EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 513/2014
af 16. april 2014
om oprettelse af et instrument for finansiel støtte til politisamarbejde, forebyggelse og bekæmpelse af kriminalitet samt krisestyring som en del af Fonden for Intern Sikkerhed og om ophævelse af Rådets afgørelse 2007/125/RIA
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 82, stk. 1, artikel 84 og artikel 87, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (2),
efter den almindelige lovgivningsprocedure (3), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Unionens mål om at sikre et højt sikkerhedsniveau inden for området med frihed, sikkerhed og retfærdighed i henhold til artikel 67, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) bør bl.a. nås ved hjælp af foranstaltninger til forebyggelse og bekæmpelse af kriminalitet og ved koordinerings- og samarbejdsforanstaltninger mellem medlemsstaternes retshåndhævende myndigheder og andre nationale myndigheder, herunder med Europol eller andre relevante EU-organer samt med relevante tredjelande og internationale organisationer.
(2)
For at nå dette mål bør der gøres en øget indsats på EU-plan for at beskytte mennesker og goder mod de i stadig højere grad tværnationale trusler og støtte det arbejde, medlemsstaternes kompetente myndigheder udfører. Bl.a. terrorisme, organiseret kriminalitet, omrejsende kriminalitet, narkotikahandel, korruption, internetkriminalitet, menneskehandel og våbensmugling udgør fortsat en trussel mod Unionens interne sikkerhed.
(3)
Strategien for den indre sikkerhed for Den Europæiske Union (»strategien for den indre sikkerhed«), som Rådet vedtog i februar 2010, udgør et fælles program for imødegåelse af disse fælles sikkerhedsproblemer. I Kommissionens meddelelse af 22. november 2010 med titlen »Strategien for EU's indre sikkerhed i praksis - Fem skridt hen imod et mere sikkert EU«, omsættes principperne for og retningslinjerne i strategien til konkrete aktioner ved, at der indkredses fem strategiske mål: at svække internationale kriminelle netværk, at forebygge terrorisme og håndtere radikalisering og rekruttering, at øge sikkerhedsniveauet for borgere og virksomheder i cyberspace, at styrke sikkerheden via grænseforvaltning samt at øge Unionens modstandsdygtighed over for kriser og katastrofer.
(4)
Solidaritet mellem medlemsstaterne, en klar opgavefordeling, respekt for de grundlæggende rettigheder og frihedsrettigheder og retsstatsprincippet, et stærkt fokus på det globale perspektiv og på forbindelsen til og den nødvendige sammenhæng med den eksterne sikkerhed bør være hovedprincipperne for gennemførelsen af strategien for Unionens indre sikkerhed.
(5)
For at fremme gennemførelsen af strategien for Unionens indre sikkerhed og sikre, at den bliver omsat i praksis, bør der oprettes og drives en fond for intern sikkerhed (»fonden«), via hvilken der kan ydes en passende finansiel EU-støtte til medlemsstaterne.
(6)
Fonden bør afspejle behovet for øget fleksibilitet og forenkling og samtidig overholde kravene med hensyn til forudsigelighed og sikre en retfærdig og gennemsigtig fordeling af midlerne med henblik på at opfylde de overordnede og specifikke mål, der er fastsat i denne forordning.
(7)
Effektiviteten af foranstaltningerne og kvaliteten af bevillingsanvendelsen er grundprincipper for gennemførelsen af fonden. Endvidere bør fonden gennemføres på den mest effektive og brugervenlige måde.
(8)
I en tid med stramme budgetter for Unionens politikker kræves der for at overvinde de økonomiske vanskeligheder fornyet fleksibilitet, innovative organisatoriske foranstaltninger, en bedre udnyttelse af de eksisterende strukturer og koordination mellem Unionens institutioner og agenturer og nationale myndigheder såvel som med tredjelande.
(9)
Der er behov for at maksimere virkningen af EU-støtten ved at mobilisere, sammenlægge og supplere offentlige og private finansielle ressourcer.
(10)
EU's politikcyklus, som blev fastlagt af Rådet den 8.-9. november 2010, sigter mod at behandle de væsentligste alvorlige og organiserede kriminalitetstrusler mod Unionen på en sammenhængende og metodisk måde gennem bedst muligt samarbejde mellem de relevante tjenester. Med henblik på at støtte en effektiv gennemførelse af denne flerårige cyklus bør der i forbindelse med finansieringen under instrumentet oprettet ved nærværende forordning (»instrumentet«) gøres brug af alle de mulige gennemførelsesmetoder fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 (4), herunder, hvor det er relevant, ved indirekte forvaltning, for at sikre rettidig og effektiv levering af aktiviteter og projekter.
(11)
Som følge af de særlige juridiske forhold, der gør sig gældende i forbindelse med afsnit V i TEUF, er det ikke muligt at oprette fonden som et enkelt finansielt instrument. Fonden bør derfor oprettes som en overordnet ramme for Unionens finansielle støtte på området intern sikkerhed, som omfatter instrumentet, og det instrument for finansiel støtte til ydre grænser og visa, der indføres ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 515/2014 (5). Denne overordnede ramme bør gennemføres ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 514/2014 (6).
(12)
Grænseoverskridende forbrydelser, såsom menneskehandel og kriminelle organisationers udnyttelse af ulovlig indvandring, kan behandles effektivt gennem politisamarbejde.
(13)
De samlede midler til denne forordning og forordning (EU) nr. 515/2014 bør tilsammen udgøre finansieringsrammen i hele det tidsrum, fonden eksisterer, og udgøre det primære referencegrundlag for Europa-Parlamentet og Rådet under den årlige budgetprocedure, jf. punkt 17 i den interinstitutionelle aftale af 2. december 2013 mellem Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen om budgetdisciplin, budgetsamarbejde og forsvarlig økonomisk forvaltning (7).
(14)
Europa-Parlamentets beslutning af 23. oktober 2013 om organiseret kriminalitet, korruption og hvidvaskning af penge anerkendte, at bekæmpelsen af organiseret kriminalitet er en europæisk udfordring, og opfordrede til et forstærket samarbejde mellem medlemsstaterne på retshåndhævelsesområdet, eftersom effektiv imødegåelse af organiseret kriminalitet er afgørende for at beskytte den lovlige økonomi mod typiske kriminelle aktiviteter såsom hvidvaskning af udbytte fra kriminalitet.
(15)
Inden for den overordnede ramme, som fonden udgør, bør den finansielle støtte, der ydes inden for rammerne af instrumentet, støtte politisamarbejdet, udvekslingen af og adgangen til oplysninger, kriminalitetsforebyggelse og bekæmpelse af tværnational, grov og organiseret kriminalitet, herunder terrorisme, korruption, narkotikasmugling, menneskehandel og våbensmugling, udnyttelse af ulovlig immigration, seksuel udnyttelse af børn, distribution af billeder af børnemisbrug og børnepornografi, internetkriminalitet, hvidvaskning af udbytte fra kriminalitet, beskyttelsen af mennesker og kritisk infrastruktur mod sikkerhedsrelaterede hændelser og en effektiv styring af sikkerhedsrelaterede risici og kriser, idet der tages hensyn til de fælles politikker (strategier, politikcyklusser, programmer og handlingsplaner), lovgivningen og det praktiske samarbejde.
(16)
Den finansielle bistand på disse områder bør navnlig støtte aktioner til fremme af fælles tværnationale aktioner, adgang til og udveksling af oplysninger, udveksling af bedste praksis, en lettere og mere sikker kommunikation og koordinering, uddannelse og udveksling af personale, analyse-, overvågnings- og evalueringsaktiviteter, omfattende trussels- og risikovurderinger i overensstemmelse med de kompetencer, der er fastsat i TEUF, bevidstgørelsesaktiviteter, afprøvning og validering af ny teknologi, kriminalteknisk forskning, erhvervelse af teknisk interoperabelt udstyr og samarbejde mellem medlemsstaterne og relevante EU-organer, herunder Europol. Den finansielle bistand på disse områder bør kun anvendes til at støtte aktioner, der er i overensstemmelse med Unionens prioriteter og initiativer, som er fastlagt på EU-plan, navnlig dem der er godkendt af Europa-Parlamentet og Rådet.
(17)
Inden for den omfattende ramme for Den Europæiske Unions narkotikastrategi, hvori der advokeres for en afbalanceret tilgang baseret på en samtidig reduktion af udbud og efterspørgsel, bør den finansielle bistand, der leveres gennem dette instrument, støtte alle aktioner med sigte på at forhindre og bekæmpe narkotikasmugling (udbudsreduktion), og i særdeleshed foranstaltninger rettet mod produktion, fremstilling, udvinding, salg, transport, import og eksport af ulovlige stoffer, herunder besiddelse og køb heraf i den hensigt at deltage i narkotikasmuglingsaktiviteter.
(18)
Foranstaltninger i og i forbindelse med tredjelande, der støttes via instrumentet, bør vedtages i synergi og sammenhæng med andre aktioner uden for Unionen, som støttes via Unionens såvel geografiske som tematiske instrumenter for ekstern bistand. Ved gennemførelsen af sådanne aktioner bør der navnlig tilstræbes fuld sammenhæng med principperne og de generelle mål for Unionens optræden udadtil og udenrigspolitik i tilknytning til det pågældende land eller den pågældende region, de demokratiske principper og værdier, de grundlæggende rettigheder og frihedsrettigheder, retsstatsprincippet og tredjelandenes suverænitet. Foranstaltningerne bør ikke have til formål at støtte direkte udviklingsorienterede aktioner og bør så vidt muligt supplere den finansielle bistand, der ydes via instrumenterne for ekstern bistand. Det bør også tilstræbes at skabe sammenhæng med Unionens humanitære bistand, navnlig hvad angår gennemførelsen af kriseforanstaltninger.
(19)
Instrumentet bør gennemføres under fuldstændig respekt for de rettigheder og principper, der er fastsat i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, og for Unionens internationale forpligtelser.
(20)
I henhold til artikel 3 i traktaten om Den Europæiske Union (TEU) bør instrumentet støtte aktiviteter, som sikrer beskyttelse af børn mod vold, misbrug, udnyttelse og vanrøgt. Instrumentet bør endvidere støtte beskyttelsesforanstaltninger og bistand til børnevidner og -ofre, navnlig dem der er uledsagede eller på anden måde har behov for værgemål.
(21)
Instrumentet bør supplere og styrke de aktiviteter, der gennemføres for at udvikle samarbejdet mellem Europol eller andre relevante EU-organer og medlemsstaterne med henblik på at nå målene i instrumentet inden for politisamarbejde, forebyggelse og bekæmpelse af kriminalitet og krisestyring. Dette betyder blandt andet, at medlemsstaterne, når de udarbejder deres nationale programmer, bør tage højde for den informationsdatabase, de analytiske redskaber og de operationelle og tekniske retningslinjer, der er udviklet af Europol, navnlig Europols informationssystem (EIS), Europols system for sikker udveksling af information (SIENA) og EU-trusselsvurdering af grov og organiseret kriminalitet (SOCTA).
(22)
Med henblik på at sikre en ensartet gennemførelse af fonden bør det EU-budget, der afsættes til instrumentet, gennemføres ved direkte og indirekte forvaltning, for så vidt angår de aktioner, der er af særlig interesse for Unionen (»EU-aktioner«), krisebistanden og den tekniske bistand, og ved delt forvaltning, for så vidt angår de nationale programmer og aktioner, der kræver administrativ fleksibilitet.
(23)
For så vidt angår de midler, der er omfattet af delt forvaltning, er det nødvendigt at sikre, at medlemsstaternes nationale programmer er i overensstemmelse med EU-prioriteterne og -målene.
(24)
De midler, der tildeles medlemsstaterne til gennemførelse via deres nationale programmer, bør fastsættes i denne forordning og fordeles på grundlag af klare, objektive og målbare kriterier. Disse kriterier bør vedrøre de offentlige goder, som medlemsstaterne skal beskytte, og graden af deres finansielle kapacitet til at sikre et højt internt sikkerhedsniveau, herunder deres befolkningers størrelse, deres territoriale størrelse og deres bruttonationalprodukt. Da SOCTA 2013 peger på den fremherskende betydning af havne og lufthavne som indførsels- og indrejsesteder, hvorigennem kriminelle organisationer kan smugle mennesker og ulovlige varer, bør de særligt svage punkter, som kriminalitetsruterne udgør ved disse ydre grænseovergange, endvidere afspejles i fordelingen af de ressourcer, der er til rådighed til aktioner gennemført af medlemsstaterne, ved hjælp af kriterier som er forbundet med antallet af passagerer og vægten af gods, der passerer gennem internationale luft- og søhavne.
