KOMMISSIONENS AFGØRELSE
af 9. juli 2014
om støtteordning SA.18042 (2013/C) (ex MX 17/2009) (ex NN 61/2004)
som Spanien har iværksat med afgiftsfritagelse for biobrændstoffer
(meddelt under nummer C(2014) 4530)
(Kun den spanske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2014/766/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 108, stk. 2, første afsnit,
under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),
efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte bemærkninger i henhold til ovennævnte bestemmelser (1), under hensyntagen til deres bemærkninger, og
ud fra følgende betragtninger:
I. SAGSFORLØB
(1)
Siden 2006 gennemfører Generaldirektoratet for Konkurrence hvert år ex post-kontrol af et udsnit af medlemsstaternes støtteforanstaltninger. Den spanske ordning for afgiftsfritagelse for biobrændstoffer (sag NN61/2004) blev godkendt af Kommissionen ved beslutning C(2006) 2293 af 6. juni 2006 (»Kommissionens beslutning«). Ordningen med reference MX 17/2009 blev udtaget til kontrol i 2009/2010, hvor Kommissionen undersøgte medlemsstaternes anvendelse af et udsnit af de ordninger, der var i kraft i 2009.
(2)
Kommissionen besluttede atter at medtage ordningen i kontrollen i 2011/2012, hvor Kommissionen undersøgte medlemsstaternes anvendelse af de ordninger, der var i kraft i perioden 2009-2010.
(3)
I lyset af de oplysninger, som Spanien indsendte i forbindelse med kontrollen, nærede Kommissionen tvivl om, hvorvidt de spanske myndigheder anvendte ordningen korrekt. Kommissionen besluttede derfor at indlede proceduren efter artikel 108, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF). Kommissionen meddelte Spanien dette ved brev af 17. juli 2013.
(4)
Den 20. september 2013 fremsendte Spanien sine bemærkninger.
(5)
Kommissionens beslutning om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende den 7. februar 2014 (2). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte bemærkninger.
(6)
Den 5. marts 2014 modtog Kommissionen bemærkninger fra afdelingen for biobrændstoffer under den spanske sammenslutning af producenter af vedvarende energi (»APPA Biocarburantes«). Den videresendte disse bemærkninger til Spanien, som fik mulighed for at kommentere herpå. Den 6. maj 2014 meddelte de spanske myndigheder, at de ikke ønskede at kommentere på bemærkningerne fra tredjeparter.
II. DETALJERET BESKRIVELSE AF FORANSTALTNINGEN
(7)
Ordning NN 61/2004 for afgiftsfritagelse for biobrændstoffer består i at anvende en nulsats på den spanske afgift af kulbrinter. Ordningen anvendes for ethanol, som er fremstillet af landbrugsvarer eller vegetabilske varer (bioethanol) defineret i den kombinerede nomenklatur under KN-kode 2207 20, for methanol, som er fremstillet af landbrugsvarer eller vegetabilske varer defineret under KN-kode 2905 11 00, samt for varerne defineret under KN-kode 1507, 1508, 1510, 1511, 1512, 1513, 1514, 1515 og 1518.
(8)
Nulsatsen blev anvendt på disse varer, uanset om de anvendes som sådan eller efter kemisk forandring. Når biobrændstoffet er blandet med et andet brændstof, blev nulsatsen udelukkende anvendt på den del af blandingen, der består af biobrændstof. Nulsatsen anvendtes for alle biobrændstoffer uanset geografisk oprindelse.
(9)
Ordningen blev godkendt af Kommissionen den 6. juni 2006 og ophørte den 31. december 2012 (3).
(10)
Efter gennemgangen af de oplysninger, som de spanske myndigheder indsendte i forbindelse med kontrollen, opstod der tvivl om, hvorvidt ordningen blev anvendt i overensstemmelse med Kommissionens beslutning i 2009 og 2010. Der var desuden tvivl om, hvorvidt Spanien ydede overkompensation til modtagerne i 2010. Disse tvivlsspørgsmål er nævnt i betragtning 13 til 29 i afgørelsen af 17. juli 2013.
(11)
Kommissionen anmodede Spanien om:
a)
at dokumentere, at ordningen blev anvendt korrekt i 2009 og 2010
b)
at dokumentere, at der ikke blev ydet overkompensation for bioethanol i 2010, eller, hvis det var tilfældet, at redegøre for de foranstaltninger, der blev truffet for at undgå overkompensation i de efterfølgende år, og
c)
at indsende årsrapporter for hele ordningens varighed.
