KOMMISSIONENS DELEGEREDE FORORDNING (EU) Nr. 1392/2014
af 20. oktober 2014
om fastsættelse af en udsmidsplan for fiskeri efter visse små pelagiske arter i Middelhavet
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1380/2013 af 11. december 2013 om den fælles fiskeripolitik, ændring af Rådets forordning (EF) nr. 1954/2003 og (EF) nr. 1224/2009 og ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 2371/2002 og (EF) nr. 639/2004 samt Rådets afgørelse 2004/585/EF (1), særlig artikel 15, stk. 6, og artikel 18, stk. 1 og 3, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Forordning (EU) nr. 1380/2013 har til formål gradvis at eliminere udsmid i alle Unionens fiskerier ved at indføre en forpligtelse til at lande fangster af arter, der er underlagt fangstbegrænsninger.
(2)
Artikel 15, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1380/2013 giver Kommissionen beføjelse til at vedtage planer vedrørende udsmid ved hjælp af en delegeret retsakt for en periode på højst tre år på grundlag af fælles henstillinger udarbejdet af medlemsstaterne i samråd med de relevante rådgivende råd.
(3)
Grækenland, Spanien, Frankrig, Kroatien, Italien, Malta og Slovenien har en direkte forvaltningsmæssig interesse i fiskeriet i Middelhavet. De pågældende medlemsstater har indsendt fælles henstillinger (2) til Kommissionen efter høring af Det Rådgivende Råd for Middelhavet. Videnskabelige bidrag blev indhentet fra relevante videnskabelige organer. I overensstemmelse med artikel 18, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1380/2013 bør kun de foranstaltninger i de fælles henstillinger, som er i overensstemmelse med artikel 15, stk. 6, i nævnte forordning indarbejdes i nærværende forordning.
(4)
For så vidt angår Middelhavet, indføres der ved artikel 15 i forordning (EU) nr. 1380/2013 en forpligtelse til at lande alle fangster af arter, der er underlagt fangstbegrænsninger, og fangster af arter, for hvilke der er fastsat mindstemål, som defineret i bilag III til Rådets forordning (EF) nr. 1967/2006 (3). Ifølge artikel 15, stk. 1, litra a), i forordning (EU) nr. 1380/2013 bør landingsforpligtelsen finde anvendelse på fiskeri efter små pelagiske arter, store pelagiske arter og fiskeri til industriformål senest fra den 1. januar 2015.
(5)
I overensstemmelse med den fælles henstilling bør udsmidsplanen dække alle fangster af arter, for hvilke der er fastsat mindstemål, som defineret i bilag III til forordning (EF) nr. 1967/2006, og som er taget i fiskerier efter små pelagiske arter med flydetrawl og/eller snurpenot i Middelhavet (dvs. fiskeri efter ansjos, sardin, almindelig makrel og hestemakrel) fra den 1. januar 2015.
(6)
For at undgå uforholdsmæssige omkostninger ved håndtering af uønskede fangster bør der i overensstemmelse med artikel 15, stk. 5, litra c), nr. ii), i forordning (EU) nr. 1380/2013 fastsættes en de minimis-undtagelse fra landingsforpligtelsen udtrykt i procent af de samlede årlige fangster af arter, der er underlagt landingsforpligtelsen i fiskeriet efter små pelagiske arter. De fælles henstillinger, der er forelagt af de berørte medlemsstater, begrunder en de minimis-undtagelse i de øgede omkostninger, der er forbundet med forvaltningen af uønskede fangster, både om bord (sortering, emballering, oplagring og bevarelse) og på land (transport og oplagring, konservering, afsætning og forarbejdning eller destruktion som særligt affald), sammenlignet med den begrænsede og til tider ikke-eksisterende økonomiske fortjeneste, der kan udledes af disse uønskede fangster. Dokumentationen fra medlemsstaterne blev gennemgået af Den Videnskabelige, Tekniske og Økonomiske Komité for Fiskeri (STECF), som konkluderede, at de fælles henstillinger indeholdt rimelige begrundelser vedrørende stigningen i omkostningerne ved håndtering af uønskede fangster, der i nogle tilfælde støttes af en kvalitativ vurdering af omkostningerne (4). I lyset af ovenstående og i mangel af videnskabelige oplysninger, der viser det modsatte, bør der indføres en de minimis-undtagelse i overensstemmelse med de procentsatser, der foreslås i de fælles henstillinger og på niveauer, der ikke overstiger dem, der er tilladt i henhold til artikel 15, stk. 1, litra c), i forordning (EU) nr. 1380/2013.
