KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESAFGØRELSE
af 16. april 2014
om overførsel af tildelte enheder til partskontoen i Finlands Kyotoregister
(meddelt under nummer C(2014) 2475)
(2014/224/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets beslutning 2002/358/EF af 25. april 2002 om godkendelse på Det Europæiske Fællesskabs vegne af Kyotoprotokollen til De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer og om den fælles opfyldelse af forpligtelserne i forbindelse hermed (1), særlig artikel 3, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Kommissionens beslutning 2006/944/EF (2) fastsætter emissionsniveauerne for henholdsvis Unionen og dens medlemsstater for den første forpligtelsesperiode under Kyotoprotokollen.
(2)
Kommissionens afgørelse 2010/778/EU (3) ændrer beslutning 2006/944/EF ved fastlæggelse af de endelige respektive emissionsniveauer, der tildeles Unionen og hver enkelt medlemsstat, og fastsætter, at den endelige aritmetiske forskel på 19 357 532 ton kuldioxidækvivalent mellem Unionens emissionsniveauer og summen af medlemsstaternes emissionsniveauer udstedes af Unionen som tildelte enheder. Afgørelsen fastsætter desuden, at der overføres fem millioner af disse tildelte enheder fra Unionens register til partskontoen i Danmarks Kyotoregister.
(3)
I forbindelse med vedtagelsen af afgørelse 2010/778/EU blev det anerkendt, at overførslen af de fem millioner tildelte enheder til Danmark ikke berører ejerskabet til Unionens tilbageværende aritmetiske overskud.
(4)
I Durban vedtoges i december 2011 på den 17. partskonference under De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer (»UNFCCC«) beslutning 2/CMP.7 fra partskonferencen, der tjener som partsmøde under Kyotoprotokollen (»Durbanbeslutningen«). Denne beslutning fastsætter opgørelsesregler for arealanvendelse, ændret arealanvendelse og skovbrug (»LULUCF«) for endnu en forpligtelsesperiode i henhold til Kyotoprotokollen til UNFCCC (»Kyotoprotokollen«).
(5)
Durbanbeslutningen afviger betydeligt fra de tidligere opgørelsesregler, der blev aftalt under Kyotoprotokollen for den første forpligtelsesperiode. Beslutning16/CMP.1 fra partskonferencen, der tjener som partsmøde under Kyotoprotokollen, blev vedtaget på den 11. partskonference under UNFCCC-mødet i Montreal i december 2005, og den fastsætter grænser som omhandlet i bilaget til den beslutning, hvad angår parternes forpligtelser i den første forpligtelsesperiode under Kyotoprotokollen. Hertil kommer, at beslutning 16/CMP.1 fastsætter, at parterne kan overskride disse grænser ved at kompensere nettoemissioner (debits) hidrørende fra skovplantning, genplantning af skov og skovrydning i henhold til artikel 3, stk. 3, i Kyotoprotokollen, ved hjælp af nettooptag (credits) hidrørende fra skovbrugsaktiviteter i henhold til artikel 3, stk. 4, i Kyotoprotokollen. Denne opgørelsesregel omtales almindeligvis som kompensationsreglen. Durbanbeslutningen indeholder ikke en sådan kompensationsregel for den anden forpligtelsesperiode under Kyotoprotokollen.
(6)
Ved Durbanbeslutningens opgørelsesregler fastsættes der en grænse for anvendelsen af credits hidrørende fra skovbrugsaktiviteter for at tage hensyn til en modvirkningsforpligtelse i den anden forpligtelsesperiode under Kyotoprotokollen. Ifølge denne beslutning kan en part ikke bruge flere credits hidrørende fra skovbrugsaktiviteter, end hvad der svarer til 3,5 % af den pågældende parts emissioner, eksklusive LULUCF, i referenceåret eller perioden til opfyldelse af modvirkningsforpligtelsen.
(7)
De ændringer af LULUCF-opgørelsesreglerne, som er fastsat ved Durbanbeslutningen, har betydelige konsekvenser for den måde, hvorpå parterne opgør LULUCF-aktiviteterne i den anden forpligtelsesperiode. På grund af de geografiske forskelle for arealernes vedkommende og de meget forskelligartede nationale forhold på dette område er der også store forskelle på konsekvenserne i de enkelte medlemsstater. Durbanbeslutningen omfatter ingen kompensationsregel, og det har konsekvenser for parternes opfyldelse af deres forpligtelser i den anden forpligtelsesperiode under Kyotoprotokollen. Dette gælder navnlig lande med store skovområder, da betingelserne i LULUCF-sektoren varierer fra det ene land til det andet.