III. BEMÆRKNINGER FRA INTERESSEREDE PARTER
(12)
Den 5. marts 2014 modtog Kommissionen bemærkninger fra APPA Biocarburantes, som ret nøje svarede til Spaniens bemærkninger (se afsnit IV). Sammenslutningen fremførte, at ordningen var blevet anvendt korrekt.
(13)
Hvis priserne på biobrændstoffer sammenlignes med priserne uden afgift på fossile brændstoffer på tankstationer, lader der til at have været underkompensation for såvel bioethanol som biodiesel i hele perioden, undtagen i 2010 hvad angår bioethanol, og i 2012 hvad angår biodiesel. Ifølge APPA Biocarburantes er denne metode ikke korrekt, eftersom prisen uden afgift på fossile brændstoffer på tankstationerne omfatter alle omkostninger i relation til transport og distribution af brændstoffet frem til den endelige forbruger, mens disse logistiske omkostninger ikke er medregnet i priserne på biobrændstof i den komparative analyse. Ifølge sammenslutningen er det mere hensigtsmæssigt at sammenligne produktionsomkostningerne relateret til biobrændstoffer med de internationale priser på fossile brændstoffer. På baggrund af denne metode er det tydeligt, at der var større underkompensation for biobrændstoffer i løbet af ordningens varighed, og at der på intet tidspunkt blev ydet overkompensation.
(14)
Endelig fremfører APPA Biocarburante, at selv når man sammenligner priserne på biobrændstoffer med priserne før afgift på fossile brændstoffer på tankstationerne, har de to eneste tilfælde af overkompensation været rent midlertidige og skyldes selve karakteren af den skattemæssige støtteordning for biobrændstoffer (hvor mængden fastsættes ex ante og evalueringen foretages ex post) og de meget volatile priser på landbrugsråvarer, som udgør størstedelen af biobrændstoffernes produktionsomkostninger. Det var ikke nødvendigt at tilpasse ordningen, eftersom der ikke var tegn på eventuel overkompensation for bioethanol i de efterfølgende år (2011 og 2012), og den eventuelle overkompensation for biodiesel kun fandt sted i løbet af det sidste år af ordningens varighed (2012). Det ville under alle omstændigheder ikke have været muligt at foretage tilpasninger med henblik på fremtiden, eftersom ordningen ophørte.
IV. BEMÆRKNINGER FRA SPANIEN
(15)
De spanske myndigheder indsendte deres bemærkninger den 20. september 2013. Den 6. maj 2014 meddelte de, at de ikke ønskede at kommentere på de bemærkninger, som tredjeparter havde indsendt.
(16)
Ved brev af 20. september 2013 indsendte de spanske myndigheder oplysninger om omkostningerne i forbindelse med produktion af bioethanol og biodiesel samt oplysninger om priserne på fossile brændstoffer i perioden 2004-2012. De indsendte også sammenligningstabeller over priserne på biobrændstoffer og priserne før afgift på fossile brændstoffer på tankstationerne. Disse tabeller findes i bilag 1.
(17)
Tallene og analyserne i tabellerne er baseret på følgende præmisser:
a)
Der tages udgangspunkt i de faktiske tal vedrørende de spanske anlægs årlige produktionsomkostninger, hvortil der lægges en indtjeningsmargin på 5 %. Tallene tilpasses efter forskellene i energiindholdet i biobrændstoffer og de fossile brændstoffer, de blandes med, ved at anvende tallene i bilag III til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/28/EF (4), dvs. 1,52 og 1,09 for henholdsvis bioethanol og biodiesel.
b)
Priserne sammenlignes med priserne på de brændstoffer, de erstatter, dvs. benzin og diesel. Her anvendes prisen på det pågældende brændstof før afgift på tankstationen, og den omfatter derfor bruttodistributionsavancen. Forskellen mellem biobrændstoffernes produktionsomkostninger og priserne på de fossile brændstoffer, de erstatter, udgør den maksimale kompensationsmargin.
c)
Den faktiske kompensation svarer til den kulbrinteafgift, der ville skulle anvendes for bioethanol og biodiesel. Uden fritagelsen ville disse varer i forbindelse med den særlige afgift på kulbrinter være underlagt en afgiftssats, der svarer til satsen på henholdsvis benzin og diesel (5).
(18)
På grundlag af disse tal anfører Spanien, at der i perioden 2004-2012 var tale om en akkumuleret underkompensation for begge typer brændstof (455,96 EUR/1 000 l for biodiesel og 897,22 EUR/1 000 l for bioethanol). Når der ses på hvert år enkeltvis, fremgår det, at der var tale om underkompensation i alle årene, undtagen i 2010 hvad angår bioethanol, og i 2012 hvad angår biodiesel.