(7)
I overensstemmelse med de fælles henstillinger og under hensyntagen til den frist, der er fastsat i artikel 15, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1380/2013, bør denne forordning finde anvendelse fra den 1. januar 2015. I overensstemmelse med artikel 15, stk. 6, i nævnte forordning, bør den højst gælde for 3 år -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Genstand
I denne forordning fastsættes de nærmere bestemmelser for gennemførelsen fra den 1. januar 2015 af landingsforpligtelsen, som omhandlet i artikel 15, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1380/2013, i Middelhavet for alle fangster af arter, for hvilke der er fastsat mindstemål i forbindelse med fiskeri efter de små pelagiske arter, der er anført i bilaget.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
a) »mindstemål«: mindstemål for marine organismer, som fastlagt i bilag III til forordning (EF) nr. 1967/2006
»Middelhavet«: marine farvande i Middelhavet øst for linje 5°36′ V
b) »GFCM's geografiske underområde«: den Almindelige Kommission for Fiskeri i Middelhavets (GFCM) geografiske underområde, som defineret i bilag I til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1343/2011 (5)
c) »det vestlige Middelhav«: GFCM's geografiske underområder 1, 2, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11.1, 11.2 og 12
d) »det nordlige Adriaterhav«: GFCM's geografiske underområde 17
e) »det sydlige Adriaterhav og Det Joniske Hav«: GFCM's geografiske underområder 18, 19 og 20
f) »farvandene omkring Malta og syd for Sicilien«: GFCM's geografiske underområde 15 og 16
g) »Det Ægæiske Hav og farvandet omkring Kreta«: GFCM's geografiske underområde 22 og 23.
Artikel 3
De minimis-undtagelse
Uanset artikel 15, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1380/2013 kan følgende mængder smides ud:
a)
i det vestlige Middelhav: op til 5 % af de samlede årlige fangster af arter, der er omfattet af mindstemål, i forbindelse med fiskeriet efter små pelagiske arter med flydetrawl og not, som fastsat i punkt 1 i bilaget
b)
i det nordlige Adriaterhav: op til 5 % af de samlede årlige fangster af arter, der er omfattet af mindstemål, i forbindelse med fiskeriet efter små pelagiske arter med flydetrawl og not, som fastsat i punkt 2 i bilaget
c)
i det sydlige Adriaterhav og Det Joniske Hav:
i)
op til 3 % af de samlede årlige fangster af arter, der er omfattet af mindstemål, i forbindelse med notfiskeri efter små pelagiske arter og
ii)
op til 7 % i 2015 og 2016 og op til 6 % i 2017 af den samlede årlige fangst af arter, der er omfattet af mindstemål, i forbindelse med trawlfiskeri efter små pelagiske arter, som fastsat i punkt 3 i bilaget
d)
i farvandene omkring Malta og syd for Sicilien:
i)
op til 3 % af de samlede årlige fangster af arter, der er omfattet af mindstemål, i forbindelse med notfiskeri efter små pelagiske arter samt
ii)
op til 7 % i 2015 og 2016 og op til 6 % i 2017 af de samlede årlige fangster af arter, der er omfattet af mindstemål i forbindelse med fiskeriet efter små pelagiske arter med flydetrawl, som fastsat i punkt 4 i bilaget
e)
i Det Ægæiske Hav og i farvandene omkring Kreta: op til 3 % af de samlede årlige fangster af arter, der er omfattet af mindstemål, i forbindelse med notfiskeri efter små pelagiske arter, som fastsat i punkt 5 i bilaget.
Artikel 4
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 2015 til den 31. december 2017.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i alle medlemsstater i overensstemmelse med traktaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 20. oktober 2014.
A BIZOTTSÁG 1392/2014/EU FELHATALMAZÁSON ALAPULÓ RENDELETE
(2014. október 20.)
egyes kisméretű nyílt tengeri fajoknak a Földközi-tengeren történő halászatára vonatkozó visszadobási terv elkészítéséről
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel a közös halászati politikáról, az 1954/2003/EK és az 1224/2009/EK tanácsi rendelet módosításáról, valamint a 2371/2002/EK és a 639/2004/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. december 11-i 1380/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre, továbbá a 2004/585/EK tanácsi határozatra (1) és különösen annak 15. cikkének (6), valamint 18. cikkének (1) és (3) bekezdésére,
mivel:
(1)
Az 1380/2013/EU rendelet célja a visszadobás gyakorlatának az Unió teljes halászati tevékenysége tekintetében történő fokozatos felszámolása a fogási korlátozás hatálya alá tartozó fajok állományait érintő fogások kirakodására irányuló kötelezettség bevezetése révén.