(25)
For at øge solidariteten og dele ansvaret for fælles EU-politikker, -strategier og -programmer bør medlemsstaterne opfordres til at anvende en del af de samlede midler, der er til rådighed for nationale programmer, til at behandle Unionens strategiske prioriteter, der er fastsat i bilag I til denne forordning. I forbindelse med projekter, der behandler disse prioriteter, bør Unionens bidrag til de samlede omkostninger øges til 90 % i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 514/2014.
(26)
Loftet over de midler, der fortsat er til rådighed for Unionen, bør komplementere de midler, der tildeles medlemsstaterne til gennemførelsen af deres nationale programmer. Dette vil sikre, at Unionen er i stand til i et givet budgetår at støtte aktioner, der er af særlig interesse for Unionen såsom undersøgelser, afprøvning og validering af nye teknologier, tværnationale projekter, netværkssamarbejde og udveksling af bedste praksis, overvågning af gennemførelsen af den relevante EU-ret og af relevante EU-politikker og -aktioner i forbindelse med og i tredjelande. De støttede aktioner bør være i overensstemmelse med prioriteterne i Unionens relevante strategier, programmer, handlingsplaner og risiko- og trusselsvurderinger.
(27)
For at bidrage til opfyldelsen af instrumentets generelle mål bør medlemsstaterne sikre, at deres nationale programmer indeholder aktioner, der behandler alle de specifikke mål i instrumentet, og at tildelingen af ressourcer til målene er proportional med udfordringerne og behovene og sikrer, at målene kan opfyldes. Hvis et nationalt program ikke behandler et af de specifikke mål, eller hvis bevillingen ligger under de minimumsprocentsatser, der er fastsat i denne forordning, bør den pågældende medlemsstat fremsætte en begrundelse i programmet.
(28)
Med henblik på at styrke Unionens kapacitet til at reagere øjeblikkeligt på sikkerhedsrelaterede hændelser eller nye trusler mod Unionen bør det være muligt at yde krisebistand i overensstemmelse med den ramme, der er fastsat i forordning (EU) nr. 514/2014.
(29)
Finansieringen fra EU-budgettet bør koncentreres om aktiviteter, hvor Unionens indgriben kan skabe en merværdi i forhold til medlemsstaternes indsats alene. Unionen er i forhold til medlemsstaterne bedre i stand til at behandle problemer, der går på tværs af grænserne, og skabe en platform for fælles strategier, hvorfor støtteberettigede aktiviteter i medfør af denne forordning navnlig bør være med til at styrke kapaciteten på nationalt plan og EU-plan og samarbejdet og koordineringen på tværs af grænserne og fremme netværkssamarbejdet, den gensidige tillid og udvekslingen af oplysninger og bedste praksis.
(30)
For at supplere eller ændre bestemmelserne i denne forordning, hvad angår fastsættelsen af Unionens strategiske prioriteter, bør beføjelsen til at vedtage retsakter delegeres til Kommissionen i henhold til artikel 290 i TEUF for så vidt angår at ændre, tilføje eller slette de strategiske EU-prioriteter, der er opført i denne forordning. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under det forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau. Kommissionen bør i forbindelse med forberedelsen og udarbejdelsen af delegerede retsakter sørge for samtidig, rettidig og hensigtsmæssig fremsendelse af relevante dokumenter til Europa-Parlamentet og Rådet.
(31)
Kommissionen bør i forbindelse med anvendelsen af denne forordning, herunder udarbejdelsen af delegerede retsakter, høre eksperter fra alle medlemsstater.
(32)
Kommissionen bør overvåge gennemførelsen af instrumentet i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i forordning (EU) nr. 514/2014 ved hjælp af nøgleindikatorer til evaluering af resultater og virkninger. Disse indikatorer, herunder relevante baselinescenarier, bør udgøre minimumsgrundlaget for evalueringen af, i hvor høj grad instrumentets mål er blevet opfyldt.
(33)
For at måle fondens resultater bør der fastlægges fælles indikatorer i forbindelse med hvert af instrumentets specifikke mål. Målingen af opfyldelsen af de specifikke mål ved hjælp af de fælles indikatorer gør det ikke obligatorisk at gennemføre de aktioner, der er relateret til disse indikatorer.
(34)
Rådets afgørelse 2007/125/RIA (8) bør ophæves med forbehold af overgangsbestemmelserne i denne forordning.
(35)
Målene for denne forordning, nemlig at styrke koordineringen og samarbejdet mellem de retshåndhævende myndigheder, forebygge og bekæmpe kriminalitet, beskytte mennesker og kritisk infrastruktur mod sikkerhedsrelaterede hændelser og øge medlemsstaternes og Unionens kapacitet til effektivt at forvalte sikkerhedsrelaterede risici og kriser, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i TEU. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.
(36)
I medfør af artikel 1 og 2 i protokol nr. 22 om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til TEU og til TEUF, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af denne forordning, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark.
(37)
I medfør af artikel 3 i protokol nr. 21 om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling for så vidt angår området med frihed, sikkerhed og retfærdighed, der er knyttet som bilag til TEU og til TEUF, og med forbehold af artikel 4 i samme protokol, har Irland givet meddelelse om, at landet ønsker at deltage i vedtagelsen og anvendelsen af denne forordning.
(38)
I medfør af artikel 1 og 2 i protokol nr. 21 om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling for så vidt angår området med frihed, sikkerhed og retfærdighed, der er knyttet som bilag til TEU og til TEUF, og med forbehold af artikel 4 i samme protokol, deltager Det Forenede Kongerige ikke i vedtagelsen af denne forordning, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Det Forenede Kongerige.
(39)
Det er hensigtsmæssigt at tilpasse denne forordnings anvendelsesperiode til anvendelsesperioden for Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 1311/2013 (9). Denne forordning bør derfor anvendes fra den 1. januar 2014 -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL I
GENERELLE BESTEMMELSER
Artikel 1
Formål og anvendelsesområde
1. Med denne forordning oprettes der et instrument for finansiel støtte til politisamarbejde, forebyggelse og bekæmpelse af kriminalitet samt krisestyring (»instrumentet«) som en del af Fonden for Intern Sikkerhed (»fonden«).
Med denne forordning og forordning (EU) nr. 515/2014 oprettes fonden for perioden fra den 1. januar 2014 til den 31. december 2020.
2. I denne forordning fastsættes bestemmelser om
a)
de mål, de støtteberettigede aktioner og de strategiske prioriteter, hvortil der skal ydes finansiel støtte via dette instrument
b)
den generelle ramme for gennemførelsen af støtteberettigede aktioner
c)
de midler, der stilles til rådighed inden for rammerne af instrumentet fra den 1. januar 2014 til den 31. december 2020, og hvordan de skal fordeles.
3. Denne forordning fastsætter reglerne for anvendelsen af forordning (EU) nr. 514/2014.
4. Instrumentet finder ikke anvendelse på forhold, der er omfattet af programmet om retlige anliggender som fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1382/2013 (10). Instrumentet kan dog omfatte aktioner, der sigter mod at tilskynde til samarbejde mellem retsmyndigheder og retshåndhævende myndigheder.
5. Der tilstræbes synergi, sammenhæng og komplementaritet med Unionens andre relevante finansielle instrumenter, som f.eks. civilbeskyttelsesordningen, der er oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 1313/2013/EU (11), Horisont 2020, der er oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1291/2013 (12), det tredje flerårige EU-handlingsprogram for sundhed, der er oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 282/2014 (13), Den Europæiske Unions Solidaritetsfond og instrumenterne for ekstern bistand, dvs. instrumentet til førtiltrædelsesbistand (IPA II), der er oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 231/2014 (14), det europæisk naboskabsinstrument, der er oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 232/2014 (15), instrumentet til udviklingssamarbejde, der er oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 233/2014 (16), partnerskabsinstrumentet for samarbejde med tredjelande, der er oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 234/2014 (17), det europæiske instrument for demokrati og menneskerettigheder, der er oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 235/2014 (18), og instrumentet, der bidrager til stabilitet og fred, der er oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 230/2014 (19). Aktioner, der finansieres under denne forordning, må ikke modtage finansiel støtte til samme formål fra andre finansielle EU-instrumenter.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
a) »politisamarbejde«: de specifikke foranstaltninger og typer af samarbejde, der inddrager alle medlemsstaternes kompetente myndigheder, jf. artikel 87 i TEUF
b) »udveksling af og adgang til oplysninger«: sikker indsamling, lagring, behandling, analyse og udveksling af oplysninger, der er relevante for de myndigheder, der er omhandlet i artikel 87 i TEUF, i forbindelse med forebyggelse, påvisning, efterforskning og retsforfølgning af straffelovsovertrædelser, navnlig tværnational, grov og organiseret kriminalitet
c) »forebyggelse af kriminalitet«: alle de foranstaltninger, der har til formål at mindske eller på anden måde bidrage til at mindske kriminaliteten og borgernes følelse af utryghed som defineret i artikel 2, stk. 2, i Rådets afgørelse 2009/902/RIA (20)
d) »organiseret kriminalitet«: en strafbar adfærd, der er knyttet til medlemskab af en kriminel organisation som defineret i Rådets rammeafgørelse 2008/841/RIA (21)
e) »terrorisme«: alle former for forsætlige handlinger og overtrædelser som defineret i Rådets rammeafgørelse 2002/475/RIA (22)
f) »risiko- og krisestyring«: alle foranstaltninger vedrørende vurdering, forebyggelse, beredskab og konsekvensstyring i forbindelse med terrorisme, organiseret kriminalitet og andre sikkerhedsrelaterede risici
g) »forebyggelse og beredskab«: alle foranstaltninger, der tager sigte på at forebygge og/eller mindske risikoen i forbindelse med mulige terrorangreb og andre sikkerhedsrelaterede risici
h) »konsekvensstyring«: en effektiv koordinering af de aktioner, der er iværksat på nationalt plan og/eller EU-plan for at reagere på og mindske virkningerne af terrorangreb eller andre sikkerhedsrelaterede hændelser
i) »kritisk infrastruktur«: et aktiv, netværk, system eller en del deraf, der er væsentligt eller væsentlig for opretholdelsen af vitale samfundsmæssige funktioner og menneskers sundhed, sikkerhed og økonomiske eller sociale velfærd, og hvis afbrydelse, overtrædelse eller ødelæggelse i væsentlig grad vil påvirke en medlemsstat eller Unionen som følge af, at disse funktioner ikke vil kunne opretholdes
j) »krisesituationer«: alle sikkerhedsrelaterede hændelser eller nye trusler, som har eller kan have en betydelig negativ virkning for menneskers sikkerhed i en eller flere medlemsstater.
Artikel 3
Formål
1. Det generelle mål med instrumentet er at bidrage til at sikre et højt sikkerhedsniveau i Unionen.
2. Inden for rammerne af det generelle mål i stk. 1 bidrager instrumentet, i overensstemmelse med prioriteterne i Unionens relevante strategier, politikcyklusser, programmer og trussels- og risikovurderinger, til følgende specifikke mål:
a)
kriminalitetsforebyggelse, bekæmpelse af tværnational, grov og organiseret kriminalitet, herunder terrorisme, og styrkelse af koordineringen af og samarbejdet mellem medlemsstaternes retshåndhævende myndigheder og andre nationale myndigheder, herunder med Europol og andre relevante EU-organer samt med relevante tredjelande og internationale organisationer
b)
forøgelse af medlemsstaternes og Unionens kapacitet til effektivt at styre sikkerhedsrelaterede risici og kriser samt af beredskabet og beskyttelsen af mennesker og kritisk infrastruktur mod terrorangreb og andre sikkerhedsrelaterede hændelser.