(19)
Med hensyn til bioethanol anfører Spanien, at underkompensationen i 2010 skyldtes et ekstraordinært fald i råvarepriserne, især landbrugsråvarer, mellem januar og juni 2010. Det drejede sig derfor om en enkeltstående, reversibel og uforudsigelig situation, som der under alle omstændigheder blev rettet op på året efter som følge af en stigning i råvarepriserne. Der var derfor ingen grund til, at de spanske myndigheder traf særlige foranstaltninger. Spanien har indsendt udførlige oplysninger om prisudviklingen på råvarer samt en figur, der illustrerer trenden i prisindekset for sukker og korn (basisår 2002-2004 = 100).
Udvikling i råvarepriserne i perioden 2009-2011 (6)
(20)
Med hensyn til biodiesel anførte Spanien, at der lod til at være en overkompensation i 2012, men at ordningen ophørte den 31. december samme år.
(21)
Spanien fremførte, at den pris, der er brugt som reference for de fossile brændstoffer (dvs. prisen før afgift på tankstationer), er den strammeste blandt de forskellige muligheder, og at det ville være mere hensigtsmæssigt at basere en sammenligning på en pris, der ligger tættere på varernes internationale priser. De spanske myndigheder har også indsendt tabeller, hvor priserne på biobrændstoffer sammenlignes med de internationale priser på fossile brændstoffer, og understreger, at der i dette tilfælde ikke i nogen af årene er tale om overkompensation for biodiesel, mens den eventuelle overkompensation for bioethanol bliver mindre (2 EUR/1 000 l i forhold til 142,13 EUR/1 000 l med udgangspunkt i priserne før afgift på fossile brændstoffer på tankstationer). I forhold til den anden metode er den akkumulerede underkompensation langt større.
(22)
De spanske myndigheder fremfører, at de i overensstemmelse med Rådets direktiv 2008/118/EF (7) har indsendt oplysninger om alle de virksomheder, der producerer, transformerer, oplagrer, modtager og afsender afgiftspligtigt brændstof.
(23)
I direktivets artikel 4, stk. 1, defineres en godkendt oplagshaver som en fysisk eller juridisk person, der som led i udøvelsen af sit erhverv har lov til at fremstille, forarbejde, oplægge, modtage eller afsende afgiftspligtige varer under en afgiftssuspensionsordning i et afgiftsoplag. Ifølge direktivets artikel 8 er det den godkendte oplagshaver, der skal betale afgiften.
(24)
De spanske myndigheder redegør for, hvorfor de udelukkende har indsendt skatteoplysninger for en af de to virksomheder, der har indgået en underentrepriseaftale om produktion af fedtsyremethylester (»FAME«) af soja og palme. Eftersom denne aftale omfatter varer, der er afgiftspligtige, for så vidt angår besiddelse, omsætning og kontrol, finder direktiv 2008/118/EF anvendelse. De spanske myndigheder anfører, at ejeren af varen ikke er omfattet af definitionen af »godkendt oplagshaver« i direktivets artikel 4, nr. 1).
V. VURDERING AF FORANSTALTNINGEN
(25)
Kommissionen fandt allerede i sin beslutning i sag NN61/2004, at foranstaltningen udgjorde støtte efter artikel 107 i TEUF. Den havde vurderet støtteordningen med udgangspunkt i EF-rammebestemmelserne for statsstøtte til miljøbeskyttelse (8) og konkluderet, at den var forenelig med det indre marked.
(26)
De spanske myndigheder har nu indsendt detaljerede oplysninger til Konkurrencegeneraldirektoratet, herunder relevant information om produktionsomkostningerne i forbindelse med bioethanol og biodiesel i løbet af ordningens varighed. Det fremgår af sammenligningen mellem produktionsomkostningerne i forbindelse med biobrændstoffer og prisen før afgift på fossile brændstoffer på tankstationer, jf. tabellerne i bilaget, at der har været to situationer med overkompensation: i 2010 for bioethanol og i 2012 for biodiesel.
(27)
Hvad angår den alternative sammenligningsmetode foreslået af Spanien, der tager udgangspunkt i de internationale priser på fossile brændstoffer, anfører Kommissionen, at den adskiller sig fra den metode, der blev foreslået af Spanien og anvendt af Kommissionen i forbindelse med vurderingen af foranstaltning NN61/2004. Eftersom Kommissionen ønsker at undersøge, om Spanien har anvendt støtteordningen korrekt i overensstemmelse med beslutningen om godkendelse i sag NN61/2004, kan den alternative metode ikke accepteres.
