EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2014/61/EU
af 15. maj 2014
om foranstaltninger for at reducere omkostningerne ved etablering af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 114,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (2),
efter den almindelige lovgivningsprocedure (3), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Den digitale økonomi ændrer det indre marked markant. Med sin innovation, hastighed og rækkevidde på tværs af grænserne har den potentiale til at løfte det indre marked op på et nyt niveau. Unionens vision er en digital økonomi, som sikrer holdbare økonomiske og sociale fordele baseret på moderne onlinetjenester og hurtige internetforbindelser. Digital infrastruktur af høj kvalitet danner grundlag for næsten alle sektorer i en moderne og innovativ økonomi og er af strategisk betydning for den sociale og territoriale samhørighed. Derfor bør alle borgere såvel som den private og den offentlige sektor have mulighed for at deltage i den digitale økonomi.
(2)
I erkendelse af den betydning, som må tillægges etableringen af hurtige bredbåndsnet, har medlemsstaterne tilsluttet sig de ambitiøse mål på bredbåndsområdet, som er fastlagt i meddelelsen fra Kommissionen med titlen »Den digitale dagsorden for Europa - Digital teknologi som drivkraft for vækst« (»den digitale dagsorden«), nemlig at give alle europæere grundlæggende bredbåndsadgang senest i 2013 og sikre, at alle europæere senest i 2020 har adgang til langt højere internethastigheder på over 30 Mbps, samt at 50 % eller mere af Unionens husstande har et internetabonnement med en hastighed på over 100 Mbps.
(3)
I betragtning af den hurtige udvikling af teknologier, den eksponentielle vækst inden for bredbåndstrafik og den stigende efterspørgsel efter e-tjenester, bør de mål, der er fastsat i den digitale dagsorden, anses for et absolut minimum, og Unionen bør sigte efter mere ambitiøse bredbåndsmål for at opnå større vækst, konkurrenceevne og produktivitet. I forbindelse med revisionen af dette direktiv bør Kommissionen vurdere, om og hvordan dette direktiv kan bidrage yderligere til det mål.
(4)
I den digitale dagsorden blev der endvidere påpeget et behov for politikker, som kan nedbringe omkostningerne ved at bredbåndsetableringen i hele EU-området, bl.a. i kraft af en hensigtsmæssig planlægning og koordinering samt en reduktion af den administrative byrde. I den henseende bør medlemsstaterne foretage væsentlige startinvesteringer for at muliggøre deling af fysisk infrastruktur. Under henvisning til målene i den digitale dagsorden, og idet de samtidig anerkender den væsentlige reduktion i de finansielle midler, som er afsat til bredbånd under Connecting Europe-faciliteten, der er oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1316/2013 (4), bør medlemsstaterne, med henblik på at nå målene i dette direktiv, kunne benytte EU-midler, der er tilgængelige i overensstemmelse med gældende EU-bestemmelser.
(5)
En nedbringelse af omkostningerne ved etablering af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation vil også bidrage til at gennemføre digitaliseringen af den offentlige sektor, hvilket vil give mulighed for en digital løftestangseffekt for alle økonomiens sektorer ud over en nedbringelse af udgifter til offentlige administrationer og mere effektive tjenesteydelser til borgerne.
(6)
I betragtning af behovet for en indsats på EU-plan for at forbedre bredbåndsdækningen, bl.a. ved at mindske omkostningerne ved infrastruktur til højhastighedsbredbånd, som det kom til udtryk i Det Europæiske Råds konklusioner af 13. -14. december 2012, understreges det i Kommissionens meddelelse med titlen »Akten for det indre marked II«, at der er behov for en yderligere indsats for hurtigt at nå de mål, som er fastlagt i den digitale dagsorden, bl.a. ved at imødekomme udfordringer i forbindelse med investering i højhastighedsnet.
(7)
Etableringen af faste og trådløse højhastighedsnet til elektronisk kommunikation i hele Unionen kræver betydelige investeringer, hvoraf en væsentlig andel udgøres af omkostningerne i forbindelse med anlægsarbejdet. Begrænsning af nogle af de omkostningskrævende anlægsarbejder vil gøre bredbåndsetableringen mere effektiv.
(8)
En stor del af disse omkostninger opstår på grund af manglende effektivitet i etableringsprocessen; dette gælder udnyttelsen af eksisterende passiv infrastruktur (f.eks. kabelkanaler, ledningskanaler, mandehuller, gadeskabe, pæle, master, antenneanlæg, tårne og andre støttekonstruktioner), flaskehalse i koordineringen af anlægsarbejder, tyngende administrative procedurer for udstedelse af tilladelser og flaskehalse i forbindelse med etablering af net i bygninger, der fører til store finansielle hindringer, navnlig i landområder.
(9)
Foranstaltninger, der tager sigte på at udnytte eksisterende infrastruktur mere effektivt og reducere omkostninger og hindringer i forbindelse med nye anlægsarbejder, forventes at yde et betydeligt bidrag til at sikre en hurtig og omfattende etablering af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation, samtidig med at der opretholdes en effektiv konkurrence, uden at det har en ugunstig virkning på den eksisterende offentlige infrastrukturs sikkerhed, og på at den fungerer tilfredsstillende.
(10)
Nogle medlemsstater har vedtaget foranstaltninger for at nedbringe omkostningerne ved at etablere bredbåndsnet. Disse foranstaltninger benyttes stadig kun spredt og i begrænset omfang. En indførelse af disse foranstaltninger i stor målestok på EU-plan kan bidrage væsentligt til at etablere et digitalt indre marked. Desuden betyder forskellene mellem de forskriftsmæssige krav til tider, at der ikke kan samarbejdes på tværs af forsyningsvirksomheder, og at nye netoperatørers adgang til markedet og udnyttelsen af nye forretningsmuligheder hindres, hvilket bremser udviklingen af et indre marked for udnyttelse og etablering af den fysiske infrastruktur til højhastighedsnet til elektronisk kommunikation. Endelig forekommer medlemsstaternes initiativer ikke altid at være helhedsorienterede, i betragtning af at det er afgørende at tage højde for hele etableringsprocessen, også på tværs af sektorer, for at opnå sammenhængende og slagkraftige resultater.
(11)
Dette direktiv tager sigte på at fastsætte en række minimumsrettigheder og -forpligtelser, der gælder på EU-plan, for at fremme etableringen af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation og koordineringen på tværs af sektorer. Der sikres et minimum af lige konkurrencevilkår, men i overensstemmelse med nærhedsprincippet bør dette ikke berøre eksisterende bedste praksis og foranstaltninger, der er vedtaget på nationalt og lokalt plan, og heller ikke indebære mere detaljerede bestemmelser og betingelser eller yderligere foranstaltninger, der supplerer disse rettigheder og forpligtelser.
(12)
I lyset af lex specialis-princippet gælder det, at når mere specifikke lovgivningsforanstaltninger i overensstemmelse med EU-retten finder anvendelse, bør disse have forrang frem for de minimumsrettigheder og -forpligtelser, der fastsættes i henhold til dette direktiv. Dette direktiv bør derfor ikke berøre Unionens regelsæt for elektronisk kommunikation, der er fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/21/EF (5), samt Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/19/EF (6), Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/20/EF (7), Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/22/EF (8) og Kommissionens direktiv 2002/77/EF (9), herunder nationale foranstaltninger, der vedtages i henhold til dette regelsæt, såsom symmetriske eller asymmetriske specifikke lovgivningsforanstaltninger.
(13)
For operatører af elektroniske kommunikationsnet, og navnlig nytilkomne, kan det være langt mere effektivt at genbruge eksisterende fysisk infrastruktur, herunder andre forsyningsselskabers, til at etablere elektroniske kommunikationsnet, og dette gælder navnlig i områder, hvor der ikke findes et egnet elektronisk kommunikationsnet, eller hvor det ikke er økonomisk overkommeligt at opbygge ny fysisk infrastruktur. Desuden kan synergivirkninger på tværs af sektorer i væsentligt omfang mindske behovet for anlægsarbejder som følge af etableringen af elektroniske kommunikationsnet og dermed også mindske de tilknyttede sociale og miljømæssige omkostninger, f.eks. forurening, gener og trafikal overbelastning. Dette direktiv bør derfor finde anvendelse ikke alene på udbydere af offentlige kommunikationsnet, men også på enhver ejer eller indehaver af brugsretten, i sidstnævnte tilfælde uden at det berører nogen tredjeparts ejendomsret, til vidtstrakt og allestedsnærværende fysisk infrastruktur, der kan huse elementer af elektroniske kommunikationsnet, f.eks. fysiske net til el-, gas- og vandforsyning, kloakerings- og dræningssystemer, opvarmning og transport.
(14)
Med henblik på at forbedre etableringen af elektroniske højhastighedskommunikationsnet på det indre marked bør dette direktiv fastsætte retten for udbydere af offentlige kommunikationsnet til at få adgang til fysisk infrastruktur, uanset placering, på retfærdige og rimelige vilkår, der er i overensstemmelse med den normale udøvelse af ejendomsretten. Forpligtelsen til at give adgang til fysisk infrastruktur bør ikke berøre rettighederne for ejeren af den grund eller den bygning, hvor infrastrukturen er placeret.