(8)
Rådet anerkendte i sine konklusioner af 9. marts 2012 konsekvenserne af ændringer af kompensationsopgørelsesreglen for den anden forpligtelsesperiode under Kyotoprotokollen og erkendte »de særlige forhold, som gør sig gældende i lande med store skovområder, især hvad angår de begrænsede muligheder for at dække emissioner fra skovplantning, genplantning af skov og skovrydning med stigende brug af skovforvaltningsdræn«. Samtidigt opfordrede Rådet Kommissionen til »at undersøge mulighederne for at finde en tilfredsstillende løsning og samtidigt sikre miljøintegriteten«.
(9)
Den specifikke situation i lande med store skovområder anerkendtes også af Rådet i 2012 i forbindelse med den proces, der førte frem til vedtagelsen af Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 529/2013/EU af 21. maj 2013 om regnskabsregler vedrørende drivhusgasemissioner og -optag i forbindelse med aktiviteter, der vedrører arealanvendelse, ændret arealanvendelse og skovbrug, og oplysninger om handlingsplaner, der vedrører disse aktiviteter (4), som det fremgår af henvisningen til miljøforholdene i lande med store skovområder i præamblen til denne afgørelse.
(10)
Finland har flere gange udtrykt bekymring med hensyn til landets debits hidrørende fra afskovning i LULUCF-sektoren som følge af ændringen af kompensationsreglen i Durbanbeslutningen. Det lader til, at Finland berøres af anvendelsen af Durbanbeslutningen på en specifik og enestående måde. Ifølge de nuværende vurderinger er Finland det eneste land, for hvilket den årlige grænse på 3,5 % ville betyde, at det ikke kan dække sine debits hidrørende fra skovplantning, genplantning og skovrydning med credits hidrørende fra skovbrugsaktiviteter ved opgørelsen af sine forpligtelser i den anden forpligtelsesperiode under Kyotoprotokollen.
(11)
For at tage hensyn til Finlands særlige og enestående situation bør Unionen til Finland overføre en samlet mængde, som ikke overstiger ti millioner tildelte enheder, fra det aritmetiske overskud, der er fastsat ved beslutning 2006/944/EF som ændret ved afgørelse 2010/778/EU. Denne samlede mængde skal ene og alene anvendes som en engangskompensation til Finland for konsekvenserne af ændringen af kompensationsreglen i det omfang, dette er nødvendigt for at landet kan opfylde sine forpligtelser i den anden forpligtelsesperiode under Kyotoprotokollen.
(12)
Denne overførsel bør foretages hurtigst muligt og inden udløbet af true up-perioden i den første forpligtelsesperiode under Kyotoprotokollen under hensyntagen til tilgængeligheden af tildelte enheder i Unionens register og efter løsning af spørgsmålene om forpligtelsen vedrørende Kroatien som omhandlet i protokollen om visse ordninger vedrørende en eventuel engangsoverførsel til Republikken Kroatien af tildelte enheder udstedt under Kyotoprotokollen til De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer samt den dertil knyttede kompensation (5).
(13)
Finlands anvendelse af disse tildelte enheder må ikke overstige omfanget af credits hidrørende fra skovbrugsaktiviteter i Finland, som ikke er godkendt i henhold til punkt 13 i bilaget til Durbanbeslutningen. Kommissionen har taget behørigt hensyn til Finlands forpligtelse til at annullere enhver tildelt enhed, der måtte restere af denne overførsel, ved udgangen af den anden forpligtelsesperiode.
(14)
Foranstaltningerne i denne afgørelse er i overensstemmelse med udtalelse fra Udvalget for Klimaændringer -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
1. Der stilles maksimalt ti millioner (10 000 000) af de tildelte enheder, som er omhandlet i artikel 2 i beslutning 2006/944/EF, til rådighed for at gøre det muligt for Finland at opfylde sine forpligtelser i den anden forpligtelsesperiode under Kyotoprotokollen.