Opfyldelsen af de specifikke mål i instrumentet evalueres i overensstemmelse med artikel 55, stk. 2, i forordning nr. 514/2014 ved hjælp af fælles indikatorer, som fastsat i nærværende forordnings bilag II, og programspecifikke indikatorer, der indgår i nationale programmer.
3. For at nå de i stk. 1 og 2 omhandlede mål bidrager instrumentet til følgende operationelle mål:
a)
at fremme og udvikle foranstaltninger for at styrke medlemsstaternes kapacitet til at forebygge kriminalitet og bekæmpe tværnational, grov og organiseret kriminalitet, herunder terrorisme, navnlig via partnerskaber mellem den offentlige og den private sektor, udveksling af oplysninger og bedste praksis, adgang til oplysninger, interoperable teknologier, sammenlignelige statistikker, anvendt kriminologi, offentlig kommunikation og bevidstgørelse
b)
at fremme og udvikle den administrative og operationelle koordinering, samarbejdet, den gensidige forståelse og udveksling af oplysninger mellem medlemsstaternes retshåndhævende myndigheder, andre nationale myndigheder, Europol eller andre relevante EU-organer og, hvor det er relevant, med tredjelande og internationale organisationer
c)
at fremme og udvikle efter- og videreuddannelsesordninger, herunder vedrørende tekniske og faglige kompetencer og viden om forpligtelser i forhold til respekt for menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder, i forbindelse med gennemførelsen af europæiske uddannelsespolitikker, bl.a. via særlige EU-udvekslingsprogrammer inden for retshåndhævelse, for derved at fremme en ægte europæisk rets- og retshåndhævelseskultur
d)
at fremme og udvikle foranstaltninger, beskyttelsesforanstaltninger, mekanismer og bedste praksis for tidlig identifikation, beskyttelse af og støtte til vidner og ofre for forbrydelser, herunder terrorofre, og navnlig børnevidner og -ofre, navnlig dem der er uledsagede, eller som på anden måde har behov for værgemål
e)
foranstaltninger, der styrker medlemsstaternes administrative og operationelle kapacitet til at beskytte kritisk infrastruktur i alle økonomiske sektorer, herunder via partnerskaber mellem den offentlige og den private sektor og forbedret koordinering, samarbejde, udveksling og formidling af knowhow og erfaringer inden for Unionen og med relevante tredjelande
f)
sikre forbindelser og en effektiv koordinering mellem aktørerne i eksisterende sektorspecifikke systemer til tidlig varsling og krisesamarbejdsmekanismer på EU-plan og nationalt plan, herunder situationscentre, for at gøre det muligt hurtigt at få et omfattende og præcist overblik i krisesituationer, koordinere beredskabsforanstaltninger og udveksle offentligt tilgængelige, fortrolige og klassificerede informationer
g)
foranstaltninger, der styrker medlemsstaternes og Unionens administrative og operationelle kapacitet til at udarbejde omfattende trussels- og risikovurderinger, som bygger på konkrete oplysninger og i overensstemmelse med prioriteter og initiativer identificeret på EU-plan, navnlig dem, der er godkendt af Europa-Parlamentet og Rådet, for at sætte Unionen i stand til at udforme integrerede strategier på grundlag af fælles vurderinger i krisesituationer og at øge den gensidige forståelse af medlemsstaternes og partnerlandenes forskellige definitioner af trusselsniveauer.
4. Instrumentet bidrager også til finansieringen af teknisk bistand på medlemsstaternes eller Kommissionens initiativ.
5. Aktioner, der finansieres under instrumentet, skal gennemføres med fuld respekt for de grundlæggende rettigheder og menneskers værdighed. Aktionerne skal navnlig overholde bestemmelserne i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, EU's databeskyttelsesret og den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder (EMRK).
Medlemsstaterne skal navnlig, når som helst det er muligt, være særligt opmærksomme, når de gennemfører aktioner til beskyttelse af udsatte personer, herunder navnlig børn og uledsagede mindreårige.
Artikel 4
Støtteberettigede aktioner under nationale programmer
1. Inden for målene omhandlet i artikel 3 i nærværende forordning, i lyset af de vedtagne konklusioner fra den politiske dialog, jf. artikel 13 i forordning (EU) nr. 514/2014 og i overensstemmelse med målene for de nationale programmer som omhandlet i artikel 7 i nærværende forordning skal instrumentet støtte aktioner i medlemsstaterne, særlig dem på følgende liste:
a)
aktioner til forbedring af politisamarbejdet og koordineringen mellem de retshåndhævende myndigheder, herunder med og mellem relevante EU-organer, særlig Europol og Eurojust, fælles efterforskningsteam og andre former for tværnationalt samarbejde, adgangen til og udvekslingen af oplysninger og interoperable teknologier
b)
projekter, der fremmer netværkssamarbejde, offentlig-private partnerskaber, gensidig tillid, forståelse og læring, indkredsning, udveksling og formidling af knowhow, erfaringer og bedste praksis, informationsdeling, fælles situationsforståelse og forudseenhed, beredskabsplanlægning og interoperabilitet
c)
analyse-, overvågnings- og evalueringsaktiviteter, herunder undersøgelser og trussels- og risikovurderinger samt konsekvensanalyser, som er evidensbaserede og i overensstemmelse med Unionens prioriteter og initiativer, navnlig dem som er godkendt af Europa-Parlamentet og Rådet
d)
bevidstgørelses-, formidlings- og kommunikationsaktiviteter
e)
erhvervelse, vedligeholdelse af Unionens og de nationale it-systemer, der bidrager til opfyldelsen af målene i denne forordning, og/eller yderligere opdatering af IT-systemer og teknisk udstyr, herunder afprøvning af systemernes kompatibilitet, sikre faciliteter, infrastrukturer, tilknyttede bygninger og systemer, særlig informations- og kommunikationsteknologisystemer og komponenter hertil, på EU-plan, bl.a. med henblik på det europæiske samarbejde om internetsikkerhed og internetkriminalitet, navnlig med Europæisk Center til Bekæmpelse af IT-Kriminalitet
f)
udveksling og uddannelse af personale og eksperter fra relevante myndigheder, herunder sprogundervisning og fælles øvelser eller programmer
g)
foranstaltninger til anvendelse, overførsel, afprøvning og validering af nye metoder eller teknologier, herunder pilotprojekter og opfølgningsforanstaltninger til EU-finansierede sikkerhedsforskningsprojekter.
2. Inden for rammerne af målene i artikel 3 kan instrumentet også yde støtte til følgende aktioner i forbindelse med og i tredjelande:
a)
aktioner til forbedring af politisamarbejdet og koordineringen mellem retshåndhævende myndigheder, herunder fælles efterforskningsteam og andre former for fælles operationer på tværs af grænserne, adgangen til og udvekslingen af oplysninger og interoperable teknologier
b)
netværkssamarbejde, gensidig tillid, forståelse og læring, indkredsning, udveksling og formidling af knowhow, erfaringer og bedste praksis, informationsdeling, fælles situationsforståelse og forudseenhed, beredskabsplanlægning og interoperabilitet
c)
udveksling og uddannelse af personale og eksperter fra relevante myndigheder.
Kommissionen og medlemsstaterne sikrer sammen med Tjenesten for EU's Optræden Udadtil koordinering vedrørende aktioner i eller i relation til tredjelande, som fastsat i artikel 3, stk. 5, i forordning (EU) nr. 514/2014.
KAPITEL II
FINANSIEL RAMME OG GENNEMFØRELSESRAMME
Artikel 5
Samlet budget og gennemførelse
1. Det samlede budget til gennemførelsen af instrumentet er på 1 004 mio. EUR i løbende priser.
2. De årlige bevillinger godkendes af Europa-Parlamentet og Rådet inden for rammerne af den flerårige finansielle ramme.
3. Det samlede budget gennemføres ved hjælp af følgende:
a)
nationale programmer, jf. artikel 7
b)
EU-aktioner, jf. artikel 8
c)
teknisk bistand, jf. artikel 9
d)
krisebistand, jf. artikel 10.
4. Det budget, der er bevilget under instrumentet til EU-aktioner, som omhandlet i nærværende forordnings artikel 8, til teknisk bistand, som omhandlet i nærværende forordnings artikel 9, og til krisebistand, som omhandlet i nærværende forordnings artikel 10, gennemføres ved henholdsvis direkte og indirekte forvaltning i overensstemmelse med artikel 58, stk. 1, litra a) og c), i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 (23).
Det budget, der er bevilget til de nationale programmer, som omhandlet i nærværende forordnings artikel 7, gennemføres ved delt forvaltning i overensstemmelse med artikel 58, stk. 1, litra b), i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012.
5. Uden at det berører Europa-Parlamentets og Rådets prærogativer, skal det samlede budget anvendes som følger:
a)
662 mio. EUR til medlemsstaternes nationale programmer
b)
342 mio. EUR til EU-aktioner, krisebistand og teknisk bistand på Kommissionens initiativ.
6. Hver medlemsstat skal fordele de beløb, der er angivet i bilag III, til de nationale programmer som følger:
a)
mindst 20 % til aktioner vedrørende det specifikke mål som omhandlet i artikel 3, stk. 2, første afsnit, litra a), og
b)
mindst 10 % til aktioner vedrørende det specifikke mål som omhandlet i artikel 3, stk. 2, første afsnit, litra b).
Medlemsstaterne kan afvige fra disse minimumsprocentsatser under forudsætning af, at der i de nationale programmer indgår en forklaring på, hvorfor en ressourcetildeling under dette niveau ikke bringer opfyldelsen af det relevante mål i fare. Denne forklaring vil blive vurderet af Kommissionen i forbindelse med dens godkendelse af de nationale programmer som omhandlet i artikel 7, stk. 2.
7. Sammen med det samlede budget, der fastsættes for forordning (EU) nr. 515/2014, udgør det samlede disponible budget til instrumentet som fastsat i denne artikels stk. 1 finansieringsrammen for fonden det primære referencegrundlag for Europa-Parlamentet og Rådet under den årlige budgetprocedure, jf. punkt 17 i den interinstitutionelle aftale mellem Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen om budgetdisciplin, om samarbejde på budgetområdet og om forsvarlig økonomisk forvaltning.
Artikel 6
Midler til støtteberettigede aktioner i medlemsstaterne
1. Der bevilges 662 mio. EUR til medlemsstaterne som følger:
a)
30 % i forhold til størrelsen af deres befolkninger
b)
10 % i forhold til størrelsen af deres område
c)
15 % i forhold til antallet af passager og 10 % i forhold til tons fragt, der passerer igennem deres internationale luft- og søhavne
d)
35 % omvendt proportionalt med deres bruttonationalprodukt (købekraftstandard pr. indbygger).
2. Referencetallene for de oplysninger, der er omhandlet i stk. 1, skal være de seneste statistiske tal, som Kommissionen (Eurostat) har udarbejdet på grundlag af de oplysninger, medlemsstaterne har indsendt i henhold til EU-retten. Referencedatoen er den 30. juni 2013. De beløb til nationale programmer, der er beregnet på grundlag af de kriterier, der er omhandlet i stk. 1, er angivet i bilag III.
Artikel 7
Nationale programmer
1. Det nationale program, der skal udarbejdes inden for rammerne af instrumentet, og det, der skal udarbejdes inden for rammerne af forordning (EU) nr. 515/2014, forelægges Kommissionen som et enkelt nationalt program for fonden i henhold til artikel 14 i forordning (EU) nr. 514/2014.
2. Inden for rammerne af de nationale programmer, Kommissionen skal undersøge og godkende i henhold til artikel 14 i forordning (EU) nr. 514/2014, går medlemsstaterne inden for rammerne af de mål, der er anført i nærværende forordnings artikel 3, navnlig efter Unionens strategiske prioriteter, der er opført på listen i bilag I til denne forordning, idet der tages højde for resultaterne af den politiske dialog, der er omhandlet i artikel 13 i forordning (EU) nr. 514/2014. Medlemsstaterne må ikke anvende mere end 8 % af deres samlede bevilling til det nationale program til vedligeholdelse af Unionens IT-systemer og nationale IT-systemer, der bidrager til opfyldelsen af målene i denne forordning, og ikke mere end 8 % til aktioner i relation til eller i tredjelande, der gennemfører Unionens strategiske prioriteter, som er anført i bilag I til denne forordning.
3. Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 11 for at ændre Unionens strategiske prioriteter, tilføje sådanne, eller lade sådanne udgå af denne forordnings bilag I.
Artikel 8
EU-aktioner
1. På Kommissionens initiativ kan dette instrument anvendes til at finansiere tværnationale aktioner eller aktioner af særlig interesse for Unionen (»EU-aktioner«) vedrørende de generelle, specifikke og operationelle mål omhandlet i artikel 3.
2. For at være støtteberettigede skal EU-aktionerne være i overensstemmelse med de prioriteter og initiativer, der er fastsat på EU-plan, og navnlig dem der er godkendt af Europa-Parlamentet og Rådet i Unionens relevante strategier, politikcyklusser, programmer, trussels- og risikovurderinger, og navnlig støtte:
a)
forberedende foranstaltninger, kontrolforanstaltninger, administrative og tekniske aktiviteter og udviklingen af den evalueringsmekanisme, der kræves for at gennemføre politikkerne vedrørende politisamarbejde, forebyggelse og bekæmpelse af kriminalitet samt krisestyring
b)
tværnationale projekter, der involverer to eller flere medlemsstater eller mindst én medlemsstat og ét tredjeland
c)
analyse-, overvågnings- og evalueringsaktiviteter, herunder trussels- og risikovurderinger samt konsekvensanalyser, som er evidensbaserede og i overensstemmelse med de prioriteter og initiativer, der er fastsat på EU-plan, navnlig dem der er godkendt af Europa-Parlamentet og Rådet, og projekter vedrørende kontrol med gennemførelsen af EU-retten og Unionens strategiske mål i medlemsstaterne
d)
projekter, der fremmer netværkssamarbejde, offentlig-private partnerskaber, gensidig tillid, forståelse og læring, indkredsning og formidling af bedste praksis og innovative fremgangsmåder på EU-plan, uddannelses- og udvekslingsprogrammer
e)
projekter, der støtter udviklingen af metodologiske, navnlig statistiske redskaber og metoder og fælles indikatorer
f)
erhvervelse, vedligeholdelse og/eller yderligere opdatering af teknisk udstyr, ekspertise, sikre faciliteter, infrastrukturer, tilknyttede bygninger og systemer, særlig informations- og kommunikationsteknologisystemer og komponenter hertil, på EU-plan, bl.a. med henblik på det europæiske samarbejde om internetsikkerhed og internetkriminalitet, navnlig med Europæisk Center til Bekæmpelse af IT-Kriminalitet
g)
projekter, der øger kendskabet til Unionens politikker og mål blandt interessenterne og den brede offentlighed, herunder kommunikation med erhvervslivet om Unionens politiske prioriteter
h)
særligt innovative projekter, der er med til at udvikle nye metoder og/eller anvender nye teknologier, og som kan overføres til andre medlemsstater, navnlig projekter med henblik på at afprøve og validere resultaterne af EU-finansierede sikkerhedsforskningsprojekter
i)
undersøgelser og pilotprojekter.
3. Inden for rammerne af målene i artikel 3 yder instrumentet også støtte til aktioner i relation til eller i tredjelande, navnlig følgende:
a)
aktioner til forbedring af politisamarbejdet og koordineringen mellem de retshåndhævende myndigheder og, hvor det er relevant, internationale organisationer, herunder fælles efterforskningsteam og andre former for tværnationalt samarbejde, adgangen til og udvekslingen af oplysninger og interoperable teknologier
b)
netværkssamarbejde, gensidig tillid, forståelse og læring, indkredsning, udveksling og formidling af knowhow, erfaringer og bedste praksis, informationsdeling, fælles situationsforståelse og forudseenhed, beredskabsplanlægning og interoperabilitet
c)
erhvervelse, vedligeholdelse og/eller yderligere opdatering af teknisk udstyr, herunder informations- og kommunikationsteknologisystemer og komponenter hertil
d)
udveksling og uddannelse af personale og eksperter fra relevante myndigheder, herunder sprogundervisning
e)
bevidstgørelses-, formidlings- og kommunikationsaktiviteter
f)
trussels- og risikovurderinger og konsekvensanalyser
g)
undersøgelser og pilotprojekter.
4. EU-aktionerne gennemføres i henhold til artikel 6 i forordning (EU) nr. 514/2014.
Artikel 9
Teknisk bistand
1. På Kommissionens initiativ og/eller vegne kan der via instrumentet ydes op til 800 000 EUR om året til teknisk bistand inden for rammerne af fonden, jf. artikel 9 i forordning (EU) nr. 514/2014.
2. På en medlemsstats initiativ kan instrumentet finansiere tekniske bistandstiltag i overensstemmelse med artikel 20 i forordning (EU) nr. 514/2014. Det beløb, der er afsat til teknisk bistand, overstiger for perioden 2014-2020 ikke 5 % af det samlede beløb, der bevilges en medlemsstat, plus 200 000 EUR.
Artikel 10
Krisebistand
1. Instrumentet yder finansiel bistand til dækning af presserende og konkrete behov i tilfælde af en krisesituation som defineret i artikel 2, litra j).
2. Krisebistanden gennemføres i overensstemmelse med artikel 6 og 7 i forordning (EU) nr. 514/2014.
KAPITEL III
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 11
Udøvelse af de delegerede beføjelser
1. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter tillægges Kommissionen på de i denne artikel fastlagte betingelser.
2. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 7, stk. 3, tillægges Kommissionen for en periode på syv år fra den 21. maj 2014. Kommissionen udarbejder en rapport vedrørende delegationen af beføjelser senest ni måneder inden udløbet af syvårsperioden. Delegationen af beføjelser forlænges stiltiende for en periode på tre år, medmindre Europa-Parlamentet eller Rådet modsætter sig en sådan forlængelse senest tre måneder inden udløbet af syvårsperioden.
3. Den i artikel 7, stk. 3 omhandlede delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet. En afgørelse om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse, til ophør. Den får virkning dagen efter offentliggørelsen af afgørelsen i Den Europæiske Unions Tidende eller på et senere tidspunkt, der angives i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af de delegerede retsakter, der allerede er i kraft.
4. Så snart Kommissionen vedtager en delegeret retsakt, giver den samtidigt Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom.
5. En delegeret retsakt vedtaget i henhold til artikel 7, stk. 3, træder kun i kraft, hvis hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har gjort indsigelse inden for en frist på to måneder fra meddelelsen af den pågældende retsakt til Europa-Parlamentet og Rådet, eller hvis Europa-Parlamentet og Rådet inden udløbet af denne frist begge har informeret Kommissionen om, at de ikke agter at gøre indsigelse. Fristen forlænges med to måneder på Europa-Parlamentets eller Rådets initiativ.
Artikel 12
Anvendelse af forordning (EU) nr. 514/2014
Bestemmelserne i forordning (EU) nr. 514/2014 finder anvendelse på instrumentet.
Artikel 13
Ophævelse af retsakt
Afgørelse 2007/125/RIA ophæves med virkning fra den 1. januar 2014.
Artikel 14
Overgangsbestemmelser
1. Denne forordning er ikke til hinder for videreførelse eller ændring, herunder hel eller delvis annullering, af de pågældende projekter indtil deres afslutning eller af bistand, som Kommissionen har godkendt på grundlag af afgørelse 2007/125/RIA eller anden lovgivning, der gælder for bistanden pr. 31. december 2013.
2. Når Kommissionen vedtager afgørelser om samfinansiering efter instrumentet, tager den hensyn til de foranstaltninger, som er vedtaget på grundlag af afgørelse 2007/125/RIA inden den 20. maj 2014, og som har finansielle virkninger i den periode, som samfinansieringen vedrører.
3. Forpligtelser, der er indgået i forbindelse med samfinansieringer, som er godkendt af Kommissionen mellem den 1. januar 2011 og den 31. december 2014, og for hvilke de dokumenter, der er nødvendige for, at foranstaltningerne kan afsluttes, ikke er sendt til Kommissionen inden for fristen for fremlæggelse af den endelige rapport, frigøres automatisk af Kommissionen senest den 31. december 2017, hvilket giver anledning til tilbagebetaling af uretmæssigt udbetalte beløb.
Beløb, der vedrører foranstaltninger, som er suspenderet på grund af en retssag eller en administrativ klage med opsættende virkning, lades ude af betragtning ved beregningen af det beløb, som skal frigøres automatisk.
4. Kommissionen forelægger senest den 31. december 2015 Europa-Parlamentet og Rådet en efterfølgende evaluering af afgørelse 2007/125/RIA vedrørende perioden 2007-2013.
Artikel 15
Revision
Europa-Parlamentet og Rådet reviderer på grundlag af forslag fra Kommissionen denne forordning senest den 30. juni 2020.
Artikel 16
Ikrafttræden og anvendelse
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 2014.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i medlemsstaterne i overensstemmelse med traktaterne.
Udfærdiget i Strasbourg, den 16. april 2014.
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 513/2014/EU RENDELETE
(2014. április 16.)
a Belső Biztonsági Alap részét képező, a rendőrségi együttműködés, a bűnmegelőzés és a bűnözés elleni küzdelem, valamint a válságkezelés pénzügyi támogatására szolgáló eszköz létrehozásáról és a 2007/125/IB tanácsi határozat hatályon kívül helyezéséről
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 82. cikke (1) bekezdésére, 84. cikkére és 87. cikke (2) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
a jogalkotási aktus tervezete nemzeti parlamenteknek való megküldését követően,
tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (1),
tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére (2),
rendes jogalkotási eljárás keretében (3),
mivel:
(1)
Az Unió azon célját, hogy biztosítsa a magas szintű biztonságot egy olyan térségben, amely a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapul az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 67. cikkének (3) bekezdése értelmében, többek között a bűnözés megelőzését és az ellene való küzdelmet, valamint a tagállamok bűnüldöző szervei és egyéb nemzeti hatóságai, így az Europol és az Unió egyéb illetékes szervei, valamint az érintett harmadik országok és nemzetközi szervezetek közötti koordinációt és együttműködést célzó intézkedések révén kell elérni.
(2)
E célkitűzés eléréséhez fokozott intézkedésekre van szükség uniós szinten, annak érdekében, hogy megvédjék a polgárokat és az árukat a növekvő transznacionális fenyegetésekkel szemben, valamint azért, hogy támogassák a tagállamok illetékes hatóságainak műveleti munkáját. Többek között a terrorizmus, a szervezett bűnözés, a mozgó bűnözés, a kábítószer-kereskedelem, a korrupció, a kiberbűnözés, az ember- és fegyverkereskedelem továbbra is kihívást fog jelenteni az Unió belső biztonsága szempontjából.
(3)
A Tanács által 2010 februárjában elfogadott „Az Európai Unió belső biztonsági stratégiája” (belső biztonsági stratégia) közös menetrendet írt elő e közös biztonsági kihívások kezelésére. A stratégia alapelveit és iránymutatásait a Bizottság „Az EU belső biztonsági stratégiájának megvalósítása: öt lépés a biztonságosabb Európa felé” című 2010. november 22-i közleménye konkrét intézkedésekre ülteti át azáltal, hogy megjelöl öt stratégiai célkitűzést: a nemzetközi bűnözői hálózatok felgöngyölítése; a terrorizmus megelőzése, a radikalizálódás és a tagtoborzás kezelése; a virtuális tér biztonságának növelése a polgárok és a vállalkozások számára; a biztonság megerősítése a határigazgatás útján és Európa válságokkal és katasztrófákkal szembeni ellenálló képességének javítása.
(4)
A tagállamok közötti szolidaritást, a feladatok megosztásának egyértelműségét, az alapvető jogok, szabadságjogok és a jogállamiság tiszteletben tartását, valamint a globális megközelítésre és a külső biztonsággal való kapcsolatra és az azzal való szükséges koherenciára fektetett hangsúlyt kell a belső biztonsági stratégia végrehajtását irányító kulcsfontosságú elveknek tekinteni.
(5)
A belső biztonsági stratégia végrehajtásának előmozdítása, és annak biztosítása érdekében, hogy az műveleti szinten megvalósuljon, a tagállamok számára a Belső Biztonsági Alap (a továbbiakban: az alap) létrehozása és irányítása révén megfelelő uniós pénzügyi támogatást kell biztosítani.