(15)
Da et nets fysiske faciliteter ikke adskiller sig væsentligt fra andre, kan det ofte huse en bred vifte af elementer af elektroniske kommunikationsnet samtidig, herunder elementer der kan levere bredbåndstilslutninger med en hastighed på mindst 30 Mbps i overensstemmelse med princippet om teknologineutralitet, uden at dette påvirker hovedserviceydelsen og med minimale tilpasningsomkostninger. Derfor kan en fysisk infrastruktur, der alene skal huse andre elementer i et net uden i sig selv at blive et aktivt element i nettet, som det er tilfældet med sort fiber, i princippet anvendes til elektroniske kommunikationskabler, elektronisk kommunikationsudstyr eller ethvert andet element af elektroniske kommunikationsnet uafhængigt af dens faktiske anvendelse eller ejerskab, hvis ejeren af infrastrukturen ikke har sikkerhedsmæssige bekymringer, og dennes fremtidige forretningsinteresser ikke lider skade. Fysisk infrastruktur, der bruges til offentlige kommunikationsnet, kan i princippet også bruges til at huse elementer af andre net, og derfor kan medlemsstaterne vælge at anvende reciprocitetsprincippet i relevante tilfælde og tillade, at operatører af offentlige kommunikationsnet giver adgang til deres net med henblik på etablering af andre net. Uden at dette berører den specifikke almene interesse, der knytter sig til varetagelsen af hovedserviceydelsen, bør synergivirkninger på tværs af netoperatører fremmes for samtidig at bidrage til at opfylde den digitale dagsordens mål.
(16)
Dette direktiv bør ikke berøre eventuelle specifikke beskyttelsesklausuler, der er nødvendige for at garantere sikkerheden og folkesundheden, netsikkerheden og -integriteten, navnlig for kritisk infrastruktur, og sikre, at netoperatørens hovedserviceydelse ikke påvirkes, navnlig for så vidt angår net, der bruges til levering af drikkevand, men på den anden side kan generelle regler i national lovgivning, som forbyder netoperatører at forhandle om adgang til fysisk infrastruktur for udbydere af elektroniske kommunikationsnet, hindre oprettelsen af et marked for adgang til fysisk infrastruktur. Sådanne generelle regler bør derfor ophæves. Samtidig bør foranstaltningerne i dette direktiv ikke berøre medlemsstaternes mulighed for at gøre det mere attraktivt for forsyningsvirksomheder at give adgang til infrastruktur, idet de fritager indtægter fra den pågældende tjeneste fra grundlaget for beregning af slutbrugernes takster for forsyningsvirksomhedernes hovedaktivitet eller -aktiviteter i overensstemmelse med gældende EU-lovgivning.
(17)
En netoperatør bør kunne nægte at give adgang til specifik fysisk infrastruktur af objektive grunde. Navnlig kan en fysisk infrastruktur være teknisk uegnet på grund af specifikke omstændigheder vedrørende de infrastrukturer, som der er anmodet om adgang til, såsom pladsmangel på det pågældende tidspunkt, eller på grund af fremtidige pladsbehov, som er tilstrækkeligt påvist, f.eks. ved offentligt tilgængelige investeringsplaner. Ligeledes kan fælles anvendelse af infrastruktur under særlige omstændigheder gå ud over sikkerheden eller folkesundheden, netintegriteten og -sikkerheden, herunder for kritisk infrastruktur, eller udgøre en risiko for leveringen af de ydelser, som den samme infrastruktur primært skal varetage. Hvis netoperatøren allerede leverer adgang til fysisk netinfrastruktur i engrosleddet på en måde, som opfylder den adgangssøgendes behov, kan det få negative økonomiske følger for netoperatørens forretningsmodel og investeringsincitament at give adgang til den underliggende fysiske infrastruktur og samtidig afstedkomme en ineffektiv duplikering af netelementer. Samtidig gælder det, at hvis der er indført forpligtelser angående adgang til fysisk infrastruktur efter Unionens regelsæt for elektronisk kommunikation, såsom forpligtelser for virksomheder med en stærk markedsposition, er dette område allerede omfattet af specifikke forpligtelser, som ikke bør berøres af dette direktiv.
(18)
Hvis virksomheder, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet, anmoder om adgang i et bestemt område, bør netoperatører udarbejde et tilbud om fælles anvendelse af deres faciliteter på retfærdige og rimelige vilkår og betingelser, herunder betaling, medmindre adgang afslås af objektive grunde. Alt efter omstændighederne kan flere forhold påvirke betingelserne for denne adgang, f.eks. eventuelle yderligere vedligeholdelses- og tilpasningsomkostninger; eventuelle forebyggende beskyttelsesforanstaltninger, der skal træffes for at begrænse skadevirkninger for netsikkerheden og nettenes integritet; eventuelle særlige erstatningsansvarsordninger i tilfælde af skader; brug af et offentligt tilskud til anlæg af infrastrukturen, herunder særlige vilkår og betingelser, der er knyttet til tilskuddet eller fastsat i henhold til national ret i overensstemmelse med EU-retten; evnen til at levere eller udbyde infrastrukturkapacitet til at opfylde offentlige serviceforpligtelser, eventuelle begrænsninger, der følger af nationale bestemmelser med sigte på at beskytte miljøet, folkesundheden, den offentlige sikkerhed eller for at tilgodese mål fastsat som led i fysisk planlægning.
(19)
Er der uenighed under de forretningsmæssige forhandlinger om tekniske og forretningsmæssige betingelser, bør hver part kunne forelægge sagen for et nationalt tvistbilæggelsesorgan, som kan pålægge parterne en løsning for at undgå, at aftaler afvises på et uberettiget grundlag, eller at der pålægges urimelige betingelser. Ved fastsættelse af betalingen for adgang bør tvistbilæggelsesorganet sikre, at adgangsudbyderen har rimelig mulighed for at få dækket sine omkostninger i forbindelse med adgangen til sin fysiske infrastruktur, idet der tages hensyn til specifikke nationale betingelser og takststrukturer, der har til formål at skabe rimelig mulighed for omkostningsdækning under hensyntagen til nationale tilsynsmyndigheders tidligere korrigerende foranstaltninger. Når tvistbilæggelsesorganet gør dette, bør det endvidere tage hensyn til, hvordan den adgang, der søges om, vil påvirke adgangsudbyderens forretningsplan, herunder de investeringer, som den adgangsudbyder, hos hvem der søges om adgang, har foretaget, navnlig foretagne investeringer i den fysiske infrastruktur, som der søges om adgang til. I det særlige tilfælde, hvor udbydere af offentlige kommunikationsnet får adgang til fysisk infrastruktur, kan investeringerne i sådan infrastruktur bidrage direkte til at opfylde målene i den digitale dagsorden, og snylteri kan påvirke konkurrencen i efterfølgende led. Derfor bør enhver forpligtelse til at give adgang tage fuldt hensyn til sådanne investeringers rentabilitet ud fra deres risikoprofil, en tidsplan for investeringsafkastet, adgangens eventuelle påvirkning af konkurrencen i efterfølgende led og som følge heraf af priser og investeringsafkast, eventuelle afskrivninger på netaktiverne på det tidspunkt, hvor der anmodes om adgang, eventuelle forretningsmodeller, der danner grundlag for investeringen, navnlig i den fysiske infrastruktur, som anvendes til at udbyde elektronisk højhastighedskommunikation, og eventuelle muligheder for fælles etablering, der tidligere er blevet tilbudt den adgangssøgende.
(20)
For at planlægge etableringen af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation effektivt og sikre den mest effektive udnyttelse af eksisterende infrastruktur, der egner sig til etablering af elektroniske kommunikationsnet, bør virksomheder, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet, kunne få adgang til et minimum af oplysninger om den fysiske infrastruktur, der findes inden for etableringsområdet. Disse mindsteoplysninger bør gøre det muligt at vurdere den eksisterende infrastrukturs udnyttelsespotentiale i et specifikt område og begrænse skaderne på eksisterende fysisk infrastruktur. I betragtning af antallet af berørte interessenter og for at lette adgangen til disse oplysninger - også på tværs af sektorer og landegrænser - bør oplysningerne gøres tilgængelige via en central dokumentationstjeneste. Denne centrale dokumentationstjeneste bør give adgang til det minimum af oplysninger, som allerede står til rådighed i elektronisk format, med forbehold for begrænsninger af hensyn til netsikkerheden og nettenes integritet, navnlig for kritisk infrastruktur, eller til beskyttelse af legitime drifts- og forretningshemmeligheder.
(21)
Dette direktiv bør ikke pålæggemedlemsstaterne nye kortlægningsforpligtelser, men fastsætte, at der stilles et minimum af oplysninger, som offentlige organer allerede har indsamlet, og som foreligger i elektronisk format i medfør af nationale initiativer og EU-retten, såsom Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/2/EF (10), til rådighed for den centrale dokumentationstjeneste, f.eks. ved hjælp af et hyperlink. Det vil give udbydere af offentlige kommunikationsnet koordineret adgang til oplysninger om fysisk infrastruktur, samtidig med at sådanne oplysningers sikkerhed og integritet, navnlig for så vidt angår national kritisk infrastruktur, beskyttes. Den omstændighed, at sådanne oplysninger stilles til rådighed, bør ikke indskrænke gyldigheden af de krav om gennemsigtighed, der i forvejen gælder for videreanvendelse af den offentlige sektors informationer i medfør af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/98/EF (11). Hvis de oplysninger, som den offentlige sektors råder over, ikke sikrer tilstrækkelig viden om den eksisterende fysiske infrastruktur i et bestemt område eller af en bestemt type, bør netoperatørerne efter anmodning stille oplysningerne til rådighed for virksomheder, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet.