(28)
Kommissionen konstaterer dog, at der ikke synes at være en fast tendens til overkompensation. Når der ses på støtten i hele ordningens varighed, lader der heller ikke til at være tegn på en generel overkompensation. Kommissionen tager hensyn til Spaniens redegørelse (se betragtning 18,19,20 og 22).
(29)
Med hensyn til bioethanol finder Kommissionen, at det ikke var nødvendigt at tilpasse ordningen for at rette op på overkompensationen. Spanien har kunnet påvise, at der blev rettet op på situationen med overkompensation som følge af den betydelige stigning i råvarepriserne i juni 2010. Der er således ikke konstateret tilfælde af overkompensation for bioethanol i 2011 og 2012.
(30)
Hvad angår biodiesel konstaterer Kommissionen en mindre overkompensation på 41,85 EUR/1 000 l i 2012. Denne overkompensation fandt sted, uden at ordningen eller især støtteniveauet blev ændret. Denne situation skyldtes faktorer, der lå uden for ordningen, nemlig prisstigningerne på fossil diesel i Spanien. Kommissionen noterer sig, at dieselprisen i 2012 var 8 % højere end i 2011, ca. 36 % højere end i 2010 og godt 71 % højere end i 2009. Til sammenligning lå produktionsomkostningerne i forbindelse med biodiesel i 2012 på samme niveau som i 2011, ca. 16 % højere end i 2010 og godt 25 % højere end i 2009. Kommissionen konstaterer, at ordningen ophørte i 2012, og det var derfor ikke muligt at tilpasse afgiftsfritagelsen i overensstemmelse med betragtning 19 i beslutningen i sag NN61/2004 for at forhindre en fremtidig overkompensation. Kommissionen konstaterer også, at der hverken i 2013 eller derefter er ydet støtte under ordningen. Endelig kan der, jf. betragtning 28, ikke konstateres nogen generel overkompensation i hele ordningens varighed, heller ikke når der tages højde for oplysningerne for 2012. Det forekommer derfor, at Spanien kunne basere sig på den ex ante-beregningsmetode, der er fastsat for ordningen.
(31)
Efter at have undersøgt oplysningerne fra de spanske myndigheder finder Kommissionen, at Spanien ikke tilsidesatte sine forpligtelser efter betragtning 19 i Kommissionens beslutning i sag NN61/2004.
(32)
På grundlag af de oplysninger, som Spanien har indsendt vedrørende anvendelsen af direktiv 2008/118/EF, finder Kommissionen, at de spanske myndigheder har givet oplysninger om alle de relevante virksomheder.
VI. KONKLUSION
(33)
Kommissionen finder, at Spanien har anvendt støtteordning NN61/2004 korrekt i overensstemmelse med Kommissionens beslutning om godkendelse -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Den spanske statsstøtteordning NN 61/2004 er forenelig med det indre marked efter artikel 107, stk. 3, litra c), i TEUF og er blevet anvendt korrekt i overensstemmelse med Kommissionens beslutning NN 61/2004.
Artikel 2
Denne afgørelse er rettet til Kongeriget Spanien.
Udfærdiget i Bruxelles, den 9. juli 2014.
A BIZOTTSÁG HATÁROZATA
(2014. július 9.)
a bioüzemanyagoknak nyújtott jövedékiadó-mentességre vonatkozó SA.18042 (2013/C) (korábbi MX 17/2009) (korábbi NN 61/2004) számú
Spanyolország által végrehajtott állami támogatási programról
(az értesítés a C(2014) 4530. számú dokumentummal történt)
(Csak a spanyol nyelvű szöveg hiteles)
(EGT-vonatkozású szöveg)
(2014/766/EU)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 108. cikke (2) bekezdésének első albekezdésére,
tekintettel az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodásra és különösen annak 62. cikke (1) bekezdésének a) pontjára,
miután felhívták az érdekelt feleket, hogy az említett rendelkezéseknek (1) megfelelően nyújtsák be észrevételeiket, és ezen észrevételek figyelembevételével,
mivel:
I. AZ ELJÁRÁS
(1)
2006 óta a Versenypolitikai Főigazgatóság minden évben elvégzi a tagállamok által végrehajtott támogatási intézkedések egy mintájának utólagos felügyeletét. A Bizottság a 2006. június 6-i C(2006) 2293 számú határozattal hagyta jóvá a bioüzemanyagoknak nyújtott jövedékiadó-mentesség spanyolországi programját (NN 61/2004 sz. ügy). Ezt a programot a 2009/2010. évi felügyeleti eljárás is magában foglalta az MX 17/2009 referenciaszám alatt, amely során a Bizottság megvizsgálta, hogy a tagállamok 2009-ben miként hajtották végre a meglévő programok mintáit.