(6)
Az alapnak tükröznie kell a fokozott rugalmasság és egyszerűsítés iránti igényt, ugyanakkor meg kell felelnie a kiszámíthatóságra vonatkozó előírásoknak, valamint biztosítania kell a források méltányos és átlátható elosztását az e rendeletben lefektetett általános és egyedi célkitűzések megvalósítása érdekében.
(7)
Az alap végrehajtásának alapelve az intézkedések hatékonysága és a kiadások minősége. Az alapot továbbá a lehető leghatékonyabban és leginkább felhasználóbarát módon kell végrehajtani.
(8)
Az uniós szakpolitikákra jelenleg jellemző megszorító intézkedések tükrében a gazdasági nehézségek leküzdése megújult rugalmasságot, innovatív szervezeti intézkedéseket, a meglévő struktúrák jobb kihasználását, valamint az uniós intézmények, ügynökségek és nemzeti hatóságok, valamint harmadik országok közötti koordinációt igényel.
(9)
A köz- és magán pénzügyi források mobilizálása, egyesítése és megsokszorozása révén maximalizálni kell az uniós támogatás hatását.
(10)
Az EU szakpolitikai ciklusa, amelyet a Tanács 2010. november 8-9-én hozott létre, az Uniót érintő legfontosabb súlyos és szervezett bűnözői fenyegetések kezelését célozza koherens és módszeres formában az érintett szolgálatok közötti optimális együttműködés révén. E többéves ciklus hatékony végrehajtásának támogatása érdekében az e rendelettel létrehozott eszköz (a továbbiakban: az eszköz) keretében történő finanszírozás során valamennyi lehetséges, a 966/2012/EU, Euratom európai parlamenti és tanácsi rendelet (4) szerinti végrehajtási módszert igénybe kell venni, így adott esetben a közvetett irányítást is, a tevékenységek és projektek időszerű és hatékony végrehajtásának biztosítása céljából.
(11)
Az EUMSZ V. címét érintő jogi sajátosságok miatt nem lehet az alapot egységes pénzügyi eszközként létrehozni. Az alapot tehát az uniós pénzügyi támogatás átfogó kereteként kell létrehozni a belső biztonság területén, amely magában foglalja az e rendelet alapján létrehozott eszközt, valamint az515/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (5) által létrehozott, a külső határok és a vízumügy pénzügyi támogatására szolgáló eszközt. Az átfogó pénzügyi keretet kiegészíti az514/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (6).
(12)
Az emberkereskedelem vagy a bűnszervezetek által kihasznált illegális bevándorlás határokon átnyúló bűnözés típusához tartozó határokon átnyúló bűnözés ellen rendőri együttműködés keretében hatékonyan lehet fellépni.
(13)
Az e rendelet, illetve az 515/2014/EU rendelet szerinti összforrások együttesen alkotják az alap fennállásának teljes időtartama alatt azt a pénzügyi keretösszeget, amely az éves költségvetési eljárás során az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság között a költségvetési fegyelemről, a költségvetési ügyekben való együttműködésről és a hatékony és eredményes pénzgazdálkodásról szóló, 2013. december 2-i intézményközi megállapodás (7) 17. pontja szerinti elsődleges hivatkozási alapot jelenti az Európai Parlament és a Tanács számára.
(14)
Az Európai Parlament a szervezett bűnözésről, a korrupcióról és a pénzmosásról szóló, 2013. október 23-i állásfoglalásában elismerte, hogy a szervezett bűnözés elleni küzdelem európai szintű kihívás, és nagyobb együttműködésre szólította fel a tagállamokat a bűnüldözés területén, mivel a szervezett bűnözés elleni fellépés alapvető szerepet tölt be a jogszerű gazdaságnak a tipikus bűnözési tevékenységektől, például a bűncselekményből származó jövedelem tisztára mosásától való védelmében.
(15)
Az alap átfogó keretén belül az ezen eszköz alapján biztosított pénzügyi támogatásnak támogatnia kell a rendőrségi együttműködést, az információcserét és az információkhoz való hozzáférést, a bűnmegelőzést, valamint a határokon átnyúló, továbbá a súlyos és szervezett bűnözés elleni küzdelmet, beleértve a terrorizmust, a korrupciót, a kábítószer-kereskedelmet, az ember- és fegyverkereskedelmet, az illegális bevándorlás kihasználását, a gyermekek szexuális kizsákmányolását, a gyermekekkel való visszaélésről készült képfelvételek és gyermekpornográfia terjesztését, a kiberbűnözést, a bűncselekményből származó jövedelem tisztára mosását, az emberek és a kritikus infrastruktúra védelmét a biztonságot érintő eseményekkel szemben, továbbá a biztonságot érintő kockázatok és válságok hatékony kezelését, figyelembe véve a közös szakpolitikákat (stratégiák, szakpolitikai ciklusok, programok és cselekvési tervek), jogszabályokat és a gyakorlati együttműködést.
(16)
Az e területeken nyújtott pénzügyi támogatásnak különösen a határokon átnyúló közös műveleteket, az információkhoz való hozzáférést és az információcserét, a bevált gyakorlatok cseréjét, az egyszerűsített és biztonságos kommunikációt és koordinációt, a személyi állomány képzését és cseréjét, az elemzési, monitoring és értékelési tevékenységeket, az átfogó fenyegetettség- és kockázatértékeléseket - az EUMSZ-ben meghatározott hatásköröknek megfelelően -, a tudatosságnövelő tevékenységeket, az új technológiák tesztelését és igazolását, a kriminalisztikai tudományos kutatásokat, interoperábilis technikai eszközök beszerzését és a tagállamok és az illetékes uniós szervek, így az Europol közötti együttműködést elősegítő intézkedéseket kell szolgálnia. Az e területen nyújtott pénzügyi támogatás csak olyan intézkedésekre irányulhat, amelyek összhangban vannak az uniós szinten azonosított - különösen az Európai Parlament és a Tanács által támogatott - prioritásokkal és kezdeményezésekkel.
(17)
Az Unió kábítószer-ellenes stratégiájának átfogó keretén belül, amely a kereslet és a kínálat egyidejű csökkentésén alapuló kiegyensúlyozott megközelítés mellett száll síkra, az ezen eszköz alapján biztosított pénzügyi támogatásnak minden olyan intézkedést támogatnia kell, amely a kábítószer-kereskedelem megelőzésére és az ellene való küzdelemre irányul (kínálatcsökkentés), és különösen azokat az intézkedéseket kell támogatnia, amelyek a tiltott kábítószerek termelése, előállítása, kitermelése, értékesítése, szállítása, behozatala és kivitele, így a kábítószer kereskedelemi célú birtoklása vagy beszerzése ellen irányulnak.
(18)
Az eszköz révén támogatott harmadik országbeli vagy azzal összefüggő intézkedéseket az egyéb - földrajzi és tematikus - uniós külső segítségnyújtási eszközök által támogatott, Unión kívüli intézkedésekkel szinergiában és összhangban kell elfogadni. Ezen intézkedések végrehajtása során különösen törekedni kell a teljes összhangra a szóban forgó országra vagy régióra irányuló uniós külső fellépés és külpolitika elveivel és általános célkitűzéseivel, a demokratikus elvekkel és értékekkel, az alapvető szabadságokkal és jogokkal, a jogállamisággal és a harmadik országok szuverenitásával. Az intézkedések nem irányulhatnak a közvetlenül fejlesztésorientált fellépések támogatására, és azoknak szükség esetén ki kell egészíteniük az Unió külső segélyezési eszközein keresztül nyújtott pénzügyi támogatást. Törekedni kell emellett az Unió humanitárius politikájával való összhangra, különösen a sürgősségi segítségnyújtásra irányuló intézkedések végrehajtása során.
(19)
Az eszközt az Európai Unió Alapjogi Chartájában szereplő jogok és alapvető elvek, valamint az Unió nemzetközi kötelezettségei maradéktalan tiszteletben tartásával kell végrehajtani.
(20)
Az Európai Unióról szóló szerződés (EUSZ) 3. cikke értelmében az eszköznek azokat a tevékenységeket kell támogatnia, amelyek biztosítják a gyermekek erőszakkal, visszaéléssel, kizsákmányolással és elhanyagolással szembeni védelmét. Az eszköznek elő kell segítenie továbbá a kiskorú, különösen a kísérő nélküli vagy más okból gyámságra szoruló tanúk és sértettek védelmét és támogatását.
(21)
Az eszköznek ki kell egészítenie és meg kell erősítenie az Europol vagy más érintett uniós szervek és tagállamok közötti együttműködés fejlesztése céljából végrehajtott tevékenységeket az eszköz rendőrségi együttműködés, bűnmegelőzés, bűnözés elleni fellépés és válságkezelés területén kitűzött céljainak elérése érdekében. Ez többek között azt jelenti, hogy a nemzeti programok kialakításakor a tagállamoknak figyelembe kell venniük az Europol által kifejlesztett információs adatbázist, elemző eszközöket és műveleti és technikai iránymutatásokat, különösen az Europol Információs Rendszert (EIS), az Europol biztonságos hálózati információcsere-alkalmazását (SIENA) és a súlyos és szervezett bűnözésre vonatkozó európai uniós fenyegetettségértékelést (SOCTA).
(22)
Az alap egységes végrehajtásának biztosítása érdekében az eszközhöz rendelt uniós költségvetést közvetlen és közvetett irányítás révén kell végrehajtani az Unió különleges érdekében álló intézkedések (uniós intézkedések), sürgősségi segítségnyújtás és a technikai segítségnyújtás tekintetében, illetve megosztott irányítás révén a nemzeti programok és az adminisztratív rugalmasságot megkövetelő intézkedések vonatkozásában.
(23)
A megosztott irányításban felhasznált források esetében biztosítani kell, hogy a tagállamok nemzeti programjai összhangban álljanak az uniós szintű prioritásokkal és célkitűzésekkel.
(24)
A tagállamoknak a végrehajtás céljából nemzeti programjaikon keresztül juttatott forrásokat meg kell állapítani ebben a rendeletben, és egyértelmű, objektív és mérhető szempontok alapján kell elosztani. A kritériumoknak a tagállamok által védendő közjavakra, valamint a belső biztonság magas szintjének biztosítását lehetővé tévő pénzügyi kapacitásaikra, így lakosságuk, területük méretére és bruttó nemzeti termékre kell vonatkozniuk. Ezenfelül, mivel a 2013-as SOCTA hangsúlyozza a tengeri kikötők és repterek, mint a bűnszervezetek által emberkereskedelem és tiltott árucikkek kereskedelme céljából igénybe vett belépési pontok kiemelkedő jelentőségét, az e külső csomópontokon áthaladó bűnelkövetési útvonalak jelentette konkrét veszélyeknek tükröződniük kell a rendelkezésre álló forrásoknak a tagállamok által végrehajtott intézkedések céljára való, a nemzetközi repülőtereken és kikötőkön áthaladó utasok száma és áruk súlyával kapcsolatos kritériumok szerinti elosztásában.
(25)
A szolidaritás és a közös uniós szakpolitikákért, stratégiákért és programokért viselt felelősség megosztásának megerősítése érdekében a tagállamokat ösztönözni kell arra, hogy az összforrások nemzeti programok számára rendelkezésre álló részét arra használják, hogy kezeljék az e rendelet I. mellékletében meghatározott uniós prioritásokat. Az említett prioritásokat célzó projektek összesített támogatható költségeihez való uniós hozzájárulást 90 %-ra kell emelni, összhangban az 514/2014/EU rendelettel.
(26)
Az Unió rendelkezési körében maradó források felső határának ki kell egészítenie a tagállamok számára nemzeti programjaik végrehajtására juttatott forrásokat. Ez biztosítja, hogy az Unió egy adott költségvetési évben képes legyen az Unió számára különösen fontos intézkedések, így tanulmányok, új technológiák tesztelése és igazolása, transznacionális projektek, hálózatépítés és bevált gyakorlatok cseréje, a vonatkozó uniós jog és uniós szakpolitikák végrehajtásának monitoringja, továbbá harmadik országokkal kapcsolatos vagy azokban zajló intézkedések támogatására. A támogatott intézkedéseknek összhangban kell állniuk a vonatkozó uniós stratégiákban, programokban, cselekvési tervekben, illetve kockázat- és fenyegetettségértékelésekben megjelölt prioritásokkal.