(22)
Hvis dette minimum af oplysninger ikke står til rådighed via den centrale dokumentationstjeneste, bør virksomheder, der udbydere eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet alligevel sikres mulighed for direkte at kunne anmode om sådanne specifikke oplysninger fra en hvilken som helst netoperatør i det pågældende område. Hvis anmodningen er rimelig, og navnlig hvis det er påkrævet af hensyn til muligheden for at udnytte eksisterende fysisk infrastruktur i fællesskab eller koordinere anlægsarbejder, bør virksomheder, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet desuden få mulighed for at foretage anlægsopmålinger og anmode om oplysninger om planlagte anlægsarbejder på gennemsigtige, forholdsmæssige og ikkediskriminerende betingelser, og uden at dette berører de beskyttelsesforanstaltninger, der er vedtaget af hensyn til netsikkerheden og nettenes integritet eller til beskyttelse af fortroligheden samt drifts- og forretningshemmeligheder. Der bør tilskyndes til, at netoperatørerne selv eller via centrale dokumentationstjenester skaber en høj grad af gennemsigtighed med hensyn til gennemførelsen af planlagte anlægsarbejder, især i områder, hvor nytteværdien er størst, ved at henlede godkendte operatørers opmærksomhed på sådanne oplysninger, når det er muligt.
(23)
Hvis der opstår tvister om adgang til oplysninger om den fysiske infrastruktur med henblik på at etablere højhastighedsnet til elektronisk kommunikation, bør tvistbilæggelsesorganet kunne løse tvisten med en bindende afgørelse. Under alle omstændigheder bør afgørelser fra dette organ ikke berøre parternes mulighed for at indbringe sagen for en domstol.
(24)
Koordineringen af anlægsarbejder i relation til fysisk infrastruktur kan give betydelige besparelser og minimere generne for det område, der berøres af etableringen af nye elektroniske kommunikationsnet. Derfor bør man forbyde forskriftsmæssige begrænsninger, der som hovedregel forhindrer forhandlinger mellem netoperatører om at koordinere sådanne anlægsarbejder med henblik på at etablere højhastighedsnet til elektronisk kommunikation. Hvis anlægsarbejderne ikke finansieres af offentlige midler, bør dette direktiv ikke berøre interessenternes ret til at indgå samarbejdsaftaler om anlægsarbejder i henhold til deres egne investerings- og forretningsplaner og deres foretrukne tidsplan.
(25)
Anlægsarbejder, der helt eller delvis finansieres med offentlige midler, bør sigte mod at maksimere det samlede resultats nyttevirkninger ved at udnytte de pågældende anlægsarbejders positive eksterne virkninger på tværs af sektorer og sikre lige muligheder for fælles udnyttelse af den eksisterende og planlagte fysiske infrastruktur med sigte på at etablere elektroniske kommunikationsnet. Selv om hovedmålet med de offentligt finansierede anlægsarbejder ikke bør påvirkes uhensigtsmæssigt, bør rettidige og rimelige anmodninger om at koordinere etableringen af elementer af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation - idet eventuelle meromkostninger, herunder dem, der skyldes forsinkelser, dækkes, og de oprindelige planer ændres mindst muligt - opfyldes af den netoperatør, som direkte eller indirekte, f.eks. gennem en underkontrahent, udfører anlægsarbejderne, på forholdsmæssige, ikkediskriminerende og gennemsigtige betingelser. Uden at dette berører gældende statsstøtteregler bør medlemsstaterne kunne fastsætte regler for fordeling af omkostningerne i forbindelse med den koordinerede etablering. Der bør findes særlige forligsprocedurer, hvormed der kan sikres en hurtig løsning på tvister vedrørende forhandlinger om de pågældende koordineringsaftaler på forholdsmæssige, retfærdige og ikke-diskriminerende vilkår. Sådanne bestemmelser bør ikke berøre medlemsstaternes ret til at reservere kapacitet til elektroniske kommunikationsnet, selv om der ikke foreligger specifikke anmodninger, med henblik på at opfylde fremtidig efterspørgsel efter fysisk infrastruktur og skabe størst mulig nytte af anlægsarbejder eller træffe foranstaltninger, der indebærer tilsvarende rettigheder til at koordinere anlægsarbejder for operatører af andre typer net såsom gas eller elektricitet.
(26)
Det kan være nødvendigt at gøre etablering af elektroniske kommunikationsnet eller etablering af nye netelementer betinget af forskellige tilladelser, herunder bygge- og byplantilladelser, miljøgodkendelser og andre tilladelser, for at beskytte almene interesser i de enkelte medlemsstater og i Unionen. Antallet af tilladelser, som er påkrævet for at etablere forskellige typer af elektroniske kommunikationsnet, og de lokale forhold, hvor etableringen skal finde sted, kan gøre det nødvendigt at anvende en række forskellige procedurer og betingelser. Selv om den enkelte kompetente myndighed bevarer retten til at blive inddraget og fastholder sin beslutningskompetence i overensstemmelse med nærhedsprincippet, bør alle relevante oplysninger om procedurerne og de almindelige betingelser for anlægsarbejde være til rådighed via den centrale dokumentationstjeneste. Dette kan mindske kompleksiteten og øge effektiviteten og gennemsigtigheden - navnlig for nytilkomne eller små operatører, som ikke beskæftiger sig med dette område. Desuden bør medlemsstaterne kunne garantere retten for virksomheder, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet, til at indgive deres anmodning om tilladelse via et centralt kontaktpunkt.
(27)
For at sikre, at procedurerne for udstedelse af tilladelser ikke fungerer som hindringer for investeringer, og at de ikke påvirker det indre marked negativt, bør medlemsstaterne sikre, at der under alle omstændigheder senest inden for fire måneder træffes afgørelse om, hvorvidt anmodninger om tilladelse til etablering af elektroniske kommunikationsnet eller etablering af nye netelementer skal efterkommes, uden at dette berører andre specifikke frister eller forpligtelser, der er fastsat med henblik på en korrekt gennemførelse af tilladelsesproceduren i henhold til national ret eller EU-retten. En sådan afgørelse kan være stiltiende eller udtrykkelig alt efter de gældende retlige bestemmelser. Medlemsstaterne bør, hvor det er relevant, sikre, at udbydere, der lider skade som følge af en kompetent myndigheds forsinkede udstedelse af tilladelser i forhold til de gældende frister, har ret til erstatning.
(28)
For at sikre, at sådanne procedurer for udstedelse af tilladelser afsluttes inden for en rimelig frist, kan medlemsstaterne overveje indføre en række foranstaltninger til sikring heraf, f.eks. stiltiende godkendelse, eller træffe foranstaltninger til at forenkle procedurerne for udstedelse af tilladelser, bl.a. ved at reducere det antal af tilladelser, der er nødvendige for at etablere elektroniske kommunikationsnet, eller ved at undtage visse kategorier af mindre eller standardiserede anlægsarbejder fra tilladelsesproceduren. Myndighederne bør på nationalt, regionalt eller lokalt niveau begrunde enhver afvisning af at udstede sådanne tilladelser, som henhører under deres kompetence, ud fra objektive, gennemsigtige, ikkediskriminerende og forholdsmæssige kriterier og betingelser. Dette bør ikke berøre eventuelle foranstaltninger, som medlemsstaterne vedtager med sigte på at undtage visse elementer af elektroniske kommunikationsnet fra tilladelsesproceduren, uanset om de er passive eller aktive.
(29)
Opfyldelsen af målene i den digitale dagsorden forudsætter, at infrastrukturen føres frem til et punkt tæt på slutbrugernes område, samtidig med at proportionalitetsprincippet overholdes for så vidt angår eventuelle begrænsninger i ejendomsretten af hensyn til den almene interesse. Etableringen af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation frem til slutbrugeren bør lettes, uden at det går ud over teknologineutraliteten, og dette gælder navnlig for højhastighedsforberedt fysisk infrastruktur i bygninger. Da små kabelkanaler kun medfører begrænsede meromkostninger under opførelsen af en bygning, medens eftermontering af højhastighedsinfrastruktur i bygninger kan udgøre en betydelig del af omkostningerne ved etablering af et højhastighedsnet, bør alle nyopførte eller hovedrenoverede bygninger udstyres med fysisk infrastruktur, som gør det muligt at tilslutte slutbrugere til højhastighedsnet. Af hensyn til etableringen af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation bør nye og hovedrenoverede flerfamiliehuse være udstyret med et adgangspunkt, hvor udbyderen kan få adgang til den bygningsinterne infrastruktur. Endvidere bør bygherrerne sørge for, at der er tomme kabelkanaler fra hver bolig til adgangspunktet i eller uden for flerfamiliehuset. Der kan være tilfælde, såsom nye enkeltboliger eller kategorier af hovedrenoveringsarbejder i isolerede områder, hvor udsigten til højhastighedsforbindelser af objektive grunde må betragtes som værende for ringe til at retfærdiggøre, at bygninger udstyres medhøjhastighedsforberedt bygningsintern fysisk infrastruktur eller et adgangspunkt, eller hvor det vil være uforholdsmæssigt at udstyre en bygning hermed af andre økonomiske eller miljømæssige grunde eller af hensyn til bevarelse af den bymæssige kulturarv, såsom for specifikke kategorier af monumenter.