(2)
A Bizottság úgy határozott, hogy e programot a 2011/2012. évi felügyeleti eljárásba is belefoglalja, amelynek keretében a Bizottság megvizsgálta, hogy a tagállamok 2009-2010-ben miként hajtották végre a meglévő programok mintáit.
(3)
A felügyeleti eljárás során a Spanyolország által adott tájékoztatás fényében a Bizottságnak kétségei voltak azzal kapcsolatban, hogy a spanyol hatóságok kellőképpen hajtották-e végre a programot. Ezért a Bizottság az Európai Unió működéséről szóló szerződés (a továbbiakban: EUMSZ) 108. cikkének (2) bekezdésében meghatározott eljárás megindítása mellett határozott. A Bizottság e határozatáról a 2013. július 17-én kelt levelében tájékoztatta Spanyolországot.
(4)
Spanyolország 2013. szeptember 20-án tette meg észrevételeit.
(5)
A hivatalos vizsgálati eljárás megindítására vonatkozó bizottsági határozatot 2014. február 7-én (2) közzétették az Európai Unió Hivatalos Lapjában. A Bizottság felkérte az érdekelt feleket, hogy nyújtsák be észrevételeiket.
(6)
A Bizottság 2014. március 5-én kapta meg a megújulóenergia-termelők spanyol szervezetének (APPA Biocarburantes) észrevételeit. Ezeket továbbította Spanyolországnak, amelynek lehetősége volt megjegyzéseket fűzni az észrevételekhez. 2014. május 6-án a spanyol hatóságok jelezték, hogy nem kívánnak észrevételeket tenni a harmadik felek megfigyelései tekintetében.
II. AZ INTÉZKEDÉS RÉSZLETES LEÍRÁSA
(7)
Az NN 61/2004 számú, a bioüzemanyagoknak nyújtott jövedékiadó-mentességi program a szénhidrogénekre Spanyolországban kivetett 0 %-os adómértéket foglalja magában, és a 2207 20 KN-kód alá sorolt, mezőgazdasági vagy növényi eredetű termékekből előállított etilalkoholra (bioetanol), a 2905 11 00 KN-kód alá sorolt, mezőgazdasági vagy növényi eredetű termékekből előállított metilalkoholra, valamint a 1507, 1508, 1510, 1511, 1512, 1513, 1514, 1515 és 1518 KN-kód alá sorolt termékekre alkalmazandó.
(8)
A 0 %-os adómértéket ezekre a termékekre attól függetlenül alkalmazták, hogy azokat egy az egyben vagy kémiai átalakítás után használták fel. Azokban az esetekben, amikor a bioüzemanyagot más üzemanyaggal keverték, a kedvezményes adómértéket csak a keverék bioüzemanyag részére alkalmazták. A csökkentett jövedéki adót a bioüzemanyagokra azok földrajzi eredetétől függetlenül alkalmazták.
(9)
A Bizottság 2006. június 6-án hagyta jóvá a programot, amely 2012. december 31-én járt le (3).
(10)
A felügyeleti eljárás során a Spanyolország által adott tájékoztatás értékelése során kétségek merültek fel, miszerint a programot a Bizottság 2009. és 2010. évi határozatainak megfelelően hajtották-e végre. Kétségek merültek fel ezen felül azzal kapcsolatban is, hogy Spanyolország 2010-ben esetleg túlkompenzálta a kedvezményezetteket. A Bizottság aggályait a 2013. július 17-i határozat (13)-(29) preambulumbekezdése tartalmazta.
(11)
A Bizottság arra kérte Spanyolországot, hogy
a)
bizonyítsa, a programot 2009-ben és 2010-ben helyesen hajtotta végre;
b)
bizonyítsa, hogy a bioetanol esetében 2010-ben nem történt túlkompenzáció, illetve amennyiben igen, ismertesse, milyen intézkedéseket tett a túlkompenzáció elkerülésére a következő években;
c)
nyújtson be éves jelentéseket a program teljes időtartama során.
III. AZ ÉRDEKELT FELEK ÉSZREVÉTELEI
(12)
A Bizottság az APPA Biocarburantes szervezettől 2014. március 5-én kapott megjegyzéseket, amelyek igen hasonlóak voltak a spanyol hatóságok észrevételeihez (lásd IV. szakasz). Az APPA Biocareburantes érvelése szerint a programot helyesen hajtották végre.