Den centrale administrator for Unionens register overfører hurtigst muligt og inden udløbet af true up-perioden i den første forpligtelsesperiode under Kyotoprotokollen en samlet mængde, som ikke må overstige ti millioner (10 000 000) af disse tildelte enheder til partskontoen i Finlands Kyotoregister.
2. Den overførsel, der er omhandlet i stk. 1, foretages under hensyntagen til tilgængeligheden af tildelte enheder i Unionens register og efter løsning af spørgsmålene om forpligtelsen vedrørende Kroatien som omhandlet i protokollen om visse ordninger vedrørende en eventuel engangsoverførsel til Republikken Kroatien af tildelte enheder udstedt under Kyotoprotokollen til De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer samt den dertil knyttede kompensation.
Artikel 2
Denne afgørelse er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 16. april 2014.
A BIZOTTSÁG VÉGREHAJTÁSI HATÁROZATA
(2014. április 16.)
bizonyos kibocsátható mennyiségi egységeknek Finnország, mint a Kiotói Jegyzőkönyv részes fele, számlájára történő átvezetéséről
(az értesítés a C(2014) 2475. számú dokumentummal történt)
(2014/224/EU)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel az Egyesült Nemzetek éghajlatváltozási keretegyezménye Kiotói Jegyzőkönyvének az Európai Közösség nevében történő jóváhagyásáról, valamint az abból származó kötelezettségek közös teljesítéséről szóló, 2002. április 25-i 2002/358/EK tanácsi határozatra (1) és különösen annak 3. cikkére,
mivel:
(1)
A 2006/944/EK bizottsági határozat (2) a Kiotói Jegyzőkönyv első kötelezettségvállalási időszakára vonatkozóan megállapítja az Európai Unió és tagállamai számára előírt kibocsátási szinteket.
(2)
A 2010/778/EU bizottsági határozat (3) az Unió és egyes tagállamai számára a Kiotói Jegyzőkönyv alapján előírt végleges kibocsátási szintek meghatározása tekintetében módosítja a 2006/944/EK határozatot, és úgy rendelkezik, hogy az Unió kibocsátási szintje és a tagállamok összesített kibocsátási szintje között végső eltérésként jelentkező 19 357 532 tonna szén-dioxid-egyenértéket kibocsátható mennyiségi egységek formájában az Uniónak ki kell adnia. Emellett az említett határozat előírja ötmillió kibocsátható mennyiségi egység átvezetését az uniós kibocsátásiegység-forgalmi jegyzékből Dánia, mint a Kiotói Jegyzőkönyv részes fele, számlájára.
(3)
A 2010/778/EU határozat elfogadásakor az érintett felek elismerték, hogy az ötmillió kibocsátható mennyiségi egység Dánia számlájára történő átvezetése nem befolyásolja a fennmaradó uniós többlet odaítélését.
(4)
2011 decemberében az ENSZ éghajlatváltozási keretegyezménye (a továbbiakban: UNFCCC) részes feleinek 17. konferenciája Durbanban elfogadta a Kiotói Jegyzőkönyv részes feleinek találkozójaként szolgáló konferencia 2/CMP.7 határozatát (a továbbiakban: durbani határozat). Az említett határozat rögzíti a földhasználat, a földhasználat megváltoztatása és az erdőgazdálkodás (LULUCF) tevékenységei tekintetében érvényes elszámolási szabályokat az UNFCCC Kiotói Jegyzőkönyvének második kötelezettségvállalási időszakára.
(5)
A durbani határozat tartalma jelentős mértékben eltér a Kiotói Jegyzőkönyv első kötelezettségvállalási időszakára vonatkozóan elfogadott, korábbi elszámolási szabályoktól. A Kiotói Jegyzőkönyv részes feleinek találkozójaként szolgáló konferencia 16/CMP.1 számú, az UNFCCC részes feleinek 2005 decemberében, Montrealban megrendezett 11. konferenciáján elfogadott határozata mellékletében a Felek kötelezettségvállalásaira vonatkozó határértékeket állapított meg a Kiotói Jegyzőkönyv első kötelezettségvállalási időszakára. A 16/CMP.1 határozat ugyanakkor meghagyta a lehetőséget a Felek számára az említett határértékek túllépésére, ha az erdőtelepítési, újraerdősítési és erdőirtási tevékenységekből származó, a Kiotói Jegyzőkönyv 3. cikkének (3) bekezdése szerinti nettó kibocsátástöbbletet („többlet”) az erdőgazdálkodási tevékenységekből eredő, a Kiotói Jegyzőkönyv 3. cikkének (4) bekezdése szerinti nettó abszorpcióval („jóváírás”) kompenzálják. Ezen elszámolási szabályt közkeletű nevén kompenzációs szabályként szokás emlegetni. A durbani határozat nem rendelkezik hasonló kompenzációs szabályról a Kiotói Jegyzőkönyv második kötelezettségvállalási időszakára vonatkozóan.