(30)
For at bistå mulige købere og lejere med at identificere bygninger, der er udstyret med højhastighedsforberedt bygningsintern fysisk infrastruktur, og som derfor har et væsentligt omkostningsbesparende potentiale, og for at fremme, at bygninger forberedes til højhastighed, bør medlemsstaterne på frivillig basis kunne udarbejde et mærke, der angiver, at bygninger er bredbåndsforberedt, for bygninger, der er udstyret med sådan infrastruktur og et adgangspunkt i overensstemmelse med dette direktiv.
(31)
Når udbydere af offentlige kommunikationsnet etablerer højhastighedsnet til elektronisk kommunikation i et bestemt område, er stordriftsfordelene betydelige, hvis de kan tilslutte deres net til bygningens adgangspunkt, uanset om en abonnent udtrykkeligt har tilkendegivet interesse for tjenesten på det pågældende tidspunkt, dog således at privat ejendom påvirkes mindst muligt ved at eksisterende fysisk infrastruktur udnyttes, og det berørte område retableres. Når nettet tilsluttes ved adgangspunktet, er det langt billigere at forbinde en ny kunde, navnlig hvis der kan opnås adgang til et højhastighedsforberedt vertikalt segment i bygningen, i fald et sådant allerede findes. Dette mål er også opfyldt, hvis bygningen i sig selv allerede er udstyret med et højhastighedsnet til elektronisk kommunikation, som enhver udbyder af et offentligt kommunikationsnet med en aktiv abonnent i bygningen gives adgang til dette bygningsinterne net på gennemsigtige, forholdsmæssige og ikkediskriminerende vilkår og betingelser. Dette kan navnlig være tilfældet i medlemsstater, som har truffet foranstaltninger på grundlag af artikel 12 i direktiv 2002/21/EF.
(32)
Nye bygninger bør være udstyret med højhastighedsforberedt bygningsintern infrastruktur og for så vidt angår flerfamiliehuse et adgangspunkt. Medlemsstaterne bør gives fleksibilitet til at nå dette mål. I den henseende søger dette direktiv ikke at harmonisere reglerne om relaterede omkostninger, herunder til dækning af omkostninger til at udstyre bygninger med højhastighedsforberedt bygningsintern fysisk infrastruktur og et adgangspunkt.
(33)
I lyset af de samfundsmæssige fordele ved integration i informationssamfundet og i betragtning af, hvad det koster at etablere højhastighedsnettene til elektronisk kommunikation i tilfælde, hvor der hverken er passiv eller aktiv højhastighedsforberedt infrastruktur hos slutbrugerne eller alternative måder, hvorpå en abonnent kan tilsluttes højhastighedsnet til elektronisk kommunikation, bør enhver udbyder af offentlige kommunikationsnet for egen regning have ret til at tilslutte sit net til private lokaler, under forudsætning af at privat ejendom påvirkes mindst muligt, for eksempel ved, hvis det er muligt, at genbruge den eksisterende fysiske infrastruktur, der er disponibel i bygningen, eller sikre fuld retablering af de berørte områder.
(34)
I tråd med nærhedsprincippet bør dette direktiv ikke berøre medlemsstaternes mulighed for at tildele de fastsatte tilsynsopgaver til de myndigheder, som er bedst egnet til at varetage dem, i overensstemmelse med medlemsstaternes forfatningsmæssige fordeling af kompetencer og beføjelser og med de krav, der er fastlagt i dette direktiv.
(35)
Det udpegede nationale tvistbilæggelsesorgan bør det sikre upartiskhed og uafhængighed i forhold til de berørte parter og have de passende kompetencer og ressourcer.
(36)
Medlemsstaterne bør fastsætte sanktioner, der er hensigtsmæssige, effektive, står i rimeligt forhold til overtrædelsen og har afskrækkende virkning, i tilfælde af manglende overholdelse af de nationale foranstaltninger, som er vedtaget i henhold til dette direktiv.
(37)
Af hensyn til effektiviteten i de centrale dokumentationstjenester, der er fastsat i dette direktiv, bør medlemsstaterne sikre, at der er passende ressourcer, og at relevante oplysninger om et bestemt område stilles til rådighed i centrale dokumentationstjenester på et optimalt aggregationsniveau, hvor værdifulde effektivitetsgevinster kan sikres i lyset af de tildelte opgaver, herunder i det lokale matrikelregister. Medlemsstaterne kan i den forbindelse overveje mulige synergivirkninger og stordriftsfordele med kvikskrankerne som omhandlet i artikel 6 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/123/EF (12) med henblik på at bygge på eksisterende strukturer og skabe størst mulige fordele for slutbrugerne.
(38)
Målene for dette direktiv, nemlig at lette etableringen af fysisk infrastruktur, der egner sig til højhastighedsnet til elektronisk kommunikation på EU-plan, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan på grund af handlingens omfang eller virkninger bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går dette direktiv ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.
(39)
Dette direktiv respekterer de grundlæggende rettigheder og overholder de principper, som navnlig anerkendes i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, særlig retten til privatlivets fred og beskyttelse af forretningshemmeligheder, friheden til at drive virksomhed, ejendomsretten og adgangen til effektive retsmidler. Dette direktiv bør anvendes af medlemsstaterne i overensstemmelse med disse rettigheder og principper -
VEDTAGET DETTE DIREKTIV:
Artikel 1
Genstand og anvendelsesområde
1. Dette direktiv har til formål at lette og skabe incitamenter for etableringen af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation ved at fremme den fælles udnyttelse af eksisterende fysisk infrastruktur og muliggøre en mere effektiv etablering af ny fysisk infrastruktur, således at det bliver billigere at etablere sådanne net.
2. Dette direktiv fastsætter minimumskrav i forbindelse med anlægsarbejder og fysisk infrastruktur med henblik på at tilnærme visse aspekter af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser på de pågældende områder.
3. Medlemsstaterne kan i overensstemmelse med EU-retten opretholde eller indføre foranstaltninger, der går videre end de minimumskrav, som er fastsat i dette direktiv, med henblik på bedre at nå det i stk. 1 omhandlede mål.
4. Hvis en bestemmelse i dette direktiv er i modstrid med en bestemmelse i direktiv 2002/21/EF, direktiv 2002/19/EF, direktiv 2002/20/EF, direktiv 2002/22/EF eller direktiv 2002/77/EF, har de relevante bestemmelser i disse direktiver forrang.
Artikel 2
Definitioner
Ved anvendelsen af dette direktiv gælder definitionerne i direktiv 2002/21/EF.
Endvidere forstås ved:
1) »netoperatør«: en virksomhed, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet, samt en virksomhed, der stiller fysisk infrastruktur til rådighed, der er beregnet til at levere:
a)
en tjeneste i forbindelse med produktion, transport eller distribution af
i)
gas
ii)
elektricitet, herunder offentlig belysning
iii)
opvarmning
iv)
vand, herunder deponering eller rensning af spildevand, og dræningssystemer
b)
transporttjenester, herunder jernbaner, veje, havne og lufthavne
2) »fysisk infrastruktur«: et element i et net, som skal huse andre elementer i et net uden selv at blive et aktivt element i nettet, f.eks. rør, master, kabelkanaler, inspektionsbrønde, mandehuller, gadeskabe, bygninger eller adgangsveje til bygninger, antenneanlæg, tårne og pæle; kabler, herunder sort fiber, samt elementer i net, der bruges til levering af drikkevand som defineret i artikel 2, nr. 1), i Rådets direktiv 98/83/EF (13) er ikke fysisk infrastruktur som omhandlet i dette direktiv
3) »højhastighedsnet til elektronisk kommunikation«: et elektronisk kommunikationsnet, som kan levere bredbåndstilslutning med en hastighed på mindst 30 Mbps
4) »anlægsarbejde«: ethvert resultat af bygge- og anlægsarbejder, der som helhed er i stand til at varetage en økonomisk eller teknisk funktion, og som omfatter et eller flere elementer af en fysisk infrastruktur
5) »offentligt organ«: en statslig, regional eller lokal myndighed, et offentligretligt organ eller en sammenslutning af en eller flere sådanne myndigheder eller et eller flere sådanne offentligretlige organer
6) »offentligretlige organer«: organer med alle følgende karakteristika:
a)
de er oprettet specielt med henblik på at imødekomme almenhedens behov, dog ikke behov af industriel eller kommerciel karakter
b)
de har status som juridisk person, og
c)
de finansieres helt eller for størstedelens vedkommende af staten eller af regionale eller lokale myndigheder eller af andre offentligretlige organer, eller er underlagt ledelsesmæssig kontrol fra disse myndigheder eller organer, eller de har et administrations-, ledelses- eller tilsynsorgan, hvor mere end halvdelen af medlemmerne udpeges af staten, regionale eller lokale myndigheder eller andre offentligretlige organer
7) »bygningsintern fysisk infrastruktur«: fysisk infrastruktur eller installationer på slutbrugerens område, herunder samejede elementer, beregnet til at huse kablede og/eller trådløse adgangsnet, hvor sådanne adgangsnet kan levere elektroniske kommunikationstjenester og forbinde bygningens adgangspunkt med nettermineringspunktet
8) »højhastighedsforberedt bygningsintern fysisk infrastruktur«: fysisk infrastruktur i bygninger, som er beregnet til at huse elementer eller muliggøre levering af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation
9) »større renoveringsarbejde«: bygge- og anlægsarbejder på slutbrugerens område, der omfatter bygningsmæssige ændringer af hele den bygningsinterne fysiske infrastruktur eller en væsentlig del heraf, og som kræver byggetilladelse
10) »tilladelse«: en eksplicit eller implicit afgørelse truffet af en kompetent myndighed efter en procedure, der pålægger en virksomhed, der ønsker at udføre et bygge- eller anlægsarbejde, at træffe foranstaltninger for at kunne gøre det lovligt
11) »adgangspunkt«: et fysisk punkt i eller uden for bygningen, som virksomheder, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet, har adgang til, og som den højhastighedsforberedte bygningsinterne fysiske infrastruktur kan tilsluttes.
