EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2013/39/EU
af 12. august 2013
om ændring af direktiv 2000/60/EF og 2008/105/EF for så vidt angår prioriterede stoffer inden for vandpolitikken
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 192, stk. 1,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (2),
efter den almindelige lovgivningsprocedure (3), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Kemisk forurening af overfladevand udgør en trussel mod vandmiljøet i form af akut og kronisk toksicitet i vandorganismer, akkumulering af forurenende stoffer i økosystemet og tab af levesteder og biodiversitet og udgør også en trussel mod menneskers sundhed. Det er vigtigt, at årsagerne til forurening identificeres, og at emissionerne af forurenende stoffer håndteres ved kilden så effektivt som muligt i økonomisk og miljømæssig henseende.
(2)
Ifølge artikel 191, stk. 2, andet punktum, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) bygger Unionens politik på miljøområdet på forsigtighedsprincippet og princippet om forebyggende indsats, princippet om indgreb over for miljøskader fortrinsvis ved kilden og princippet om, at forureneren betaler.
(3)
Behandlingen af spildevand kan være meget dyr. For at lette adgangen til billigere og mere omkostningseffektiv behandling kunne udviklingen af innovative vandbehandlingsteknologier stimuleres.
(4)
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/60/EF af 23. oktober 2000 om fastlæggelse af en ramme for Fællesskabets vandpolitiske foranstaltninger (4) opstiller en strategi for bekæmpelsen af vandforurening. Denne strategi omfatter identificering af prioriterede stoffer blandt de stoffer, der udgør en væsentlig risiko for eller via vandmiljøet på EU-plan. Ved Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 2455/2001/EF af 20. november 2001 om vedtagelse af en liste over prioriterede stoffer inden for vandpolitik (5) er der opstillet en første liste over 33 stoffer og stofgrupper, som er prioriterede på EU-plan med hensyn til opførelse i bilag X til direktiv 2000/60/EF.
(5)
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/105/EF af 16. december 2008 om miljøkvalitetskrav inden for vandpolitikken (6) fastlægger i overensstemmelse med direktiv 2000/60/EF miljøkvalitetskrav (EQS) for de 33 prioriterede stoffer, der er anført i beslutning nr. 2455/2001/EF, og otte andre forurenende stoffer, som allerede var reguleret på EU-plan.
(6)
I henhold til artikel 191, stk. 3, i TEUF skal der ved udarbejdelsen af Unionens politik på miljøområdet tages hensyn til eksisterende videnskabelige og tekniske data, de miljømæssige forhold i de forskellige områder i Unionen, fordele og ulemper ved foranstaltningens gennemførelse eller undladelse af at gennemføre den samt den økonomiske og sociale udvikling i Unionen som helhed og den afbalancerede udvikling i dens områder. Der bør tages højde for videnskabelige, miljømæssige og samfundsøkonomiske faktorer, herunder hensynet til menneskers sundhed, i udviklingen af en omkostningseffektiv og proportional politik om forebyggelse af og kontrol med kemisk forurening af overfladevand, herunder i revisionen af listen over prioriterede stoffer i overensstemmelse med artikel 16, stk. 4, i direktiv 2000/60/EF. Med henblik herpå bør det i direktiv 2000/60/EF indeholdte princip om, at forureneren betaler, anvendes konsekvent.
(7)
Kommissionen har gennemført en revision af listen over prioriterede stoffer i overensstemmelse med artikel 16, stk. 4, i direktiv 2000/60/EF og artikel 8 i direktiv 2008/105/EF og har konkluderet, at det er hensigtsmæssigt at ændre listen over prioriterede stoffer ved at identificere nye stoffer til prioriterede foranstaltninger på EU-plan, fastsætte EQS for disse nyligt identificerede stoffer, revidere EQS for visse eksisterende stoffer, så de er i overensstemmelse med den videnskabelige udvikling, og fastsætte biota-EQS for visse eksisterende og nyligt identificerede prioriterede stoffer.
(8)
Revisionen af listen over prioriterede stoffer er blevet understøttet af en omfattende høring af eksperter fra Kommissionens tjenestegrene, medlemsstaterne, interesseparterne og Den Videnskabelige Komité for Sundheds- og Miljørisici.
(9)
Der bør tages højde for de reviderede EQS for eksisterende prioriterede stoffer for første gang i vandområdeplaner, der omfatter perioden 2015-2021. Der bør tages højde for de nyligt identificerede prioriterede stoffer og EQS hertil i fastlæggelsen af supplerende overvågningsprogrammer, og i de foreløbige indsatsprogrammer, der forelægges inden udgangen af 2018. Med det formål at opnå god kemisk tilstand for overfladevand bør de reviderede EQS for eksisterende prioriterede stoffer opfyldes inden udgangen af 2021 og for nyligt identificerede prioriterede stoffer inden udgangen af 2027, jf. dog artikel 4, stk. 4-9, i direktiv 2000/60/EF, som bl.a. omfatter bestemmelser om forlængelse af fristen for opnåelse af god kemisk tilstand for overfladevand eller om at tilstræbe mindre strenge miljømål for specifikke vandområder på grund af uforholdsmæssige omkostninger og/eller samfundsøkonomiske behov, forudsat at der ikke sker yderligere forværring af berørte vandområders tilstand. Fastlæggelsen af kemisk tilstand for overfladevand bør derfor ved udløbet af den tidsfrist i 2015, der er fastsat i artikel 4 i direktiv 2000/60/EF, alene baseres på de stoffer og EQS, der er omhandlet i direktiv 2008/105/EF i den udgave, der var gældende den 13. januar 2009, medmindre disse EQS er strengere end de reviderede EQS efter nærværende direktiv, i hvilket fald sidstnævnte bør anvendes.
(10)
Der er siden vedtagelsen af direktiv 2000/60/EF i overensstemmelse med nævnte direktivs artikel 16, stk. 6, vedtaget en lang række EU-retsakter, som udgør emissionskontrolforanstaltninger for de enkelte prioriterede stoffer. Hertil kommer, at mange miljøbeskyttelsesforanstaltninger dækkes af anvendelsesområdet i anden gældende EU-ret. Forudsat at de mål, der er fastlagt i artikel 16, stk. 1, i direktiv 2000/60/EF, kan nås effektivt ved hjælp af eksisterende instrumenter, bør gennemførelse og revision af de eksisterende instrumenter prioriteres frem for indførelse af nye foranstaltninger. Opførelsen af et stof i bilag X til direktiv 2000/60/EF berører ikke anvendelsen af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1107/2009 af 21. oktober 2009 om markedsføring af plantebeskyttelsesmidler (7).
(11)
Med henblik på at forbedre samordningen mellem direktiv 2000/60/EF, Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1907/2006 af 18. december 2006 om registrering, vurdering og godkendelse af samt begrænsninger for kemikalier (REACH), om oprettelse af et europæisk kemikalieagentur (8) og relevant sektorspecifik lovgivning, bør potentielle synergier undersøges nærmere med henblik på at udpege mulige områder, hvor data, der er indsamlet via gennemførelsen af direktiv 2000/60/EF, kan bruges til at støtte REACH og andre relevante stofvurderingsprocedurer, og omvendt områder, hvor data, der er indsamlet med henblik på stofvurderinger under REACH og relevant sektorlovgivning, kan bruges til at støtte gennemførelsen af direktiv 2000/60/EF, herunder prioriteringen i nævnte direktivs artikel 16, stk. 2.
(12)
Progressiv reduktion af forurening fra prioriterede stoffer og standsning eller udfasning af udledninger, emissioner og tab af prioriterede farlige stoffer, som krævet i direktiv 2000/60/EF, kan ofte opnås mest omkostningseffektivt ved hjælp af stofspecifikke EU-foranstaltninger ved kilden, f.eks. i henhold til forordning (EF) nr. 1907/2006, (EF) nr. 1107/2009, (EU) nr. 528/2012 (9) eller direktiv 2001/82/EF (10), 2001/83/EF (11) eller 2010/75/EU (12). Der bør derfor være større sammenhæng mellem disse retsakter, direktiv 2000/60/EF og anden relevant lovgivning for at sikre hensigtsmæssig anvendelse af mekanismer til kildekontrol. Hvis resultatet af den regelmæssige revision af bilag X til direktiv 2000/60/EF og foreliggende overvågningsdata viser, at gældende foranstaltninger i Unionen eller i medlemsstaterne ikke er tilstrækkelige til, at EQS for visse prioriterede stoffer eller målet om ophør eller udfasning af visse prioriterede farlige stoffer kan nås, bør der træffes passende foranstaltninger på EU-plan eller medlemsstatsplan med henblik på at nå målene i direktiv 2000/60/EF under hensyntagen til risikovurderinger, samfundsøkonomiske analyser og cost-benefit-analyser, der udføres i henhold til relevant lovgivning, samt tilgængeligheden af alternativer.
(13)
Siden fastsættelsen af EQS for de 33 prioriterede stoffer i bilag X til direktiv 2000/60/EF er der afsluttet en række risikovurderinger i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 793/93 af 23. marts 1993 om vurdering af og kontrol med risikoen ved eksisterende stoffer (13), som efterfølgende er erstattet af forordning (EF) nr. 1907/2006. For at sikre et passende beskyttelsesniveau og for at ajourføre EQS, så de er i overensstemmelse med den seneste videnskabelige og tekniske viden for så vidt angår risici for eller via vandmiljøet, bør EQS for nogle af de eksisterende stoffer revideres.
(14)
Yderligere stoffer, som udgør en væsentlig risiko for eller via vandmiljøet på EU-plan, er blevet identificeret og prioriteret ved at anvende de metoder, der er anført artikel 16, stk. 2, i direktiv 2000/60/EF, og de bør tilføjes på listen over prioriterede stoffer. Ved fastsættelsen af EQS for disse stoffer er der taget hensyn til de senest foreliggende videnskabelige og tekniske oplysninger.
(15)
Forureningen af vand og jord med rester af farmaceutiske stoffer er et nyt miljøproblem. Ved evaluering og kontrol af risikoen for eller via vandmiljøet ved farmaceutiske stoffer bør der tages tilstrækkeligt hensyn til Unionens målsætninger på miljøområdet. Med henblik herpå bør Kommissionen undersøge risiciene ved miljøvirkninger af farmaceutiske stoffer og analysere den nuværende lovgivnings relevans og effektivitet med hensyn til beskyttelse af vandmiljøet og menneskers sundhed gennem vandmiljøet.
(16)
Fastsættelsen af EQS for prioriterede farlige stoffer er normalt forbundet med større usikkerhedsmomenter, end det er tilfældet for prioriterede stoffer, men sådanne EQS opstiller et benchmark, ud fra hvilket man kan vurdere opfyldelsen af målet om god kemisk tilstand for overfladevand, jf. definitionen i artikel 2, nr. 24), og artikel 4, stk. 1, litra a), nr. ii) og iii), i direktiv 2000/60/EF. For at sikre et passende niveau for miljøbeskyttelse og beskyttelse af menneskers sundhed bør der dog også sigtes mod ophør eller udfasning af udledninger, emissioner og tab af prioriterede farlige stoffer i overensstemmelse med artikel 4, stk. 1, litra a), nr. iv), i direktiv 2000/60/EF.
(17)
Den videnskabelige viden om, hvad der sker med forurenende stoffer i vand, og hvilke virkninger de har, har gennemgået en betydelig udvikling i de senere år. Der foreligger mere viden om, i hvilket delmiljø i vandmiljøet (vand, sediment eller biota, i det følgende benævnt »matrice«) et stof kan tænkes at optræde og dermed om, hvor koncentrationen af det med størst sandsynlighed kan måles. Nogle meget hydrofobe stoffer akkumuleres i biotaen og kan næppe påvises i vand selv med de mest avancerede analyseteknikker. For sådanne stoffer bør der fastsættes EQS for biota. For at kunne drage fordel af deres overvågningsstrategi og tilpasse den til de lokale forhold bør medlemsstaterne dog have fleksibilitet til at anvende EQS for en alternativ matrice eller, hvis det er relevant, et alternativt biotataxon såsom underrækken Crustacea, den parafyletiske gruppe »fisk«, klassen Cephalopoda eller klassen Bivalvia (muslinger), forudsat at det beskyttelsesniveau, som EQS og det overvågningssystem, der anvendes af medlemsstaten, sikrer, mindst svarer til det, der sikres med de EQS og den matrice, der er fastlagt i nærværende direktiv.
(18)
Nye overvågningsmetoder såsom passiv prøvetagning og andre værktøjer tegner lovende for så vidt angår fremtidig anvendelse, og de bør derfor fortsat udvikles.
(19)
Kommissionens direktiv 2009/90/EF af 31. juli 2009 om tekniske specifikationer for kemisk analyse og kontrol af vandets tilstand som omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/60/EF (14) opstiller mindstekrav for ydeevnen af de analytiske metoder, der bruges til overvågning af vands tilstand. Kravene sikrer meningsfyldte og relevante overvågningsoplysninger ved at kræve, at de analytiske metoder skal være tilstrækkelig følsomme til at sikre, at enhver overskridelse af EQS på pålidelig vis kan påvises og måles. Medlemsstaterne bør kun have lov til at anvende andre overvågningsmatricer eller biotataxa end dem, der er anført i nærværende direktiv, hvis de anvendte analytiske metoder opfylder mindstekravene til ydeevne fastsat i artikel 4 i direktiv 2009/90/EF for de relevante EQS og matricen eller biotataxonet, eller hvis de har en ydeevne, der er mindst ligeså god som den metode, der er tilgængelig for de EQS, og den matrice eller det biotataxon, der er anført i nærværende direktiv.
(20)
Gennemførelsen af dette direktiv medfører udfordringer, som omfatter de forskelligartede mulige løsninger på videnskabelige, tekniske og praktiske spørgsmål og den ufuldstændige udvikling af overvågningsmetoder samt begrænsede menneskelige og økonomiske ressourcer. For at bidrage til imødegåelsen af nogle af disse udfordringer bør udviklingen af overvågningsstrategier og analysemetoder understøttes af teknisk arbejde i ekspertgrupper under den fælles gennemførelsesstrategi for direktiv 2000/60/EF.
