KOMMISSIONENS DELEGEREDE FORORDNING (EU) Nr. 1046/2014
af 28. juli 2014
om udbygning af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 508/2014 om Den Europæiske Hav- og Fiskerifond med hensyn til fastlæggelse af kriterierne for beregning af de meromkostninger, som operatørerne har ved fangst, opdræt, forarbejdning og afsætning af visse fiskevarer og akvakulturprodukter fra regionerne i den yderste periferi
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning tilEuropa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 508/2014 af 15. maj 2014 om Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 2328/2003, (EF) nr. 861/2006, (EF) nr. 1198/2006 og (EF) nr. 791/2007 samt Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1255/2011 (1), særlig artikel 72, stk. 4, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Efter kapitel V i forordning (EU) nr. 508/2014 kan Den Europæiske Hav- og Fiskerifond (EHFF) støtte godtgørelse af de meromkostninger, som operatørerne har ved fangst, opdræt, forarbejdning og afsætning af visse fiskevarer og akvakulturprodukter fra Unionens regioner i den yderste periferi som omhandlet i artikel 349 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF).
(2)
For at opretholde konkurrenceevnen for visse fiskevarer og akvakulturprodukter fra regionerne i Unionens yderste periferi i forhold til tilsvarende produkter fra andre regioner i Unionen indførte Unionen i 1992 foranstaltninger, som skulle godtgøre de dermed forbundne meromkostninger i fiskeri- og akvakultursektoren. Godtgørelsesforanstaltningerne for perioden 2003-2013 blev fastsat ved Rådets forordning (EF) nr. 791/2007 (2). Grundet den strukturelle sociale og økonomiske situation i Unionens regioner i den yderste periferi, der forværres af deres fjerne beliggenhed, lille areal, vanskelige topografiske forhold, økonomiske afhængighed af nogle få varer og særlige klimatiske forhold, er det nødvendigt fortsat at yde støtte til at godtgøre meromkostninger for fangst, opdræt, forarbejdning og afsætning af visse fiskevarer og akvakulturprodukter fra den 1. januar 2014. Godtgørelsen for meromkostninger hjælper operatører fra disse regioner til at forblive økonomisk levedygtige.
(3)
Disse meromkostninger bør fastsættes i en godtgørelsesplan som omhandlet i artikel 72 i forordning (EU) nr. 508/2014.
(4)
Med henblik på at behandle alle berørte regioner på harmoniseret og lige vis er det nødvendigt fastsætte kriterierne for beregning af de meromkostninger, som følger af de særlige ulemper i Unionens regioner i den yderste periferi, gennem bedre sammenlignelighed mellem regionerne og sammenlignelighed fra år til år, særlig med henblik på at undgå overkompensation af meromkostningerne. De fælles kriterier vil blive benyttet til at sikre, at der anvendes en ensartet metode til beregning af meromkostningerne for alle de berørte regioner.
(5)
For at undgå overkompensation bør skønnene af de referenceomkostninger for produkter eller kategorier af produkter for operatører på den kontinentale del af medlemsstatens eller Unionens område, på grundlag af hvilke meromkostningerne fastsættes, foretages med særlig omhu.
(6)
Der er produkter og kategorier af produkter, for hvilke der ikke findes sammenligningskriterier eller måleenheder i den kontinentale del af den berørte medlemsstat. I sådanne tilfælde fastsættes referencen for beregning af meromkostningen ved at sammenligne med omkostningerne for et tilsvarende produkt eller kategori af produkter for operatører fra den kontinentale del af Unionen.
(7)
På grund af de anderledes afsætningsvilkår i de pågældende regioner i den yderste periferi, udsvingene i fangster og bestande og markedsefterspørgslen bør det overlades til de relevante medlemsstater inden for de samlede tildelinger pr. medlemsstat at fastsætte, hvilke fiskevarer og akvakulturprodukter eller kategorier heraf og hvilke maksimumsmængder heraf der kan ydes godtgørelse for, og hvor stor en godtgørelse der skal ydes.
(8)
Medlemsstaterne bør fastsætte godtgørelsen således, at der sikres en passende udligning af de meromkostninger, der skyldes de særlige ulemper i regionerne i den yderste periferi, og at overkompensation undgås. Med henblik herpå bør der ved godtgørelsen også tages hensyn til andre former for offentlig intervention, herunder statsstøtte, som er meddelt efter artikel 108, stk. 3, i TEUF og artikel 73 i forordning (EU) nr. 508/2014, og som har indvirkning på meromkostningernes størrelse.