Artikel 3
Adgang til eksisterende fysisk infrastruktur
1. Medlemsstaterne sikrer, at alle netoperatører har ret til at tilbyde virksomheder, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde elektroniske kommunikationsnet, adgang til deres fysiske infrastruktur med henblik på etablering af elementer af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation. Ligeledes kan medlemsstaterne give operatører af offentlige kommunikationsnet ret til at tilbyde adgang til deres fysiske infrastruktur med henblik på etablering af andre net end elektroniske kommunikationsnet.
2. Medlemsstaterne sikrer, at alle netoperatører har pligt til at imødekomme enhver rimelig anmodning om adgang til deres fysiske infrastruktur på retfærdige og rimelige vilkår og betingelser, herunder pris, med henblik på etablering af elementer af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation efter skriftlig anmodning fra en virksomhed, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet. Denne skriftlige anmodning skal angive elementerne i det projekt, for hvilket der anmodes om adgang, herunder en specifik tidsramme.
3. Medlemsstaterne kræver, at ethvert afslag på adgang begrundes ud fra objektive, gennemsigtige og forholdsmæssige kriterier som f.eks.:
a)
den tekniske egnethed af den fysiske infrastruktur, som der er søgt om adgang til, til at huse de elementer af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation, der er omhandlet i stk. 2
b)
disponibel plads til at huse de elementer af højhastighedsnet til elektroniske kommunikationsnet, der er omhandlet i stk. 2, herunder netoperatørens fremtidige pladsbehov, der er påvist tilstrækkeligt
c)
sikkerheds- og folkesundhedsmæssige betænkeligheder
d)
alle nets integritet og sikkerhed, navnlig i forbindelse med kritisk national infrastruktur
e)
risikoen for, at den planlagte elektroniske kommunikationstjeneste i væsentlig grad påvirker ydelsen af andre tjenester over den samme fysiske infrastruktur
f)
netoperatørens rådighed over andre rentable midler til at få adgang til fysisk netinfrastruktur i engrosleddet, som er egnede til etablering af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation, forudsat at en sådan adgang tilbydes på retfærdige og rimelige vilkår og betingelser.
Medlemsstaterne sikrer, at netoperatøren angiver begrundelsen for afslaget inden for to måneder efter datoen for modtagelsen af den fuldstændige anmodning om adgang.
4. Hvis der nægtes adgang, eller hvis der senest to måneder efter datoen for modtagelsen af anmodningen om adgang ikke er indgået en aftale om specifikke vilkår og betingelser, bl.a. pris, sikrer medlemsstaterne, at hver part har ret til at henvise spørgsmålet til det kompetente nationale tvistbilæggelsesorgan.
5. Medlemsstaterne sikrer, at det nationale tvistbilæggelsesorgan, der er omhandlet i stk. 4, under fuld hensyntagen til proportionalitetsprincippet træffer en bindende afgørelse for at bilægge en tvist, der er forelagt i henhold til stk. 4, og herunder fastsætter retfærdige og rimelige vilkår og betingelser, herunder priser, når det er relevant.
Det nationale tvistbilæggelsesorgan bilægger tvisten så hurtigt som muligt og under alle omstændigheder inden for fire måneder efter datoen for modtagelsen af den fuldstændige anmodning, bortset fra under ekstraordinære omstændigheder, uden at dette dog udelukker muligheden for, at hver af parterne indbringer sagen for en domstol.
Hvis tvisten omhandler adgang til infrastruktur hos en udbyder af elektroniske kommunikationsnet, og det nationale tvistbilæggelsesorgan er den nationale tilsynsmyndighed, tager det, hvor det er relevant, hensyn til målene i artikel 8 i direktiv 2002/21/EF. Når tvistbilæggelsesorganet fastsætter en pris, sikres det, at adgangsudbyderen har rimelig mulighed for at få dækket sine omkostninger, og der tages højde for, hvordan den ønskede adgang påvirker adgangsudbyderens forretningsplan, herunder de investeringer, der er foretaget af den netoperatør, som anmodningen om adgang er stilet til, navnlig for de fysiske infrastrukturer, der bruges til at udbyde elektroniske kommunikationstjenester over højhastighedsnet.
6. Denne artikel berører ikke ejendomsretten for ejeren af den fysiske infrastruktur, i tilfælde hvor netoperatøren ikke er ejeren, eller ejendomsretten for enhver anden tredjepart såsom grundejere og ejere af privat ejendom.
Artikel 4
Gennemsigtighed angående fysisk infrastruktur
1. Med henblik på at anmode om adgang til fysisk infrastruktur i henhold til artikel 3, stk. 2, sikrer medlemsstaterne, at alle virksomheder, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet, har ret til efter anmodning at få adgang til følgende minimumsoplysninger om alle netoperatørers eksisterende fysiske infrastruktur:
a)
område og kabelføring
b)
type og nuværende anvendelse af infrastrukturen, og
c)
et kontaktpunkt.
Medlemsstaterne sikrer, at en virksomhed, der anmoder om adgang, angiver det område, hvor den agter at etablere elementer af et højhastighedsnet til elektronisk kommunikation.
Medlemsstaterne kan kun tillade, at adgangen til minimumsoplysningerne begrænses, når det er nødvendigt af hensyn til netsikkerheden og nettenes integritet, den nationale sikkerhed, folkesundheden eller den offentlige sikkerhed, fortrolighed eller drifts- og forretningshemmeligheder.
2. Medlemsstaterne kan kræve, at et offentligt organ, der i kraft af sine opgaver er i besiddelse af elementer, i elektronisk format, af de minimumsoplysninger om en netoperatørs fysiske infrastruktur, der er omhandlet i stk. 1, stiller dem til rådighed elektronisk via den centrale dokumentationstjeneste senest den 1. januar 2017; medlemsstaterne kræver, at sådanne offentlige organer efter anmodning stiller oplysningerne til rådighed for virksomheder, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet, jf. dog begrænsningerne i stk. 1. Eventuelle ajourføringer af disse oplysninger og eventuelle nye elementer af minimumsoplysninger, jf. stk. 1, som det offentlige organ modtager, stilles til rådighed for den centrale dokumentationstjeneste senest to måneder efter datoen for modtagelsen. Denne periode kan forlænges med højst en måned, hvis det er nødvendigt for at sikre, at de oplysninger, der stilles til rådighed, er pålidelige.
3. Minimumsoplysninger, der stilles til rådighed for en central dokumentationstjeneste i henhold til stk. 2, gøres omgående tilgængelige via den centrale dokumentationstjeneste i elektronisk format og på forholdsmæssige, ikke-diskriminerende og gennemsigtige vilkår. Medlemsstaterne sikrer, at minimumsoplysningerne stilles til rådighed via den centrale dokumentationstjeneste i henhold til dette stykke senest den 1. januar 2017.
4. Hvis de i stk. 1 omhandlede minimumsoplysninger ikke er tilgængelige via den centrale dokumentationstjeneste, kræver medlemsstaterne, at netoperatørerne giver adgang til disse oplysninger efter særlig skriftlig anmodning fra en virksomhed, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet. Denne anmodning skal angive det område, hvor det er hensigten at etablere elementer af et højhastighedsnet til elektronisk kommunikation. Der gives adgang til oplysningerne senest to måneder efter datoen for modtagelsen af den skriftlige anmodning på forholdsmæssige, ikkediskriminerende og gennemsigtige vilkår, jf. dog begrænsningerne i stk. 1.
5. Efter særlig skriftlig anmodning fra en virksomhed, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet, kræver medlemsstaterne, at netoperatørerne imødekommer rimelige anmodninger om anlægsopmålinger af nærmere specificerede elementer af deres fysiske infrastruktur. Denne anmodning skal angive, hvilke elementer af nettet der skal opmåles med henblik på at etablere elementer af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation. Senest en måned efter datoen for modtagelsen af den skriftlige anmodning skal der gives tilladelse til anlægsopmåling af de specificerede netelementer på forholdsmæssige, ikkediskriminerende og gennemsigtige vilkår, jf. dog begrænsningerne i stk. 1.
