RÅDETS AFGØRELSE 2014/449/FUSP
af 10. juli 2014
om restriktive foranstaltninger i lyset af situationen i Sydsudan
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 29, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Den 18. juli 2011 vedtog Rådet afgørelse 2011/423/FUSP (1).
(2)
Den 20. januar 2014 konkluderede Rådet, at det bør overvejes at indføre målrettede restriktive foranstaltninger over for enkeltpersoner, der hindrer fredsprocessen i Sydsudan, til støtte for Den Afrikanske Unions (AU's) og Den Mellemstatslige Organisation for Udviklings (IGAD's) bestræbelser og i tæt samordning med internationale partnere. Den 17. marts gentog Rådet, at det var parat til at overveje sådanne foranstaltninger i forhold til Sydsudan.
(3)
Rådet er fortsat alvorligt bekymret over situationen i Sydsudan. Derfor bør der indføres restriktive foranstaltninger over for personer, der hindrer den politiske proces i Sydsudan, herunder gennem voldshandlinger eller brud på våbenhvileaftaler, og personer, der er ansvarlige for alvorlige krænkelser af menneskerettighederne i Sydsudan.
(4)
Af hensyn til klarheden bør de restriktive foranstaltninger over for personer, der hindrer den politiske proces i Sydsudan eller er ansvarlige for alvorlige krænkelser af menneskerettighederne i Sydsudan, og de restriktive foranstaltninger, der allerede er indført med afgørelse 2011/423/FUSP for så vidt angår Sydsudan, integreres i én enkelt retsakt -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE
Artikel 1
1. Salg, levering, overførsel eller eksport af våben og af alle typer dertil knyttet materiel, herunder våben og ammunition, militærkøretøjer og -udstyr, paramilitært udstyr samt reservedele til førnævnte, fra statsborgere i medlemsstaterne eller fra medlemsstaternes områder eller ved anvendelse af skibe eller luftfartøjer, der fører deres flag, til Sydsudan forbydes, uanset om udstyret hidrører fra medlemsstaternes områder eller ej.
2. Det er også forbudt:
a)
direkte eller indirekte at yde teknisk bistand, mæglervirksomhed eller andre tjenester i forbindelse med de varer, der er nævnt i stk. 1, eller i forbindelse med levering, fremstilling, vedligeholdelse og anvendelse af sådanne varer til fysiske eller juridiske personer, enheder eller organisationer i Sydsudan eller til anvendelse der
b)
direkte eller indirekte at levere finansieringsmidler eller finansiel bistand i forbindelse med de varer, der er nævnt i stk. 1, herunder navnlig gavebistand, lån og eksportkreditforsikring, samt forsikring eller genforsikring i forbindelse med salg, levering, overførsel eller eksport af sådanne varer, eller ydelse af beslægtet teknisk bistand, mæglervirksomhed eller andre tjenester til fysiske eller juridiske personer, enheder eller organisationer i Sydsudan eller til anvendelse der
c)
bevidst og forsætligt at deltage i aktiviteter, hvis formål eller virkning er at omgå foranstaltningerne i litra a) eller b).
Artikel 2
1. Artikel 1 finder ikke anvendelse på:
a)
salg, levering, overførsel eller eksport af ikkedødbringende militærudstyr, som udelukkende er bestemt til humanitær brug, menneskerettighedsovervågning eller beskyttelsesbrug eller til brug for FN's, AU's, Den Europæiske Unions eller Den Mellemstatslige Organisation for Udviklings (IGAD's) institutionsopbygningsprogrammer, eller af materiel, der er bestemt for Den Europæiske Unions, FN's og AU's krisestyringsoperationer
b)
salg, levering, overførsel eller eksport af ikkekampmæssige køretøjer, der er fremstillet eller udstyret med materialer til ballistisk beskyttelse, og som udelukkende er bestemt til beskyttelsesbrug i Sydsudan af Den Europæiske Unions og dens medlemsstaters personale eller af FN's, AU's eller IGAD's personale
c)
ydelse af teknisk bistand, mæglervirksomhed og andre tjenester i forbindelse med udstyret eller programmerne og operationerne omhandlet i litra a)
d)
levering af finansiering eller finansiel bistand i forbindelse med udstyret eller programmerne og operationerne omhandlet i litra a)
e)
salg, levering, overførsel eller eksport af minerydningsudstyr og -materiel til brug ved minerydningsaktioner
f)
salg, levering, overførsel eller udførsel af ikkedødbringende militærudstyr, som udelukkende er bestemt til støtte til reformprocessen i sikkerhedssektoren i Sydsudan, samt levering af finansieringsmidler, finansiel bistand eller teknisk bistand i tilknytning til sådant udstyr
forudsat at sådanne leverancer på forhånd er godkendt af den kompetente myndighed i den pågældende medlemsstat.