(13)
Amikor a bioüzemanyag költségeit összevetették a fosszilis üzemanyagok adót nem tartalmazó kiskereskedelmi árával, a bioetanol és a biodízel a teljes időszakban alulkompenzáltnak tűnt (kivételt képez a bioetanol 2010-ben és a biodízel 2012-ben). Az APPA Biocareburantes érvelése szerint e módszer hibás volt, mivel a fosszilis üzemanyagok adót nem tartalmazó kiskereskedelmi ára magában foglal minden szállítási és elosztási költséget mindaddig, amíg a termék el nem jut a végső fogyasztóhoz, miközben az összehasonlító elemzés során az ilyen logisztikai költségeket nem foglalták bele a bioüzemanyagok árába. Véleménye szerint helyesebb lenne a bioüzemanyagok előállítási költségeit a fosszilis üzemanyagok nemzetközileg jegyzett árával összevetni. E módszer alkalmazása egyértelműen a bioüzemanyagok fokozott alulkompenzációját mutatta a program időtartama során, és túlkompenzációra egyszer sem került sor.
(14)
Végezetül az APPA Biocarburantes úgy érvelt, hogy még akkor is, ha a bioüzemanyagok költségeit a fosszilis üzemanyagoknak az adót nem tartalmazó kiskereskedelmi árával vetik össze, a túlkompenzáció két egyedi helyzete pusztán átmeneti volt és a bioüzemanyagok adótámogatási rendszerének természetéből (az abszolút mennyiségeket előzetesen állapították meg és az értékelést utólagosan végezték el), valamint a mezőgazdasági nyersanyagok rendkívül változékony árából (a bioüzemanyag előállítási költségének fő komponense) adódott. A program kiigazítására nem volt szükség, a következő években (2011 és 2012) nem volt jele a bioetanol esetleges túlkompenzálásának, a biodízel esetében pedig az elmúlt évben, azaz 2012-ben történt potenciális túlkompenzálás. Ezen felül a jövőben nincs lehetőség a kiigazításra, mivel a program lejárt.
IV. SPANYOLORSZÁG MEGJEGYZÉSEI
(15)
A spanyol hatóságok 2013. szeptember 20-án tették meg észrevételeiket. 2014. május 6-án jelezték, hogy nem kívánnak észrevételeket tenni a harmadik felek nekik továbbított megfigyelései tekintetében.
(16)
A 2013. szeptember 20-i levelükben a spanyol hatóságok tájékoztatást adtak a bioetanol és a biodízel előállítási költségei tekintetében, valamint a fosszilis üzemanyagok árai tekintetében a 2004 és 2012 közötti időszakra vonatkozóan. Ugyanakkor két táblázatot is benyújtottak, amelyek összevetik a bioüzemanyagok árát a fosszilis üzemanyagok adót nem tartalmazó kiskereskedelmi árával. Ezeket a táblázatokat az 1. melléklet tartalmazza.
(17)
A vonatkozó táblázatok által szemléltetett adatok és elemzés az alábbi feltételezésekre alapulnak:
a)
A kiindulópontot a spanyol üzemek éves előállítási költségeire vonatkozó valós adatok plusz az 5 %-os előállítási haszonkulcs jelenti. A 2009/28/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv III. mellékletében található adatok felhasználásával (4) a bioüzemenyag és a keverékben használt fosszilis üzemanyag eltérő energiatartalma miatt kiigazításra került sor: a bioetanol esetében 1,52 a biodízel esetében pedig 1,09.
b)
Ezeket a költségeket összevetették azon üzemanyagok árával, amelyek helyére léptek, azaz a benzin és a dízel árával. Az ár az üzemanyag adót nem tartalmazó kiskereskedelmi ára, ezért tartalmazza a bruttó kereskedelmi árrést. A bioüzemanyagok előállítási költségei valamint az azt helyettesítő fosszilis üzemanyag költségei közötti különbség jelenti a maximális kompenzációs határértékét.
c)
Az alkalmazott valódi kompenzáció egyenlő a bioetanolnak és biodízelnek megfelelő ásványi olajokra kiszabott jövedéki adóval. A mentesség nélkül a kérdéses termékekre - mint az ásványi olajok esetében - alkalmazott jövedéki adó a benzinre, illetve a dízelre alkalmazott jövedéki adó lett volna (5).
(18)
A megfelelő adatok alapján Spanyolország jelezte, hogy a 2004-2012 közötti időszakban a bioüzemanyag mindkét fajtája esetében kumulált alulkompenzáció volt megfigyelhető (455,96 EUR/1 000 l a biodízel és 897,22 EUR/1 000 l a bioetanol esetében). Amikor az éveket külön-külön vették figyelembe, az alulkompenzáció minden egyes évben megfigyelhető volt, kettő kivételével: 2010 a bioetanol és 2012 a biodízel esetében.