(27)
A szóban forgó eszköz általános célkitűzése elérésének elősegítése érdekében a tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy nemzeti programjaik ezen eszköz minden egyedi célkitűzéseire irányuló intézkedést is magukban foglaljanak, valamint hogy az erőforrások célok közötti elosztása arányos legyen a kihívásokkal és szükségletekkel, és biztosítsa a célok megvalósíthatóságát. Amennyiben a nemzeti program nem irányul az egyedi célkitűzések egyikére vagy a biztosított forrás nem éri el az e rendeletben előírt minimális arányt, az érintett tagállamnak a programon belül indokolással kell szolgálnia.
(28)
Az Uniónak a biztonságot érintő eseményekkel vagy az Uniót érintő újonnan jelentkező fenyegetésekkel kapcsolatos azonnali reagálási képességének megerősítése érdekében sürgősségi segítségnyújtást kell biztosítani az 514/2014 rendeletben szereplő kerettel összhangban.
(29)
Az uniós költségvetésből származó finanszírozást olyan tevékenységekre kell összpontosítani, amelyeknél az uniós fellépés hozzáadott értéket eredményez a tagállami intézkedéshez képest. Mivel az Unió a tagállamoknál jobb helyzetben van a határokon átnyúló helyzetek kezelése szempontjából, illetve abból a szempontból, hogy platformot nyújtson a közös megközelítésekhez, az e rendelet szerint támogatható tevékenységeknek hozzá kell járulniuk különösen a nemzeti és uniós képességek megerősítéséhez, valamint a határokon átnyúló együttműködéshez és koordinációhoz, a hálózatokhoz, a kölcsönös bizalomhoz, valamint az információk és a bevált gyakorlatok cseréjéhez.
(30)
Az e rendelet stratégiai uniós prioritások meghatározására vonatkozó rendelkezéseinek kiegészítése és módosítása érdekében a Bizottságnak felhatalmazást kell kapnia arra, hogy az EUMSZ 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el az e rendeletben felsorolt stratégiai uniós prioritások módosítására, kiegészítésére vagy törlésére vonatkozóan. Különösen fontos, hogy a Bizottság az előkészítő munka során megfelelő konzultációkat folytasson, többek között szakértői szinten is. A felhatalmazáson alapuló jogi aktus elkészítésekor és szövegezésekor a Bizottságnak gondoskodnia kell a vonatkozó dokumentumoknak az Európai Parlament és a Tanács részére történő egyidejű, időben történő és megfelelő továbbításáról.
(31)
E rendelet alkalmazása során - ideértve a felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elkészítését - a Bizottságnak konzultálnia kell valamennyi tagállam szakértőivel.
(32)
A Bizottságnak az eszköz végrehajtását az 514/2014/EU rendelet vonatkozó rendelkezéseivel összhangban az eredmények és a hatások értékelésére szolgáló fő mutatók segítségével monitoring alá vonnia. A mutatóknak - többek között a vonatkozó kiindulási alapértékeknek - kell képezniük a minimális alapot annak értékeléséhez, hogy az eszköz célkitűzései milyen mértékben teljesültek.
(33)
Az eszköz valamennyi egyedi célkitűzésére vonatkozóan közös mutatókat kell kialakítani az alap eredményeinek mérése céljából. Az egyedi célkitűzések elérésének a közös mutatók révén való mérése nem teszi kötelezővé a szóban forgó mutatókkal kapcsolatos intézkedések végrehajtását.
(34)
A 2007/125/IB tanácsi határozatot (8) hatályon kívül kell helyezni, az e rendeletben meghatározott átmeneti rendelkezéseknek megfelelően.
(35)
Mivel e rendelet céljait - nevezetesen a bűnüldöző szervek közötti koordináció és együttműködés megerősítését, a bűnmegelőzés és a bűnözés elleni küzdelmet, az emberek és a kritikus infrastruktúra védelmét a biztonsági vonatkozású eseményekkel szemben, valamint a tagállamok és az Unió arra irányuló képességének fokozását, hogy hatékonyan kezeljék a biztonsági vonatkozású kockázatokat és válságokat - a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, az Unió szintjén azonban e célok jobban megvalósíthatók, az Unió intézkedéseket hozhat az EUSZ 5. cikkében foglalt szubszidiaritás elvének megfelelően. Az említett cikkben foglalt arányosság elvének megfelelően ez a rendelet nem lépi túl az e célok eléréséhez szükséges mértéket.
(36)
Az EUSZ-hez és az EUMSZ-hez csatolt, Dánia helyzetéről szóló 22. jegyzőkönyv 1. és 2. cikke értelmében Dánia nem vesz részt ennek a rendeletnek az elfogadásában, az rá nézve nem kötelező és nem alkalmazandó.
(37)
Az EUSZ-hez és az EUMSZ-hez csatolt, az Egyesült Királyságnak és Írországnak a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség tekintetében fennálló helyzetéről szóló 21. jegyzőkönyv 3. cikke értelmében és e jegyzőkönyv 4. cikkének sérelme nélkül, Írország bejelentette, hogy részt kíván venni e rendelet elfogadásában és alkalmazásában.
(38)
Az EUSZ-hez és az EUMSZ-hez csatolt, az Egyesült Királyságnak és Írországnak a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség tekintetében fennálló helyzetéről szóló 21. jegyzőkönyv 1. és 2. cikkével összhangban és e jegyzőkönyv 4. cikkének sérelme nélkül, az Egyesült Királyság nem vesz részt e rendelet elfogadásában, így az rá nem kötelező és nem alkalmazandó.
(39)
Helyénvaló összhangba hozni e rendelet alkalmazási időszakát az 1311/2013/EU, Euratom tanácsi rendeletével (9). Ezért e rendeletet 2014. január 1-jétől kell alkalmazni,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
I. FEJEZET
ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK
1. cikk
Tárgy és hatály
(1) E rendelet a Belső Biztonsági Alap (a továbbiakban: az alap) részeként létrehozza a rendőrségi együttműködés, a bűnmegelőzés és a bűnözés elleni küzdelem, valamint a válságkezelés pénzügyi támogatására szolgáló eszközt (a továbbiakban: az eszköz).
Az 515/2014/EU rendelettel együttesen e rendelet a 2014. január 1. és 2020. december 31. közötti időszakra létrehozza az alapot.
(2) Ez a rendelet meghatározza:
a)
az eszköz alapján nyújtandó pénzügyi támogatás célkitűzéseit, támogatható intézkedéseit és stratégiai prioritásait;
b)
a támogatható intézkedések végrehajtásának általános keretét;
c)
az eszköz alapján 2014. január 1. és 2020. december 31. között rendelkezésre álló forrásokat és azok elosztását.
(3) E rendelet előírja az 514/2014/EU rendelet szabályainak alkalmazását.
(4) Ez a rendelet nem vonatkozik az 1382/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (10) szerinti Jogérvényesülés program hatálya alá tartozó ügyekre. Az eszköz ugyanakkor kiterjedhet olyan intézkedésekre, amelyek célja az igazságügyi hatóságok és a bűnüldöző szervek közötti együttműködés ösztönzése.
(5) Az egyéb vonatkozó uniós pénzügyi eszközökkel, így az 1313/2013/EU európai parlamenti és tanácsi határozattal létrehozott uniós polgári védelmi mechanizmussal, az 1291/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelettel (11) létrehozott „Horizont 2020” keretprogrammal (12), a 282/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelettel (13) létrehozott egészségügyre vonatkozó harmadik többéves uniós cselekvési programmal, a Szolidaritási Alappal és a külső támogatási eszközökkel, nevezetesen a 231/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelettel (14) létrehozott IPA II Előcsatlakozási Támogatási Eszközzel, a 232/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelettel (15) létrehozott Európai Szomszédsági Támogatási Eszközzel, a 233/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelettel (16) létrehozott fejlesztési együttműködési finanszírozási eszközzel, a 234/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelettel (17) létrehozott harmadik országokkal folytatott együttműködésre irányuló partnerségi eszközzel, a 235/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelettel (18) létrehozott, a demokrácia és az emberi jogok európai eszközével és a 230/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelettel (19) létrehozott, a stabilitás és a béke elősegítését szolgáló eszközzel való szinergiákra, összhangra és kiegészítő jellegre kell törekedni. Az e rendelet alapján finanszírozott intézkedések ugyanazon célból nem részesülhetnek egyéb uniós pénzügyi eszközökből nyújtott pénzügyi támogatásban.
2. cikk
Fogalommeghatározások
E rendelet alkalmazásában:
a) „rendőrségi együttműködés”: az EUMSZ 87. cikkében említett egyedi intézkedések és együttműködési formák, amelyekben a tagállamok valamennyi, hatáskörrel rendelkező hatósága részt vesz;
b) „információkhoz való hozzáférés és információcsere”: bűncselekmények, különös tekintettel a határon átnyúló, súlyos és szervezett bűnözés megelőzésével, felderítésével, nyomozásával, valamint üldözésével kapcsolatos, az EUMSZ 87. cikkében említettek szerinti, a hatóságok számára releváns információk biztonságos gyűjtése, tárolása, feldolgozása, elemzése és cseréje;
c) „bűnmegelőzés”: mindazon intézkedések, amelyek célja a bűnözésnek és az állampolgárok biztonságérzete hiányának csökkentése vagy az ahhoz egyéb módon történő hozzájárulás, a 2009/902/IB tanácsi határozat (20) 2. cikke (2) bekezdésében említetteknek megfelelően;
d) „szervezett bűnözés”: a 2008/841/IB tanácsi kerethatározat (21) értelmében vett, bűnszervezetben való részvételhez kötődő, büntetendő cselekmény;
e) „terrorizmus”: a 2002/475/IB tanácsi kerethatározatban (22) meghatározott bármilyen szándékos cselekmény és bűncselekmény;
f) „kockázat- és válságkezelés”: a terrorizmus, a szervezett bűnözés és egyéb biztonsági vonatkozású kockázatok értékelésével, megelőzésével, az azokra való felkészültséggel és következményeik kezelésével kapcsolatos bármilyen intézkedés;
g) „megelőzés és felkészültség”: olyan intézkedések, amelyek egy esetleges terrortámadás vagy egyéb biztonsági vonatkozású események esetén megelőzést és/vagy kockázatcsökkentést céloznak;
h) „következménykezelés”: olyan, nemzeti és/vagy uniós szintű intézkedések hatékony összehangolása, amelyekre terrortámadásra, vagy más biztonsági vonatkozású eseményre való reagálás, illetve azok hatásának csökkentése érdekében került sor;
i) „kritikus infrastruktúra”: azon eszközök, hálózatok, rendszerek vagy ezek részei, amelyek elengedhetetlenek az alapvető társadalmi feladatok ellátásához, az egészségügyhöz, a biztonsághoz, az emberek gazdasági és szociális jólétéhez, valamint amelyek megzavarása, veszélyeztetése vagy megsemmisítése e feladatok folyamatos ellátásának hiánya miatt jelentős következményekkel járna valamely tagállamban vagy az Unióban;
j) „vészhelyzet”: bármilyen, a biztonsági vonatkozású esemény, vagy olyan új fenyegetés, amely a polgárok biztonságára nézve jelentős negatív hatással jár vagy járhat egy vagy több tagállamban.
3. cikk
Célkitűzések
(1) Az eszköz általános célkitűzése az, hogy hozzájáruljon a magas szintű biztonság kialakításához az Unióban.
(2) Az (1) bekezdésben megjelölt általános célkitűzéssel összhangban az eszköz -a vonatkozó uniós stratégiákban, szakpolitikai ciklusokban, programokban, illetve fenyegetettség- és kockázatértékelésekben megjelölt prioritásokkal összhangban - a következő egyedi célkitűzésekhez járul hozzá:
a)
bűnmegelőzés, a határon átnyúló, súlyos és szervezett bűnözés, ideértve a terrorizmus elleni küzdelmet, valamint a tagállamok bűnüldöző szervei és egyéb nemzeti hatóságai közötti koordináció és együttműködés megerősítését, beleértve az Europolt vagy más érintett uniós szerveket, valamint az érintett harmadik országokat és nemzetközi szervezeteket is;
b)
a tagállamok és az Unió azon kapacitásainak fokozása, hogy hatékonyan kezeljék a biztonsági vonatkozású kockázatokat és válságokat, valamint felkészüljenek azokra, és megvédjék a polgárokat és a kritikus infrastruktúrát a terrortámadásokkal és egyéb biztonsági vonatkozású eseményekkel szemben.