(21)
Persistente, bioakkumulerende og toksiske stoffer (PBT-stoffer) og andre stoffer, der opfører sig som disse, kan befinde sig i vandmiljøet i årtier i koncentrationer, der udgør en væsentlig risiko, også selv om der allerede er gennemført omfattende foranstaltninger for at mindske eller helt eliminere emissioner af sådanne stoffer. Nogle stoffer kan også spredes over store afstande og er stort set allestedsnærværende i miljøet. Der findes en række af disse stoffer blandt de eksisterende og nyligt identificerede prioriterede farlige stoffer. For nogle af disse stoffer er der dokumentation for langvarig forekomst overalt i vandmiljøet på EU-plan, og for disse særlige stoffer bør der derfor tages særlig hensyn i forhold til deres betydning for præsentationen af den kemiske tilstand i henhold til direktiv 2000/60/EF og i forhold til kravene til overvågning.
(22)
Hvad angår præsentationen af den kemiske tilstand, jf. afsnit 1.4.3 i bilag V til direktiv 2000/60/EF, bør medlemsstaterne have lov til at præsentere virkningen på den kemiske tilstand af stoffer, der opfører sig som allestedsnærværende PBT-stoffer, særskilt, således at forbedringer af vandkvaliteten i forbindelse med andre stoffer ikke overskygges. Ud over det obligatoriske kort for alle stoffer kunne der fremlægges yderligere kort, som dækker henholdsvis stoffer, der opfører sig som allestedsnærværende PBT-stoffer, og som særskilt dækker de øvrige stoffer.
(23)
Overvågningen bør rumligt og tidsmæssigt tilpasses de forventede variationer i koncentrationerne. På grund af den store udbredelse og den lange genopretningstid, der kan forventes for stoffer, der opfører sig som allestedsnærværende PBT-stoffer, bør medlemsstaterne have lov til at mindske antallet af overvågningslokaliteter og/eller overvågningsfrekvensen for disse stoffer til det minimumsniveau, der er tilstrækkeligt for at kunne foretage en pålidelig analyse af de langsigtede udviklingstendenser, forudsat at der findes en statistisk robust basislinje.
(24)
De særlige hensyn, der tages til stoffer, der opfører sig som allestedsnærværende PBT-stoffer, fritager ikke Unionen eller medlemsstaterne fra at træffe yderligere foranstaltninger ud over dem, der allerede er truffet, herunder på internationalt plan, for at mindske eller eliminere udledninger, emissioner og tab af disse stoffer med henblik på at nå målene i artikel 4, stk. 1, litra a), i direktiv 2000/60/EF.
(25)
Efter artikel 10, stk. 3, i direktiv 2000/60/EF gælder, at hvis et kvalitetsmål eller et kvalitetskrav, der er fastsat i henhold til nævnte direktiv, til de direktiver, der er opført i bilag IX til direktiv 2000/60/EF, eller i henhold til anden EU-lovgivning, kræver overholdelse af strengere betingelser end dem, som følger af anvendelsen af nævnte direktivs artikel 10, stk. 2, fastsættes der i overensstemmelse hermed strengere emissionskontrol. En tilsvarende bestemmelse findes i artikel 18 i direktiv 2010/75/EU. Det følger af disse artikler, at de emissionskontroller, som er fastlagt i den lovgivning, der er opført i artikel 10, stk. 2, i direktiv 2000/60/EF, bør anvendes som minimumskontroller. Hvis disse kontroller ikke kan sikre, at et EQS opfyldes, f.eks. i forbindelse med et stof, der opfører sig som et allestedsnærværende PBT-stof, men hvor strengere betingelser heller ikke ville kunne det, end ikke i forbindelse med strengere betingelser for andre udledninger, emissioner og tab, der berører vandområdet, kan sådanne strengere betingelser ikke betragtes som påkrævede for at opfylde det EQS.
(26)
Der er behov for overvågningsdata af høj kvalitet og data om de økotoksikologiske og toksikologiske virkninger til de risikovurderinger, der understøtter udvælgelsen af nye prioriterede stoffer. De overvågningsdata, som indsamles fra medlemsstaterne, og hvis kvalitet er væsentligt forbedret i de seneste år, er ikke altid anvendelige for så vidt angår kvalitet og EU-dækning. Der mangler navnlig overvågningsdata for mange nyfremkomne forurenende stoffer, som kan defineres som forurenende stoffer, som ikke aktuelt indgår i de almindelige overvågningsprogrammer på EU-plan, men som kunne udgøre en betydelig risiko, der kræver regulering, alt efter deres potentielle økotoksikologiske og toksikologiske virkninger og deres koncentrationer i vandmiljøet.
(27)
Der er behov for en ny mekanisme, som kan give Kommissionen målrettede overvågningsoplysninger om koncentrationerne af stoffer i vandmiljøet med særlig fokus på nyfremkomne forurenende stoffer og stoffer, for hvilke de foreliggende overvågningsdata ikke er af tilstrækkelig kvalitet til at kunne anvendes til risikovurdering. Den nye mekanisme bør gøre det lettere at indsamle denne type oplysninger på tværs af Unionens vandområder og supplere overvågningsdata fra programmer under artikel 5 og artikel 8 i direktiv 2000/60/EF og andre pålidelige kilder. For at holde overvågningsudgifterne på et rimeligt niveau bør mekanismen være fokuseret på et begrænset antal stoffer, som midlertidigt er sat på en observationsliste, og et begrænset antal overvågningslokaliteter, men bør samtidig levere repræsentative data, der er anvendelige i Unionens prioriteringsproces. Listen bør være dynamisk, og gyldigheden heraf bør være tidsmæssigt begrænset, så der kan reageres på nye oplysninger om potentielle risici, der udgøres af nyfremkomne forurenende stoffer, og så det undgås at overvåge stoffer længere end nødvendigt.
(28)
Med sigte på at forenkle og strømline medlemsstaternes indberetningsforpligtelser og øge sammenhængen med andre relevante aspekter af vandforvaltningen bør underretningskravene i artikel 3 i direktiv 2008/105/EF kombineres med de overordnede indberetningsforpligtelser i henhold til artikel 15 i direktiv 2000/60/EF.
(29)
Hvad angår præsentationen af den kemiske tilstand, jf. afsnit 1.4.3 i bilag V i direktiv 2000/60/EF, bør medlemsstaterne under den ajourføring af indsatsprogrammer og vandområdeplaner, der skal foretages i overensstemmelse med henholdsvis artikel 11, stk. 8, og artikel 13, stk. 7, i direktiv 2000/60/EF, have lov til at præsentere virkningen på den kemiske tilstand af nyligt identificerede prioriterede stoffer og eksisterende prioriterede stoffer med reviderede EQS særskilt, således at indførelsen af nye krav ikke fejlagtigt opfattes som en indikation på, at den kemiske tilstand for overfladevand er forringet. Ud over det obligatoriske kort for alle stoffer kunne der fremlægges yderligere kort, som dækker henholdsvis nyligt identificerede stoffer og eksisterende stoffer med reviderede EQS, og som særskilt dækker de øvrige stoffer.
(30)
Det er vigtigt, at offentligheden rettidigt modtager miljøoplysninger om tilstanden for Unionens overfladevand og om gennemførelsen af strategier til bekæmpelse af kemisk forurening. Med henblik på at styrke tilgængeligheden og gennemsigtigheden bør der i hver medlemsstat stilles en central portal til rådighed i elektronisk form for offentligheden med oplysninger om vandområdeplaner og revision og ajourføring heraf.
(31)
Med vedtagelsen af dette forslag og fremsendelsen af rapporten til Europa-Parlamentet og Rådet har Kommissionen afsluttet sin første revision af listen over prioriterede stoffer efter artikel 8 i direktiv 2008/105/EF. Det har omfattet en revision af stofferne opført i direktivets bilag III, hvoraf nogle er identificeret med henblik på prioritering. Der er i øjeblikket ikke tilstrækkelig dokumentation til at foretage en prioritering for de andre stoffer opført i bilag III. Da der på et senere tidspunkt kan fremkomme nye oplysninger om disse stoffer, er de ikke udelukket fra en kommende revision, som det er tilfældet for de andre stoffer, som er blevet overvejet, men ikke prioriteret i forbindelse med denne revision. Bilag III til direktiv 2008/105/EF er derfor forældet og bør udgå. Det nævnte direktivs artikel 8 bør ændres i overensstemmelse hermed, også for så vidt angår datoen for rapportering til Europa-Parlamentet og Rådet.
(32)
Med henblik på rettidigt at reagere på den relevante tekniske og videnskabelige udvikling på det område, der er omfattet af nærværende direktiv, bør Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 290 i TEUF for så vidt angår ajourføring af metoderne for anvendelse af de EQS, der er fastsat i direktivet. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau. Kommissionen bør i forbindelse med forberedelsen og udarbejdelsen af delegerede retsakter sørge for samtidig, rettidig og hensigtsmæssig fremsendelse af relevante dokumenter til Europa-Parlamentet og Rådet.
(33)
For at forbedre datagrundlaget for kommende identificeringer af prioriterede stoffer, herunder navnlig i forbindelse med nyfremkomne forurenende stoffer, bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser med henblik på udarbejdelsen og ajourføringen af en observationsliste. Herudover bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser for at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af nærværende direktiv, og for formaterne, der bruges til indberetning af overvågningsdata og oplysninger til Kommissionen. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 af 16. februar 2011 om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser (15).
(34)
I henhold til den fælles politiske erklæring af 28. september 2011 fra medlemsstaterne og Kommissionen om forklarende dokumenter (16) har medlemsstaterne forpligtet sig til i tilfælde, hvor det er berettiget, at lade meddelelsen om gennemførelsesforanstaltninger ledsage af et eller flere dokumenter, der forklarer forholdet mellem et direktivs bestanddele og de tilsvarende dele i de nationale gennemførelsesinstrumenter. I forbindelse med dette direktiv finder lovgiver, at fremsendelse af sådanne dokumenter er berettiget.
(35)
Målet for dette direktiv, nemlig at opnå en god kemisk tilstand for overfladevand ved at fastlægge EQS for prioriterede stoffer og visse andre forurenende stoffer, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor på grund af behovet for at opretholde samme beskyttelsesniveau for overfladevand i hele Unionen bedre nås på EU-plan. Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går dette direktiv ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå dette mål.
(36)
Direktiv 2000/60/EF og 2008/105/EF bør derfor ændres i overensstemmelse hermed -
VEDTAGET DETTE DIREKTIV:
Artikel 1
I direktiv 2000/60/EF foretages følgende ændringer:
1)
Artikel 16, stk. 4, affattes således:
»4. Kommissionen reviderer den godkendte liste over prioriterede stoffer senest fire år efter datoen for nærværende direktivs ikrafttræden og mindst hvert sjette år derefter og fremsætter forslag, hvis dette er hensigtsmæssigt.«
2)
Bilag X erstattes af bilag I til nærværende direktiv.
Artikel 2
I direktiv 2008/105/EF foretages følgende ændringer:
1)
Artikel 2 affattes således:
»Artikel 2
Definitioner
Definitionerne i artikel 2 i direktiv 2000/60/EF og i artikel 2 i Kommissionens direktiv 2009/90/EF af 31. juli 2009 om tekniske specifikationer for kemisk analyse og kontrol af vandets tilstand som omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/60/EF (17) finder anvendelse i forbindelse med nærværende direktiv.
Derudover anvendes følgende definitioner:
1) »matrice«: et delmiljø af vandmiljøet, dvs. vand, sediment eller biota
2) »biotataxon«: et bestemt akvatisk taxon inden for den taksonomiske enhed »underrække«, »klasse« eller tilsvarende.
2)
Artikel 3 affattes således:
»Artikel 3
Miljøkvalitetskrav
1. Med forbehold af stk. 1a anvender medlemsstaterne de EQS, som er fastlagt i bilag I, del A, på overfladevandområder, og anvender disse EQS i overensstemmelse med de krav, som er fastlagt i bilag I, del B.
1a. Med forbehold af de forpligtelser, som er fastlagt i nærværende direktiv i den udgave, der har været gældende siden 13. januar 2009, og navnlig opnåelsen af god kemisk tilstand for overfladevand for så vidt angår de deri anførte stoffer og EQS, gennemfører medlemsstaterne de EQS, som er fastlagt i bilag I, del A, for så vidt angår:
i)
stof nr. 2, 5, 15, 20, 22, 23 og 28 i bilag I, del A, for hvilke der er fastlagt reviderede EQS med virkning fra den 22. december 2015 med det formål at opnå god kemisk tilstand for overfladevand for så vidt angår disse stoffer senest den 22. december 2021 ved hjælp af indsatsprogrammer anført i vandområdeplanen fra 2015, der er udarbejdet i overensstemmelse med artikel 13, stk. 7, i direktiv 2000/60/EF, og
ii)
de nyligt identificerede stoffer nr. 34-45 i bilag I, del A, med virkning fra den 22. december 2018, med henblik på at opnå god kemisk tilstand for overfladevand for så vidt angår disse stoffer senest den 22. december 2027 og forebygge yderligere forringelse af den kemiske tilstand for overfladevandområder for så vidt angår disse stoffer. Med henblik herpå fastsætter medlemsstaterne senest den 22. december 2018 et supplerende overvågningsprogram og et foreløbigt indsatsprogram, der dækker disse stoffer, og forelægger det for Kommissionen. Et endeligt indsatsprogram i overensstemmelse med artikel 11 i direktiv 2000/60/EF udarbejdes senest den 22. december 2021 samt gennemføres og gøres fuldt operationelt snarest muligt efter denne dato og senest den 22. december 2024.
Artikel 4, stk. 4-9, i direktiv 2000/60/EF finder tilsvarende anvendelse for så vidt angår de stoffer, der er angivet i nærværende stykkes første afsnit, nr. i) og ii).
2. I forbindelse med stof nr. 5, 15, 16, 17, 21, 28, 34, 35, 37, 43 og 44 i bilag I, del A, anvender medlemsstaterne de EQS for biota, der er fastsat i bilag I, del A.
For så vidt angår andre stoffer end de i første afsnit nævnte, anvender medlemsstaterne de EQS for vand, der er fastsat i bilag I, del A.
3. Medlemsstaterne kan for en eller flere kategorier af overfladevand vælge at anvende et EQS for en matrice, som er en anden end den i stk. 2 anførte, eller, hvor det er relevant, for et andet end det i bilag I, del A, anførte biotataxon.
Medlemsstater, som benytter den i første afsnit omhandlede valgmulighed, skal anvende de relevante EQS, der er fastsat i bilag I, del A, eller, hvis der ikke er fastsat nogen for matricen eller biotataxonet, fastlægge et EQS, som mindst giver samme beskyttelsesniveau, som de EQS, der er fastsat i bilag I, del A.