2. Artikel 1 finder endvidere ikke anvendelse på beskyttelsesbeklædning, herunder skudsikre veste og militærhjelme, der midlertidigt udføres til Sydsudan af personale fra Den Europæiske Union eller dens medlemsstater, af FN's eller IGAD's personale eller af repræsentanter for medierne, humanitært hjælpepersonale, ulandsfrivillige og tilknyttet personale, og som udelukkende er til disses personlige brug.
3. Medlemsstaterne tager stilling til leveringer i henhold til denne artikel i hvert enkelt tilfælde under fuld hensyntagen til kriterierne i Rådets fælles holdning 2008/944/FUSP (2). Medlemsstaterne kræver tilstrækkelige garantier mod misbrug af godkendelser, der er givet i henhold til denne artikel, og træffer om nødvendigt foranstaltninger med henblik på tilbageførsel af udstyret.
Artikel 3
1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at begrænse indrejse i eller transit gennem deres område for personer, der hindrer den politiske proces i Sydsudan, herunder gennem voldshandlinger eller brud på våbenhvileaftaler, og personer, der er ansvarlige for alvorlige krænkelser af menneskerettighederne i Sydsudan, og personer med tilknytning til dem, jf. bilaget.
2. Stk. 1 forpligter ikke en medlemsstat til at nægte sine egne statsborgere indrejse på sit område.
3. Stk. 1 gælder med forbehold af tilfælde, hvor en medlemsstat er bundet af en folkeretlig forpligtelse, dvs.:
a)
som værtsland for en international mellemstatslig organisation
b)
som værtsland for en international konference, som er indkaldt af FN eller afholdes i FN's regi
c)
i henhold til en multilateral aftale, hvorved der tilkendes privilegier og immuniteter, eller
d)
i henhold til Lateranforliget fra 1929 mellem Pavestolen (Vatikanstaten) og Italien.
4. Stk. 3 anses ligeledes for at gælde i tilfælde, hvor en medlemsstat er værtsland for Organisationen for Sikkerhed og Samarbejde i Europa (OSCE).
5. Rådet underrettes behørigt, hver gang en medlemsstat indrømmer en fritagelse i henhold til stk. 3 eller 4.
6. Medlemsstaterne kan indrømme fritagelser fra foranstaltningerne i henhold til stk. 1, hvis rejsen er berettiget af tvingende og humanitære hensyn eller af hensyn til muligheden for at kunne deltage i mellemstatslige møder og møder, som Den Europæiske Union tager initiativ til, eller møder, hvor en medlemsstat, der varetager formandskabet for OSCE, er vært, hvor der føres en politisk dialog, som direkte fremmer de restriktive foranstaltningers politiske mål, herunder demokratiet, menneskerettighederne og retsstatsprincippet i Sydsudan.
7. En medlemsstat, der ønsker at indrømme fritagelser, jf. stk. 6, giver Rådet skriftlig meddelelse herom. Fritagelsen anses for at være indrømmet, medmindre et eller flere rådsmedlemmer gør skriftlig indsigelse inden to arbejdsdage efter at have modtaget meddelelsen om den foreslåede fritagelse. Hvis et eller flere af rådsmedlemmerne gør indsigelse, kan Rådet med kvalificeret flertal beslutte at indrømme den foreslåede fritagelse.