(6)
A durbani határozatban lefektetett elszámolási szabályok korlátozzák az erdőgazdálkodásból származó jóváírások felhasználását, hogy számszerűsíthető legyen a Kiotói Jegyzőkönyv második kötelezettségvállalási időszakában az éghajlatváltozás-mérséklési kötelezettségvállalás. A határozat értelmében az aláíró felek az éghajlatváltozás hatásainak mérséklése kapcsán vállalt kötelezettségeik teljesítésére saját bázisévi vagy -időszaki - a LULUCF tevékenységek nélkül számított - kibocsátásuk legfeljebb 3,5 %-ának megfelelő mennyiség erejéig használhatják fel az erdőgazdálkodási tevékenységekből eredő jóváírásokat.
(7)
A LULUCF elszámolási szabályoknak a durbani határozat által bevezetett változásai jelentős hatással vannak arra, hogy hogyan számolják el a felek a LULUCF tevékenységeket a második kötelezettségvállalási időszakban. A földhasználati ágazat földrajzi változatosságának és a tagállami körülmények jelentős eltéréseinek köszönhetően e változások hatásai igen eltérően jelentkeznek a különböző tagállamokban. A durbani határozat azzal, hogy kivette a kompenzációs szabályt az elszámolási szabályok köréből, hatással van arra, hogy hogyan tudják teljesíteni a felek kötelezettségvállalásaikat a Kiotói Jegyzőkönyv második kötelezettségvállalási időszakában. E helyzet különösen nagy téttel bír a kiterjedt erdős területekkel rendelkező országok számára, mivel a LULUCF ágazat országról országra eltérő feltételek mellett működik.
(8)
2012. március 9-i következtetéseiben a Tanács is kiemeli a kompenzációs elszámolási szabályok megváltozásának következményeit a Kiotói Jegyzőkönyv második kötelezettségvállalási időszakában, elismerve „a kiterjedt erdős területekkel rendelkező országok sajátosságait, különösen azt, hogy korlátozottak a lehetőségeik arra, hogy az erdősítésből, újraerdősítésből és erdőirtásból eredő kibocsátásokat az erdőgazdálkodási nyelők növelésével kezeljék”. A Tanács ezzel egy időben felkérte a Bizottságot, hogy „vizsgálja meg, hogy milyen módon lehet erre a kérdésre kielégítő, a környezeti integritást is biztosító megoldást találni”.
(9)
A Tanács ugyancsak 2012-ben az üvegházhatású gázoknak a földhasználatból, a földhasználat-változtatásból és az erdőgazdálkodási tevékenységekből eredő kibocsátására és elnyelésére vonatkozó elszámolási szabályokról és az e tevékenységekhez kapcsolódó intézkedésekre vonatkozó információkról szóló, 2013. május 21-i 529/2013/EU európai parlamenti és tanácsi határozat (4) elfogadásához vezető folyamat során is elismerte a kiterjedt erdős területekkel rendelkező országok sajátos helyzetét, amit a határozat preambulumában az említett országok környezeti körülményeire tett utalás is tükröz.
(10)
Finnország több alkalommal is hangot adott aggodalmainak annak kapcsán, hogy a durbani határozat által megváltoztatott kompenzációs szabályok következtében többletei halmozódnak fel a LULUCF ágazatbeli erdőirtásból eredően. Finnországot a durbani határozat alkalmazása sajátos és egyedi módon érinti. Az aktuális elemzések alapján Finnország az egyetlen olyan tagállam, amelynek esetében a 3,5 %-os éves határérték azt jelentené, hogy a Kiotói Jegyzőkönyv második kötelezettségvállalási időszakában nem tudja az erdőtelepítésből, újraerdősítésből és erdőirtásból eredő többleteket az erdőgazdálkodási tevékenységekből származó jóváírással kompenzálni a kötelezettségek elszámolásakor.