6. Medlemsstaterne sikrer, at hver part, hvis der opstår tvist i forbindelse med de rettigheder og pligter, der er omhandlet i denne artikel, har ret til at indbringe sagen for et nationalt tvistbilæggelsesorgan. Det nationale tvistbilæggelsesorgan træffer under fuld hensyntagen til proportionalitetsprincippet en bindende afgørelse for at bilægge tvisten så hurtigt som muligt og under alle omstændigheder inden for to måneder, bortset fra under ekstraordinære omstændigheder, uden at dette dog udelukker, at hver af parterne kan indbringe sagen for en domstol.
7. Medlemsstaterne kan bestemme, at der kan dispenseres fra forpligtelserne i stk. 1-5, når eksisterende fysiske infrastrukturanlæg anses for at være teknisk uegnede til etablering af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation, eller i tilfælde af kritisk national infrastruktur. Sådanne undtagelser skal være behørigt begrundede. De berørte parter skal have mulighed for at fremsætte bemærkninger til udkastene til undtagelser inden for en rimelig frist. Kommissionen underrettes om sådanne undtagelser.
8. Medlemsstaterne sikrer, at virksomheder, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet, og som får adgang til oplysninger i henhold til denne artikel, træffer passende foranstaltninger for at sikre overholdelse af fortrolighed og drifts- og forretningshemmeligheder.
Artikel 5
Koordinering af anlægsarbejder
1. Medlemsstaterne sikrer, at alle netoperatører har ret til at forhandle aftaler om koordineringen af anlægsarbejder med virksomheder, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde elektroniske kommunikationsnet, med henblik på at etablere elementer af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation.
2. Medlemsstaterne sikrer, at alle netoperatører, der direkte eller indirekte udfører helt eller delvis offentligt finansierede anlægsarbejder, imødekommer enhver rimelig anmodning om koordinering af anlægsarbejder på gennemsigtige og ikkediskriminerende vilkår fra virksomheder, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet, om med henblik på at etablere elementer af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation. En sådan anmodning skal imødekommes forudsat at
a)
dette ikke vil medføre ekstraomkostninger, herunder på grund af yderligere forsinkelser, for det oprindeligt planlagte anlægsarbejde,
b)
ikke vil hindre kontrollen med koordineringen af arbejderne, og
c)
at anmodningen om koordinering indgives så tidligt som muligt, og under alle omstændigheder senest en måned inden det endelige projekt forelægges for de kompetente myndigheder med henblik på udstedelse af tilladelse.
Medlemsstaterne kan fastsætte regler for fordeling af omkostningerne i forbindelse med koordinering af anlægsarbejder.
3. Opnås der ikke senest en måned efter datoen for modtagelsen af den formelle anmodning om forhandlinger enighed om koordinering af anlægsarbejderne, jf. stk. 2, sikrer medlemsstaterne, at hver af parterne har ret til at henvise spørgsmålet til det kompetente nationale tvistbilæggelsesorgan.
4. Medlemsstaterne sikrer, at det i stk. 3 omhandlede nationale tvistbilæggelsesorgan under fuld hensyntagen til proportionalitetsprincippet træffer en afgørelse for at bilægge en tvist, der er forelagt i henhold til stk. 3, og fastsætter herunder retfærdige og ikke-diskriminerende vilkår, betingelser og priser, når det er relevant.
Det nationale tvistbilæggelsesorgan skal bilægge tvisten så hurtigt som muligt og under alle omstændigheder inden for to måneder efter datoen for modtagelsen af den fuldstændige anmodning, bortset fra under ekstraordinære omstændigheder, uden at dette dog udelukker, at hver af parterne kan indbringe sagen for en domstol.
5. Medlemsstaterne kan bestemme, at der kan dispenseres fra forpligtelserne i denne artikel ved ubetydelige anlægsarbejder, f.eks. med hensyn til værdi, størrelse eller varighed, eller i tilfælde af kritisk national infrastruktur. Sådanne undtagelser skal være behørigt begrundede. De berørte parter skal have mulighed for at fremsætte bemærkninger til udkastene til undtagelser inden for en rimelig frist. Kommissionen underrettes om sådanne undtagelser.
Artikel 6
Gennemsigtighed vedrørende planlagte anlægsarbejder
1. For at forhandle aftaler om koordinering af anlægsarbejder som omhandlet i artikel 5 kræver medlemsstaterne, at netoperatørerne efter specifik skriftlig anmodning fra en virksomhed, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet, stiller følgende minimumsoplysninger til rådighed om anlægsarbejder på deres fysiske infrastruktur, som der enten er udstedt tilladelse til, som afventer tilladelse, eller som der inden for de næste seks måneder agtes indgivet en første ansøgning om tilladelse til hos de kompetente myndigheder:
a)
anlægsarbejdernes beliggenhed og type
b)
hvilke netelementer der er tale om
c)
forventet dato for påbegyndelse af anlægsarbejdet og dets varighed, og
d)
et kontaktpunkt.
Anmodningen fra en virksomhed, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet, skal angive det område, hvor det er hensigten at etablere elementer af et højhastighedsnet til elektronisk kommunikation. Netoperatøren stiller senest to uger efter datoen for modtagelsen af den skriftlige anmodning oplysningerne til rådighed på forholdsmæssige, ikkediskriminerende og gennemsigtige vilkår. Medlemsstaterne kan kun tillade, at adgangen til minimumsoplysningerne begrænses, når det anses for nødvendigt af hensyn til netsikkerheden og nettenes integritet, den nationale sikkerhed, folkesundheden eller den offentlige sikkerhed, fortrolighed eller drifts- og forretningshemmeligheder.
2. Netoperatøren kan afvise en anmodning, jf. stk. 1, hvis:
a)
den har gjort de ønskede oplysninger offentligt tilgængelige i elektronisk format eller
b)
der er adgang til sådanne oplysninger via den centrale dokumentationstjeneste.
3. Medlemsstaterne sikrer, at netoperatøren stiller de i stk. 1 omhandlede minimumsoplysninger, som der anmodes om, til rådighed via den centrale dokumentationstjeneste.
4. Medlemsstaterne sikrer, at hver part, hvis der opstår tvist i forbindelse med de rettigheder og pligter, der er omhandlet i denne artikel, har ret til at indbringe sagen for et nationalt tvistbilæggelsesorgan. Det nationale tvistbilæggelsesorgan træffer under fuld hensyntagen til proportionalitetsprincippet en bindende afgørelse for at bilægge tvisten så hurtigt som muligt og under alle omstændigheder inden for to måneder, bortset fra under ekstraordinære omstændigheder, uden at dette dog udelukker, at hver af parterne kan indbringe sagen for en domstol.
5. Medlemsstaterne kan bestemme, at der kan dispenseres fra de forpligtelser, der er fastsat i denne artikel ved anlægsarbejder af ubetydelig værdi eller i tilfælde af kritisk national infrastruktur. Sådanne undtagelser skal være behørigt begrundede. De berørte parter skal have mulighed for at fremsætte bemærkninger til udkastene til undtagelser inden for en rimelig frist. Kommissionen underrettes om sådanne undtagelser.
Artikel 7
Procedure for udstedelse af tilladelser
1. Medlemsstaterne sikrer, at alle relevante oplysninger om de vilkår og procedurer, der gælder for udstedelse af tilladelser til anlægsarbejder, der er nødvendige for at etablere elementer af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation, herunder eventuelle oplysninger om undtagelser, der gælder for sådanne elementer med hensyn til nogle af eller alle de tilladelser, der kræves i den nationale lovgivning, stilles til rådighed via den centrale dokumentationstjeneste.
2. Medlemsstaterne kan bestemme, at alle virksomheder, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet, har ret til via den centrale dokumentationstjeneste elektronisk at indgive ansøgninger om tilladelser til anlægsarbejder, der er nødvendige for at etablere elementer af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation.
3. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de kompetente myndigheder udsteder tilladelse eller giver afslag, senest fire måneder efter datoen for modtagelsen af den fuldstændige anmodning om tilladelse, uden at dette berører andre særlige frister eller forpligtelser, der er fastsat for en korrekt afvikling af proceduren for udstedelse af tilladelse, og som gælder for udstedelse af tilladelser efter national ret eller EU-retten, eller en klagesag. Medlemsstaterne kan bestemme, at denne frist undtagelsesvis og i behørigt begrundede tilfælde kan forlænges. En eventuel forlængelse må ikke være længere end nødvendigt for at udstede tilladelsen eller give afslag herpå. Afslag begrundes behørigt ud fra objektive, gennemsigtige, ikkediskriminerende og forholdsmæssige kriterier.
4. Medlemsstaterne kan sikre, at alle virksomheder, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet, og som har lidt skade som følge af manglende overholdelse af fristerne i stk. 3, har ret til erstatning for den lidte skade, i overensstemmelse med national ret.