8. I tilfælde, hvor en medlemsstat i medfør af stk. 3, 4, 6 og 7 tillader indrejse i eller transit gennem sit område for de personer, der er opført på listen i bilaget, gælder tilladelsen udelukkende det formål, til hvilket den er udstedt, og de berørte personer.
Artikel 4
1. Alle pengemidler og økonomiske ressourcer der tilhører, ejes, besiddes eller kontrolleres af personer, der hindrer den politiske proces i Sydsudan, herunder gennem voldshandlinger eller brud på våbenhvileaftaler, og personer, der er ansvarlige for alvorlige krænkelser af menneskerettighederne i Sydsudan, og fysiske og juridiske personer, enheder eller organer med tilknytning til dem, jf. bilaget, indefryses.
2. Ingen pengemidler eller økonomiske ressourcer må direkte eller indirekte stilles til rådighed for eller være til fordel for sådanne fysiske eller juridiske personer, enheder eller organer, der er opført på listen i bilaget.
3. En medlemsstats kompetente myndighed kan på sådanne vilkår, som den skønner hensigtsmæssige, give tilladelse til frigivelse af visse indefrosne pengemidler eller økonomiske ressourcer eller til, at visse pengemidler eller økonomiske ressourcer stilles til rådighed efter at have konstateret, at de pågældende pengemidler eller økonomiske ressourcer:
a)
er nødvendige til at dække basale behov hos de personer, der er opført på listen i bilaget, og de familiemedlemmer, som disse har forsørgerpligt over for, herunder betaling af fødevarer, husleje eller renter og afdrag på bolig, medicin og lægebehandling, skat, forsikringspræmier og offentlige forbrugsafgifter
b)
er bestemt udelukkende til betaling af rimelige honorarer og godtgørelse af udgifter i forbindelse med juridisk bistand
c)
er bestemt udelukkende til betaling af afgifter eller gebyrer for rutinemæssig opbevaring eller forvaltning af indefrosne pengemidler eller økonomiske ressourcer
d)
er nødvendige til afholdelse af ekstraordinære udgifter, såfremt den kompetente myndighed, mindst to uger før meddelelsen af tilladelsen, har meddelt de andre kompetente myndigheder og Kommissionen, hvorfor den skønner, at der bør gives særlig tilladelse.
De berørte medlemsstater underretter de øvrige medlemsstater og Kommissionen om tilladelser, der måtte være meddelt i medfør af dette stykke.
4. Uanset stk. 1 kan en medlemsstats kompetente myndigheder meddele tilladelse til frigivelse af visse indefrosne pengemidler eller økonomiske ressourcer, hvis følgende betingelser er opfyldt:
a)
pengemidlerne eller de økonomiske ressourcer er omfattet af en voldgiftsmæssig afgørelse, der er truffet inden den dato, hvor den fysiske eller juridiske person, enheden eller organet som omhandlet i stk. 1 blev optaget på listen i bilaget, eller af en retslig eller administrativ afgørelse, der er truffet i Unionen eller en retslig afgørelse, der kan fuldbyrdes i den pågældende medlemsstat, forud for eller efter den dato
b)
pengemidlerne eller de økonomiske ressourcer skal udelukkende anvendes til at opfylde fordringer, der er sikret ved en sådan afgørelse eller er anerkendt som gyldige ved en sådan afgørelse, inden for de grænser, som er fastsat ved gældende lovgivning og administrative bestemmelser om sådanne fordringshaveres rettigheder
c)
afgørelsen er ikke til fordel for en fysisk eller juridisk person, en enhed eller et organ, der er opført på listen i bilaget, og
d)
anerkendelsen af afgørelsen er ikke i strid med de almindelige retsprincipper i den pågældende medlemsstat.
Den berørte medlemsstat underretter de øvrige medlemsstater og Kommissionen om tilladelser, der måtte være meddelt i medfør af dette stykke.