(19)
A bioetanol tekintetében Spanyolország kifejtette, hogy a 2010-ben megfigyelt nyilvánvaló túlkompenzáció oka a nyersanyagárak, különösen a mezőgazdasági nyersanyagok árának 2010 januárja és júniusa közötti kivételes visszaesése volt. Ezért egy olyan egyszeri, visszafordítható és előre nem látható helyzet alakult ki, amely később automatikusan helyreállt a következő évben a nyersanyagárak növekedése révén. A spanyol hatóságoknak tehát nem kellett fellépniük. Rendelkezésre bocsátották a nyersanyagárak alakulására vonatkozó részletes információkat, valamint a cukor és a gabona árindexének trendjét szemléltető grafikont (2002-2004 alap = 100).
A nyersanyagárak alakulása a 2009-2011 közötti időszakban (6)
(20)
A biodízel esetében Spanyolország kifejtette, hogy a túlkompenzációra nyilvánvalóan 2012-ben került sor, azonban a program ugyanazon év december 31-én lejárt.
(21)
Spanyolország érvelése szerint a módszer során a helyettesítő üzemanyag esetében referenciaként használt ár - az adót nem tartalmazó kiskereskedelmi ár - volt a rendelkezésre álló lehetőségek közül a legszigorúbb, és alkalmasabb lett volna a világpiaci árhoz közelebbi értékkel való összehasonlítás. A spanyol hatóságok rendelkezésre bocsátottak egy táblázatot, amely összehasonlította a bioüzemanyagok költségeit a fosszilis üzemanyagok világpiaci árával, és kiemelték, hogy ebben az esetben a biodízel tekintetében nem figyelhető meg túlkompenzáció egyetlen érintett évben sem, ugyanakkor a bioetanol potenciális túlkompenzálása elhanyagolható (2 EUR/1 000 l, összevetve a 142,13 EUR/1 000 l összeggel, felhasználva a fosszilis üzemanyagok adót nem tartalmazó kiskereskedelmi árát). A kumulált alulkompenzáció a korábbi módszertannal összevetve jóval magasabb.
(22)
A spanyol hatóságok kifejtették, hogy valamennyi olyan vállalat tekintetében bejelentést tettek, amelyek jövedéki termékeket gyártanak, dolgoznak fel, tárolnak, fogadnak vagy bocsátanak ki, a 2008/118/EK tanácsi irányelvvel (7) összhangban.
(23)
Ezen irányelv 4. cikkének 1. pontja szerint az „adóraktár engedélyese” az a természetes vagy jogi személy, aki, illetve amely engedélyt kapott, hogy üzleti tevékenysége során adófelfüggesztés alatt adóraktárban jövedéki terméket állítson elő, dolgozzon fel, tároljon, vegyen át vagy adjon fel. Az irányelv 8. cikke megállapítja, hogy az adóraktár engedélyesét jövedékiadó-fizetési kötelezettség terheli.
(24)
A spanyol hatóságok kifejtették, hogy a zsírsav-metil-észterek szója és pálmaolajból történő előállítása tekintetében alvállalkozói szerződést aláíró két vállalat közül miért csak az egyikre vonatkozóan bocsátottak rendelkezésre adózásra vonatkozó részelteket. Mivel ez a szerződés a jövedékiadó-köteles termékekre és e termékek tartására, szállítására és ellenőrzésére vonatkozott, arra a 2008/118/EK tanácsi irányelv volt irányadó. A spanyol hatóságok leszögezték, hogy a termék tulajdonosa nem tartozott az „adóraktár engedélyesének” az irányelv 4. cikkének 1 bekezdése szerinti meghatározása hatálya alá.
V. AZ INTÉZKEDÉS ÉRTÉKELÉSE
(25)
A Bizottság az NN 61/2004 sz. ügyben hozott határozatában már arra a következtetésre jutott, hogy ezen intézkedés az EUMSZ 107. cikke értelmében támogatást foglalt magában. A Bizottság ezt a támogatási programot a környezetvédelem állami támogatásáról szóló 2001. évi közösségi iránymutatás (8) alapján értékelte, és arra a következtetésre jutott, hogy az összeegyeztethető a belső piaccal.
(26)
A spanyol hatóságok részletes információkat bocsátottak a Versenypolitikai Főigazgatóság részére, ideértve a bioetanol és a biodízel előállítási költségeire vonatkozó adatokat a program teljes időtartama tekintetében. A bioüzemanyagok előállítási költségeinek a fosszilis üzemanyagok adót nem tartalmazó kiskereskedelmi árával való összehasonlításakor - ahogy azt az e határozat mellékletében foglalt táblázat is szemlélteti - a túlkompenzáció két esete figyelhető meg: a bioetanol esetében 2010-ben, a biodízel esetében pedig 2012-ben.