Az eszköz egyedi célkitűzéseinek elérését az e rendelet II. mellékletében megállapított közös mutatók, valamint a nemzeti programokba foglalt, programspecifikus mutatók segítségével, az 514/2014/EU rendelet 55. cikke (2) bekezdésének megfelelően kell értékelni.
(3) Az (1) és (2) bekezdésben említett célkitűzések elérése érdekében az eszköz az alábbi műveleti célkitűzésekhez járul hozzá:
a)
a tagállamoknak a bűnmegelőzésre és a határokon átnyúló, súlyos és szervezett bűnözés elleni küzdelemre irányuló képességeit erősítő intézkedések előmozdítása és fejlesztése, különösen a köz- és magánszféra partnerségei, az információk és a bevált gyakorlatok cseréje, az adatokhoz való hozzáférés, az interoperábilis technológiák, az összehasonlítható statisztikák, az alkalmazott kriminológia, a nyilvános kommunikáció és a tudatosságnövelés révén;
b)
a tagállamok bűnüldöző szervei, más nemzeti hatóságok, az Europol vagy egyéb érintett uniós szervek és adott esetben harmadik országok és nemzetközi szervezetek közötti igazgatási és műveleti koordináció, együttműködés, kölcsönös megértés és információcsere előmozdítása és fejlesztése;
c)
képzési rendszerek - többek között a műszaki és szakmai kompetenciák és az emberi jogok és alapvető szabadságok tiszteletben tartásával összefüggő kötelezettségek ismerete tekintetében történő - előmozdítása és fejlesztése az európai képzési politikák végrehajtásában, többek között uniós bűnüldözési csereprogramok révén, annak érdekében, hogy egy valódi európai igazságügyi és bűnüldözési kultúrát alakítsanak ki;
d)
intézkedések, védelem, mechanizmusok és bevált gyakorlatok előmozdítása és fejlesztése a bűncselekmények tanúinak és áldozatainak, így a terrorizmus áldozatainak korai azonosítása, védelme és támogatása, különös tekintettel a kiskorú - kiváltképp a kísérő nélküli vagy más okból gyámságra szoruló - tanúk és áldozatok védelme és támogatása érdekében;
e)
a tagállamoknak a gazdasági tevékenység valamennyi ágazatában a kritikus infrastruktúra megvédésére irányuló igazgatási és műveleti kapacitásait megerősítő intézkedések, többek között a köz- és magánszféra partnerségek és a fokozott koordináció, együttműködés, a know-how és a tapasztalatok Unión belüli, valamint releváns harmadik országokkal folytatott cseréje és terjesztése révén;
f)
biztonságos kapcsolatok és hatékony koordináció az ágazatspecifikus korai előrejelző rendszerek és a válságok esetén folytatott együttműködés szereplői között uniós és nemzeti szinten, többek között válságközpontok révén, annak érdekében, hogy lehetővé tegyék a válsághelyzetek átfogó és pontos áttekintésének gyors elvégzését, koordinálják a válaszintézkedéseket és megosszák a nyílt, bennfentes és minősített információkat;
g)
a tagállamok és az Unió átfogó, tényeken alapuló és az uniós szinten azonosított, különösen az Európai Parlament és a Tanács által támogatott prioritásokkal és kezdeményezésekkel összhangban lévő fenyegetettség- és kockázatértékelések fejlesztését célzó igazgatási és műveleti kapacitásainak megerősítését szolgáló intézkedések annak érdekében, hogy lehetővé tegyék az Unió számára, hogy a közös és megosztott értékeléseken alapuló integrált megközelítéseket alakítson ki a válsághelyzetekben, valamint előmozdítsa a tagállamok és a partnerországok a fenyegetési szintjeire vonatkozó, különböző meghatározások kölcsönös megértését.
(4) Az eszköz a tagállamok és a Bizottság kezdeményezésére a technikai segítségnyújtás finanszírozásához is hozzájárul.
(5) Az eszköz keretében finanszírozott intézkedéseket az alapvető jogok és az emberi méltóság maradéktalan tiszteletben tartása mellett kell végrehajtani. Az intézkedéseknek kiváltképp az Európai Unió Alapjogi Chartája, az uniós adatvédelmi jog és az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezmény (EJEE) rendelkezéseivel kell összhangban lenniük.
A tagállamoknak lehetőség szerint megkülönböztetett figyelemmel kell eljárniuk a különös védelmet igénylő személyek - leginkább a gyermekek és a kísérő nélküli kiskorúak - megsegítésére és védelmére irányuló intézkedések végrehajtása során.
4. cikk
A nemzeti programok keretében támogatható tevékenységek
(1) E rendelet 3. cikkében említett célkitűzéseken belül, figyelemmel az 514/2014/EU rendelet 13. cikkében előírt szakpolitikai párbeszéd megállapított következtetéseire, illetve e rendelet 7. cikkében említett nemzeti program célkitűzéseivel összhangban az eszköz támogatja a tagállamokban végrehajtott támogatási intézkedéseket, különösen a következő felsorolásban foglaltakat:
a)
a bűnüldöző szervekkel, ezen belül az illetékes uniós szervekkel, különösen az Europollal és az Eurojusttal való rendőrségi együttműködést és az említett szervek közötti koordinációt javító intézkedések, beleértve a közös nyomozócsoportokat és a határon átnyúló közös műveletek bármilyen egyéb formáját, az információkhoz és az interoperábilis technológiákhoz való hozzáférést és azok cseréje;
b)
olyan projektek, amelyek célja a hálózatépítés, a köz- és magánszféra közötti partnerségek, a kölcsönös bizalom, a megértés és a tanulás, a know-how, a tapasztalatok és a bevált gyakorlatok azonosítása, cseréje és terjesztése, az információk megosztása, a megosztott helyzetfelismerés és előrejelzések, a készenléti tervek, valamint az interoperabilitás előmozdítása;
c)
elemzési, monitoring és értékelési tevékenységek, beleértve a tanulmányokat, valamint a tényeken alapuló fenyegetettség- és kockázatértékeléseket és hatásvizsgálatokat, amelyek összhangban vannak az uniós szinten meghatározott, különösen az Európai Parlament és a Tanács által támogatott prioritásokkal és kezdeményezésekkel;
d)
tudatosságnövelő, terjesztő és kommunikációs tevékenységek;
e)
e rendelet célkitűzéseinek megvalósításához hozzájáruló uniós IT-rendszerek és nemzeti IT-rendszerek beszerzése és fenntartása, és/vagy IT-rendszerek és technikai eszközök, ideértve a rendszerek kompatibilitásának ellenőrzését, biztonsági létesítmények, infrastruktúrák, kapcsolódó épületek és rendszerek, különösen információs és kommunikációs technológián (IKT) alapuló rendszerek és összetevőik továbbfejlesztése, beleértve a kiberbiztonsággal és kiberbűnözéssel kapcsolatos európai együttműködés, nevezetesen a Számítástechnikai Bűnözés Elleni Európai Központtal folytatott együttműködés kiépítése céljából;
f)
az érintett hatóságok alkalmazottainak cseréje, képzése és oktatása, a nyelvi képzést és közös gyakorlatokat vagy programokat is beleértve;
g)
az új módszerek vagy technológia bevezetését, átadását, tesztelését és igazolását szolgáló intézkedések, beleértve az Unió által finanszírozott biztonsági kutatási projektekkel kapcsolatos kísérleti projekteket és a nyomonkövetési intézkedéseket is.
(2) A 3. cikkben említett célkitűzéseken belül az eszköz támogathatja a harmadik országokkal kapcsolatos és azokban zajló következő intézkedéseket:
a)
a bűnüldöző szervek közötti rendőrségi együttműködést és koordinációt javító intézkedések, beleértve a közös nyomozócsoportokat és a határokon átnyúló közös műveletek bármilyen egyéb formáját, az információkhoz és az interoperábilis technológiákhoz való hozzáférés és azok cseréje;
b)
hálózatépítés, kölcsönös bizalom, megértés és tanulás, a know-how, a tapasztalatok és a bevált gyakorlatok azonosítása, cseréje és terjesztése, az információk megosztása, megosztott helyzetfelismerés és előrejelzések, a készenléti tervek, valamint interoperabilitás;
c)
az érintett hatóságok alkalmazottainak és szakértőinek cseréje, képzése és oktatása.
Az 514/2014/EU rendelet 3. cikkének (5) bekezdése értelmében a Bizottság és a tagállamok az Európai Külügyi Szolgálattal közösen biztosítják a harmadik országokban sorra kerülő, illetve a harmadik országokat érintő intézkedésekkel kapcsolatos koordinációt.
II. FEJEZET
PÉNZÜGYI ÉS VÉGREHAJTÁSI KERET
5. cikk
Az összforrások és a végrehajtás
(1) Az eszköz végrehajtására rendelkezésre álló összes forrás folyó áron 1 004 millió EUR.
(2) Az éves előirányzatokat az Európai Parlament és a Tanács engedélyezi a többéves pénzügyi keret korlátain belül.
(3) Az összforrásokat a következők révén kell végrehajtani:
a)
nemzeti programok, a 7. cikkel összhangban;
b)
uniós intézkedések, a 8. cikkel összhangban;
c)
technikai segítségnyújtás, a 9. cikkel összhangban;
d)
sürgősségi segítségnyújtás, a 10. cikkel összhangban.
(4) Az eszköz keretében az e rendelet 8. cikkében említett uniós intézkedésekre, az e rendelet 9. cikkében említett technikai segítségnyújtásra és az e rendelet 10. cikkében említett sürgősségi segítségnyújtásra kiosztott költségvetést közvetlen és közvetett irányítás révén kell végrehajtani a 966/2012/EU, Euratom európai parlamenti és tanácsi rendelet (23) 58. cikke (1) bekezdésének a) és c) pontjával összhangban.
Az e rendelet 7. cikkében említett nemzeti programok számára juttatott költségvetést megosztott irányítás keretében kell végrehajtani a 966/2012/EU, Euratom rendelet 58. cikke (1) bekezdésének b) pontjával összhangban.
(5) Az Európai Parlament és a Tanács előjogainak sérelme nélkül az összforrásokat a következőképpen kell felhasználni:
a)
662 millió EUR a tagállamok nemzeti programjaira;
b)
342 millió EUR az uniós intézkedésekre, a sürgősségi segítségnyújtásra és a technikai segítségnyújtásra a Bizottság kezdeményezése alapján.
(6) Valamennyi tagállam a nemzeti programok számára a III. mellékletben feltüntetett összegeket a következők szerint osztja el:
a)
legalább 20 % a 3. cikk (2) bekezdése első albekezdésének a) pontjában említett egyedi célkitűzéshez kapcsolódó intézkedésekre; és
b)
legalább 10 % a 3. cikk (2) bekezdése első albekezdésének b) pontjában említett egyedi célkitűzéshez kapcsolódó intézkedésekre.
A tagállamok eltérhetnek ezektől a minimumértékektől, feltéve, hogy a nemzeti programok magyarázatot tartalmaznak arra vonatkozóan, hogy az ennél alacsonyabb szintű előirányzat miért nem veszélyezteti az érintett célkitűzés megvalósítását. Ezt a magyarázatot a Bizottság értékeli a nemzeti programok jóváhagyásának keretében a 7. cikk (2) bekezdésében foglaltak szerint.
(7) Az 515/2014/EU rendelet szerinti összforrások és az eszköz számára rendelkezésre álló, az e cikk (1) bekezdése szerinti összforrások együttesen alkotják az alap pénzügyi keretösszegét, amely az éves költségvetési eljárás során elsődleges referenciaösszeget jelent az Európai Parlament és a Tanács számára a költségvetési fegyelemről, a költségvetési kérdésekben való együttműködésről és a hatékony és eredményes pénzgazdálkodásról szóló, az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság közötti intézményközi megállapodás 17. pontja értelmében.
