozó létesítmény elhelyezkedik.
A Bizottság technikai iránymutatásokat adhat ki a tanúsítás megkönnyítése érdekében.
(5) A 13. cikk alkalmazásában az érintett hulladékhasznosítási vagy -ártalmatlanítási művelet kizárólag akkor tekinthető környezetkímélő kezelésnek, amennyiben a hajó-újrafeldolgozó társaság bizonyítani tudja, hogy a hulladékot fogadó hulladékkezelő létesítmény üzemeltetésére a vonatkozó nemzetközi és uniós előírásokkal általában véve egyenértékű emberiegészség-védelmi és környezetvédelmi előírásokkal összhangban kerül sor.
(6) Amennyiben a Bizottságnak nyújtott információkban változás történik, a hajó-újrafeldolgozó társaságnak késedelem nélkül naprakész bizonyítékkal kell szolgálnia, továbbá három hónappal az előtt, hogy az európai jegyzékbe való felvétel ötéves időtartama lejár, minden esetben nyilatkoznia kell arról, hogy
a)
a benyújtott bizonyítékok teljesek és naprakészek;
b)
a hajó-újrafeldolgozó létesítmény a 13. cikkben foglalt követelményeknek megfelel és továbbra is meg fog felelni.
16. cikk
A hajó-újrafeldolgozó létesítmények európai jegyzékének összeállítása és aktualizálása
(1) A Bizottság végrehajtási jogi aktusokat fogad el azon hajó-újrafeldolgozó létesítmények európai jegyzékének az összeállítása érdekében, amelyek:
a)
az Unió területén találhatók és szerepelnek valamely, a 14. cikk (3) bekezdésének megfelelően elküldött tagállami értesítésben;
b)
harmadik országban találhatók és a 15. cikkel összhangban benyújtott, illetve összegyűjtött információk értékelése alapján kerültek felvételre.
A szóban forgó végrehajtási jogi aktusokat a 25. cikkben említett vizsgálóbizottsági eljárásnak megfelelően kell elfogadni.
(2) Az európai jegyzéket legkésőbb 2016. december 31-ig közzé kell tenni az Európai Unió Hivatalos Lapjában és a Bizottság honlapján. A jegyzéket két aljegyzékre kell bontani, amelyek a tagállamokban található hajó-újrafeldolgozó létesítményeket, illetve a harmadik országban található hajó-újrafeldolgozó létesítményeket kell tartalmaznia.
Az európai jegyzéknek az alábbi információkat kell tartalmaznia a hajó-újrafeldolgozó létesítményről:
a)
az újrafeldolgozás módja;
b)
az újrafeldolgozható hajók típusa és mérete;
c)
a létesítmény üzemelésére, és ezen belül a veszélyes hulladékok kezelésére vonatkozó korlátozások és feltételek,
d)
a hajó-újrafeldolgozási terv illetékes hatóság általi jóváhagyására irányuló, a 7. cikk (3) bekezdésében említett kifejezett vagy hallgatólagos eljárás részletei;
e)
az éves maximális hajó-újrafeldolgozási teljesítmény.
(3) Az európai jegyzékben fel kell tüntetni azt a lejárati időpontot, ameddig a hajó-újrafeldolgozó létesítmény a jegyzékben szerepel. A jegyzékbe való felvétel legfeljebb öt évre szól és megújítható.
(4) A Bizottság végrehajtási jogi aktusokat fogad el az európai jegyzék rendszeres aktualizálása érdekében az alábbiak céljából:
a)
hajó-újrafeldolgozó létesítmények felvétele az európai jegyzékbe, amennyiben:
i.
a létesítményt a 14. cikknek megfelelően engedélyezték; vagy
ii.
a létesítménynek az európai jegyzékbe való felvételéről az e cikk (1) bekezdése b) pontjának megfelelően döntés született;
b)
hajó-újrafeldolgozó létesítmények törlése az európai jegyzékből, amennyiben:
i.
a létesítmény már nem felel meg a 13. cikkben meghatározott követelményeknek; vagy
ii.
a naprakész bizonyítékot nem nyújtották be az e cikk (3) bekezdésében meghatározott ötéves időszak lejárta előtt legalább három hónappal.