Artikel 8
Bygningsintern fysisk infrastruktur
1. Medlemsstaterne sikrer, at alle nyopførte bygninger på slutbrugerens område, herunder samejede elementer heraf, som der er ansøgt om byggetilladelse til efter den 31. december 2016, er udstyret med højhastighedsforberedt bygningsintern fysisk infrastruktur, der når frem til nettermineringspunkterne. Denne forpligtelse gælder også ved større renoveringsarbejder, som der er ansøgt om byggetilladelse til efter den 31. december 2016.
2. Medlemsstaterne sikrer, at alle nyopførte flerfamiliehuse, som der er ansøgt om byggetilladelse til efter den 31. december 2016, er udstyret med et adgangspunkt. Denne forpligtelse gælder også ved større renoveringsarbejder på flerfamiliehuse, som der er ansøgt om byggetilladelse til efter den 31. december 2016.
3. Bygninger, der er udstyret i overensstemmelse med denne artikel, er berettiget til at få tildelt det frivillige »bredbåndsforberedt«-mærke i medlemsstater, som har valgt at indføre dette mærke.
4. Medlemsstaterne kan bestemme, at der ved visse kategorier af bygninger, navnlig enfamiliehuse, eller ved større renoveringsarbejder kan dispenseres fra forpligtelserne i stk. 1 og 2, i tilfælde hvor det har uforholdsmæssige konsekvenser at opfylde disse forpligtelser, f.eks. med hensyn til omkostningerne for individuelle ejere eller ejerforeninger eller med hensyn til bygningstypen, f.eks. specifikke kategorier af monumenter, historiske bygninger, ferieboliger, militærbygninger eller andre bygninger, der anvendes til nationale sikkerhedsformål. Sådanne undtagelser skal være behørigt begrundede. De berørte parter skal have mulighed for at fremsætte bemærkninger til udkastene til undtagelser inden for en rimelig frist. Kommissionen underrettes om sådanne undtagelser.
Artikel 9
Adgang til bygningsintern fysisk infrastruktur
1. Medlemsstaterne sikrer, at alle udbydere af offentlige kommunikationsnet har ret til at etablere deres net for egen regning frem til adgangspunktet, jf. dog stk. 3, første afsnit.
2. Medlemsstaterne sikrer, at alle udbydere af offentlige kommunikationsnet har ret til adgang til eksisterende bygningsintern fysisk infrastruktur med henblik på etablering af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation, hvor duplikering er teknisk umulig eller økonomisk ineffektiv, jf. dog stk. 3, første afsnit.
3. Medlemsstaterne sikrer, at indehavere af brugsretten til adgangspunktet og den bygningsinterne fysiske infrastruktur, imødekommer alle rimelige anmodninger om adgang fra udbydere af offentlige kommunikationsnet på retfærdige og ikke-diskriminerende vilkår og betingelser, herunder pris, hvor det er relevant.
Opnås der ikke inden to måneder efter datoen for modtagelsen af den formelle anmodning om adgang enighed om den i stk. 1 eller 2 omhandlede adgang, sikrer medlemsstaterne, at hver part har ret til at henvise spørgsmålet til det kompetente nationale tvistbilæggelsesorgan for at få vurderet, om kravene i nævnte stykker er opfyldt. Det nationale tvistbilæggelsesorgan træffer under fuld hensyntagen til proportionalitetsprincippet en bindende afgørelse for at bilægge tvisten så hurtigt som muligt og under alle omstændigheder inden for to måneder, bortset fra under ekstraordinære omstændigheder, uden at dette dog udelukker, at hver af parterne kan indbringe sagen for en domstol.
4. Medlemsstaterne kan dispensere fra bestemmelserne i stk. 1, 2 og 3 for bygninger, hvor adgang til et eksisterende net, der tilsluttes slutbrugerens område, og som er egnet til udbud af elektroniske kommunikationstjenester over højhastighedsnet, er sikret på objektive, gennemsigtige, forholdsmæssige og ikkediskriminerende vilkår og betingelser.
5. Hvor der ikke er højhastighedsforberedt bygningsintern fysisk infrastruktur, sikrer medlemsstaterne, at udbydere af offentlige kommunikationsnet har ret til efter aftale med abonnenten at tilslutte sit net hos abonnenten, forudsat at det minimerer indvirkningerne på tredjeparters private ejendom.
6. Denne artikel berører ikke ejendomsretten for ejeren af adgangspunktet eller den bygningsinterne fysiske infrastruktur, i tilfælde hvor indehaveren af brugsretten til den pågældende infrastruktur eller det pågældende adgangspunkt ikke er ejer heraf, eller ejendomsretten for andre tredjeparter såsom grundejere og bygningsejere.
Medlemsstaterne kan fastsætte regler om passende økonomisk erstatning til personer, der lider skade som følge af udøvelsen af de i denne artikel fastsatte rettigheder.
Artikel 10
Kompetente organer
1. Medlemsstaterne sikrer, at et eller flere kompetente organer påtager sig alle opgaver, som er pålagt det nationale tvistbilæggelsesorgan.
2. Det nationale tvistbilæggelsesorgan, som en medlemsstat udpeger i henhold til stk. 1, skal være retligt adskilt fra og funktionelt uafhængige af enhver netoperatør. Medlemsstaterne kan tillade, at det nationale tvistbilæggelsesorgan opkræver gebyr for at dække omkostningerne ved at udføre de opgaver, det er blevet pålagt.
3. Medlemsstaterne kræver, at alle parter fuldt ud samarbejder med det nationale tvistbilæggelsesorgan.
4. Medlemsstaterne udpeger et eller flere kompetente organer på nationalt, regionalt eller lokalt plan til at udføre de funktioner, der påhviler den centrale dokumentationstjeneste, jf. artikel 4, 6 og 7. For at dække omkostningerne ved at udføre disse opgaver kan medlemsstaterne tillade, at der opkræves gebyr for brug af de centrale dokumentationstjenester.
5. Medlemsstaterne underretter senest den 1. juli 2016 Kommissionen om, hvilke kompetente organer der i overensstemmelse med denne artikel skal udøve en funktion i henhold til dette direktiv, og om enhver ændring heraf, før en sådan udpegning eller ændring træder i kraft.
6. Afgørelser, der er truffet af et af de ansvarlige organer, der er omhandlet i denne artikel, skal kunne indbringes for en domstol i overensstemmelse med national ret.
Artikel 11
Sanktioner
Medlemsstaterne fastsætter de sanktioner, der skal anvendes i tilfælde af overtrædelse af de nationale bestemmelser, der vedtages i medfør af dette direktiv, og træffer alle nødvendige foranstaltninger for at sikre sanktionernes gennemførelse. De fastsatte sanktioner skal være hensigtsmæssige, effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning.
Artikel 12
Revision
Kommissionen forelægger senest den 1. juli 2018 en rapport for Europa-Parlamentet og Rådet om gennemførelsen af dette direktiv. Rapporten skal omfatte et resumé af virkningerne af de foranstaltninger, der er omfattet af dette direktiv, og en vurdering af de fremskridt, der gøres med at nå målene heri, herunder om og hvordan direktivet yderligere kan bidrage til at nå mere ambitiøse bredbåndsmål end dem, der er fastsat i den digitale dagsorden.
Artikel 13
Gennemførelse
Medlemsstaterne vedtager og offentliggør de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme dette direktiv senest den 1. januar 2016. De underretter Kommissionen herom.
Medlemsstaterne anvender disse love og administrative bestemmelser fra den 1. juli 2016.
Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
Artikel 14
Ikrafttræden
Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 15
Adressater
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 15. maj 2014.
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 2014/61/EU IRÁNYELVE
(2014. május 15.)
a nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatok kiépítési költségeinek csökkentésére irányuló intézkedésekről
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 114. cikkére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
a jogalkotási aktus tervezete nemzeti parlamenteknek való megküldését követően,
tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (1),
tekintettel a Régiók Bizottsága véleményére (2),
a rendes jogalkotási eljárás keretében (3),
mivel:
(1)
A digitális gazdaság alapjaiban változtatja meg a belső piacot. Innovatív volta, sebessége és országhatárokon átívelő jellege révén lehetővé teszi a belső piaci integráció új szintjének elérését. Az Unió célja egy olyan digitális gazdaság létrehozása, amely - a modern online szolgáltatások és a gyors internetkapcsolatok által biztosított alapra építve - fenntartható gazdasági és társadalmi előnyöket kínál. A kiváló minőségű digitális infrastruktúra a modern és innovatív gazdaságnak gyakorlatilag minden ágazatát támogatja, a társadalmi és a területi kohézió szempontjából pedig stratégiai jelentőségű. Ezért minden polgárnak, valamint a magán- és az állami szektornak egyaránt lehetőséget kell kapniuk arra, hogy a digitális gazdaság részévé váljanak.
(2)
A nagy sebességű széles sávú hálózatok kiépítésének jelentőségét elismerve a tagállamok jóváhagyták „Az európai digitális menetrend - európai növekedés digitális alapokon” című bizottsági közleményben (a továbbiakban: digitális menetrend) a széles sávú infrastruktúra tekintetében meghatározott ambiciózus célokat, vagyis azt, hogy 2013-ra minden európai polgár rendelkezzen alapszintű széles sávú internetkapcsolattal, 2020-ra pedig minden európai polgár a 30 MB/s-ot meghaladó, jóval nagyobb sebességű internetkapcsolathoz is hozzáféréssel rendelkezzen, továbbá hogy az uniós háztartások legalább 50 %-a előfizetéssel rendelkezzen a 100 MB/s-nál gyorsabb internet-hozzáférésre.