(9)
Med henblik på at give en harmoniseret præsentation af meromkostningerne er det nødvendigt at udtrykke meromkostninger på grundlag af ton levende vægt som defineret i Rådets forordning (EF) nr. 1224/2009 (3) og Kommissionens forordning (EF) nr. 409/2009 (4), som fastsætter EU-omregningskoefficienter og præsentationskoder for forarbejdet fisk til omregning af vægten af opbevaret eller forarbejdet fisk (fersk og fersk saltet) til levende vægt med henblik på overvågning af fangsterne.
(10)
For at påvise, at der ikke er overkompensation, bør medlemsstaterne vedlægge relevante oplysninger om gennemførelsen af godtgørelsesmekanismen i den årlige gennemførelsesrapport som fastsat i artikel 114, stk. 2, i forordning (EU) nr. 508/2014.
(11)
For at muliggøre en øjeblikkelig anvendelse af de i denne forordning fastsatte foranstaltninger, eftersom udgifterne allerede har været berettiget til støtte fra Den Europæiske Hav- og Fiskeri fond siden den 1. januar 2014 i henhold til artikel 65, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 (5), bør denne forordning træde i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
I denne forordning fastsættes kriterierne for beregningen af meromkostninger som operatørerne har i den støtteberettigelsesperiode, der er defineret i artikel 65, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1303/2013, ved fangst, opdræt, forarbejdning og afsætning af visse fiskevarer og akvakulturprodukter fra regionerne i Unionens yderste periferi omhandlet i artikel 349 i TEUF, som følger af de særlige ulemper i disse regioner i den yderste periferi.
Artikel 2
1. De meromkostninger, der er omhandlet i artikel 1, beregnes separat for hver af de følgende aktiviteter:
a)
fangst
b)
opdræt
c)
forarbejdning
d)
afsætning.
2. Inden for hver af de aktiviteter, der er omhandlet i stk. 1, beregnes meromkostninger efter udgiftsposter, som opført i godtgørelsesplanerne omhandlet i artikel 72 i forordning (EU) nr. 508/2014, for hvert produkt eller hver kategori af produkter, som medlemsstaterne har udpeget til at være støtteberettigede.
3. Meromkostninger fastslås for enhver given udgiftspost som forskellen mellem omkostningerne for operatører i de berørte regioner i den yderste periferi nedsat med enhver form for offentlig intervention, der påvirker meromkostningernes størrelse, og de sammenlignelige omkostninger for operatører på kontinentet i den pågældende medlemsstat.
4. Uanset artikel 3 fastsættes meromkostningen for udgiftsposter til produkter og kategorier af produkter, for hvilke der ikke findes sammenligningskriterier eller måleenheder på den kontinentale del af medlemsstatens område, ved sammenligning med sammenlignelige omkostninger for tilsvarende produkter eller kategorier af produkter for operatører fra den kontinentale del af Unionens område.
5. Ved beregningen af meromkostningerne tages der hensyn til enhver offentlig intervention, herunder statsstøtte meddelt i henhold til artikel 108, stk. 3, i TEUF og artikel 73 i forordning (EU) nr. 508/2014.
Artikel 3
1. Beregningen af meromkostningerne baseres kun på omkostninger, som følger af de særlige ulemper i regionerne i den yderste periferi.
2. Beregningen af meromkostningerne baseres på årsgennemsnittet af de noterede priser.
3. Meromkostningerne udtrykkes i EUR pr. ton levende vægt, og alle de samlede meromkostningers omkostningsforhold skal i givet fald konverteres til EUR pr. ton levende vægt.
Artikel 4
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 28. juli 2014.
A BIZOTTSÁG 1046/2014/EU FELHATALMAZÁSON ALAPULÓ RENDELETE
(2014. július 28.)
az Európai Tengerügyi és Halászati Alapról szóló 508/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek a legkülső régiókból származó egyes halászati és akvakultúra-termékek halászata, tenyésztése, feldolgozása és piaci értékesítése terén a gazdasági szereplőknél felmerülő többletköltségek kiszámítására vonatkozó kritériumok tekintetében történő kiegészítéséről
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel az Európai Tengerügyi és Halászati Alapról, valamint a 2328/2003/EK, a 861/2006/EK, az 1198/2006/EK és a 791/2007/EK tanácsi rendelet, valamint az 1255/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2014. május 15-i 508/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 72. cikke (4) bekezdésére,
mivel:
(1)
Az 508/2014/EU rendelet V. fejezete értelmében az Európai Tengerügyi és Halászati Alap (ETHA) támogathatja az Uniónak az EUMSZ 349. cikkében említett legkülső régióiból származó egyes halászati és akvakultúra-termékek halászata, tenyésztése, feldolgozása és piaci értékesítése terén a gazdasági szereplőknél felmerülő többletköltségek ellentételezését.