E végrehajtási jogi aktusokat a 25. cikkben említett vizsgálóbizottsági eljárással összhangban kell elfogadni.
(5) Az európai jegyzék összeállítása és aktualizálása során a Bizottság a Szerződésekben foglalt elvekkel és az Unió nemzetközi kötelezettségeivel összhangban jár el.
(6) A tagállamok minden olyan tájékoztatást megadnak a Bizottságnak, amely releváns lehet az európai jegyzék aktualizálása szempontjából. A releváns információkat a Bizottság továbbítja a többi tagállam számára.
IV. CÍM
ÁLTALÁNOS IGAZGATÁSI RENDELKEZÉSEK
17. cikk
Nyelv
(1) A 7. cikkben említett hajó-újrafeldolgozási tervet olyan nyelven kell elkészíteni, amelyet a hajó-újrafeldolgozó létesítményt engedélyező állam elfogad. A mennyiben a használt nyelv nem az angol, a francia vagy a spanyol, a hajó-újrafeldolgozási tervet le kell fordítani ezen nyelvek egyikére, kivéve, ha a szakhatóság szerint ez szükségtelen.
(2) A 9. cikknek megfelelően kiadott, a veszélyes anyagok jegyzékére vonatkozó tanúsítványt és az újrafeldolgozásra való alkalmasságot igazoló tanúsítványt a kiállító szakhatóság valamely hivatalos nyelvén kell elkészíteni. Amennyiben a használt nyelv nem az angol, a francia vagy a spanyol, a szövegnek tartalmaznia kell az e nyelvek egyikére készült fordítást.
18. cikk
Az illetékes hatóságok és szakhatóságok kijelölése
(1) A tagállamok kijelölik az e rendelet alkalmazásáért felelős illetékes hatóságokat és szakhatóságokat, és erről értesítést küldenek a Bizottságnak. A tagállamok az ilyen információkban történt bármely változásról haladéktalanul értesítik a Bizottságot.
(2) A Bizottság közzéteszi a honlapján a kijelölt illetékes hatóságok és szakhatóságok jegyzékét, és szükség szerint frissíti az említett jegyzékeket.
19. cikk
Kapcsolattartók kijelölése
(1) A tagállamok és a Bizottság egyaránt kijelöl egy vagy több kapcsolattartó személyt, akik az érdeklődő természetes vagy jogi személyek tájékoztatásáért és tanácsokkal való ellátásáért felelnek. A Bizottság által kijelölt kapcsolattartó továbbít a tagállami kapcsolattartók felé minden olyan kérdést, amely az utóbbiak illetékességi körébe tartozik, és viszont.
(2) A tagállamok értesítik a Bizottságot a kapcsolattartó személyek kijelöléséről. A tagállamok az ilyen információkban történt bármely változásról haladéktalanul értesítik a Bizottságot.
(3) A Bizottság közzéteszi a honlapján a kijelölt kapcsolattartók jegyzékét, és szükség szerint frissíti ezeket a jegyzékeket.
20. cikk
Kapcsolattartók ülése
A Bizottság - a tagállamok kérésére vagy amikor azt indokoltnak látja - rendszeres időközönként megszervezi a kapcsolattartók ülését, hogy megvitassa velük az e rendelet végrehajtása során felmerült kérdéseket. Ha annak célszerűségében valamennyi tagállam és a Bizottság egyetért, ezekre az ülésekre vagy azok egyes részeire az érdekelt feleket is meg lehet hívni.
V. CÍM
JELENTÉSTÉTEL ÉS VÉGREHAJTÁS
21. cikk
A tagállamok jelentései
(1) A tagállamok jelentést küldenek a Bizottságnak az alábbiak megadásával:
a)
a lobogójuk alatt közlekedő azon hajók listája, amelyek részére újrafeldolgozásra való alkalmasságot igazoló tanúsítványt állítottak ki, valamint a hajó-újrafeldolgozó társaság neve és a hajó-újrafeldolgozó létesítmény telephelye az újrafeldolgozásra való alkalmasságot igazoló tanúsítványban feltüntetettek szerint;
b)
a lobogójuk alatt közlekedő azon hajók listája, amelyek tekintetében az újrafeldolgozás lezárultáról igazolást kaptak;
c)
tájékoztatás a jogosulatlan hajó-újrafeldolgozásokról, a szankciókról és a tagállam által hozott intézkedésekről.