(27)
A Spanyolország által javasolt, a fosszilis üzemanyagok világpiaci árát figyelembe vevő alternatív módszertan tekintetében a Bizottság megállapítja, hogy ez a módszertan eltér attól, amelyet Spanyolország javasolt és amelyet a Bizottság az NN 61/2004 sz. intézkedés értékelésekor alkalmazott. A javasolt alternatív módszertan nem fogadható el, mivel a Bizottság azt vizsgálja, hogy Spanyolország a támogatási programot helyesen hajtotta-e végre az NN 61/2004 sz. ügyben hozott azon határozatnak megfelelően, amely e programot jóváhagyta.
(28)
A Bizottság ugyanakkor megjegyzi, hogy nem figyelhető meg folyamatos túlkompenzálási tendencia. Emellett ha a támogatást a program teljes időtartama tekintetében vizsgáljuk, nincs általános túlkompenzációra utaló jel. A Bizottság tudomásul veszi Spanyolország magyarázatát (lásd a (18), (19), (20) és (22) preambulumbekezdést).
(29)
A bioetanol esetében a Bizottság úgy ítéli meg, hogy a túlkompenzáció kiigazítása tekintetében nem volt szükség módosításra. Ebben az esetben Spanyolország bizonyítani tudta, hogy a túlkompenzációt orvosolták, főként annak révén, hogy 2010 júniusát követően jelentősen emelkedtek a nyersanyagárak. 2011-ben és 2012-ben valóban nem volt megfigyelhető a bioetanol túlkompenzálása.
(30)
A biodízel tekintetében a Bizottság megjegyzi, hogy 2012-ben 41,85 EUR/1 000 l összegű enyhe túlkompenzáció volt megfigyelhető. Ez a túlkompenzáció úgy jelentkezett, hogy az intézkedés és különösen a támogatás szintje változatlan maradt. Ezt a helyzetet a programon kívül álló tényezők, különösképpen a fosszilis dízel spanyolországi jelentős áremelkedése okozta. A Bizottság megjegyzi, hogy a dízel ára 2012-ben 8 %-kal volt magasabb, mint 2011-ben, 36 %-kal magasabb, mint 2010-ben és 71 %-kal magasabb, mint 2009-ben. Ehhez képest a biodízel előállítási költségei 2012-ben ugyanakkorák voltak, mint 2011-ben, 16 %-kal magasabbak, mint 2010-ben és 25 %-kal magasabbak, mint 2009-ben. A Bizottság azt is tudomásul veszi, hogy a program 2012 végén lejárt, ezért nem volt lehetséges, hogy a jövedékiadó-mentességet a jövőbeli túlkompenzáció elkerülése érdekében kiigazítsák az NN 61/2004 sz. ügyben hozott bizottsági határozat (19) preambulumbekezdésének megfelelően. A Bizottság továbbá tudomásul veszi, hogy 2013-ban, illetve azt követően nem nyújtottak a program alapján semmilyen támogatást. Végezetül, a (28) preambulumbekezdésben kifejtettek szerint, ha a 2012-re vonatkozó adatokat is figyelembe vesszük, akkor a program teljes időszakára vonatkozóan nem figyelhető meg semmilyen túlkompenzáció. Ezt tehát annak jeleként lehet tekinteni, hogy Spanyolország támaszkodhata programban foglalt előzetes számítási módszerre.
(31)
A Spanyolország által rendelkezésre bocsátott további információkat figyelembe véve a Bizottság álláspontja szerint Spanyolország nem mulasztotta el teljesíteni az NN 61/2004 sz. ügyben hozott bizottsági határozat (19) preambulumbekezdésében meghatározott kötelezettségeit.
(32)
A Spanyolország által a 2008/118/EK irányelv alkalmazására vonatkozóan benyújtott magyarázatra alapozva a Bizottság elfogadja, hogy a spanyol hatóságok valamennyi vonatkozó vállalat tekintetében jelentést nyújtottak be.
VI. KÖVETKEZTETÉS
(33)
A Bizottság megállapítja, hogy Spanyolország az NN 61/2004 számú támogatási programot helyesen, az azt jóváhagyó bizottsági határozatnak megfelelően hajtotta végre,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
A Spanyolország által végrehajtott NN 61/2004 számú támogatási program az EUMSZ 107. cikke (3) bekezdésének c) pontja értelmében összeegyeztethető a belső piaccal, és a programot az NN 61/2004 számú ügyben hozott bizottsági határozattal összhangban, helyesen hajtották végre.
2. cikk
Ennek a határozatnak a Spanyol Királyság a címzettje.
Kelt Brüsszelben, 2014. július 9-én.