(2)
Annak érdekében, hogy az Unió legkülső régióiból származó egyes halászati és akvakultúra-termékek versenyképesek maradjanak az Unió más régióiból származó hasonló termékekkel szemben, az Európai Unió 1992-ben intézkedéseket vezetett be a halászati és akvakultúra-ágazatban felmerülő kapcsolódó többletköltségek ellentételezésére. A 2007-2013 közötti időszakra vonatkozóan a 791/2007/EK tanácsi rendelet (2) határozta meg az ellentételezési intézkedéseket. Figyelemmel az Unió legkülső régióinak gazdasági és társadalmi strukturális helyzetére, amelyet e régiók távoli fekvése, szigetjellege, kis mérete, kedvezőtlen domborzati viszonyai, néhány terméktől való gazdasági függése és egyedi éghajlati viszonyai súlyosbítanak, 2014. január 1-jétől továbbra is támogatást szükséges nyújtani az egyes halászati és akvakultúra-termékek halászata, tenyésztése, feldolgozása és piaci értékesítése terén felmerülő többletköltségek ellentételezésére. A többletköltségek ellentételezése tulajdonképpen abban segít az érintett régiók gazdasági szereplőinek, hogy egyáltalán életképesek maradhassanak gazdaságilag.
(3)
A többletköltségeket az 508/2014/EU rendelet 72. cikkében említett ellentételezési tervben kell meghatározni.
(4)
Annak érdekében, hogy a régiók és az egyes évek egyszerűbb összehasonlítása révén valamennyi érintett régió összehangolt és egyenlő bánásmódban részesülhessen és különösen annak érdekében, hogy ne kerüljön sor a többletköltségek túlkompenzálására, meg kell határozni az Unió legkülső régióinak sajátos hátrányaiból adódó többletköltségek kiszámítására vonatkozó kritériumokat. Az alkalmazandó közös kritériumoknak köszönhetően valamennyi érintett régióban egységes módszerrel kerülnek kiszámításra a többletköltségek.
(5)
Az egyes termékekre vagy termékkategóriákra vonatkozó, a tagállam vagy az uniós terület kontinentális részén tevékenységet folytató gazdasági szereplőknél felmerülő referenciaköltségeket, amelyek alapján a többletköltségek meghatározásra kerülnek, különösen gondosan kell megbecsülni a túlkompenzálás elkerülése érdekében.
(6)
Vannak olyan termékek vagy termékkategóriák, amelyekre vonatkozóan nem léteznek összehasonlítási kritériumok vagy mértékegységek az érintett tagállam területének kontinentális részén. Ilyen esetekben a többletköltségek kiszámításának alapjául szolgáló referenciaköltséget az Unió területének kontinentális részén tevékenységet folytató gazdasági szereplőknél az egyenértékű termékek vagy termékkategóriák kapcsán felmerülő költségekhez viszonyítva kell megállapítani.
(7)
A legkülső régiókban érvényesülő eltérő értékesítési feltételekre, valamint a fogásmennyiségek, az állományok és a piaci kereslet ingadozásaira való tekintettel az ellentételezésre jogosult halászati és akvakultúra-termékeknek vagy termékkategóriáknak, azok legnagyobb mennyiségeinek és az ellentételezési összegeknek a meghatározását - a tagállamonként megszabott keret-előirányzatokon belül - az érintett tagállamokra kell hagyni.
(8)
A tagállamoknak olyan szinten kell meghatározniuk az ellentételezési összeget, amely lehetővé teszi a legkülső régiók sajátos hátrányaiból adódó többletköltségek megfelelő kiegyenlítését, de elkerüli a túlkompenzálást. Az ellentételezési összegnek ezért figyelembe kell vennie a többletköltségeket befolyásoló más típusú állami beavatkozásokat is, ideértve a Szerződés 108. cikkének (3) bekezdése és az 508/2014/EU rendelet 73. cikke alapján bejelentett állami támogatásokat.