5. Stk. 1 er ikke til hinder for, at en fysisk eller juridisk person, en enhed eller et organ foretager en betaling i henhold til en kontrakt, der er indgået før den dato, hvor en sådan fysisk eller juridisk person, en sådan enhed eller et sådant organ blev opført på listen i bilaget, såfremt den pågældende medlemsstat har fastslået, at betalingen ikke, hverken direkte eller indirekte, modtages af en fysisk eller juridisk person, en enhed eller et organ, der er omhandlet i stk. 1.
6. Stk. 2 gælder ikke beløb, der tilføres indefrosne konti i form af:
a)
renter og andre former for afkast fra disse konti
b)
forfaldne betalinger i henhold til kontrakter, aftaler eller forpligtelser, som er indgået eller opstået forud for den dato, hvor disse konti blev omfattet af foranstaltningerne i stk. 1 eller 2, eller
c)
forfaldne betalinger i henhold til retslige, administrative eller voldgiftsmæssige afgørelser, der er truffet i Unionen, eller som kan fuldbyrdes i den pågældende medlemsstat
forudsat at sådanne renter, andre afkast og betalinger forbliver omfattet af de foranstaltninger, der er fastsat stk. 1.
Artikel 5
1. Rådet træffer efter forslag fra en medlemsstat eller Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik afgørelse om oprettelse og ændring af listen i bilaget.
2. Rådet underretter den pågældende fysiske eller juridiske person, den pågældende enhed eller det pågældende organ om den afgørelse, der er omhandlet i stk. 1, herunder om begrundelsen for opførelsen på listen, enten direkte, hvis adressen er kendt, eller ved offentliggørelse af en bekendtgørelse, og giver en sådan fysisk eller juridisk person, en sådan enhed eller et sådant organ mulighed for at fremsætte bemærkninger.
3. Når der fremsættes bemærkninger eller forelægges væsentlig ny dokumentation, tager Rådet den i stk. 1 omhandlede afgørelse op til fornyet overvejelse og underretter den pågældende fysiske eller juridiske person, den pågældende enhed eller det pågældende organ herom.
Artikel 6
1. Bilaget skal indeholde begrundelserne for at opføre personerne i artikel 3, stk. 1, og artikel 4, stk. 1, på listen.
2. Bilaget skal også indeholde de oplysninger, som er tilgængelige, og som er nødvendige for at identificere de pågældende personer. Sådanne oplysninger kan omfatte navne med tilhørende aliasser, fødselsdato og fødested, nationalitet, pas- og identitetskortnumre, køn, adresse, hvis denne er kendt, og funktion eller erhverv. For så vidt angår juridiske personer, enheder eller organer kan sådanne oplysninger omfatte navne, registreringssted og -dato, registreringsnummer og forretningssted.
Artikel 7
For at give foranstaltningerne i denne afgørelse størst mulig virkning tilskynder Unionen tredjelande til at vedtage restriktive foranstaltninger svarende til dem, der er indeholdt i denne afgørelse.
Artikel 8
Denne afgørelse træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne afgørelse anvendes indtil den 12. juli 2015.
Denne afgørelse overvåges løbende. Den kan om nødvendigt forlænges eller ændres, hvis Rådet skønner, at målene i den ikke er nået.
Udfærdiget i Bruxelles, den 10. juli 2014.
A TANÁCS 2014/449/KKBP HATÁROZATA
(2014. július 10.)
a dél-szudáni helyzetre tekintettel hozott korlátozó intézkedésekről
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unióról szóló szerződésre és különösen annak 29. cikkére,
mivel:
(1)
A Tanács 2011. július 18-án elfogadta a 2011/423/KKBP határozatot (1).
(2)
A Tanács 2014. január 20-án megállapította, hogy az Afrikai Unió (AU) és a Kormányközi Fejlesztési Hatóság erőfeszítéseinek támogatása céljából a nemzetközi partnerekkel szoros együttműködésben mérlegelni kell, hogy célzott korlátozó intézkedéseket vezessenek be a dél-szudáni békefolyamatot hátráltató személyekkel szemben. 2014. március 17-én a Tanács újólag megerősítette, hogy készen áll fontolóra venni ilyen intézkedések Dél-Szudán tekintetében történő bevezetését.