Medlemsstaterne må kun anvende den i første afsnit omhandlede mulighed, hvis analysemetoden for den valgte matrice eller det valgte biotataxon opfylder de mindstekrav til ydeevne, der er fastlagt i artikel 4 i direktiv 2009/90/EF. Hvis disse krav ikke opfyldes for nogen matrice, sikrer medlemsstaterne, at overvågningen udføres under anvendelse af de bedste tilgængelige teknikker, der ikke medfører uforholdsmæssigt store omkostninger, og at analysemetodens ydeevne er mindst lige så god, som ydeevnen for den metode, der er tilgængelig for den i nærværende artikels stk. 2 anførte matrice for det pågældende stof.
3a. Hvis der gennem målte eller anslåede koncentrationer i eller emissioner til miljøet er blevet identificeret en mulig risiko for vandmiljøet eller via vandmiljøet fra akut eksponering, og der anvendes EQS for biota eller sediment, sikrer medlemsstaterne, at der også finder overvågning sted i overfladevand, og de anvender de i bilag I, del A, til nærværende direktiv fastsatte MAC-EQS, såfremt sådanne EQS er fastlagt.
3b. Hvis den beregnede middelværdi af en måling i henhold til artikel 5 i direktiv 2009/90/EF, som udføres ved hjælp af den bedste tilgængelige teknik, der ikke medfører uforholdsmæssigt store omkostninger, betegnes som »under kvantifikationsgrænsen«, og »kvantifikationsgrænsen« for denne teknik overskrider EQS, tages resultatet for dette målte stof ikke i betragtning ved vurderingen af den kemiske tilstand som helhed for det pågældende vandområde.
4. For de stoffer, for hvilke der anvendes et EQS for sediment- og/eller biota, overvåger medlemsstaterne stoffet i den relevante matrice mindst én gang om året, medmindre teknisk viden og ekspertvurderinger begrunder et andet interval.
5. Medlemsstaternes ajourførte vandområdeplaner som omhandlet i artikel 13, stk. 7, i direktiv 2000/60/EF skal omfatte følgende oplysninger:
a)
en tabel med en oversigt over de anvendte analysemetoders påvisningsgrænser og oplysninger om disse metoders ydeevne i forhold til de mindstekrav til ydeevne, der er fastsat i artikel 4 i direktiv 2009/90/EF
b)
for de stoffer, for hvilke muligheden i nærværende artikels stk. 3 er anvendt:
i)
årsagerne til og grundlaget for at anvende denne mulighed
ii)
hvis relevant, de fastlagte alternative EQS, dokumentation for, at disse EQS ville bibringe mindst samme beskyttelsesniveau som de EQS, der er fastsat i bilag I, del A, herunder data og metoder, der er brugt til at komme frem til de EQS, og de kategorier af overfladevand, som de skal gælde for
iii)
med henblik på sammenligning med de i dette stykkes litra a) omhandlede oplysninger kvantifikationsgrænserne for analysemetoderne for den eller de matricer, der er anført i bilag I, del A, til nærværende direktiv, herunder oplysninger om metodernes ydeevne for så vidt angår de mindstekrav til ydeevne, der er fastlagt i artikel 4 i direktiv 2009/90/EF
c)
begrundelse for den overvågningsfrekvens, der anvendes i overensstemmelse med stk. 4, hvis der er tale om et overvågningsinterval, som er længere end 1 år.
5a. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de ajourførte vandområdeplaner, der er udarbejdet i overensstemmelse med artikel 13, stk. 7, i direktiv 2000/60/EF, og som indeholder resultaterne og virkningen af de foranstaltninger, der er truffet for at forhindre kemisk forurening af overfladevand, og den statusrapport om de fremskridt, der er gjort med gennemførelsen af det planlagte indsatsprogram i overensstemmelse med artikel 15, stk. 3, i direktiv 2000/60/EF, formidles gennem en central portal, som er tilgængelig for offentligheden i elektronisk form i overensstemmelse med artikel 7, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/4/EF af 28. januar 2003 om offentlig adgang til miljøoplysninger (18).
6. Medlemsstaterne analyserer de langsigtede udviklingstendenser for koncentrationerne af de prioriterede stoffer i bilag I, del A, som har tendens til at blive akkumuleret i sedimenter og/eller biota, idet der lægges særlig vægt på stof nr. 2, 5, 6, 7, 12, 15, 16, 17, 18, 20, 21, 26, 28, 30, 34, 35, 36, 37, 43 og 44 opført i bilag I, del A, på grundlag af overvågningen af overfladevandets tilstand i overensstemmelse med artikel 8 i direktiv 2000/60/EF. Medlemsstaterne træffer med forbehold af artikel 4 i direktiv 2000/60/EF, foranstaltninger til at sikre, at sådanne koncentrationer ikke i væsentlig grad stiger i sedimenter og/eller relevant biota.
Medlemsstaterne fastsætter overvågningsfrekvensen for sedimenter og/eller biota, således at der tilvejebringes tilstrækkelige data til en pålidelig analyse af de langsigtede udviklingstendenser. Der bør som hovedregel foretages overvågning hvert tredje år, medmindre teknisk viden og ekspertvurderinger begrunder et andet interval.
7. Kommissionen følger den tekniske og videnskabelige udvikling, herunder konklusionen på risikovurderingerne i artikel 16, stk. 2, litra a) og b), i direktiv 2000/60/EF, samt oplysningerne fra den registrering af stoffer, der offentliggøres i overensstemmelse med artikel 119 i forordning (EF) nr. 1907/2006, og fremsætter om nødvendigt forslag om revision af de i bilag I, del A, til nærværende direktiv fastlagte EQS efter proceduren i artikel 294 i TEUF og efter tidsplanen i artikel 16, stk. 4, i direktiv 2000/60/EF.
8. Kommissionen tillægges beføjelse til om nødvendigt at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 10 med henblik på at tilpasse nærværende direktivs bilag I, del B, punkt 3, til den videnskabelige eller tekniske udvikling.
8a. For at lette gennemførelsen af denne artikel udarbejdes der, så vidt muligt senest den 22. december 2014, tekniske retningslinjer for overvågningsstrategier og analysemetoder for stoffer, herunder prøveudtagning og overvågning af biota, som led i det eksisterende arbejde med gennemførelsen af direktiv 2000/60/EF.
Retningslinjerne skal navnlig vedrøre:
a)
overvågningen af stofferne i biota som omhandlet i nærværende artikels stk. 2 og 3
b)
analytiske metoder, der opfylder de mindstekrav, der er fastlagt i artikel 4 i direktiv 2009/90/EF, for så vidt angår nyligt identificerede stoffer (nr. 34-45 i bilag I, del A) og stoffer, for hvilke der er fastsat strengere EQS (2, 5, 15, 20, 22, 23 og 28 i bilag I, del A).
8b. For så vidt angår stoffer, for hvilke der ikke er vedtaget tekniske retningslinjer senest den 22. december 2014, forlænges fristen den 22. december 2015, der er omhandlet i stk. 1a, nr. i), til den 22. december 2018 og fristen den 22. december 2021, der er omhandlet i nævnte nummer, til den 22. december 2027.
3)
Artikel 4, stk. 4, og artikel 5, stk. 6, udgår.
4)
Følgende artikel indsættes:
»Artikel 7a
Samordning
1. For prioriterede stoffer, som hører under anvendelsesområdet for forordning (EF) nr. 1907/2006, (EF) nr. 1107/2009 (19), (EU) nr. 528/2012 (20) eller direktiv 2010/75/EU (21), vurderer Kommissionen som led i den ordinære revision af bilag X til direktiv 2000/60/EF i henhold til artikel 16, stk. 4, i nævnte direktiv, hvorvidt de foranstaltninger, der gælder på EU-plan og på medlemsstatsplan, er tilstrækkelige til at opfylde EQS for prioriterede stoffer og målet om ophør eller udfasning af udledninger, emissioner og tab af prioriterede farlige stoffer i overensstemmelse med artikel 4, stk. 1, litra a), og artikel 16, stk. 6, i direktiv 2000/60/EF.
2. Kommissionen aflægger rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om resultatet af den vurdering, der er omhandlet i nærværende artikels stk. 1, i overensstemmelse med den tidsplan, der er fastsat i artikel 16, stk. 4, i direktiv 2000/60/EF, og vedlægger sin rapport eventuelle relevante forslag, herunder om kontrolforanstaltninger.
3. Hvis resultaterne i rapporten viser, at yderligere foranstaltninger på EU-plan eller nationalt plan kan være nødvendige for at lette overholdelsen af direktiv 2000/60/EF, for så vidt angår et specifikt stof, der er godkendt i henhold til forordning (EF) nr. 1107/2009 eller forordning (EU) nr. 528/2012, anvender medlemsstaterne eller Kommissionen artikel 21 eller 44 i forordning (EF) nr. 1107/2009 eller artikel 15 eller 48 i forordning (EU) nr. 528/2012, hvor de er relevante, på dette stof eller produkter, der indeholder dette stof.
Hvis stofferne er omfattet af anvendelsesområdet for forordning (EF) nr. 1907/2006, iværksætter Kommissionen om nødvendigt den procedure, der er omhandlet i artikel 59, 61 eller 69 i nævnte forordning.
Ved anvendelsen af bestemmelserne i forordningerne omhandlet i første og andet afsnit tager medlemsstaterne og Kommissionen hensyn til eventuelle risikovurderinger, samfundsøkonomiske analyser eller cost-benefit-analyser, der kræves i henhold til disse forordninger, herunder for så vidt angår tilgængeligheden af alternativer.
5)
Artikel 8 og 9 affattes således:
»Artikel 8
Revision af bilag X til direktiv 2000/60/EF
Kommissionen rapporterer til Europa-Parlamentet og Rådet om resultatet af den regelmæssige revision af bilag X til direktiv 2000/60/EF, der er fastsat i nævnte direktivs artikel 16, stk. 4. Rapporten ledsages, hvis det er hensigtsmæssigt, af lovgivningsmæssige forslag om ændring af bilag X, herunder navnlig forslag om identificering af nye prioriterede stoffer eller prioriterede farlige stoffer eller forslag om identificering af bestemte prioriterede stoffer som prioriterede farlige stoffer og om efter omstændighederne at opstille tilsvarende EQS for overfladevand, sedimenter eller biota.
Artikel 8a
Særlige bestemmelser for visse stoffer
1. Medlemsstaterne kan i de vandområdeplaner, de udarbejder i overensstemmelse med artikel 13 i direktiv 2000/60/EF, uden at dette berører kravene i det nævnte direktivs bilag V, afsnit 1.4.3, vedrørende præsentation af den kemiske tilstand som helhed og de mål og forpligtelser, der er fastsat i samme direktivs artikel 4, stk. 1, litra a), artikel 11, stk. 3, litra k), og artikel 16, stk. 6, fremlægge yderligere kort, der præsenterer oplysningerne vedrørende kemisk tilstand for et eller flere af følgende stoffer særskilt fra oplysninger vedrørende resten af de stoffer, som er anført i bilag I, del A, til nærværende direktiv:
a)
stof nr. 5, 21, 28, 30, 35, 37, 43 og 44 (stoffer, der opfører sig som allestedsnærværende PBT-stoffer)
b)
stof nr. 34-45 (nyligt identificerede stoffer)
c)
stof nr. 2, 5, 15, 20, 22, 23 og 28 (stoffer, for hvilke der er fastsat reviderede og strengere EQS).
Medlemsstaterne kan også præsentere omfanget af afvigelsen fra EQS-værdien for de stoffer, som omhandlet i første afsnits litra a), b) og c), i vandområdeplanerne. Medlemsstater, der fremlægger sådanne yderligere kort, søger at sikre, at disse er indbyrdes sammenlignelige på vandområdeplan og EU-plan.
2. Medlemsstaterne kan foretage en mindre intensiv overvågning af stof nr. 5, 21, 28, 30, 35, 37, 43 og 44 i bilag I, del A, end det kræves for prioriterede stoffer i henhold til nærværende direktivs artikel 3, stk. 4, og bilag V til direktiv 2000/60/EF, forudsat at overvågningen er repræsentativ, og at en statistisk robust basislinje for tilstedeværelsen af de pågældende stoffer i vandmiljøet er tilgængelig. Der bør som hovedregel, i overensstemmelse med nærværende direktivs artikel 3, stk. 6, andet afsnit, foretages overvågning hvert tredje år, medmindre teknisk viden og ekspertvurderinger begrunder et andet interval.
Artikel 8b
Observationsliste
1. Kommissionen udarbejder en observationsliste over stoffer, for hvilke der skal indsamles EU-dækkende overvågningsdata med sigte på at understøtte kommende prioriteringsrunder, jf. artikel 16, stk. 2, i direktiv 2000/60/EF, i tillæg til data fra bl.a. analyser og vurderinger som omhandlet i artikel 5 og overvågningsprogrammer som omhandlet i artikel 8 i nævnte direktiv.
Den første observationsliste må højst omfatte ti stoffer eller stofgrupper, og den skal for hvert stof anføre overvågningsmatricerne og de mulige analysemetoder, der ikke medfører uforholdsmæssigt store omkostninger. Med forbehold af tilgængeligheden af analysemetoder, der ikke medfører uforholdsmæssigt store omkostninger, forøges det højeste antal stoffer eller grupper af stoffer, som Kommissionen kan tilføje, med et i forbindelse med hver ajourføring af observationslisten i overensstemmelse med nærværende artikels stk. 2, op til et højeste antal på 14 stoffer. Stofferne, der opføres på observationslisten, udvælges blandt de stoffer, for hvilke de foreliggende oplysninger tyder på, at de kan udgøre en væsentlig risiko på EU-plan for eller via vandmiljøet, og for hvilke overvågningsdataene er utilstrækkelige.
Diclofenac (CAS 15307-79-6), 17-beta-estradiol (E2) (CAS 50-28-2) og 17-alpha-ethinylestradiol (EE2) (CAS 57-63-6) skal være opført på den første observationsliste med henblik på at indsamle overvågningsdata med det formål at fremme fastsættelsen af passende foranstaltninger til imødegåelse af de risici, som disse stoffer udgør.
Ved udvælgelsen af stoffer til observationslisten tager Kommissionen hensyn til alle foreliggende oplysninger, herunder
a)
resultaterne af den seneste regelmæssige revision af bilag X til direktiv 2000/60/EF, der er fastsat i nævnte direktivs artikel 16, stk. 4
b)
forskningsprojekter
c)
henstillinger fra de interessenter, der er omhandlet i artikel 16, stk. 5, i direktiv 2000/60/EF
d)
medlemsstaternes karakterisering af vandområdedistrikter og overvågningsprogrammernes resultater i henhold til henholdsvis artikel 5 og 8 i direktiv 2000/60/EF
e)
om produktionsmængder, brugsmønstre, iboende egenskaber (herunder, hvor det er relevant, partikelstørrelse), koncentrationer i miljøet og virkninger, herunder også oplysninger indsamlet i overensstemmelse med direktiv 98/8/EF, 2001/82/EF (22) og 2001/83/EF (23) og med forordning (EF) nr. 1907/2006 og (EF) nr. 1107/2009.