(2) A tagállamok háromévente - a jelentés által felölelt hároméves időszak leteltét követő kilenc hónapon belül - elektronikus úton megküldik a jelentést a Bizottságnak.
Az első elektronikus jelentésnek a rendelet alkalmazásának megkezdésétől a 91/692/EGK tanácsi irányelv (14) 5. cikke szerinti, az első jelentéstételi időszak kezdetének időpontja utánra eső első rendes hároméves jelentéstételi időszak vége]-ig terjedő időszakot kell felölelnie.
A Bizottság legkésőbb a tagállamok jelentéseinek kézhezvételétől számított kilenc hónapon belül jelentést tesz közzé ennek a rendeletnek a végrehajtásáról.
(3) A Bizottság ezeket az információkat bevezeti egy, a nyilvánosság számára folyamatosan elérhető elektronikus adatbázisba.
22. cikk
Végrehajtás a tagállamokban
(1) A tagállamok meghatározzák az e rendelet rendelkezéseinek megsértése esetén alkalmazandó szankciókat, és minden szükséges lépést megtesznek azok érvényesítése érdekében. Az előírt szankcióknak hatékonyaknak, arányosaknak és visszatartó erejűeknek kell lenniük.
(2) A tagállamok két- vagy többoldalú együttműködés útján elősegítik e rendelet esetleges megkerülésének és megsértésének megelőzését és feltárását.
(3) A tagállamok megnevezik állandó személyzetük azon tagjait, akik felelősek a (2) bekezdésben említett együttműködésért. Az erről szóló információkat megküldik a Bizottságnak, a Bizottság pedig eljuttatja az érintett személyeknek a tagállami felelősök jegyzékét.
(4) A tagállamok tájékoztatják a Bizottságot az e rendelet végrehajtását érintő és az alkalmazandó szankciókra vonatkozó nemzeti jogszabályi rendelkezésekről.
23. cikk
Intézkedés iránti kérelem
(1) Az e rendelet 15. cikkével és 16. cikke (1) bekezdése b) pontjával együtt értelmezett 13. cikke megsértése által érintett vagy vélhetően érintett, vagy az e rendelet 15. cikkével és 16. cikke (1) bekezdése b) pontjával együtt értelmezett 13. cikke megsértésével kapcsolatos környezetvédelmi döntéshozatalban kellő érdekeltséggel rendelkező természetes vagy jogi személyek jogosultak arra, hogy a Bizottságtól e rendelet alapján annak megsértésével vagy megsértésének közvetlen veszélyével összefüggésben intézkedés megtételét kérelmezzék.
Az első albekezdés céljából megfelelőnek tekintendő a környezet védelmét támogató és az 1367/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (15) 11. cikkében megállapított követelményeknek megfelelő nem kormányzati szervezetek érdekeltsége.
(2) Az intézkedés iránti kérelemhez mellékelni kell a kérelmet alátámasztó megfelelő információkat és adatokat.
(3) Amennyiben az intézkedés iránti kérelem és a mellékelt információk és adatok azt valószínűsítik, hogy sor került a 15. cikkel és 16. cikk (1) bekezdése b) pontjával együtt értelmezett 13. cikke megsértésére, vagy fennáll annak közvetlen veszélye, a Bizottság megvizsgálja az intézkedés iránti kérelmet, valamint az információkat és adatokat. Ilyen esetben a Bizottság lehetőséget ad az érintett hajó-újrafeldolgozó társaságnak az intézkedés iránti kérelemmel és a mellékelt információkkal és adatokkal kapcsolatos álláspontjának kifejtésére.
(4) A Bizottság haladéktalanul, az uniós jog vonatkozó rendelkezéseivel összhangban tájékoztatja az (1) bekezdés szerint kérelmet benyújtó személyeket arról, hogy az intézkedés iránti kérelem nyomán született döntés értelmében intézkedik-e, vagy elutasítja az intézkedés iránti kérelmet, valamint tájékoztatást ad a döntés okairól.