(3)
A Tanácsnak továbbra is súlyos aggályai vannak a dél-szudáni helyzetet illetően. Következésképpen korlátozó intézkedéseket kell bevezetni azon személyekkel szemben, akik egyebek mellett erőszakos cselekményekkel és a tűzszüneti megállapodások megszegésével hátráltatják a dél-szudáni politikai folyamatot, továbbá azokkal szemben, akik felelősek az emberi jogok súlyos megsértéséért Dél-Szudánban.
(4)
Az egyértelműség érdekében a dél-szudáni politikai folyamatot hátráltató, illetve az emberi jogok dél-szudáni súlyos megsértéséért felelős személyekkel szembeni korlátozó intézkedéseket, valamint a 2011/423/KKBP határozattal Dél-Szudánra vonatkozóan korábban meghozott korlátozó intézkedéseket egy egységes jogi eszközbe kell foglalni,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
(1) A tagállamok állampolgárai részéről, illetve a tagállamok területéről, vagy a tagállamok lobogója alatt közlekedő vízi vagy légi járművet használva tilos fegyvereket és bármely egyéb, azokhoz kapcsolódó eszközt értékesíteni, szállítani, átadni vagy exportálni Dél-Szudán számára, ideértve a fegyvereket és lőszereket, katonai járműveket és felszereléseket, katonai jellegű felszereléseket és a felsoroltak pótalkatrészeit, függetlenül attól, hogy azok a tagállamok területéről származnak-e vagy sem.
(2) Tilos továbbá:
a)
közvetlenül vagy közvetve bármely dél-szudáni természetes vagy jogi személy, szervezet vagy szerv részére vagy a Dél-Szudánban való felhasználás céljából az (1) bekezdésben említett eszközökhöz vagy azok rendelkezésre bocsátásához, gyártásához, karbantartásához és használatához kapcsolódóan technikai segítséget, közvetítői szolgáltatást vagy egyéb szolgáltatást nyújtani;
b)
közvetlenül vagy közvetve bármely dél-szudáni természetes vagy jogi személy, szervezet vagy szerv részére vagy a Dél-Szudánban való felhasználás céljából az (1) bekezdésben említett eszközökkel kapcsolatosan finanszírozást vagy pénzügyi támogatást nyújtani, beleértve különösen az említett eszközök értékesítésére, szolgáltatására, átadására vagy kivitelére, illetve a kapcsolódó technikai segítségre, közvetítői szolgáltatásra és egyéb szolgáltatás nyújtására vonatkozó támogatásokat, kölcsönöket és exporthitel-biztosítást, valamint biztosítást és viszontbiztosítást;
c)
tudatosan és szándékosan részt venni olyan tevékenységekben, amelyeknek célja vagy hatása az a) vagy a b) pontban említett intézkedések megkerülése.
2. cikk
(1) A 1. cikk rendelkezései nem alkalmazandók a következőkre:
a)
a kizárólag humanitárius vagy emberi jogi ellenőrzési és védelmi célokat szolgáló, vagy az ENSZ, az AU, az Európai Unió vagy a Kormányközi Fejlesztési Hatóság (IGAD) intézményépítő programjaira szánt, halált nem okozó katonai felszerelések, vagy az Európai Unió, az ENSZ és az AU válságkezelési műveleteire szánt eszközök értékesítése, szállítása, átadása vagy kivitele;
b)
a kizárólag az Európai Unió és tagállamai személyzete vagy az ENSZ, az AU vagy az IGAD személyzete által Dél-Szudánban védelmi célra használt, ballisztikai védelmet nyújtó eszközökkel gyártott vagy ellátott nem harci járművek értékesítése, szállítása, átadása vagy kivitele;
c)
az a) pontban említett felszereléssel vagy programokkal és műveletekkel kapcsolatos technikai segítségnyújtás, közvetítői szolgáltatás és egyéb szolgáltatás;
d)
az említett felszereléssel vagy az említett programokkal és műveletekkel kapcsolatos finanszírozás vagy pénzügyi támogatás;
e)
aknamentesítő felszerelések és aknamentesítéshez használatos eszközök értékesítése, szállítása, átadása vagy kivitele;
f)
a kizárólag a dél-szudáni biztonsági ágazat reformfolyamatának támogatására szánt, halált nem okozó katonai felszerelések értékesítése, szállítása, átadása vagy kivitele, valamint az ilyen felszerelésekkel kapcsolatos finanszírozás, pénzügyi támogatás vagy technikai segítségnyújtás biztosítása,
feltéve, hogy ezek kivitelét a szóban forgó tagállam illetékes hatóságai előzetesen engedélyezték.