2. Kommissionen udarbejder den første observationsliste som omhandlet i stk. 1 senest den 14. september 2014 og ajourfører den herefter hver 24. måned. Når Kommissionen ajourfører observationslisten, fjerner den ethvert stof, for hvilket der uden yderligere overvågningsdata kan gennemføres en risikobaseret vurdering som omhandlet i artikel 16, stk. 2, i direktiv 2000/60/EF. Intet stof kan være opført til overvågning på observationslisten i en sammenhængende periode på mere end fire år.
3. Medlemsstaterne overvåger hvert stof på observationslisten ved udvalgte repræsentative overvågningsstationer over en periode på mindst 12 måneder. For så vidt angår den første observationsliste starter overvågningsperioden senest den 14. september 2015 eller inden seks måneder efter udarbejdelsen af observationslisten, alt efter hvilken dato der er den seneste. For hvert stof på efterfølgende lister påbegynder medlemsstaterne overvågning inden seks måneder efter stoffets optagelse på listen.
Hver medlemsstat udvælger mindst en overvågningsstation, plus en station, hvis medlemsstaten har mere end en million indbyggere, plus antallet af stationer svarende til dens geografiske areal i km2 divideret med 60 000 (afrundet til nærmeste hele tal), plus antallet af stationer svarende til dens befolkningstal divideret med fem millioner (afrundet til nærmeste hele tal).
Medlemsstaterne tager ved udvælgelsen af repræsentative overvågningsstationer, overvågningsfrekvensen og -tidspunktet for hvert stof hensyn til brugsmønstret for stoffet og dets mulige forekomst. Overvågningsfrekvensen skal være mindst en gang om året.
Såfremt en medlemsstat forelægger fyldestgørende, sammenlignelige, repræsentative og nyere overvågningsdata for et bestemt stof fra eksisterende overvågningsprogrammer eller undersøgelser, kan den for det pågældende stofs vedkommende beslutte ikke at foretage supplerende overvågning i henhold til mekanismen for observationslisten, under forudsætning af at stoffet tillige har været overvåget under anvendelse af en metode, der opfylder de tekniske retningslinjer, der er udarbejdet af Kommissionen i overensstemmelse med artikel 8b, stk. 5.
4. Medlemsstaterne indberetter resultaterne af den overvågning, der gennemføres i henhold til stk. 3, til Kommissionen. For så vidt angår den første observationsliste skal resultaterne af overvågningen indberettes inden for 15 måneder efter den 14. september 2015 eller inden for 21 måneder efter udarbejdelsen af observationslisten, alt efter hvilken dato der er den seneste, og hver 12. måned derefter, så længe stoffet er opført på listen. For hvert stof anført i efterfølgende lister indberetter medlemsstaterne resultaterne af overvågningen til Kommissionen inden 21 måneder efter stoffets optagelse på observationslisten, og hver 12. måned derefter, så længe stoffet er opført på listen. Indberetningen skal omfatte oplysninger om, i hvilket omfang overvågningsstationerne og overvågningsstrategien er repræsentative.
5. Kommissionen vedtager gennemførelsesretsakter, som opretter og ajourfører observationslisten som omhandlet i stk. 1 og 2. Den kan også vedtage tekniske formater for indberetning af overvågningsresultaterne og beslægtede oplysninger til Kommissionen. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter den undersøgelsesprocedure, der henvises til i artikel 9, stk. 2.
Kommissionen udarbejder retningslinjer, herunder tekniske specifikationer, med henblik på at lette overvågningen af stofferne på observationslisten og opfordres til at fremme koordineringen af denne overvågning.
Artikel 8c
Særlige bestemmelser for farmaceutiske stoffer
I henhold til artikel 16, stk. 9, i direktiv 2000/60/EF, og hvis det er hensigtsmæssigt på grundlag af resultatet af Kommissionens undersøgelse i 2013 om de risici, som farmaceutiske stoffer i miljøet udgør samt af andre relevante undersøgelser og rapporter, udarbejder Kommissionen så vidt muligt inden to år fra den 13. september 2013 en strategisk tilgang til vandforurening med farmaceutiske stoffer. Denne strategiske tilgang skal, hvis det er relevant, omfatte forslag, der i nødvendigt omfang gør det muligt mere effektivt at tage hensyn til farmaceutiske stoffers indvirkning på miljøet i forbindelse med proceduren for markedsføring af farmaceutiske stoffer. Inden for rammerne af den strategiske tilgang foreslår Kommissionen, hvis dette er relevant, inden den 14. september 2017 de foranstaltninger på EU-plan og/eller nationalt plan, som måtte være relevante med henblik på at imødegå den mulige indvirkning på miljøet af farmaceutiske stoffer, navnlig de i artikel 8b, stk. 1, omhandlede, med henblik på at reducere udledninger, emissioner og tab af sådanne stoffer til vandmiljøet, under hensyntagen til folkesundhedsbehovene og de foreslåede foranstaltningers omkostningseffektivitet.
Artikel 9
Udvalgsprocedure
1. Kommissionen bistås af det udvalg, der er nedsat ved artikel 21, stk. 1, i direktiv 2000/60/EF. Dette udvalg er et udvalg som omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 af 16. februar 2011 om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser (24).
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 i forordning (EU) nr. 182/2011.
Afgiver udvalget ikke nogen udtalelse, vedtager Kommissionen ikke udkastet til gennemførelsesretsakt, og artikel 5, stk. 4, tredje afsnit, i forordning (EU) nr. 182/2011 anvendes.
Artikel 9a
Udøvelse af delegationen
1. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter på de i denne artikel fastlagte betingelser.
2. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage de delegerede retsakter, der er omhandlet i artikel 3, stk. 8, for en periode på seks år fra den 13. september 2013. Kommissionen udarbejder en rapport vedrørende delegationen af beføjelser senest ni måneder inden udløbet af seksårsperioden. Delegationen af beføjelser forlænges stiltiende for perioder af samme varighed, medmindre Europa-Parlamentet eller Rådet modsætter sig en sådan forlængelse senest tre måneder inden udløbet af hver periode.
3. Den i artikel 3, stk. 8, omhandlede delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet. En afgørelse om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse, til ophør. Den får virkning dagen efter offentliggørelsen af afgørelsen i Den Europæiske Unions Tidende eller på et senere tidspunkt, der angives i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af de delegerede retsakter, der allerede er i kraft.
4. Så snart Kommissionen vedtager en delegeret retsakt, giver den samtidigt Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom.
5. En delegeret retsakt vedtaget i henhold til artikel 3, stk. 8, træder kun i kraft, hvis hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har gjort indsigelse inden for en frist på to måneder fra meddelelsen af den pågældende retsakt til Europa-Parlamentet og Rådet, eller hvis Europa-Parlamentet og Rådet inden udløbet af denne frist begge har informeret Kommissionen om, at de ikke agter at gøre indsigelse. Fristen forlænges med to måneder på Europa-Parlamentets eller Rådets initiativ.
6)
I bilag I foretages følgende ændringer:
a)
Del A erstattes med teksten i bilag II til nærværende direktiv.
b)
Del B, punkt 2 og 3, affattes således:
»2.
Kolonne 6 og 7 i tabellen: For et givet overfladevandområde betyder anvendelse af MAC-EQS, at den koncentration, der er målt ved hvert repræsentativt målepunkt inden for vandområdet, ikke er højere end kravværdien.
I overensstemmelse med afsnit 1.3.4 i bilag V til direktiv 2000/60/EF kan medlemsstaterne dog indføre statistiske metoder, som f.eks. percentil beregning, for at opnå et acceptabelt konfidensniveau og en acceptabel præcision med henblik på at fastslå, om MAC-EQS er overholdt. Hvis medlemsstaterne gør dette, skal de statistiske metoder være i overensstemmelse med de nærmere bestemmelser, der er fastsat efter den undersøgelsesprocedure, der henvises til i artikel 9, stk. 2, i nærværende direktiv.
3.
EQS for vand fastsat i dette bilag er udtrykt som samlet koncentration i hele vandprøven.
Uanset første afsnit er det tilfældet for så vidt angår cadmium, bly, kviksølv og nikkel (i det følgende benævnt »metaller«), at EQS for vand gælder for koncentrationen i opløsning, dvs. den opløste fase af en vandprøve, der er filtreret gennem et 0,45 μm-filter eller behandlet tilsvarende eller, hvor det specifikt er angivet, for den biotilgængelige koncentration.
Medlemsstaterne kan, når de vurderer overvågningsresultaterne i forhold til det relevante EQS, tage hensyn til:
a)
de naturlige baggrundskoncentrationer af metaller og metalforbindelser, hvis sådanne koncentrationer gør det umuligt at overholde det relevante EQS
b)
vandets hårdhed, pH, opløst organisk kulstof eller andre kvalitetsparametre, der påvirker metallers biotilgængelighed, idet den biotilgængelige koncentration fastsættes på grundlag af hertil egnet modellering af biotilgængeligheden.«
7)
Bilag II og III udgår.
Artikel 3
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 14. september 2015. De tilsender straks Kommissionen disse love og bestemmelser.
Bestemmelserne skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
2. Medlemsstaterne tilsender Kommissionen de vigtigste nationale bestemmelser, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
Artikel 4
Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 5
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 12. august 2013.
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 2013/39/EU IRÁNYELVE
(2013. augusztus 12.)
a 2000/60/EK és a 2008/105/EK irányelvnek a vízpolitika terén elsőbbséginek minősülő anyagok tekintetében történő módosításáról
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 192. cikke (1) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
a jogalkotási aktus tervezetének a nemzeti parlamenteknek való továbbítását követően,
tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (1),
tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére (2),
rendes jogalkotási eljárás keretében (3),
mivel:
(1)
A felszíni vizek kémiai szennyezése olyan hatásokkal fenyegeti a vízi környezetet, mint a vízi szervezetekre jelentett akut és krónikus toxicitás, a szennyező anyagok ökoszisztémában való felhalmozódása, valamint az élőhelyek pusztulása és a biológiai sokféleség csökkenése, továbbá veszélyt jelent az emberi egészségre. Kiemelt feladatként fel kell tárni a szennyezés okait, és a szennyezőanyag-kibocsátásokat azok forrásánál kell - gazdasági és környezeti szempontból - a lehető leghatékonyabb módon kezelni.
(2)
Az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 191. cikke (2) bekezdésének második mondata szerinti, az uniós környezetpolitikának az elővigyázatosság és a megelőzés elvein, a környezeti károk elsődlegesen a forrásuknál történő elhárításának elvén, valamint a „szennyező fizet” elvén kell alapulnia.
(3)
A szennyvízkezelés nagyon költséges lehet. A szennyvízkezelés olcsóbbá és költséghatékonyabbá tételének elősegítése érdekében ösztönözni lehetne innovatív vízkezelési technológiák kidolgozását.
(4)
A vízpolitika terén a közösségi fellépés kereteinek meghatározásáról szóló, 2000. október 23-i 2000/60/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (4) vízszennyezés elleni stratégiát határoz meg. A stratégia részét képezi az elsőbbségi anyagoknak az olyan anyagok körében történő meghatározása, amelyek a vízi környezetre vagy azon keresztül uniós szinten jelentős kockázatot jelentenek. A vízpolitika területén az elsőbbségi anyagok jegyzékének megállapításáról szóló, 2001. november 20-i 2455/2001/EK európai parlamenti és tanácsi határozat (5) meghatározza azon 33 anyag vagy anyagcsoport első jegyzékét, amelyeket uniós szinten a 2000/60/EK irányelv X. melléklete elsőbbségiként tartalmaz.
(5)
A vízpolitika területén a környezetminőségi előírásokról szóló, 2008. december 16-i 2008/105/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (6) a 2000/60/EK irányelvvel összhangban környezetminőségi előírásokat (EQS) állapít meg a 2455/2001/EK határozatban meghatározott 33 elsőbbségi anyag, valamint nyolc további, uniós szinten már szabályozott szennyező anyag tekintetében.
(6)
Az EUMSZ 191. cikke (3) bekezdésének értelmében környezetpolitikájának kidolgozása során az Unió figyelembe veszi a rendelkezésre álló tudományos és műszaki adatokat, az Unió különböző régióinak környezeti feltételeit, a beavatkozás, illetve a be nem avatkozás lehetséges hasznait és költségeit, továbbá az Unió egészének gazdasági és társadalmi fejlődését, valamint régióinak kiegyensúlyozott fejlődését. A felszíni vizek kémiai szennyezésének megelőzésére és csökkentésére vonatkozó, költséghatékony és arányos politika kialakítása során - a 2000/60/EK irányelv 16. cikkének (4) bekezdése szerinti elsőbbségi anyagok jegyzékének felülvizsgálatát is ideértve - tudományos, környezeti és társadalmi-gazdasági tényezőket, köztük az emberi egészséggel kapcsolatos megfontolásokat is figyelembe kell venni. Ennek érdekében következetesen kell alkalmazni a 2000/60/EK irányelv „szennyező fizet” alapelvét.
(7)
A Bizottság a 2000/60/EK irányelv 16. cikkének (4) bekezdése, valamint a 2008/105/EK irányelv 8. cikke szerint elvégezte az elsőbbségi anyagok jegyzékének felülvizsgálatát, és azt a következtetést vonta le, hogy helyénvaló módosítani az elsőbbségi anyagok jegyzékét, mégpedig új, uniós szinten elsőbbségi cselekvést igénylő anyagok azonosításával, az újonnan azonosított anyagok környezetminőségi előírásainak megállapításával, bizonyos meglévő anyagok környezetminőségi előírásainak a tudományos fejlődés fényében történő felülvizsgálatával, valamint bizonyos meglévő és újonnan azonosított elsőbbségi anyagok tekintetében a biótára vonatkozó környezetminőségi előírások meghatározásával.
(8)
Az elsőbbségi anyagok jegyzékének felülvizsgálatát a bizottsági szolgálatok, a tagállamok, az érdekelt felek, valamint az Egészségügyi és Környezeti Kockázatok Tudományos Bizottságának szakértőivel folytatott, széles körű konzultáció segítette.