(11)
Az Uniónak ezért, figyelembe véve Finnország sajátos és egyedi helyzetét, indokolt rendelkezni összesen maximum tízmillió kibocsátható mennyiségi egység Finnország számlájára történő átvezetéséről a 2010/778/EU határozattal módosított 2006/944/EK határozatban említett uniós készletből. Ez a teljes mennyiség kizárólag a kompenzációs szabályok változását ellentételező, egyszeri kompenzációként szolgál Finnország részére, az ahhoz szükséges mértékben, hogy Finnország teljesíteni tudja vállalásait a Kiotói Jegyzőkönyv második kötelezettségvállalási időszakában.
(12)
Az átvezetést a lehető leghamarabb, még a Kiotói Jegyzőkönyv első kötelezettségvállalási időszakához kapcsolódó kiigazítási időszak vége előtt meg kell valósítani, amennyiben az uniós jegyzékben rendelkezésre áll kellő mennyiségű kibocsátható mennyiségi egység, miután az Unió teljesítette, illetve rendezte a Horvátország tekintetében az Egyesült Nemzetek éghajlatváltozási keretegyezményéhez csatolt Kiotói Jegyzőkönyv értelmében biztosított kibocsátható mennyiségi egységeknek a Horvát Köztársaság részére történő esetleges egyszeri átruházására vonatkozó egyes szabályokról szóló jegyzőkönyvben vállalt kötelezettségeit, illetve a Horvát Köztársaságnak az Európai Unióhoz történő csatlakozásáról szóló szerződésben (5) ehhez kapcsolódóan vállalt kompenzációt.
(13)
A kibocsátható mennyiségi egységekből Finnország kizárólag annyit használhat fel, mint amilyen mennyiség beszámítását az erdőgazdálkodási tevékenységekből származó jóváírásokkal összefüggésben a durbani határozat mellékletének 13. pontja nem engedélyezi. A Bizottság kellőképpen figyelembe vette, hogy Finnország vállalta a második kötelezettségvállalási időszak végén esetlegesen fennmaradó kibocsátható mennyiségi egységeknek a számlájáról való törlését.
(14)
Az e határozatban előírt intézkedések összhangban vannak az Éghajlatváltozási Bizottság véleményével,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
(1) A 2006/944/EK határozat 2. cikkében említett kibocsátható mennyiségi egységekből maximum tízmillió (10 000 000) egységet rendelkezésre kell bocsátani arra a célra, hogy Finnország teljesíteni tudja kötelezettségvállalásait a Kiotói Jegyzőkönyv második kötelezettségvállalási időszakában.
Az uniós kibocsátásiegység-forgalmi jegyzéket vezető központi tisztviselő a jegyzékben maximum tízmillió (10 000 000) kibocsátható mennyiségi egységet a lehető legrövidebb időn belül, a Kiotói Jegyzőkönyv első kötelezettségvállalási időszakához kapcsolódó kiigazítási időszak vége előtt átvezet Finnország, mint a Kiotói Jegyzőkönyv részes fele, számlájára.
(2) Az (1) bekezdésben említett átvezetés feltétele, hogy az uniós jegyzékben rendelkezésre álljon kellő mennyiségű kibocsátható mennyiségi egység, miután az Unió teljesítette, illetve rendezte a Horvátország tekintetében az Egyesült Nemzetek éghajlatváltozási keretegyezményéhez csatolt Kiotói Jegyzőkönyv értelmében biztosított kibocsátható mennyiségi egységeknek a Horvát Köztársaság részére történő esetleges egyszeri átruházására vonatkozó egyes szabályokról szóló jegyzőkönyvben vállalt kötelezettségeit, illetve a Horvát Köztársaságnak az Európai Unióhoz történő csatlakozásáról szóló szerződésben ehhez kapcsolódóan vállalt kompenzációt.
2. cikk
Ennek a határozatnak a tagállamok a címzettjei.
Kelt Brüsszelben, 2014. április 16-án.