VI. CÍM
ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
24. cikk
A felhatalmazás gyakorlása
(1) A Bizottság az e cikkben meghatározott feltételek mellett felhatalmazást kap felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadására.
(2) A Bizottság az 5. cikk (8) bekezdésében említett, felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadására vonatkozó felhatalmazása ötéves időtartamra szól 2013. december 30-tól kezdődő hatállyal. A Bizottság legkésőbb kilenc hónappal az ötéves időtartam vége előtt jelentést készít a felhatalmazásról. Amennyiben az Európai Parlament vagy a Tanács nem ellenzi a meghosszabbítást legkésőbb három hónappal az egyes időtartamok vége előtt, akkor a felhatalmazás hallgatólagosan meghosszabbodik a korábbival megegyező időtartamra.
(3) Az Európai Parlament vagy a Tanács bármikor visszavonhatja az 5. cikk (8) bekezdésében említett felhatalmazást. A visszavonásról szóló határozat megszünteti az abban megjelölt felhatalmazást. A határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában történő kihirdetését követő napon, vagy a benne megjelölt későbbi időpontban lép hatályba. A határozat nem érinti a már hatályban lévő, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok érvényességét.
(4) A Bizottság a felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadását követően haladéktalanul és egyidejűleg értesíti az Európai Parlamentet és a Tanácsot e jogi aktus elfogadásáról.
(5) Az 5. cikk (8) bekezdésének értelmében elfogadott felhatalmazáson alapuló jogi aktus csak akkor lép hatályba, ha az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a jogi aktusról való értesítését követő két hónapon belül sem az Európai Parlament, sem a Tanács nem emelt ellene kifogást, illetve ha az említett időtartam lejártát megelőzően mind az Európai Parlament, mind a Tanács arról tájékoztatta a Bizottságot, hogy nem fog kifogást emelni. Az Európai Parlament vagy a Tanács kezdeményezésére ez az időtartam két hónappal meghosszabbodik.
25. cikk
A bizottsági eljárás
(1) A Bizottságot egy bizottság segíti. Ez a bizottság a 182/2011/EU rendelet értelmében vett bizottságnak minősül.
(2) Az e bekezdésre történő hivatkozáskor a 182/2011/EU rendelet 5. cikkét kell alkalmazni.
Ha a bizottság nem nyilvánít véleményt, a Bizottság nem fogadhatja el a végrehajtási jogi aktus tervezetét, és a 182/2011/EU rendelet 5. cikke (4) bekezdésének harmadik albekezdése alkalmazandó.
26. cikk
Átmeneti rendelkezések
Az európai lista közzétételének időpontjától a tagállamok e rendelet alkalmazása kezdetének időpontját megelőzően is engedélyezhetik a hajók újrafeldolgozását az európai jegyzékben szereplő hajó-újrafeldolgozó létesítményekben. Ebben az esetben az 1013/2006/EK rendelet alkalmazandó.
27. cikk
Az 1013/2006/EK rendelet módosítása
Az 1013/2006/EK rendelet 1. cikkének (3) bekezdése a következő ponttal egészül ki:
„i.
a 1257/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (16) alkalmazási körébe tartozó, valamely tagállam lobogója alatt közlekedő hajók.
28. cikk
A 2009/16/EK irányelv módosítása
A IV. melléklet a következő ponttal egészül ki:
„49.
A 1257/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek (17) megfelelően a veszélyes anyagok jegyzékével kapcsolatos tanúsítvány vagy a megfelelési tanúsítvány.
29. cikk
Pénzügyi ösztönzők
A Bizottság 2016. december 31-ig - adott esetben jogalkotási javaslat kíséretében - jelentést nyújt be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak egy olyan pénzügyi eszköz megvalósíthatóságára vonatkozóan, amely elősegítené a hajók biztonságos és környezetkímélő újrafeldolgozását.
30. cikk
Felülvizsgálat
(1) A Bizottság megvizsgálja, hogy e rendelet megsértésének mely eseteit kellene a 2008/99/EK irányelv hatálya alá vonni az e rendelet és az 1013/2006/EK rendelet jogsértésekhez kapcsolódó rendelkezései közötti egyenértékűség megteremtése érdekében. A Bizottság 2014. december 31-ig - adott esetben jogalkotási javaslat kíséretében - jelentést nyújt be megállapításairól az Európai Parlament és a Tanács részére.