(2)
Az 1380/2013/EU rendelet 15. cikkének (6) bekezdése felhatalmazza a Bizottságot arra, hogy felhatalmazáson alapuló jogi aktus útján visszadobási terveket fogadjon el legfeljebb három évre a tagállamok által az illetékes tanácsadó testületekkel folytatott konzultáció során kidolgozott közös ajánlások alapján.
(3)
Görögország, Spanyolország, Franciaország, Horvátország, Olaszország, Málta és Szlovénia közvetlen halászati gazdálkodási érdekekkel bír a Földközi-tengeren. Ezek a tagállamok a Földközi-tengeri Tanácsadó Testülettel folytatott konzultációt követően közös ajánlásokat (2) nyújtottak be a Bizottsághoz. Az illetékes tudományos szervek tudományos munkával vettek részt a folyamatban. Az 1380/2013/EU rendelet 18. cikkének (3) bekezdésével összhangban a közös ajánlásokból csak azok az intézkedések foglalhatók bele ebbe a rendeletbe, amelyek megfelelnek a szóban forgó rendelet 15. cikke (6) bekezdésének.
(4)
A Földközi-tenger vonatkozásában az 1380/2013/EU rendelet 15. cikke kirakodási kötelezettséget vezet be a fogási korlátozás és a legkisebb fogási méretre vonatkozó előírások hatálya alá tartozó fajok állományait érintő fogásokra az 1967/2006/EK tanácsi rendelet (3) III. mellékletének megfelelően. Az 1380/2013/EU rendelet 15. cikke (1) bekezdésének a) pontja szerint a kirakodási kötelezettség legkésőbb 2015. január 1-jétől alkalmazandó a kisméretű nyílt tengeri fajok halászatára, a nagyméretű nyílt tengeri fajok halászatára és az ipari célú halászatra.
(5)
A visszadobási tervnek - a közös ajánlással összhangban - minden, az 1967/2006/EK rendelet III. melléklete szerint a minimális méretre vonatkozó szabályok hatálya alá tartozó fajokból álló olyan fogásra vonatkoznia kell, amelyekre kisméretű nyílt tengeri fajok halászata keretében tesznek szert vízközi vonóháló és/vagy erszényes kerítőháló használatával (szardella, szardínia, makréla és fattyúmakréla halászatai) 2015. január 1-jétől kezdődően.
(6)
A nem szándékos fogások kezelésével járó aránytalan költségek elkerülése érdekében és az 1380/2013/EU rendelet 15. cikke (5) bekezdése c) pontja ii. alpontjának megfelelően célszerű de minimis kivételt meghatározni a kirakodási kötelezettség alól a kisméretű nyílt tengeri fajok halászatával kapcsolatos kirakodási kötelezettség hatálya alá eső összes éves fogás százalékértéke alapján. Az érintett tagállamok által benyújtott közös ajánlások alátámasztják a de minimis kivétel szükségességét a nem szándékos fogások kezelésével járó megemelkedett költségek miatt, amelyek a vízen (válogatás, dobozolás, tárolás és konzerválás) és a szárazföldön (szállítás és tárolás, konzerválás, forgalomba hozatal és speciális hulladékként történő feldolgozás vagy megsemmisítés) egyaránt felmerülnek, szemben azzal a korlátozott, sőt, esetenként nem is jelentkező gazdasági haszonnal, amely az ilyen nem szándékos fogásokból származhat. A tagállamok által szolgáltatott bizonyítékokat megvizsgálta a Halászati Tudományos, Műszaki és Gazdasági Bizottság (HTMGB), amely úgy ítélte meg, hogy a közös ajánlások megalapozott érveket tartalmaznak a nem szándékos fogások költségeinek megemelkedésére vonatkozóan, amit egyes esetekben a költségek minőségi elemzésével is alátámasztottak (4). A fentiek fényében és az azoktól eltérő tudományos információk hiányában célszerű a de minimis kivételt a közös ajánlásokban szereplő százalékos értékek szerint meghatározni az 1380/2013/EU rendelet 15. cikke (1) bekezdésének c) pontjában megengedett szinteket meg nem haladó értékekkel.