(9)
A többletköltségek összehangolt bemutatása érdekében a többletköltségeket élőtömeg-tonna alapján kell kifejezni, amelyet az 1224/2009/EK tanácsi rendelet (3) és a 409/2009/EK bizottsági rendelet (4) határoz meg; az utóbbi rendelet európai uniós átváltási együtthatókat határoz meg a friss és friss sózott halakra, illetve kiszerelési kódokat a feldolgozott halakra vonatkozóan, és ezek segítségével a tárolt vagy feldolgozott halak tömegét élőtömeggé lehet átszámítani a fogások nyomon követése érdekében.
(10)
Ahhoz, hogy igazolják, hogy nem került sor túlkompenzálásra, a tagállamoknak a kompenzációs mechanizmusra vonatkozó releváns információkat szerepeltetniük kell az 508/2014/EU rendelet 114. cikkének (2) bekezdésében meghatározott éves végrehajtási jelentésben.
(11)
Annak érdekében, hogy az e rendeletben előírt intézkedéseket mielőbb alkalmazni lehessen, tekintettel arra, hogy a kiadások az 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (5) 65. cikke (2) bekezdésének megfelelően 2014. január 1. óta már jogosultak az Európai Tengerügyi és Halászati Alapból nyújtott hozzájárulásra, ennek a rendeletnek az Európai Unió Hivatalos Lapjában történő kihirdetését követő napon hatályba kell lépnie,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Ez a rendelet megállapítja az 1303/2013/EU rendelet 65. cikke (2) bekezdésében meghatározott elszámolhatósági időszak során a Szerződés 349. cikkében említett legkülső uniós régiókból származó egyes halászati és akvakultúra-termékek halászata, tenyésztése, feldolgozása és piaci értékesítése terén a gazdasági szereplőknél a legkülső régiók sajátos hátrányai folytán jelentkező többletköltségek kiszámítására vonatkozó kritériumokat.
2. cikk
(1) Az 1. cikkben említett többletköltségeket külön kell kiszámítani a következő tevékenységek mindegyikére vonatkozóan:
a)
halászat;
b)
tenyésztés;
c)
feldolgozás;
d)
piaci értékesítés.
(2) Az (1) bekezdésben említett egyes tevékenységeken belül a többletköltségeket minden, a tagállam által ellentételezésre jogosultnak minősített termékre vagy termékkategóriára vonatkozóan az 508/2014/EU rendelet 72. cikkében említett ellentételezési tervben felsorolt kiadási tételenként kell meghatározni.
(3) A többletköltségeket minden egyes kiadási tétel esetében az érintett legkülső régióban tevékenységet folytató gazdasági szereplőknél felmerülő, a többletköltségeket befolyásoló bármilyen állami beavatkozással csökkentett költségek, valamint az érintett tagállam kontinentális részén tevékenységet folytató gazdasági szereplőknél felmerülő hasonló költségek különbségeként kell meghatározni.
(4) A (3) bekezdéstől eltérve a kizárólag olyan termékekre vagy termékkategóriákra jellemző kiadási tételek esetében, amelyekre vonatkozóan nem léteznek összehasonlítási kritériumok vagy mértékegységek az érintett tagállam területének kontinentális részén, a többletköltséget az Unió területének kontinentális részén tevékenységet folytató gazdasági szereplőknél az egyenértékű termékek vagy termékkategóriák kapcsán felmerülő hasonló költségekhez viszonyítva kell meghatározni.
(5) A többletköltségek kiszámítása során figyelembe kell venni az esetleges állami beavatkozásokat, ideértve a Szerződés 108. cikkének (3) bekezdése és az 508/2014/EU rendelet 73. cikke alapján bejelentett állami támogatásokat is.
3. cikk
(1) A többletköltségek kiszámításának alapjául kizárólag olyan költségek szolgálhatnak, amelyek a legkülső régiók sajátos hátrányai miatt merülnek fel.
(2) A többletköltségek kiszámításának a feljegyzett árak éves átlagán kell alapulnia.
(3) A többletköltségeket élőtömeg-tonnánként, euróban kell megadni, és adott esetben a teljes többletköltség valamennyi költségösszetevőjét át kell számítani élőtömeg-tonnánkénti euro értékre.
4. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2014. július 28-án.