(2) A Bizottság legkésőbb 18 hónappal a hongkongi egyezmény hatálybalépésének időpontja előtt felülvizsgálja ezt a rendeletet, és azzal egyidőben adott esetben e célból megteszi a megfelelő jogalkotási javaslatokat. A felülvizsgálat keretében mérlegeli a hongkongi egyezmény szerint engedélyezett hajó-újrafeldolgozó létesítmények felvételét az európai jegyzékbe annak érdekében, hogy el lehessen kerülni a párhuzamos munkavégzést és a felesleges adminisztratív terheket.
(3) A Bizottság figyelemmel kíséri ezt a rendeletet és adott esetben, amennyiben szükségesnek bizonyul, időszerű javaslatokat tesz a nemzetközi egyezményekkel, köztük a bázeli egyezménnyel kapcsolatos fejlemények kezelése érdekében.
(4) A (2) bekezdéstől eltérve a Bizottság öt évvel e rendelet alkalmazása megkezdésének időpontját követően jelentést készít az Európai Parlament és a Tanács számára e rendelet alkalmazásáről, és a jelentéshez adott esetben jogalkotási javaslatokat fűz, biztosítandó, hogy a rendelet céljai megvalósuljanak, hatása pedig biztosított és indokolt legyen.
31. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
32. cikk
Alkalmazás
(1) Ezt a rendeletet az alábbi két időpont közül a korábbitól fogva, de leghamarabb 2015. december 31-től kell alkalmazni:
a)
6 hónappal azt az időpontot követően, amelyben az európai listán szereplő hajó-újrafeldolgozó létesítmények összesített éves maximális hajó-újrafeldolgozási teljesítménye nem kevesebb, mint 2,5 millió tonnányi üres vízkiszorításnak felel meg. Egy adott hajó-újrafeldolgozó létesítmény éves hajó-újrafeldolgozási teljesítményét az adott létesítményben adott évben újrafeldolgozott hajók tonnában mért üres vízkiszorításban kifejezett tömegének összegeként kell kiszámolni. A maximális hajó-újrafeldolgozási teljesítményt minden egyes hajó-újrafeldolgozó létesítmény tekintetében a megelőző tízéves időszakban előfordult legmagasabb érték kiválasztásával, újonnan engedélyezett hajó-újrafeldolgozó létesítmény esetében pedig a létesítmény által elért legmagasabb éves érték kiválasztásával kell meghatározni; vagy
b)
2018. december 31.
(2) A következő rendelkezéseket azonban a következő alkalmazási időponttól kell alkalmazni:
a)
A 2. cikket, az 5. cikk (2) bekezdésének második albekezdését, a 13., 14., 15., 16., 25. és 26. cikket 2014. december 31-től;
b)
az 5. cikk (2) bekezdésének első és harmadik albekezdését, továbbá a 12. cikk (1) és (8) bekezdését 2020. december 31-től.
(3) A Bizottság értesítést tesz közzé az Európai Unió Hivatalos Lapjában e rendelet alkalmazása megkezdésének időpontjáról, amikor az (1) bekezdés a) pontjában foglalt feltételek teljesülnek.
(4) Amennyiben egy tagállam lezárta nemzeti hajólajstromát vagy három évig egyetlen hajó sem közlekedett a lobogója alatt, és mindaddig, amíg egyetlen hajó sincs nyilvántartásba véve a lobogója alatt, eltérhet e rendelet rendelkezéseitől, kivéve a 4., az 5., a 11., a 12., a 13. és a 14. cikket, a 16. cikk (6) bekezdését, valamint a 18., a 19., a 20., a 21. és a 22. cikket. Amennyiben egy tagállam alkalmazni kívánja ezt az eltérést, legkésőbb a rendelet alkalmazásának megkezdésekor értesítenie kell a Bizottságot. Bármely későbbi változást is közölni kell a Bizottsággal.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Strasbourgban, 2013. november 20-án.