(2) A 1. cikk nem vonatkozik továbbá a védőruházatra, beleértve a golyóálló mellényeket és katonai sisakokat is, amelyet az Európai Unió vagy tagállamai személyzete vagy az ENSZ vagy az IGAD személyzete, a média képviselői, a humanitárius és a fejlesztési szervezetek munkatársai és az őket kísérő személyzet kizárólag személyes használatra, átmeneti jelleggel vittek be Dél-Szudánba.
(3) A tagállamok az e cikk feltételei alapján történő szállítások engedélyezését a 2008/944/KKBP tanácsi közös álláspontban (2) megállapított feltételek teljes körű figyelembevételével, eseti alapon mérlegelik. A tagállamoknak megfelelő biztosíték adására kell kötelezniük az e cikk alapján megadott engedélyekkel való visszaélések ellen, és adott esetben rendelkezéseket kell hozniuk a felszerelések hazatelepítéséről.
3. cikk
(1) A tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy megakadályozzák, hogy azok a - mellékletben felsorolt - személyek, akik egyebek mellett erőszakos cselekményekkel és a tűzszüneti megállapodások megszegésével hátráltatják a dél-szudáni politikai folyamatot, valamint akik felelősek az emberi jogok súlyos megsértéséért Dél-Szudánban, továbbá a velük kapcsolatban álló személyek a területükre belépjenek vagy azon keresztül átutazzanak.
(2) Az (1) bekezdés nem kötelezi a tagállamokat arra, hogy saját állampolgáraiktól megtagadják a területükre való belépés jogát.
(3) Az (1) bekezdés nem érinti azokat az eseteket, amikor egy tagállamot nemzetközi jogi kötelezettségek terhelnek, nevezetesen:
a)
ha az ország egy nemzetközi kormányközi szervezetnek ad helyet;
b)
ha az ország az ENSZ által vagy annak védnöksége alatt összehívott nemzetközi konferenciának ad otthont;
c)
valamely, kiváltságokat és mentességeket biztosító többoldalú megállapodás alapján; vagy
d)
az Apostoli Szentszék (Vatikánvárosi Állam) és Olaszország között 1929-ben létrejött lateráni egyezmény alapján.
(4) A (3) bekezdést azokban az esetekben is alkalmazni kell, amikor valamely tagállam az Európai Biztonsági és Együttműködési Szervezet (EBESZ) fogadó országa.
(5) A Tanácsot megfelelően tájékoztatni kell minden olyan esetről, amelyben valamely tagállam a (3) és (4) bekezdés értelmében mentességet ad.
(6) A tagállamok mentességet adhatnak az (1) bekezdésben meghatározott intézkedések alól, ha az utazás indoka sürgős humanitárius szükséghelyzet vagy olyan - kormányközi vagy az Európai Unió által kezdeményezett vagy az EBESZ soros elnökségét betöltő tagállamban tartott - ülésen való részvétel, amelyeken a korlátozó intézkedések politikai célját - így többek között Dél-Szudánban a demokráciát, az emberi jogok tiszteletben tartását és a jogállamiságot - közvetlenül előmozdító politikai párbeszéd zajlik.