(7)
A közös ajánlásoknak megfelelően és az 1380/2013/EU rendelet 15. cikkének (1) bekezdésében meghatározott határidő figyelembevételével e rendelet 2015. január 1-jétől alkalmazandó. Az említett rendelet 15. cikkének (6) bekezdése szerint legfeljebb 3 évig lehet érvényben,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Tárgy
Ez a rendelet az 1380/2013/EU rendelet 15. cikkének (1) bekezdésében előírt, a Földközi-tengeren 2015. január 1-jétől alkalmazandó kirakodási kötelezettség végrehajtásának a részletes szabályait írja elő a mellékletben meghatározott kisméretű nyílt tengeri fajok halászata keretében a minimális méretre vonatkozó szabályok hatálya alá eső fajokból álló fogásokra vonatkozóan.
2. cikk
Fogalommeghatározások
E rendelet alkalmazásában:
a) „minimális méret”: a tengeri élőlények legkisebb fogható mérete az 1967/2006/EK rendelet III. mellékletének megfelelően.
„Földközi-tenger”: a ny. h. 5° 36′ vonalától keletre található földközi-tengeri térségi tengeri vizek;
b) „GFCM földrajzi alterület”: az 1343/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet I. mellékletében meghatározott, a Földközi-tengeri Általános Halászati Bizottság (GFCM) által megállapított földrajzi alterület (5);
c) „a Földközi-tenger nyugati része”: a GFCM 1, 2, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11.1, 11.2, 12 földrajzi alterületek;
d) „az Adriai-tenger északi része”: a GFCM 17 földrajzi alterület;
e) „az Adriai-tenger déli része és a Jón-tenger”: a GFCM 18, 19 és 20 földrajzi alterületek;
f) „Málta és Dél-Szicília”: a GFCM 15 és 16 földrajzi alterületek;
g) „Égei-tenger és Kréta”: a GFCM 22 és 23 földrajzi alterületek.
3. cikk
De minimis kivétel
Az 1380/2013/EU rendelet 15. cikkének (1) bekezdésétől eltérve a következő mennyiségek dobhatók vissza:
a)
a Földközi-tenger nyugati térségében az összes éves fogás legfeljebb 5 %-a a melléklet 1. pontjában meghatározott kisméretű nyílt tengeri fajok halászata keretében vízközi vonóhálóval és erszényes kerítőhálóval fogott, a minimális méretre vonatkozó szabályok hatálya alá eső fajok esetében;
b)
az Adriai-tenger északi részén az összes éves fogás legfeljebb 5 %-a a melléklet 2. pontjában meghatározott kisméretű nyílt tengeri fajok halászata keretében vízközi vonóhálóval és/vagy erszényes kerítőhálóval fogott, a minimális méretre vonatkozó szabályok hatálya alá eső fajok esetében;
c)
az Adriai-tenger déli részén és a Jón-tengeren:
i.
az összes éves fogás legfeljebb 3 %-a a kisméretű nyílt tengeri fajok halászata keretében erszényes kerítőhálóval fogott, a minimális méretre vonatkozó szabályok hatálya alá eső fajok esetében; és
ii.
az összes éves fogás legfeljebb 7 %-a 2015-ben és 2016-ban, illetve 6 %-a 2017-ben a melléklet 3. pontjában meghatározott kisméretű nyílt tengeri fajok halászata keretében vízközi vonóhálóval fogott, a minimális méretre vonatkozó szabályok hatálya alá eső fajok esetében;
d)
Málta és Dél-Szicília térségében:
i.
az összes éves fogás legfeljebb 3 %-a a kisméretű nyílt tengeri fajok halászata keretében erszényes kerítőhálóval fogott, a minimális méretre vonatkozó szabályok hatálya alá eső fajok esetében; és
ii.
az összes éves fogás legfeljebb 7 %-a 2015-ben és 2016-ban, illetve 6 %-a 2017-ben a melléklet 4. pontjában meghatározott kisméretű nyílt tengeri fajok halászata keretében vízközi vonóhálóval fogott, a minimális méretre vonatkozó szabályok hatálya alá eső fajok esetében;
e)
az Égei-tengeren és Kréta térségében az összes éves fogás legfeljebb 3 %-a a melléklet 5. pontjában meghatározott kisméretű nyílt tengeri fajok halászata keretében erszényes kerítőhálóval fogott, a minimális méretre vonatkozó szabályok hatálya alá eső fajok esetében.
4. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
Ezt a rendeletet 2015. január 1-jétől2017. december 31-ig kell alkalmazni.
Ez a rendelet a Szerződéseknek megfelelően teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2014. október 20-án.