(9)
A meglévő elsőbbségi anyagokra vonatkozó, felülvizsgált környezetminőségi előírásokat első alkalommal a 2015-2021-es időszakra szóló vízgyűjtő-gazdálkodási tervekben kell figyelembe venni. Az újonnan azonosított elsőbbségi anyagokat és a rájuk vonatkozó környezetminőségi előírásokat a kiegészítő megfigyelési programok kialakításakor és a 2018 végéig benyújtandó előzetes intézkedési programokban kell figyelembe venni. A felszíni vizek jó kémiai állapotának elérése céljából a létező elsőbbségi anyagokra vonatkozó felülvizsgált környezetminőségi előírásokat 2021 végéig, illetve az újonnan azonosított elsőbbségi anyagokra vonatkozó környezetminőségi előírásokat 2027 végéig kell teljesíteni, a 2000/60/EK irányelv 4. cikke (4)-(9) bekezdésének sérelme nélkül, mely bekezdések többek között rendelkezéseket tartalmaznak a felszíni vizek jó kémiai állapota elérése határidejének meghosszabbítására vagy egyes víztestek tekintetében kevésbé szigorú környezeti célkitűzések elérésére vonatkozóan, amennyiben a költségek és/vagy a társadalmi-gazdasági szükségletek aránytalanok, feltéve, hogy az érintett víztestek állapota nem romlik tovább. Ezért a felszíni vizek kémiai állapota meghatározásának a 2000/60/EK irányelv 4. cikkében szereplő 2015-ös határidő lejáratáig csak a 2008/105/EK irányelvnek a 2009. január 13-án hatályos változatában foglalt anyagokon és környezetminőségi előírásokon kell alapulnia, kivéve, ha ezek az előírások szigorúbbak az ezen irányelv szerint felülvizsgált környezetminőségi előírásoknál, amikor is ez utóbbi előírásokat kell alkalmazni.
(10)
A 2000/60/EK irányelv elfogadása óta számos uniós jogi aktust fogadtak el, amelyek az említett irányelv 16. cikke (6) bekezdésének megfelelő kibocsátásszabályozást tartalmaznak az egyes elsőbbségi anyagokra vonatkozóan. Ezenkívül számos környezetvédelmi intézkedés más, meglévő uniós jog hatálya alá tartozik. A meglévő jogi aktusok alkalmazásának és felülvizsgálatának elsőbbséget kell élveznie az új intézkedések létrehozásával szemben, feltéve, hogy a 2000/60/EK irányelv 16. cikkének (1) bekezdésében megállapított célkitűzések hatékonyan elérhetők a meglévő eszközökkel. Egy adott anyagnak a 2000/60/EK irányelv X. mellékletébe történő felvétele nem sérti a növényvédő szerek forgalomba hozataláról szóló, 2009. október 21-i 1107/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (7) alkalmazását.
(11)
A 2000/60/EK irányelv, a vegyi anyagok regisztrálásáról, értékeléséről, engedélyezéséről és korlátozásáról (REACH) és az Európai Vegyianyag-ügynökség létrehozásáról szóló, 2006. december 18-i 1907/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (8), valamint az egyéb kapcsolódó, ágazati jogszabályok közötti jobb összhang javítása érdekében fel kell tárni a potenciális szinergiákat, olyan lehetséges területek azonosítása érdekében, ahol a 2000/60/EK irányelv végrehajtásán keresztül gyűjtött adatok felhasználhatók a REACH, illetve egyéb, az anyagok értékelésére irányuló releváns eljárások támogatására, valamint fordítva, olyan területek azonosítása érdekében, ahol a REACH és más releváns ágazati jogszabályok keretében végzett anyagértékelések céljára gyűjtött adatok felhasználhatók a 2000/60/EK irányelv végrehajtásának támogatására, ideértve az említett irányelv 16. cikkének (2) bekezdésében körvonalazott prioritási sorrend felállítását is.
(12)
Az elsőbbségi anyagok által okozott szennyezés fokozatos csökkentése és az elsőbbségi veszélyes anyagok bevezetésének, kibocsátásának és veszteségének megszüntetése vagy fokozatos kivezetése, a 2000/60/EK irányelv követelményei szerint, a legköltséghatékonyabb módon gyakran például az 1907/2006/EK, az 1107/2009/EK, az 528/2012/EU rendeletben (9) vagy a 2001/82/EK (10), a 2001/83/EK (11) vagy a 2010/75/EU (12) irányelvben foglaltak szerinti anyag specifikus és a szennyezés forrásánál foganatosított uniós intézkedésekkel valósítható meg. A fent említett jogi aktusok, a 2000/60/EK irányelv és az egyéb vonatkozó jogszabályok közötti koherenciát ennélfogva meg kell erősíteni a szennyezések forrásánál végzett ellenőrzési mechanizmusok megfelelő alkalmazásának biztosítása érdekében. Ha a 2000/60/EK irányelv X. melléklete rendszeres felülvizsgálatának eredménye és a rendelkezésre álló monitoringadatok azt mutatják, hogy az uniós vagy tagállami szinten meglévő intézkedések elégtelenek a bizonyos elsőbbségi anyagokra vonatkozó környezetminőségi előírások teljesítéséhez vagy a bizonyos elsőbbségi veszélyes anyagokra vonatkozó megszüntetési vagy fokozatos kivezetési célkitűzés eléréséhez, akkor uniós vagy tagállami szinten megfelelő intézkedéseket kell foganatosítani a 2000/60/EK irányelv célkitűzéseinek az elérése érdekében, figyelembe véve ennek során a vonatkozó jogszabályok keretében végzett kockázatértékeléseket, valamint társadalmi-gazdasági és költség-haszon elemzéseket, továbbá az alternatív megoldások rendelkezésre állását.
(13)
A 2000/60/EK irányelv X. mellékletében foglalt 33 elsőbbségi anyagra vonatkozó környezetminőségi előírások megállapítása óta több kockázatértékelést végeztek a létező anyagok kockázatainak értékeléséről és ellenőrzéséről szóló, 1993. március 23-i 793/93/EGK tanácsi rendelet (13), valamint a később annak helyébe lépő 1907/2006/EK rendelet szerint. A védelem megfelelő szintjének biztosítása, valamint a környezetminőségi előírásoknak a vízi környezetre nézve vagy azon keresztül jelentett kockázatokkal kapcsolatos legújabb tudományos és műszaki ismeretekre tekintettel történő aktualizálása érdekében egyes meglévő anyagok környezetminőségi előírásait felül kell vizsgálni.
(14)
A 2000/60/EK irányelv 16. cikkének (2) bekezdésében foglalt megközelítéseket alkalmazva további, a vízi környezetre vagy azon keresztül uniós szinten jelentős kockázatot jelentő anyagokat határoztak meg és rangsoroltak, mely anyagokat fel kell venni az elsőbbségi anyagok jegyzékébe. Az ezen anyagokra vonatkozó környezetminőségi előírások megállapítása során figyelembe vették a rendelkezésre álló legújabb tudományos és műszaki információkat.
(15)
A víz és a talaj gyógyszermaradékokkal való szennyeződése egyre nagyobb környezeti problémát jelent. A gyógyszerek vízi környezetre gyakorolt vagy azon keresztül megjelenő veszélyeire vonatkozó értékeléseknek és szabályozásnak megfelelő figyelmet kell fordítaniuk az Unió környezeti célkitűzéseire. A Bizottságnak tanulmányoznia kell a gyógyszerek környezeti hatásainak kockázatait, és elemzést kell készítenie a vízi környezet és az emberi egészség vízi környezeten keresztül történő védelmére irányuló jelenlegi jogszabályi keretek megfelelőségéről és hatékonyságáról.
(16)
Az elsőbbségi veszélyes anyagok környezetminőségi előírásainak megállapítása az elsőbbségi anyagokéinál általában nagyobb mértékű bizonytalansággal jár, azonban az ilyen környezetminőségi előírások még így is a felszíni vizek jó kémiai állapotára vonatkozó, a 2000/60/EK irányelv 2. cikkének 24. pontjában, valamint 4. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. és iii. alpontjában meghatározottak szerinti célkitűzés teljesítése értékelésének viszonyítási alapját képezik. Mindazonáltal a környezet és az emberi egészség megfelelő szintű védelmének biztosítása érdekében az elsőbbségi veszélyes anyagok bevezetéseinek, kibocsátásainak és veszteségeinek megszüntetésére vagy fokozatos kivezetésére szintén törekedni kell a 2000/60/EK irányelv 4. cikke (1) bekezdése a) pontjának iv. alpontjával összhangban.
(17)
A vízbe kerülő szennyező anyagok sorsával és hatásaival kapcsolatos tudományos ismeretek jelentős fejlődésen mentek keresztül az utóbbi évek során. Több információ áll rendelkezésre arról, hogy egy adott anyag a vízi környezet melyik elemében (a vízben, az üledékben vagy a biótában, a továbbiakban: „mátrixban”) jelenik meg nagy valószínűséggel, és így koncentrációja melyikben lesz a legnagyobb valószínűséggel mérhető. Egyes, rendkívül hidrofób anyagok a biótában halmozódnak fel, a vízben pedig még a legkorszerűbb analitikai módszerek segítségével is alig mutathatók ki. Ezen anyagok esetén a környezetminőségi előírásokat a biótára vonatkozóan kell meghatározni. Mindazonáltal a monitoringstratégiájuk kihasználása és annak a helyi körülményekhez való igazítása érdekében a tagállamok számára rugalmasságot kell biztosítani abból a célból, hogy környezetminőségi előírásokat alkalmazzanak egy alternatív mátrix, illetve adott esetben egy alternatív bióta-taxon - mint például a „rákfélék” altörzse, a „halak” parafiletikus csoportja, a „lábasfejűek” osztálya vagy a „Bivalvia” osztály (kagylók) - tekintetében, feltéve, hogy a környezetminőségi előírások és a tagállamok által alkalmazott monitoringrendszer legalább olyan szintű védelmet biztosítanak, mint az ezen irányelvben meghatározott környezetminőségi előírások és mátrix.
(18)
Az új típusú monitoringmódszerek, mint például a passzív mintavétel vagy más eszközök jövőbeli alkalmazása ígéretesnek tűnik, ezért folytatni kell ezek kidolgozását.
(19)
A vizek állapotának kémiai elemzésére és figyelemmel kísérésére vonatkozó műszaki előírásoknak a 2000/60/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv szerinti megállapításáról szóló, 2009. július 31-i 2009/90/EK bizottsági irányelv (14) minimális teljesítménykritériumokat határoz meg a vizek állapotának monitorozásához használt analitikai módszerek tekintetében. E kritériumok érdemi és releváns monitoringinformációkat biztosítanak azáltal, hogy a környezetminőségi előírások bármely túllépésének megbízható észleléséhez és méréséhez kellő érzékenységű analitikai módszerek alkalmazását írják elő. Kizárólag akkor szabad engedélyezni a tagállamok számára az ezen irányelvben meghatározottaktól eltérő monitoringmátrixok vagy bióta-taxonok használatát, ha az alkalmazott analitikai módszer a vonatkozó környezetminőségi előírások és mátrix vagy bióta-taxon tekintetében megfelel a 2009/90/EK irányelv 4. cikkében megállapított minimális teljesítménykritériumoknak, vagy legalább olyan teljesítményt nyújt, mint az ezen irányelvben meghatározott környezetminőségi előírások és mátrixok, illetve bióta-taxonok tekintetében rendelkezésre álló módszer.
(20)
Ezen irányelv végrehajtása kihívásokkal jár, amelyek magukban foglalják a tudományos, műszaki és gyakorlati kérdésekre adható lehetséges válaszok sokféleségét, a monitoringmódszerek nem teljes kidolgozottságát, valamint a humán és a pénzügyi forrásokat érintő korlátozásokat. E kihívások némelyikének megoldását segítendő, a 2000/60/EK irányelv közös végrehajtási stratégiája szerinti szakértői csoportoknak technikai munkával kell támogatniuk a monitoringstratégiák és analitikai módszerek kidolgozását.
(21)
A perzisztens, bioakkumulatív és mérgező anyagok (PBT-k), valamint más, PBT-ként viselkedő anyagok még széles körű, az ilyen anyagok kibocsátásának csökkentésére vagy kiküszöbölésére irányuló intézkedések megtétele esetén is évtizedekig maradhatnak fenn számottevő kockázatot jelentő szinten a vízi környezetben. Ezek némelyike nagy távolságokra képes eljutni, és szinte mindenütt jelen van a környezetben. A meglévő és újonnan azonosított elsőbbségi veszélyes anyagok között számos ilyen anyagot találunk. Ezen anyagok közül több esetében bizonyítékok támasztják alá, hogy azok uniós szinten mindenütt hosszú távon jelen vannak a vízi környezetben, és ezért különös figyelmet kell fordítani ezen anyagoknak a 2000/60/EK irányelv szerinti kémiai állapotra gyakorolt hatására, valamint a monitorozásukra vonatkozó követelményekre.
(22)
A kémiai állapotnak a 2000/60/EK irányelv V. mellékletének 1.4.3. szakasza szerinti bemutatása tekintetében a tagállamok számára meg kell engedni, hogy a mindenütt előforduló PBT-ként viselkedő anyagok kémiai állapotra gyakorolt hatását külön mutassák be annak érdekében, hogy azok ne fedjék el a más anyagokkal kapcsolatban elért vízminőségbeli javulást. A valamennyi anyagra kiterjedő kötelező térképen kívül további térképeket is be lehet nyújtani, amelyek a mindenütt előforduló PBT-ként viselkedő anyagokat, illetve az egyéb anyagokat külön-külön mutatják.
(23)
A monitoringot a koncentrációkban várható eltérések térbeli és időbeli nagyságrendjéhez kell igazítani. Tekintettel a mindenütt előforduló PBT-ként viselkedő anyagok széles körű elterjedtségére és a velük kapcsolatban várható hosszú helyreállási időre, a tagállamok számára meg kell engedni, hogy ezen anyagok tekintetében a megbízható hosszú távú tendenciaelemzéshez szükséges minimális szintre csökkentsék a monitoringhelyszínek számát és/vagy a monitoring gyakoriságát, amennyiben statisztikailag megbízható viszonyítási alap áll rendelkezésre a monitoringhoz.