(7) A (6) bekezdésben említett mentességet adni kívánó tagállamok írásban kötelesek tájékoztatni a Tanácsot. A mentességet jóváhagyottnak kell tekinteni, ha a Tanács egy vagy több tagja a javasolt mentességről szóló értesítés kézhezvételétől számított két munkanapon belül nem emel írásban kifogást. Abban az esetben, ha a Tanács egy vagy több tagja kifogást emel, a Tanács minősített többséggel határozhat a javasolt mentesség megadásáról.
(8) Amennyiben a (3), (4), (6) és (7) bekezdésnek megfelelően a tagállam engedélyezi a mellékletben felsorolt személyeknek a területére való belépését vagy az azon történő átutazását, az engedély szigorúan az abban megjelölt célra és az érintett személyekre korlátozódik.
4. cikk
(1) Be kell fagyasztani a mellékletben felsorolt, a dél-szudáni politikai folyamatot egyebek mellett erőszakos cselekményekkel és a tűzszüneti megállapodások megszegésével hátráltató, valamint az emberi jogok dél-szudáni súlyos megsértéséért felelős személyekhez, továbbá a velük kapcsolatban álló természetes vagy jogi személyekhez, szervezetekhez vagy szervekhez tartozó, a tulajdonukat képező, általuk birtokolt vagy ellenőrzött valamennyi pénzeszközt és gazdasági erőforrást.
(2) A mellékletben felsorolt természetes vagy jogi személyek, szervezetek vagy szervek részére vagy javára semmilyen pénzeszköz vagy gazdasági forrás sem közvetve, sem közvetlenül nem bocsátható rendelkezésre.
(3) Az illetékes tagállami hatóság az általa megfelelőnek ítélt feltételekkel engedélyezheti egyes befagyasztott pénzeszközök vagy gazdasági erőforrások felszabadítását vagy rendelkezésre bocsátását, miután megállapította, hogy az érintett pénzeszközök vagy gazdasági erőforrások:
a)
a mellékletben felsorolt személyek és eltartott családtagjaik alapvető szükségleteinek fedezéséhez szükségesek, beleértve az élelmiszerek, a bérleti díj vagy jelzáloghitel-törlesztés, a gyógyszerek és az orvosi kezelés, az adók, a biztosítási díjak és a közüzemi díjak költségeit;
b)
kizárólag az ésszerű mértékű szakmai tiszteletdíjak és a jogi szolgáltatásokhoz kapcsolódóan felmerült kiadások fedezésére szolgálnak;
c)
kizárólag a befagyasztott pénzeszközök vagy gazdasági erőforrások nemzeti jogszabályoknak megfelelő szokásos kezelési vagy fenntartási költségeinek, illetve szolgáltatási díjainak kiegyenlítésére szolgálnak; vagy
d)
rendkívüli kiadások fedezéséhez szükségesek, feltéve, hogy az illetékes hatóság az engedély megadását megelőzően legalább két héttel közölte a többi tagállam illetékes hatóságaival és a Bizottsággal a konkrét engedély megadása alapjául szolgáló indokokat.
Az érintett tagállam tájékoztatja a többi tagállamot és a Bizottságot az e bekezdés alapján megadott engedélyekről.
(4) Az (1) bekezdéstől eltérve a tagállamok illetékes hatóságai engedélyezhetik egyes befagyasztott pénzeszközök vagy gazdasági erőforrások felszabadítását, amennyiben a következő feltételek teljesülnek:
a)
a pénzeszközök vagy a gazdasági erőforrások az (1) bekezdésben említett természetes vagy jogi személy, szervezet vagy szerv mellékletbe történő felvételének napját megelőzően hozott választott bírósági határozat, az Unióban hozott bírósági vagy közigazgatási határozat, illetve az említett időpontot megelőzően vagy azt követően az érintett tagállamban végrehajtandó bírósági határozat hatálya alá tartoznak;
b)
a pénzeszközök vagy gazdasági erőforrások felhasználása kizárólag az ilyen határozat által biztosított, vagy az ilyen határozatban érvényesnek elismert követelések teljesítésére történik, az ilyen követelésekkel rendelkező személyek jogai tekintetében irányadó jogszabályokban és rendelkezésekben meghatározott korlátokon belül;
c)
a határozat nem a mellékletben felsorolt természetes vagy jogi személy, szervezet vagy szerv javát szolgálja; és
d)
a határozat elismerése nem ellentétes az érintett tagállam közrendjével.