6. cikk
A támogatható tagállami intézkedések forrásai
(1) 662 millió EUR-t kell kiosztani a tagállamoknak a következők szerint:
a)
30 % a lakosságuk méretének arányában;
b)
10 % a területük méretének arányában;
c)
15 % a nemzetközi repülőtereiken és kikötőiken áthaladó utasok száma és 10 % az áruk tömege arányában;
d)
35 % a bruttó nemzeti termékük fordított arányában (vásárlóerő szintje lakosonként).
(2) A (1) bekezdésben említett adatokra vonatkozó referenciaértékek a Bizottság (Eurostat) legfrissebb statisztikai adatai, a tagállamok által az uniós joggal összhangban szolgáltatott adatok alapján. A referencia-időpont 2013. június 30. A nemzeti programok számára nyújtott, az (1) bekezdésben meghatározott kritériumok alapján kiszámított előirányzatokat a III. melléklet tartalmazza.
7. cikk
Nemzeti programok
(1) Az eszköz alapján készítendő nemzeti programot, illetve az 515/2014/EU rendelet alapján készítendő nemzeti programot az alap egységes nemzeti programjaként nyújtják be a Bizottságnak, összhangban az 514/2014/EU rendelet 14. cikkével.
(2) A Bizottság által az 514/2014/EU rendelet 14. cikke szerint megvizsgálandó és jóváhagyandó nemzeti programok alapján a tagállamok - az e rendelet 3. cikkében említett célkitűzéseknek megfelelően - különösen az e rendelet I. mellékletében felsorolt stratégiai uniós prioritásokat valósítják meg, tekintettel az 514/2014/EU rendelet 13. cikkében említett szakpolitikai párbeszéd kimenetelére. A tagállamok a nemzeti program keretében rendelkezésre álló teljes összeg legfeljebb 8 %-át használják fel az e rendelet célkitűzéseinek megvalósításához hozzájáruló uniós IT-rendszerek és nemzeti IT-rendszerek fenntartásra és legfeljebb 8 %-át használják fel az I. mellékletben felsorolt stratégiai uniós prioritásokat megvalósító harmadik országokban vagy azokkal kapcsolatban végrehajtott intézkedésekre.
(3) A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy a 11. cikkel összhangban felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el az e rendelet I. mellékletében felsorolt stratégiai uniós prioritások módosítására, kiegészítésére vagy törlésére vonatkozóan.
8. cikk
Uniós intézkedések
(1) A Bizottság kezdeményezésére az eszköz felhasználható transznacionális intézkedések, vagy az Unió különleges érdekében álló intézkedések (uniós intézkedések) finanszírozására, a 3. cikkben említett általános, egyedi és műveleti célkitűzések kapcsán.
(2) Ahhoz, hogy támogathatóak legyenek, az uniós intézkedéseknek összhangban kell lenniük a vonatkozó uniós stratégiákban, szakpolitikai ciklusokban, programokban, illetve kockázat- és fenyegetettségértékelésekben uniós szinten meghatározott, különösen az Európai Parlament és a Tanács által jóváhagyott prioritásokkal és kezdeményezésekkel, és támogatniuk kell különösen az alábbiakat:
a)
előkészítő, monitoring, adminisztratív és technikai tevékenységek, illetve a rendőrségi együttműködés, a bűnmegelőzés és a bűnözés elleni küzdelem, valamint a válságkezelés szakpolitikáinak végrehajtásához szükséges értékelési mechanizmus kialakítása;
b)
két vagy több tagállam, vagy legalább egy tagállam és egy harmadik ország bevonásával járó transznacionális projektek;
c)
elemzési, monitoring és értékelési tevékenységek, beleértve a fenyegetettség- és kockázatértékeléseket és hatásvizsgálatokat, amelyek igazolt tényekre épülnek, és összhangban vannak az uniós szinten meghatározott, különösen az Európai Parlament és a Tanács által támogatott prioritásokkal és kezdeményezésekkel, továbbá az uniós jog és az uniós szakpolitikai célkitűzések tagállamok általi végrehajtását monitoring alá vonó projektek;
d)
a hálózatépítést, a köz- és magánszféra közötti partnerségeket, a kölcsönös bizalmat, megértést és tanulást, a bevált gyakorlatok és az innovatív megközelítések azonosítását és elterjesztését az EU szintjén, valamint a képzési és csereprogramokat elősegítő projektek;
e)
a módszertani, többek között statisztikai eszközök, módszerek és közös mutatók fejlesztését támogató projektek;
f)
technikai eszközök, szakértelem, biztonságos létesítmények, infrastruktúrák, kapcsolódó épületek és rendszerek, különösen uniós szintű IKT-rendszerek és összetevőik beszerzése, fenntartása és/vagy továbbfejlesztése, beleértve a kiberbiztonsággal és kiberbűnözéssel kapcsolatos európai együttműködést, különösen a Számítástechnikai Bűnözés Elleni Európai Központtal;
g)
az uniós szakpolitikákkal és célkitűzésekkel kapcsolatos tudatosságot előmozdító projektek az érdekeltek és a nyilvánosság körében, beleértve az Unió politikai prioritásainak szervezeti kommunikációját is;
h)
más tagállamok által átültethető új módszerek kialakítását és/vagy új technológia bevezetését szolgáló különlegesen innovatív projektek, különösen az Unió által finanszírozott biztonsági kutatási projektek eredményeinek tesztelését és igazolását célzó projektek;
i)
tanulmányok és kísérleti programok.
(3) A 3. cikkben említett célkitűzéseken belül az eszköz támogatja a harmadik országokkal kapcsolatos és azokban zajló intézkedéseket, különösen az alábbiakat:
a)
a bűnüldöző szervek és - adott esetben - nemzetközi szervezetek közötti rendőrségi együttműködést és koordinációt javító intézkedések, beleértve a közös nyomozócsoportokat és a határokon átnyúló közös műveletek bármilyen egyéb formáját, az információkhoz és az interoperábilis technológiákhoz való hozzáférés és azok cseréje;
b)
hálózatépítés, kölcsönös bizalom, megismerés és tanulás, a know-how, a tapasztalatok és a bevált gyakorlatok azonosítása, cseréje és terjesztése, az információk megosztása, megosztott helyzetfelismerés és előrejelzések, készenléti tervek, valamint interoperabilitás;
c)
technikai eszközök, köztük IKT-rendszerek és összetevőik beszerzése, fenntartása és/vagy továbbfejlesztése;
d)
az érintett hatóságok személyi állományának és szakértőinek cseréje, képzése és oktatása, a nyelvi képzést is beleértve;
e)
tudatosságnövelő, terjesztő és kommunikációs tevékenységek;
f)
fenyegetettség- és kockázatértékelések és hatásvizsgálatok;
g)
tanulmányok és kísérleti programok.
(4) Az uniós intézkedéseket az 514/2014/EU rendelet 6. cikkével összhangban kell végrehajtani.
9. cikk
Technikai segítségnyújtás
(1) A Bizottság kezdeményezésére, vagy az annak nevében tett kezdeményezésre az eszköz évi 800 000 EUR összegig hozzájárulhat az alap technikai segítségnyújtásához, összhangban az 514/2014/EU rendelet 9. cikkével.
(2) Valamely tagállam kezdeményezésére, az eszköz technikai segítségnyújtási tevékenységek finanszírozására is felhasználható, összhangban az 514/2014/EU rendelet 20. cikkével. A technikai segítségnyújtásra elkülönített összeg a 2014-2020-as időszakra vonatkozóan nem haladhatja meg az adott tagállamnak elkülönített teljes összeg 5 %-ának és 200 000 EUR-nak az összegét.
10. cikk
Sürgősségi segítségnyújtás
(1) Az eszköz pénzügyi támogatást nyújt sürgős és egyedi szükségletekhez a 2. cikk j) pontjában meghatározott vészhelyzet esetén.
(2) A sürgősségi segítségnyújtást az 514/2014/EU rendelet 6. és 7. cikkével összhangban kell végrehajtani.
III. FEJEZET
ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
11. cikk
A felhatalmazás gyakorlása
(1) A Bizottság az e cikkben meghatározott feltételek mellett felhatalmazást kap felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására.
(2) A Bizottság a 7. cikk (3) bekezdésében említett, felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadására vonatkozó felhatalmazása hétéves időtartamra szól 2014. május 21-től kezdődő hatállyal. A Bizottság legkésőbb kilenc hónappal a hétéves időtartam vége előtt jelentést készít a felhatalmazásról. Amennyiben az Európai Parlament vagy a Tanács nem ellenzi a meghosszabbítást legkésőbb három hónappal a hétéves időszak vége előtt, akkor a felhatalmazás három évvel hallgatólagosan meghosszabbodik.
(3) Az Európai Parlament vagy a Tanács bármikor visszavonhatja a 7. cikk (3) bekezdésében említett felhatalmazást. A visszavonásról szóló határozat megszünteti az abban megjelölt felhatalmazást. A határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon vagy a benne megjelölt későbbi időpontban lép hatályba. A határozat nem érinti a már hatályban lévő, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok érvényességét.
(4) A Bizottság a felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadását követően haladéktalanul és egyidejűleg értesíti az Európai Parlamentet és a Tanácsot e jogi aktus elfogadásáról.
(5) A 7. cikk (3) bekezdése alapján elfogadott felhatalmazáson alapuló jogi aktus csak akkor lép hatályba, ha az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a jogi aktusról való értesítését követő két hónapon belül sem az Európai Parlament, sem a Tanács nem emelt kifogást, illetve ha az említett időtartam lejártát megelőzően mind az Európai Parlament, mind a Tanács arról tájékoztatta a Bizottságot, hogy nem fog kifogást emelni. Az Európai Parlament vagy a Tanács kezdeményezésére ez az időtartam két hónappal meghosszabbodik.
12. cikk
Az 514/2014/EU rendelet alkalmazhatósága
Az 514/2014/EU rendelet rendelkezéseit alkalmazni kell az eszközre.
13. cikk
Hatályon kívül helyezés
A 2007/125/IB határozat 2014. január 1-jén hatályát veszti.
14. cikk
Átmeneti rendelkezések
(1) E rendelet nem érinti - azok befejezéséig- az érintett projektek, illetve a 2007/125/IB határozat alapján, vagy a 2013. december 31-én hatályos bármely, támogatásra vonatkozó jogszabály alapján a Bizottság által jóváhagyott támogatás folytatását vagy módosítását, ideértve ezek részleges vagy teljes megszüntetését is.
(2) Az eszköz szerinti társfinanszírozási határozatok elfogadásakor a Bizottság figyelembe veszi a 2014. május 20-át megelőzően a 2007/125/IB határozat alapján elfogadott és a társfinanszírozás időszakában pénzügyi utóhatással bíró rendelkezéseket.
(3) Azokat a Bizottság által 2011. január 1. és 2014. december 31. között jóváhagyott társfinanszírozási összegeket, amelyek tekintetében a záró jelentés benyújtási határidejéig a Bizottságnak nem küldték el a műveletek lezárásához szükséges dokumentumokat, a Bizottság 2017. december 31-ig automatikusan visszavonja, és a jogosulatlanul kifizetett összegeket vissza kell fizetni.
A halasztó hatályú bírósági eljárás vagy államigazgatási fellebbezési eljárás miatt felfüggesztett műveletekkel kapcsolatos összegeket az automatikus visszavonás összegének megállapításakor figyelmen kívül kell hagyni.
(4) A Bizottság 2015. december 31-ig benyújtja az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a 2007/125/IB határozat 2007 és 2013 között elért eredményeiről szóló utólagos értékelést.
15. cikk
Felülvizsgálat
Az Európai Parlament és a Tanács a Bizottság javaslata alapján ezt a rendeletet 2020. június 30-ig felülvizsgálja.
16. cikk
Hatálybalépés és alkalmazás
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.
Ezt a rendeletet 2014. január 1-jétől kell alkalmazni.
Ez a rendelet a Szerződéseknek megfelelően teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó a tagállamokban.
Kelt Strasbourgban, 2014. április 16-án.