(24)
A mindenütt előforduló PBT-ként viselkedő anyagokra fordított különös figyelem sem az Uniót, sem a tagállamokat nem menti fel az alól, hogy a már meghozott intézkedéseken túl további intézkedéseket tegyenek - nemzetközi szinten is - az ezen anyagok bevezetéseinek, kibocsátásainak és veszteségeinek a 2000/60/EK irányelv 4. cikke (1) bekezdésének a) pontjában foglalt célkitűzések elérése érdekében történő csökkentése vagy kiiktatása érdekében.
(25)
A 2000/60/EK irányelv 10. cikkének (3) bekezdése szerint, ha a 2000/60/EK irányelvnek, a 2000/60/EK irányelv IX. mellékletében felsorolt irányelveknek vagy bármely más uniós jogszabálynak megfelelően megállapított vízminőségi célkitűzés vagy vízminőségi szint szigorúbb feltételeket követel meg, mint amilyeneket az említett irányelv 10. cikke (2) bekezdésének alkalmazása eredményezne, a szigorúbb kibocsátás-szabályozást kell alkalmazni. A 2010/75/EU irányelv 18. cikke is hasonló rendelkezést tartalmaz. E cikkekből az következik, hogy a 2000/60/EK irányelv 10. cikkének (2) bekezdésében felsorolt jogszabályokban meghatározott kibocsátás-szabályozásokat minimumszabályozásként kell alkalmazni. Amennyiben e szabályozások - például a mindenütt előforduló PBT-ként viselkedő anyagok tekintetében - nem tudják biztosítani a környezetminőségi előírások betartását, de erre a szigorúbb feltételek sem lennének alkalmasak - még a víztestet érintő egyéb bevezetésekre, kibocsátásokra és veszteségekre vonatkozó szigorúbb feltételekkel együtt sem -, akkor e szigorúbb feltételeket nem lehet „szükségesnek” tekinteni az adott környezetminőségi előírások teljesítéséhez.
(26)
Az új elsőbbségi anyagok kiválasztását alátámasztó kockázatértékelésekhez magas színvonalú monitoringadatok, továbbá az ökotoxikológiai és toxikológiai hatásokra vonatkozó adatok szükségesek. A tagállamoktól gyűjtött monitoringadatok ugyan jelentősen javultak az elmúlt évek során, azonban minőség és uniós lefedettség tekintetében még nem mindig felelnek meg a célnak. Különösen hiányosak számos olyan új szennyező anyag monitoringadatai, amelyek jelenleg az uniós szintű, rutinszerű megfigyelési programok hatálya alá nem tartozó szennyező anyagként határozhatók meg, azonban a lehetséges ökotoxikológiai és toxikológiai hatásaiktól, valamint a (vízi) környezetben való jelenlétük szintjétől függően jelentős, szabályozást igénylő kockázatot jelenthetnek.
(27)
Új, a Bizottságot a vízi környezetben jelen lévő anyagok koncentrációjával kapcsolatban célzott, magas színvonalú monitoringinformációkkal ellátó mechanizmusra van szükség, amely az új szennyező anyagokra, valamint az olyan anyagokra összpontosít, amelyekről a rendelkezésre álló monitoringadatok nem megfelelő minőségűek a kockázatértékelés szempontjából. Az új mechanizmusnak elő kell segítenie ezen információknak az Unió összes vízgyűjtő területén történő gyűjtését, és ki kell egészítenie a 2000/60/EK irányelv 5. és 8. cikke szerinti programokból és egyéb megbízható forrásokból származó monitoringadatokat. A monitoringköltségek ésszerű szinten tartása érdekében a mechanizmusnak egy megfigyelési listán ideiglenesen feltüntetett, korlátozott számú anyagra, valamint korlátozott számú monitoringhelyszínre kell összpontosítania, ugyanakkor reprezentatív adatokat kell szolgáltatnia, amelyek megfelelnek az elsőbbségi anyagok uniós meghatározási folyamatának céljára. A listának dinamikusnak, érvényességének pedig időben korlátozottnak kell lennie, hogy alkalmazkodhasson az új szennyező anyagok jelentette lehetséges kockázatokkal kapcsolatos új információkhoz, valamint hogy elkerülje az anyagoknak a szükségesnél hosszabb ideig történő monitoringját.
(28)
A tagállamok jelentéstételi kötelezettségének egyszerűsítése és ésszerűbbé tétele, valamint a vízgazdálkodás egyéb, kapcsolódó aspektusaival fennálló összhang növelése érdekében a 2008/105/EK irányelv 3. cikkében foglalt értesítési követelményeket össze kell vonni a 2000/60/EK irányelv 15. cikke szerinti általános jelentéstételi kötelezettségekkel.
(29)
A kémiai állapotnak a 2000/60/EK irányelv V. mellékletének 1.4.3. szakasza szerinti bemutatása tekintetében a 2000/60/EK irányelv 11. cikkének (8) bekezdése és 13. cikkének (7) bekezdése értelmében az intézkedési programok és vízgyűjtő-gazdálkodási tervek felülvizsgálata céljából a tagállamok számára lehetővé kell tenni, hogy külön mutassák be az újonnan azonosított elsőbbségi anyagoknak és a felülvizsgált környezetminőségi előírásokkal rendelkező, meglévő elsőbbségi anyagoknak a kémiai állapotra gyakorolt hatását, hogy az új követelmények bevezetését ne lehessen tévesen a felszíni vizek kémiai állapotában bekövetkezett romlásként értelmezni. A valamennyi anyagra kiterjedő kötelező térképen kívül további térképeket is be lehet nyújtani, amelyek az újonnan azonosított anyagokat, és a meglévő, felülvizsgált környezetminőségi előírásokkal rendelkező anyagokat, illetve az egyéb anyagokat külön-külön mutatják.
(30)
Fontos, hogy az uniós felszíni vizek állapotáról, továbbá a kémiai szennyezés elleni stratégiák eredményeire vonatkozó környezeti információk megfelelő időben álljanak a nyilvánosság rendelkezésére. A hozzáférhetőség és átláthatóság növelése céljából valamennyi tagállamban hozzáférhetővé kell tenni a nyilvánosság számára elektronikus formában egy olyan központi portált, amely a vízgyűjtő-gazdálkodási tervekkel, felülvizsgálataikkal és naprakésszé tételükkel kapcsolatos információkat nyújt.
(31)
E javaslat elfogadásával, valamint jelentésének az Európai Parlamenthez és a Tanácshoz történő benyújtásával a Bizottság teljesítette az elsőbbségi anyagok jegyzékének a 2008/105/EK irányelv 8. cikkében előírt első felülvizsgálatát. Ez magában foglalta az említett irányelv III. mellékletében felsorolt anyagok felülvizsgálatát, amelyek némelyikét elsőbbségi anyagként történő meghatározásra jelölték ki. Jelenleg nem áll rendelkezésre elegendő információ a III. mellékletben felsorolt többi anyag elsőbbségi anyagként történő meghatározásához. Annak lehetősége, hogy ezen anyagokkal kapcsolatban új információk válhatnak elérhetővé, azt jelenti, hogy nem kerülnek ki a jövőbeli felülvizsgálatok hatálya alól, ahogy a többi, a jelenlegi felülvizsgálat során megvizsgált, de elsőbbségiként meg nem határozott anyag sem. Ezért a 2008/105/EK irányelv III. melléklete okafogyottá vált és el kell hagyni. Az említett irányelv 8. cikkét ennek megfelelően - és az Európai Parlament és a Tanács felé történő jelentéstétel időpontja tekintetében is - módosítani kell.
(32)
Az ezen irányelv hatálya alá tartozó területekhez kapcsolódó műszaki és tudományos fejlődés időben történő figyelembevétele érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni, hogy az EUMSZ 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el az ezen irányelvben meghatározott környezetminőségi előírások alkalmazási módszereinek aktualizálása tekintetében. Különösen fontos, hogy a Bizottság az előkészítő munka során megfelelő konzultációkat folytasson, többek között szakértői szinten is. A felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elkészítésekor és szövegezésekor a Bizottságnak gondoskodnia kell a vonatkozó dokumentumoknak az Európai Parlament és a Tanács részére történő egyidejű, időben történő és megfelelő továbbításáról.
(33)
Az elsőbbségi anyagok - ezen belül is mindenekelőtt az új szennyező anyagok - jövőbeli meghatározásához alkalmazott ismeretalap javítása érdekében a megfigyelési lista összeállítása és aktualizálása tekintetében a Bizottságra végrehajtási hatásköröket kell ruházni. Ezenfelül ezen irányelv végrehajtása, valamint az ellenőrzési adatok és információk Bizottság felé történő jelentéséhez alkalmazandó formátumok egységes feltételeinek biztosítása érdekében a Bizottságra végrehajtási hatásköröket kell ruházni. E hatásköröket a Bizottság végrehajtási hatásköreinek gyakorlására vonatkozó tagállami ellenőrzési mechanizmusok szabályainak és általános elveinek megállapításáról szóló, 2011. február 16-i 182/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek (15) megfelelően kell gyakorolni.
(34)
A tagállamoknak és a Bizottságnak a magyarázó dokumentumokról szóló, 2011. szeptember 28-i együttes politikai nyilatkozatával (16) összhangban a tagállamok vállalták, hogy az átültető intézkedéseikről szóló értesítéshez indokolt esetben egy vagy több olyan dokumentumot mellékelnek, amely kifejti az irányelv elemei és az azt átültető nemzeti jogi eszközök megfelelő részei közötti kapcsolatot. Ezen irányelv tekintetében a jogalkotó úgy ítéli meg, hogy indokolt ilyen dokumentumok átadása.
(35)
Mivel az irányelv célját - nevezetesen a felszíni vizek jó kémiai állapotának az elsőbbségi anyagokra és bizonyos egyéb szennyező anyagokra vonatkozó környezetminőségi előírások meghatározása általi elérését - a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, és ezért az - a felszíni vizeknek az Unió egész területén azonos szintű védelme biztosításának szükségessége miatt - uniós szinten jobban megvalósítható, az Unió intézkedéseket hozhat az Európai Unióról szóló szerződés 5. cikkében foglalt szubszidiaritás elvének megfelelően. Az említett cikkben foglalt arányosság elvének megfelelően ez az irányelv nem lépi túl az e cél eléréséhez szükséges mértéket.
(36)
A 2000/60/EK és a 2008/105/EK irányelvet ezért ennek megfelelően módosítani kell,
ELFOGADTÁK EZT AZ IRÁNYELVET:
1. cikk
A 2000/60/EK irányelv a következőképpen módosul:
1.
a 16. cikk (4) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:
„(4) A Bizottság az ezen irányelv hatálybalépésétől számított legkésőbb négy éven belül, és azt követően legalább hatévente felülvizsgálja az elsőbbségi anyagok elfogadott listáját, és adott esetben javaslatokat tesz.”;
2.
a X. melléklet helyébe az ezen irányelv I. mellékletének szövege lép.
2. cikk
A 2008/105/EK irányelv a következőképpen módosul:
1.
a 2. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„2. cikk
Fogalommeghatározások
Ezen irányelv alkalmazásában a 2000/60/EK irányelv 2. cikkében, valamint a vizek állapotának kémiai elemzésére és figyelemmel kísérésére vonatkozó műszaki előírásoknak a 2000/60/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv szerinti megállapításáról szóló, 2009. július 31-i 2009/90/EK bizottsági irányelv (17) 2. cikkében megállapított fogalommeghatározásokat kell alkalmazni.
Ezeken kívül az alábbi fogalommeghatározásokat kell alkalmazni:
1. »mátrix«: a vízi környezet eleme, nevezetesen víz, üledék vagy bióta;
2. »bióta-taxon«: az »altörzs«, »osztály« vagy ezekkel egyenértékű rendszertani kategórián belüli különleges vízi rendszertani kategória.
2.
a 3. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„3. cikk
Környezetminőségi előírások (EQS)
(1) Az (1a) bekezdés sérelme nélkül a tagállamok a felszíni víztestekre az I. melléklet A. részében megállapított környezetminőségi előírásokat alkalmazzák; és ezeket a környezetminőségi előírásokat az I. melléklet B. részében megállapított feltételeknek megfelelően alkalmazzák.
(1a) Az ezen irányelvnek a 2009. január 13-án hatályos változatából fakadó kötelezettségek és különösen annak sérelme nélkül, hogy az irányelvben felsorolt anyagokkal és környezetminőségi előírásokkal kapcsolatban megvalósuljon a felszíni vizek jó kémiai állapota, a tagállamok az I. melléklet A. részében megállapított környezetminőségi előírásokat végrehajtják az alábbiak tekintetében:
i.
az I. melléklet A. részének 2., 5., 15., 20., 22., 23. és 28. sorszámú anyagai, amelyek tekintetében 2015. december 22-i hatállyal felülvizsgált környezetminőségi előírások lesznek érvényesek azzal a céllal, hogy ezen anyagok tekintetében 2021. december 22-ig elérjék a felszíni vizek jó kémiai állapotát a 2000/60/EK irányelv 13. cikkének (7) bekezdésével összhangban elkészített 2015. évi vízgyűjtő-gazdálkodási tervekben szereplő intézkedési programokon keresztül; valamint
ii.
az I. melléklet A. részének 34-45. sorszámú, újonnan azonosított anyagai tekintetében 2018. december 22-i hatállyal, azzal a céllal, hogy ezen anyagok tekintetében 2027. december 22-ig elérjék a felszíni vizek jó kémiai állapotát, és megakadályozzák a felszíni víztestek kémiai állapotának romlását. E célból a tagállamok 2018. december 22-ig ezen anyagokra kiterjedő kiegészítő megfigyelési programot és előzetes intézkedés programot készítenek és nyújtanak be a Bizottság számára. 2021. december 22-ig a 2000/60/EK irányelv 11. cikkével összhangban végleges intézkedési programot kell készíteni, amelyet 2024. december 22-ig be kell vezetni és ezen időpontot követően a lehető leghamarabb teljes mértékben működőképessé kell tenni.
A 2000/60/EK irányelv 4. cikkének (4)-(9) bekezdését értelemszerűen az első albekezdés i. és ii. pontjában felsorolt anyagok tekintetében is alkalmazni kell.
(2) Az I. melléklet A. részében 5., 15., 16., 17., 21., 28., 34., 35., 37., 43. és 44. sorszámmal szereplő anyagok tekintetében a tagállamok az I. melléklet A. részében meghatározott, biótára vonatkozó környezetminőségi előírásokat alkalmazzák.
Az első albekezdésben hivatkozott anyagoktól eltérő anyagok tekintetében a tagállamok az I. melléklet A. részében meghatározott vizekre vonatkozó környezetminőségi előírásokat alkalmazzák.