Az érintett tagállam tájékoztatja a többi tagállamot és a Bizottságot az e bekezdés alapján megadott engedélyekről.
(5) Az (1) bekezdés nem akadályozza meg a jegyzékbe vett természetes vagy jogi személyt, szervezetet vagy szervet abban, hogy az adott természetes vagy jogi személynek, szervezetnek vagy szervnek a melléklet szerinti jegyzékbe vételét megelőzően szerződésben vállalt fizetési kötelezettségének eleget tegyen, feltéve, hogy az érintett tagállam megállapította, hogy a kifizetést - akár közvetlenül, akár közvetve - nem az (1) bekezdésben említett természetes vagy jogi személy, szervezet vagy szerv kapja.
(6) A (2) bekezdés rendelkezései nem alkalmazandók a befagyasztott számlákhoz hozzáadódó:
a)
kamatokra vagy egyéb hozamokra;
b)
olyan szerződések, megállapodások vagy kötelezettségek alapján esedékes kifizetésekre, amelyeket azelőtt kötöttek, vagy azt megelőzően keletkeztek, hogy a fenti számlák az (1) és a (2) bekezdésben meghatározott intézkedések hatálya alá kerültek; illetve
c)
az Unióban meghozott, vagy az adott tagállamban végrehajtható bírósági, közigazgatási vagy választott bírósági határozat alapján teljesítendő kifizetésekre,
feltéve, hogy az ilyen kamat vagy egyéb hozam és kifizetés továbbra is az (1) bekezdésben meghatározott intézkedések hatálya alá esik.
5. cikk
(1) A Tanács valamely tagállam vagy az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselőjének javaslatára határoz a mellékletben található jegyzék létrehozásáról és módosításáról.
(2) A Tanács az (1) bekezdésben említett döntését és a jegyzékbe vétel indokolását - amennyiben a cím ismert, közvetlenül, egyéb esetben értesítés közzététele útján - közli az érintett természetes vagy jogi személlyel, szervezettel vagy szervvel, lehetővé téve a természetes vagy jogi személy, szervezet vagy szerv számára, hogy észrevételeket tegyen.
(3) Amennyiben észrevételt vagy új érdemi bizonyítékot nyújtanak be, a Tanács felülvizsgálja az (1) bekezdésben említett határozatát, és erről értesíti az érintett természetes vagy jogi személyt, szervezetet vagy szervet.
6. cikk
(1) A mellékletnek tartalmaznia kell a 3. cikk (1) bekezdésében és a 4. cikk (1) bekezdésében említett személyek jegyzékbe vételének indokát.
(2) A mellékletnek tartalmaznia kell továbbá az érintett személyek azonosításához szükséges adatokat, amennyiben azok rendelkezésre állnak. Személyek esetében ilyen adat lehet a név - beleértve a felvett neveket is -, a születési hely és idő, az állampolgárság, az útlevél és a személyazonosító igazolvány száma, a nem, a lakcím (amennyiben ismert), valamint a beosztás vagy a foglalkozás. Jogi személyek, szervezetek és szervek esetében ilyen adat lehet a név, a bejegyzés helye és ideje, a nyilvántartási szám és a székhely.
7. cikk
Az e határozatban foglalt intézkedések hatásának maximalizálása érdekében az Unió arra ösztönzi a harmadik országokat, hogy fogadjanak el az ebben a határozatban foglaltakhoz hasonló korlátozó intézkedéseket.
8. cikk
Ez a határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetésének napján lép hatályba.
Ezt a határozatot 2015. július 12-ig kell alkalmazni.
Ezt a határozatot folyamatosan felül kell vizsgálni. Ha a Tanács úgy ítéli meg, hogy e határozat céljai nem valósultak meg, a határozatot meg kell újítani, vagy adott esetben módosítani kell.
Kelt Brüsszelben, 2014. július 10-én.