(3) A tagállamok, a felszíni vizek egy vagy több kategóriája esetében a (2) bekezdésben meghatározottól eltérő mátrixra, vagy adott esetben az I. melléklet A. részében megállapítottól eltérő bióta-taxonokra vonatkozó környezetminőségi előírásokat is alkalmazhatnak.
Az első albekezdésben említett lehetőséggel élő tagállamok az I. melléklet A. részében meghatározott, vonatkozó környezetminőségi előírásokat alkalmazzák, vagy - amennyiben ott nem szerepel a mátrixra vagy bióta-taxonra vonatkozó környezetminőségi előírás - megállapítanak egyet, amely az I. melléklet A. részében megállapított környezetminőségi előírásokkal legalább azonos szintű védelmet biztosít.
A tagállamok kizárólag akkor élhetnek az első albekezdésben említett lehetőséggel, ha a választott mátrixhoz vagy bióta-taxonhoz használt analitikai módszer megfelel a 2009/90/EK irányelv 4. cikkében meghatározott minimális teljesítménykritériumoknak. Amennyiben az analitikai módszer a mátrixok egyike esetében sem teljesíti e kritériumokat, a tagállamok gondoskodnak arról, hogy a monitoringot az elérhető legjobb, de nem aránytalanul költséges módszerekkel végezzék, és arról is, hogy az analitikai módszer legalább olyan teljesítményt nyújtson, mint az e cikk (2) bekezdésében meghatározott mátrix tekintetében rendelkezésre álló módszer az adott anyag vonatkozásában.
(3a) Amennyiben mért vagy becsült környezeti koncentrációk vagy kibocsátások eredményeként a vízi környezetre nézve vagy azon keresztül potenciális kockázatot jelentő - akut expozícióból származó - tényezőt azonosítottak, és ahol biótára vagy üledékre vonatkozó környezetminőségi előírást alkalmaztak, a tagállamok biztosítják, hogy a felszíni vizeket is monitorozzák, és alkalmazzák az ezen irányelv I. mellékletének A. részében szereplő, a maximálisan megengedhető koncentrációban kifejezett környezetminőségi előírásokat (MAC-EQS), amennyiben meghatároztak ilyen környezetminőségi előírásokat.
(3b) Ha a 2009/90/EK irányelv 5. cikkének értelmében az elérhető legjobb, de nem aránytalanul költséges módszerrel elvégzett mérés kiszámított átlagértéke a »mennyiségi meghatározás határértéke alatt van« minősítést kapja, és ha a »mennyiségi meghatározás határértéke« az említett módszer esetében a környezetminőségi előírás szintje felett van, akkor az ezen mért anyagra vonatkozóan kapott eredményt nem lehet figyelembe venni az érintett víztest általános kémiai állapota értékelésének céljára.
(4) Azon anyagok esetén, amelyekhez üledékre és/vagy biótára vonatkozó környezetminőségi előírást alkalmaznak, a tagállamok az adott anyag tekintetében a monitoringot évente legalább egyszer elvégzik a megfelelő mátrixban, kivéve, ha a műszaki ismeretek és a szakértői vélemények alapján más időközök indokoltak.
(5) A tagállamok a 2000/60/EK irányelv 13. cikkének (7) bekezdése szerint készített, aktualizált vízgyűjtő-gazdálkodási tervekbe belefoglalják az alábbi információkat:
a)
az alkalmazott elemzési módszerek esetében a mennyiségi meghatározás határértékei, valamint az e módszereknek a 2009/90/EK irányelv 4. cikkében meghatározott minimumkövetelményekhez viszonyított teljesítményét bemutató táblázat;
b)
azon anyagok tekintetében, amelyek esetében az e cikk (3) bekezdésben foglalt lehetőséget alkalmazták:
i.
a lehetőség alkalmazásának indokai és alapja;
ii.
adott esetben a megállapított alternatív környezetminőségi előírások és az arra vonatkozó bizonyíték, hogy e környezetminőségi előírások legalább az I. melléklet A részében megállapított környezetminőségi előírásokkal egyenértékű védelmet nyújtanának, beleértve a környezetminőségi előírások megállapításához használt adatokat és módszertant, valamint a felszíni vizek azon kategóriáit, amelyekre alkalmaznák e környezetminőségi előírásokat;
iii.
az e bekezdés a) pontjában említett információkkal való összehasonlítás céljából az ezen irányelv I. mellékletének A. részében meghatározott mátrixokhoz használt elemzési módszerek esetében a mennyiségi meghatározás határértékei, beleértve az e módszereknek a 2009/90/EK irányelv 4. cikkében meghatározott minimumkövetelményekhez viszonyított teljesítményére vonatkozó információkat;
c)
a monitoringok (4) bekezdés szerint alkalmazott gyakoriságának indokolása, amennyiben a monitoringok közötti időszakok egy évnél hosszabbak.
(5a) A tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket annak biztosítására, hogy a 2000/60/EK irányelv 13. cikkének (7) bekezdésével összhangban aktualizált vízgyűjtő-gazdálkodási terveket, amelyek tartalmazzák a felszíni vizek kémiai szennyezésének megakadályozása érdekében elfogadott intézkedések eredményeit és hatását is, valamint a 2000/60/EK irányelv 15. cikkének (3) bekezdése szerinti időközi jelentést, amely ismerteti a tervezett intézkedési program végrehajtása terén elért előrehaladást, egy olyan központi portálon keresztül tegyék közzé, amely a környezeti információkhoz való nyilvános hozzáférésről szóló, 2003. január 28-i 2003/4/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (18) 7. cikkének (1) bekezdésével összhangban elektronikus formában hozzáférhető a nyilvánosság számára.
(6) A tagállamok a felszíni vizek állapotának a 2000/60/EK irányelv 8. cikke szerint elvégzett megfigyelése alapján gondoskodnak az üledékben és/vagy a biótában jellemzően felhalmozódó, az I. melléklet A. részében felsorolt elsőbbségi anyagok koncentrációinak hosszú távú tendenciaelemzéséről, különös tekintettel a 2., 5., 6., 7., 12., 15., 16., 17., 18., 20., 21., 26., 28., 30., 34., 35., 36., 37., 43. és 44. sorszámú anyagra. A tagállamok a 2000/60/EK irányelv 4. cikkére is figyelemmel intézkedéseket hoznak annak biztosítása céljából, hogy az ilyen koncentrációk ne emelkedjenek jelentős mértékben az üledékekben és/vagy a kérdéses biótában.
A tagállamok meghatározzák az üledékben és/vagy a biótában végzendő monitoring gyakoriságát annak érdekében, hogy elegendő adat álljon rendelkezésre a megbízható hosszú távú tendenciaelemzéshez. Az iránymutatás az, hogy a monitoringot háromévente kell elvégezni, kivéve, ha a műszaki ismeretek és a szakértői vélemények alapján más időközök indokoltak.
(7) A Bizottság megvizsgálja a műszaki és tudományos fejlődést, többek között a 2000/60/EK irányelv 16. cikke (2) bekezdésének a) és b) pontjában említett kockázatértékelések eredményeit, valamint az 1907/2006/EK rendelet 119. cikkével összhangban nyilvánosságra hozott, az anyagok regisztrációjából származó információkat, és - szükség szerint - javaslatot tesz az ezen irányelv I. mellékletének A. részében meghatározott környezetminőségi előírások felülvizsgálatára az EUMSZ 294. cikkében megállapított eljárással összhangban, és a 2000/60/EK irányelv 16. cikkének (4) bekezdésében előírt határidőknek megfelelően.
(8) A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy a 10. cikknek megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el annak érdekében, hogy az ezen irányelv I. melléklete B. részének 3. pontját szükség esetén hozzáigazítsa a tudományos és műszaki fejlődéshez.
(8a) E cikk végrehajtásának elősegítése érdekében a 2000/60/EK irányelv jelenlegi végrehajtási folyamata keretében technikai iránymutatásokat kell kidolgozni az anyagokkal kapcsolatos monitoringstratégiákra és analitikai módszerekre - többek között a biótákból származó mintavételezésre és a bióták monitoringjára - vonatkozóan, lehetőség szerint 2014. december 22-ig.
Ezen iránymutatások elsősorban az alábbiakat érintik:
a)
az e cikk (2) és (3) bekezdésében előírt, az anyagok biótákban való megfigyelése;
b)
az újonnan azonosított (I. melléklet A részében szereplő 34-45. sorszámú) anyagok, valamint a szigorúbb környezetminőségi előírások hatálya alá tartozó (I. melléklet A részében szereplő 2., 5., 15., 20., 22., 23. és 28. sorszámú) anyagok esetében a 2009/90/EK irányelv 4. cikkében megállapított minimális teljesítménykritériumoknak megfelelő elemzési módszerek.
(8b) Azon anyagok esetében, amelyekre vonatkozóan 2014. december 22-ig nem fogadnak el technikai iránymutatásokat, az (1a) bekezdés i. pontjában említett 2015. december 22-i határidőt meg kell hosszabbítani 2018. december 22-ig, az e pontban említett 2021. december 22-i határidőt pedig 2027. december 22-ig kell meghosszabbítani.
3.
a 4. cikk (4) bekezdését és az 5. cikk (6) bekezdését el kell hagyni;
4.
az irányelv a következő cikkel egészül ki:
„7a. cikk
Koordináció
(1) Az 1907/2006/EK, az 1107/2009/EK (19), az 528/2012/EU rendelet (20) vagy a 2010/75/EU irányelv (21) hatálya alá tartozó elsőbbségi anyagok tekintetében a Bizottság - a 2000/60/EK irányelv X. mellékletének az irányelv 16. cikkének (4) bekezdése szerinti rendszeres felülvizsgálata keretében - értékeli, hogy az uniós és a tagállami szinten meglévő intézkedések elegendőek-e ahhoz, hogy az elsőbbségi anyagok vonatkozásában el lehessen érni a környezetminőségi előírásokat, illetve az egyes elsőbbségi veszélyes anyagok bevezetésére, kibocsátására és veszteségére vonatkozó megszüntetési vagy fokozatos kivezetési célkitűzést a 2000/60/EK irányelv 4. cikke (1) bekezdése a) pontjának és 16. cikke (6) bekezdésének megfelelően.
(2) A Bizottság jelentést tesz az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak az e cikk (1) bekezdésében említett értékelés eredményéről a 2000/60/EK irányelv 16. cikkének (4) bekezdésében megállapított határidőn belül, és e jelentéshez csatolja a szükséges javaslatokat, az ellenőrzési intézkedésekre irányuló javaslatokat is beleértve.
(3) Amennyiben a jelentésben foglalt eredmények fényében uniós vagy tagállami szinten kiegészítő intézkedések bizonyulnak szükségesnek annak megkönnyítése érdekében, hogy egy adott, az 1107/2009/EK vagy az 528/2012/EU rendelet alapján jóváhagyott anyag tekintetében a 2000/60/EK irányelvnek meg lehessen felelni, a tagállamok vagy a Bizottság adott esetben alkalmazzák az adott anyagra vagy az adott anyagot tartalmazó termékekre az 1107/2009/EK rendelet 21. vagy 44. cikkét vagy az 528/2012/EU rendelet 15. vagy 48. cikkét.
Az 1907/2006/EK rendelet hatálya alá tartozó anyagok esetében a Bizottság adott esetben kezdeményezi a rendelet 59., 61. vagy 69. cikkében említett eljárást.
Az első és második albekezdés szerinti rendeletek alkalmazásakor a tagállamok és a Bizottság figyelembe veszik az e rendeletekben előírt kockázatértékeléseket és gazdasági-társadalmi, illetve költség-haszon elemzéseket, ideértve az alternatívák rendelkezésre állásáról szóló elemzést is.
5.
a 8. és 9. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„8. cikk
A 2000/60/EK irányelv X. mellékletének felülvizsgálata
A Bizottság a 2000/60/EK irányelv X. mellékletének az említett irányelv 16. cikkének (4) bekezdésében előírt, rendszeres felülvizsgálatának eredményéről jelentést tesz az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak. A jelentéshez adott esetben csatolja a X. melléklet módosítására irányuló jogalkotási javaslatokat, ideértve különösen az új elsőbbségi anyagok vagy elsőbbségi veszélyes anyagok meghatározására, vagy bizonyos elsőbbségi anyagok elsőbbségi veszélyes anyagként történő meghatározására, valamint a megfelelő, felszíni vízre, üledékre vagy biótára vonatkozó környezetminőségi előírásokra irányuló javaslatokat.
8a. cikk
Bizonyos anyagokra vonatkozó különös rendelkezések
(1) A 2000/60/EK irányelv V. mellékletének 1.4.3. szakaszában foglalt, az általános kémiai állapot bemutatására vonatkozó követelmények, valamint az említett irányelv 4. cikke (1) bekezdésének a) pontjában, 11. cikke (3) bekezdésének k) pontjában és 16. cikkének (6) bekezdésében foglalt célkitűzések és kötelezettségek sérelme nélkül, a tagállamok a 2000/60/EK irányelv 13. cikkének megfelelően elkészített vízgyűjtő-gazdálkodási tervekben további térképeket nyújthatnak be, amelyek a következő anyagok közül egy vagy több vonatkozásában az ezen irányelv I. mellékletének A. részében meghatározott többi anyagra vonatkozó információtól külön mutatják be a kémiai állapotra vonatkozó információkat:
a)
az 5., 21., 28., 30., 35., 37., 43. és 44. sorszámú anyagok (mindenütt előforduló PBT-ként viselkedő anyagok);
b)
a 34-45. sorszámú anyagok (újonnan azonosított anyagok);
c)
a 2., 5., 15., 20., 22., 23. és 28. sorszámú anyagok (olyan anyagok, amelyekre felülvizsgált, szigorúbb környezetminőségi előírások vonatkoznak).
Továbbá a tagállamok a vízgyűjtő-gazdálkodási terveikben az első albekezdés a)-c) pontjában említett anyagok tekintetében ismertethetik a környezetminőségi előírásokban meghatározott értéktől való eltérés mértékét is. Az ilyen további térképeket benyújtó tagállamok törekednek annak biztosítására, hogy azok a vízgyűjtő terület szintjén és uniós szinten összehasonlíthatók legyenek egymással.
(2) A tagállamok - az I. melléklet A. részének 5., 21., 28., 30., 35., 37., 43. és 44. sorszámú anyaga tekintetében - az ezen irányelv 3. cikkének (4) bekezdésében, valamint a 2000/60/EK irányelv V. mellékletében az elsőbbségi anyagok tekintetében előírtnál kevésbé intenzív monitoringot folytathatnak, feltéve, hogy a monitoring reprezentatív, és statisztikailag megbízható viszonyítási alap áll rendelkezésre az adott anyagok vízi környezetben való jelenlétére vonatkozóan. Az iránymutatás az, hogy az ezen irányelv 3. cikke (6) bekezdésének második albekezdésével összhangban a monitoringot háromévente kell elvégezni, kivéve, ha a műszaki ismeretek és a szakértői vélemények alapján más időközök indokoltak.
8b. cikk
Megfigyelési lista
(1) A Bizottság elkészíti azon anyagok megfigyelési listáját, amelyekről a 2000/60/EK irányelv 16. cikkének (2) bekezdése szerinti prioritási sorrend jövőbeli megállapításainak támogatása céljából uniós szintű monitoringadatokat kell gyűjteni, többek között az említett irányelv 5. cikke szerinti elemzésekből és felülvizsgálatokból és a 8. cikke szerinti megfigyelési programokból származó adatok kiegészítése érdekében.
Az első megfigyelési listán legfeljebb 10 anyag vagy anyagcsoport szerepelhet, és annak minden egyes anyag tekintetében fel kell tüntetnie a monitoringmátrixot és a nem aránytalanul költséges lehetséges elemzési módszereket. Feltéve, hogy rendelkezésre állnak olyan elemzési módszerek, amelyek nem járnak túlzott költségekkel, a Bizottság a megfigyelési listát az e cikk (2) bekezdésének megfelelően aktualizálja és a listához hozzáadhat legfeljebb egy anyagot vagy anyagcsoportot, a listán szereplő anyagok számát pedig maximálisan 14-re bővítheti. A megfigyelési listában feltüntetendő anyagokat azok közül választják ki, amelyekkel kapcsolatban a rendelkezésre álló információk arra utalnak, hogy a vízi környezetre vagy azon keresztül uniós szinten jelentős kockázatot jelenthetnek, és amelyek tekintetében nem áll rendelkezésre elegendő monitoringadat.
Az első megfigyelési listára fel kell venni a diklofenákot (CAS 15307-79-6), a 17 béta-ösztradiolt (E2) (CAS 50-28-2), valamint a 17 alfa-etinil-ösztradiolt (EE2) (CAS 57-63-6) annak érdekében, hogy monitoringadatokat lehessen gyűjteni az ezen anyagok által jelentett veszélyek kezelésére irányuló megfelelő intézkedések meghatározásának elősegítése céljából.
A megfigyelési listára felveendő anyagok kiválasztása során a Bizottság figyelembe vesz minden rendelkezésre álló információt, beleértve az alábbiakat:
a)
a 2000/60/EK irányelv X. mellékletének az említett irányelv 16. cikkének (4) bekezdésében előírt, rendszeres felülvizsgálatának az eredményei;
b)
a kutatási projektek eredményei;
c)
a 2000/60/EK irányelv 16. cikkének (5) bekezdésében említett érdekelt felek ajánlásai;
d)
a tagállamok 2000/60/EK irányelv 5. és 8. cikke szerinti vízgyűjtő kerületek jellemzése és a megfigyelési programok eredményei;
e)
a termelési mennyiségekre, felhasználási módokra, lényegi tulajdonságokra (ideértve adott esetben a szemcseméretet is), környezeti koncentrációkra és hatásokra vonatkozó információk, a 98/8/EK, a 2001/82/EK (22) és a 2001/83/EK (23) irányelvek, valamint az 1907/2006/EK és az 1107/2009/EK rendelet szerint gyűjtött információkat is ideértve.
(2) A Bizottság 2014. szeptember 14-ig elkészíti az (1) bekezdésben említett első megfigyelési listát, és 24 havonta naprakésszé teszi azt. A megfigyelési lista naprakésszé tételekor a Bizottság töröl a listáról minden olyan anyagot, amelyre vonatkozóan a 2000/60/EK irányelv 16. cikkének (2) bekezdése szerinti kockázatalapú értékelés további monitoringadatok nélkül is elvégezhető. A megfigyelési listán szereplő anyagok tekintetében végzett folyamatos megfigyelés időtartama egyik anyag vonatkozásában sem haladhatja meg a négy évet.
(3) A tagállamok a megfigyelési listán szereplő minden egyes anyagot legalább 12 hónapon át, kijelölt, reprezentatív monitoringállomásokon figyelik meg. Az első megfigyelési lista esetében a megfigyelési időszak 2015. szeptember 14-én vagy - ha az későbbi - a megfigyelési lista elkészítésétől számított hat hónapon belül kezdődik meg. A tagállamok a későbbi listákon szereplő minden egyes anyag megfigyelését a listára való felvételüket követő hat hónapon belül kezdik meg.
Minden tagállam kijelöl legalább egy monitoringállomást, továbbá, amennyiben a tagállam lakosainak száma meghaladja az egymilliót, további egy, továbbá, minden 60 000 km2-nyi földrajzi terület után (a legközelebbi egész számra kerekítve) további egy, továbbá minden ötmillió lakos után (a legközelebbi egész számra kerekítve) további egy monitoringállomást.
Az egyes anyagok vonatkozásában a reprezentatív monitoring állomások, valamint a monitoring gyakoriságának és ütemezésének kiválasztása során a tagállamok figyelembe veszik az anyag felhasználási módjait és lehetséges előfordulását. A monitoringot legalább évente egyszeri gyakorisággal kell végezni.
Amennyiben egy tagállam meglévő megfigyelési programok vagy tanulmányok alapján elegendő, összehasonlítható, reprezentatív és friss monitoringadatokat szolgáltat egy bizonyos anyagra vonatkozóan, dönthet úgy, hogy arra az anyagra vonatkozóan nem végez kiegészítő megfigyelést a megfigyelési lista használatának módszerével, feltéve, hogy a szóban forgó anyagot a 8b. cikk (5) bekezdésével összhangban a Bizottság által kidolgozott technikai iránymutatások előírásainak megfelelő módszerrel figyelték meg.
(4) A tagállamok a (3) bekezdés szerint végzett megfigyelés eredményeit jelentik a Bizottságnak. Az első megfigyelési lista tekintetében a monitoring eredményeiről szóló jelentést a 2015. szeptember 14-től számított 15 hónapon belül, vagy - ha az későbbi - a megfigyelési lista elkészítésétől számított 21 hónapon belül kell megtenni, majd ezt követően 12 havonta, mindaddig, amíg az adott anyag a listán szerepel. A későbbi listák tekintetében a tagállamok a monitoringeredményeket minden egyes anyagra vonatkozóan az adott anyagnak a megfigyelési listára való felvételét követő 21 hónapon belül, azt követően pedig - mindaddig, amíg az anyag szerepel a listán - 12 havonta jelentik a Bizottságnak. A jelentésnek információkat kell tartalmaznia a monitoringállomások reprezentativitásáról és a monitoringstratégiáról.
(5) A Bizottság végrehajtási jogi aktusokat fogad el, amelyekben az (1) és (2) bekezdésben foglaltak szerint elkészíti, illetve naprakésszé teszi a megfigyelési listát. A Bizottság, továbbá elfogadhatja a monitoringeredmények és kapcsolódó információk Bizottság felé történő jelentésének technikai formátumát is. E végrehajtási jogi aktusokat a 9. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárásnak megfelelően kell elfogadni.
A Bizottság iránymutatásokat - köztük műszaki előírásokat - dolgoz ki a megfigyelési listán található anyagok monitoringjának megkönnyítése céljából, és felkérést kap arra, hogy mozdítsa elő az ilyen monitoringtevékenységek összehangolását.
8c. cikk
A gyógyszeripari anyagokra vonatkozó különös rendelkezések
A Bizottság - a 2000/60/EK irányelv 16. cikkének (9) bekezdésében foglaltaknak megfelelően, és amennyiben a környezetre nézve kockázatokat jelentő gyógyszerekkel foglalkozó 2013. évi tanulmányának, illetve más releváns tanulmányoknak és jelentéseknek az eredményei alapján helyénvalónak tűnik - lehetőség szerint a 2013. szeptember 13-tól számított két éven belül stratégiai megközelítést dolgoz ki a gyógyszeripari anyagok által okozott vízszennyezésre vonatkozóan. Ez a stratégiai megközelítés adott esetben olyan javaslatokat is magában foglalhat, amelyek arra irányulnak, hogy a szükséges mértékben lehetővé tegyék azt, hogy a gyógyszerekre vonatkozó forgalombahozatali eljárás keretében hathatósabban figyelembe lehessen venni a gyógyszerek környezeti hatásait. A stratégiai megközelítés keretében a Bizottság adott esetben 2017. szeptember 14-ig - szükség szerint - uniós és/vagy tagállami szinten meghozandó intézkedéseket javasol a gyógyszeripari anyagok és ezen belül is elsősorban a 8b. cikk (1) bekezdésében említett gyógyszeripari anyagok lehetséges környezeti hatásának kezelésére, az ilyen anyagok vízi környezetbe való bevezetésének, kibocsátásának és veszteségeinek a csökkentése érdekében, figyelembe véve a közegészségügyi szükségleteket és a javasolt intézkedések költséghatékonyságát is.
9. cikk
Bizottsági eljárás
(1) A Bizottságot a 2000/60/EK irányelv 21. cikkének (1) bekezdése által létrehozott bizottság segíti. Ez a bizottság a Bizottság végrehajtási hatásköreinek gyakorlására vonatkozó tagállami ellenőrzési mechanizmusok szabályainak és általános elveinek megállapításáról szóló, 2011. február 16-i 182/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (24) értelmében vett bizottság.
(2) Az e bekezdésre történő hivatkozáskor a 182/2011/EU rendelet 5. cikkét kell alkalmazni.
Ha a bizottság nem nyilvánít véleményt, akkor a Bizottság nem fogadhatja el a végrehajtási jogi aktus tervezetét, és a 182/2011/EU rendelet 5. cikke (4) bekezdésének harmadik albekezdését kell alkalmazni.
9a. cikk
A felhatalmazás gyakorlása
(1) A felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására vonatkozóan a Bizottság részére adott felhatalmazás gyakorlásának feltételeit e cikk határozza meg.
(2) A Bizottság 2013. szeptember 13-tól számított hatéves időtartamra szóló felhatalmazást kap a 3. cikk (8) bekezdésében említett felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására. A Bizottság legkésőbb kilenc hónappal a hatéves időtartam vége előtt jelentést készít a felhatalmazásról. Amennyiben az Európai Parlament vagy a Tanács nem ellenzi a meghosszabbítást legkésőbb három hónappal az egyes időtartamok vége előtt, akkor a felhatalmazás hallgatólagosan meghosszabbodik a korábbival megegyező időtartamra.
(3) Az Európai Parlament vagy a Tanács bármikor visszavonhatja a 3. cikk (8) bekezdésében említett felhatalmazást. A visszavonásról szóló határozat megszünteti az abban meghatározott felhatalmazást. A határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon vagy a benne megjelölt későbbi időpontban lép hatályba. A határozat nem érinti a már hatályban lévő, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok érvényességét.
(4) A Bizottság a felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadását követően haladéktalanul és egyidejűleg értesíti arról az Európai Parlamentet és a Tanácsot.
(5) A 3. cikk (8) bekezdése szerint elfogadott felhatalmazáson alapuló jogi aktus csak akkor lép hatályba, ha az Európai Parlament és a Tanács értesítését követő két hónapos időtartam leteltéig sem az Európai Parlament, sem a Tanács nem emelt kifogást a felhatalmazáson alapuló jogi aktus ellen, vagy ha az Európai Parlament és a Tanács az időtartam leteltét megelőzően egyaránt arról tájékoztatta a Bizottságot, hogy nem emel kifogást. Ezen időtartam az Európai Parlament vagy a Tanács kezdeményezésére két hónappal meghosszabbodik.
6.
az I. melléklet a következőképpen módosul:
a)
az A. rész helyébe ezen irányelv II. mellékletének szövege lép;
b)
a B. rész 2. és 3. pontja helyébe a következő szöveg lép:
„2.
A táblázat 6. és 7. oszlopa: Egy felszíni víztest tekintetében a MAC-EQS alkalmazása akkor valósul meg, ha az adott víztest bármely reprezentatív monitoringpontján mért koncentráció nem haladja meg az előírásban rögzített értéket.
A 2000/60/EK irányelv V. melléklete 1.3.4. szakaszának megfelelően azonban a MAC-EQS betartásának vizsgálata során az elfogadható szintű megbízhatóság és pontosság biztosítása érdekében a tagállamok statisztikai módszereket, azaz például százalékszámítást is alkalmazhatnak. Ebben az esetben e statisztikai módszereknek meg kell felelniük az ezen irányelv 9. cikke (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárásnak megfelelően megállapított részletes szabályoknak.
3.
Az e mellékletben megállapított, vizekre vonatkozó környezetminőségi előírások a teljes vízmintában lévő teljes koncentrációra vonatkoznak.
Az első albekezdéstől eltérve a kadmium, az ólom, a higany és a nikkel (a továbbiakban: a fémek) esetében a vizekre vonatkozó környezetminőségi előírások az oldott koncentrációra, vagyis a vízminta 0,45 μm-es szűrővel leszűrt vagy bármilyen más ezzel egyenértékű előkezeléssel nyert oldott fázisára, vagy - amennyiben az kifejezetten fel van tüntetve - a biológiailag hozzáférhető koncentrációra vonatkoznak.
A tagállamok a monitoringeredményeknek a vonatkozó környezetminőségi előírásokkal való összehasonlítása során figyelembe vehetik az alábbiakat:
a)
a fémek és vegyületeik természetes háttér-koncentrációja, amennyiben az ilyen mértékű koncentrációk miatt nem lehetséges a vonatkozó környezetminőségi előírásoknak való megfelelés;
b)
a víz keménysége, pH-értéke, oldottszervesszén-tartalma, illetve bármely más minőségi paramétere, amely befolyásolja a fémek biológiai hozzáférhetőségét, amennyiben a biológiailag hozzáférhető koncentrációt megfelelő biológiai hozzáférhetőségi modell révén határozzák meg.”.
7.
a II. és III. mellékletet el kell hagyni.
3. cikk
(1) A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek 2015. szeptember 14-ig megfeleljenek. E rendelkezések szövegét haladéktalanul megküldik a Bizottságnak.
Amikor a tagállamok elfogadják ezeket a rendelkezéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.
(2) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguk azon főbb rendelkezéseinek szövegét, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.
4. cikk
Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
5. cikk
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
Kelt Brüsszelben, 2013. augusztus 12-én.