(3)
Tekintettel a gyors technológiai fejlődésre, a széles sávú forgalom exponenciális bővülésére és az e-szolgáltatások iránti kereslet növekedésére, a digitális menetrendben meghatározott célszámokat immár abszolút minimumcélként kell kezelni, és az Uniónak ambiciózusabb célszámokat kell meghatároznia ahhoz, hogy fokozottabb növekedést, versenyképességet és termelékenységet tudjon elérni. A Bizottságnak ezen irányelv felülvizsgálata keretében fel kell mérnie, hogy az irányelv alkalmazása révén lehetőség van-e az e cél eléréséhez szükséges további hozzájárulásra, és ha igen, hogyan.
(4)
A digitális menetrend azt is megállapította, hogy a szakpolitikáknak csökkenteniük kell a széles sávú technológiák kiépítésének költségeit az Unió egész területén, ideértve a megfelelő tervezést és koordinációt, valamint az adminisztratív terhek mérséklését is. E tekintetben jelentős kezdeti beruházásra van szükség a tagállamok részéről ahhoz, hogy lehetővé váljon a fizikai infrastruktúrák megosztása. Tekintettel a digitális menetrend céljaira, ugyanakkor szem előtt tartva, hogy jelentősen csökkentek az 1316/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (4) által létrehozott Európai Hálózatfinanszírozási Eszköz keretében a széles sávú infrastrukturális célokra szánt pénzügyi erőforrások, a tagállamoknak ezen irányelv céljainak a megvalósítása érdekében lehetőséget kell teremteni arra,hogy igénybe vehessék a vonatkozó uniós rendelkezésekkel összhangban felhasználható uniós finanszírozást.
(5)
A nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatok kiépítésével járó költségek csökkentése hozzájárulna a közszféra teljes körű digitalizálásához is, ami a közigazgatások költségeinek mérséklésén és a polgároknak nyújtott szolgáltatások hatékonyságának javulásán túl egyfajta digitális katalizátorhatást fejtene ki a gazdaság valamennyi ágazatára.
(6)
Tekintettel arra, hogy a jobb széles sávú lefedettség biztosítása érdekében uniós szintű fellépésre van szükség - többek között, ahogy ezt az Európai Tanács 2012. december 13-14-i következtetése is mutatja, a nagy sebességű széles sávú infrastruktúra költségének csökkentésével -, a Bizottságnak „A második egységes piaci intézkedéscsomag” című közleménye hangsúlyozza, hogy a digitális menetrendben meghatározott célkitűzések gyors teljesítéséhez további erőfeszítések szükségesek, egyebek mellett a nagy sebességű hálózatra irányuló beruházások jelentette kihívás kezelése révén.
(7)
A nagy sebességű vezetékes és vezeték nélküli elektronikus hírközlő hálózatok Unión belüli kiépítése jelentős beruházásokat igényel, amelyek számottevő hányadát az építési munkálatok költségei teszik ki. A költségintenzív építési munkálatok bizonyos mértékű korlátozásával hatékonyabbá lehetne tenni a széles sávú infrastruktúrák fejlesztését.
(8)
E költségek túlnyomó része a fejlesztési folyamat olyan hatékonyságbeli hiányosságainak tulajdonítható, amelyek a meglévő passzív infrastruktúra (például alépítmények, kábelcsatornák, ellenőrzőaknák, szekrények, oszlopok, antennatornyok, antennaszerkezetek, más tornyok és egyéb alátámasztó szerkezetek) felhasználásával, az építési munkák összehangolásával kapcsolatos szűk keresztmetszetekkel, a megterhelő közigazgatási engedélyezési eljárásokkal, valamint az épületeken belüli hálózatkiépítéssel kapcsolatos akadályokkal állnak összefüggésben, melyek - különösen a vidéki térségekben - jelentős pénzügyi akadályokat eredményezhetnek.
(9)
A meglévő infrastruktúrák használatának hatékonyabbá tételét, valamint az új építési munkálatok kivitelezése során felmerülő költségek és akadályok csökkentését célzó intézkedéseknek érdemileg hozzá kell járulniuk annak biztosításához, hogy a nagy sebességű hírközlő hálózatok kiépítésére gyors ütemben és széles körben, a tényleges verseny fenntartása mellett kerüljön sor, anélkül, hogy az hátrányosan érintené a meglévő állami infrastruktúra biztonságát, védelmét és működésének zökkenőmentességét.
(10)
Egyes tagállamok elfogadtak bizonyos intézkedéseket a széles sávú hálózatok kiépítési költségeinek csökkentése céljából. Ezek a gyakorlatok azonban továbbra is ritkák és szórványosak. Az ilyen intézkedések Unión belüli összehangolása jelentősen hozzájárulhatna a digitális egységes piac létrehozásához. Ezen túlmenően a szabályozási követelménybeli eltérések időnként akadályozzák a közüzemi vállalkozások közötti együttműködést, és akadályokat gördíthetnek az új hálózatüzemeltetők csatlakozása, illetve az új üzleti lehetőségek elé, gátolva a nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatokhoz tartozó fizikai infrastruktúrák használata és kiépítése belső piacának kialakulását. Végezetül, a tagállami szintű intézkedések nem mindig tűnnek átfogónak, holott a koherens és számottevő hatás elérése szempontjából alapvető fontosságú, hogy az intézkedés a kiépítési folyamat egészére kiterjedjen és ágazatokon átívelő jellegű legyen.
(11)
Ennek az irányelvnek az a célja, hogy megállapítson bizonyos, az Unió egész területén alkalmazandó minimális jogokat és kötelezettségeket a nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatok kiépítésének és az ágazatközi koordinációnak az elősegítése érdekében. Az egyenlő versenyfeltételek minimális szintjének biztosítása mellett ez - a szubszidiaritás elvével összhangban - nem sértheti a már kialakult bevált gyakorlatokat, valamint a részletesebb rendelkezéseket és feltételeket eredményező, nemzeti és helyi szinten elfogadott intézkedéseket, sem pedig az említett jogokat és kötelezettségeket kiegészítő egyéb intézkedéseket.
(12)
A lex specialis elv értelmében amennyiben az uniós jognak megfelelően több egyedi szabályozási intézkedés alkalmazandó, ezeknek elsőbbséget kell élvezniük az ezen irányelvben foglalt minimális jogokkal és kötelezettségekkel szemben. Ez az irányelv ennek megfelelően nem érintheti az elektronikus hírközlésnek a 2002/21/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvben (5), a 2002/19/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvben (6), a 2002/20/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvben (7), a 2002/22/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvben (8) és a 2002/77/EK bizottsági irányelvben (9) meghatározott közös uniós szabályozási keretét, sem pedig az annak alapján elfogadott nemzeti intézkedéseket - például a szimmetrikus vagy aszimmetrikus egyedi szabályozási intézkedéseket.
(13)
Az elektronikus hírközlő hálózatok üzemeltetői számára, különösen az új belépők esetében, jóval hatékonyabb lehet, ha az elektronikus hírközlő hálózatok fejlesztése céljára újra felhasználják a meglévő fizikai infrastruktúrákat, akár más közüzemek infrastruktúráit is, különösen az olyan területeken, ahol nem áll rendelkezésre megfelelő elektronikus hírközlő hálózat, vagy ahol egy új fizikai infrastruktúra kiépítése esetleg nem valósítható meg gazdaságosan. Ezen túlmenően az ágazatközi szinergiák jelentősen csökkenthetik annak szükségességét, hogy az elektronikus hírközlő hálózatok kiépítése miatt építési munkákra kerüljön sor, és ennélfogva mérsékelhetik az azokhoz kapcsolódó társadalmi és környezeti költségeket is, mint amilyen a szennyezés, a zavaró hatások és a forgalomtorlódás. Ez az irányelv ezért nemcsak a nyilvános hírközlő hálózatok szolgáltatóira alkalmazandó, hanem az elektronikus hírközlő hálózati elemek fogadására alkalmas, széles körben kiterjedt és mindenütt megtalálható fizikai infrastruktúrák - például a villamosenergia-, a gáz-, és a vízellátást biztosító, illetve a víz- és szennyvízelvezetési, a fűtési és a közlekedési szolgáltatások biztosítására szolgáló fizikai hálózatok - tulajdonosaira vagy az azok használatára jogosult személyekre is, utóbbiak esetében a harmadik felek tulajdonjogának sérelme nélkül.
(14)
A nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatok kiépítésének a belső piacon való elősegítése céljából az ilyen hálózatok üzemeltetői számára biztosítani kell ezen irányelvben a jogot a fizikai infrastruktúrákoz való tisztességes és ésszerű, ugyanakkor a tulajdonjogok rendes gyakorlásával összeegyeztethető feltételek melletti hozzáféréshez, függetlenül ezen infrastruktúrák elhelyezkedésétől. A fizikai infrastruktúrához való hozzáférés biztosítására vonatkozó kötelezettség nem érintheti az annak a földterületnek vagy épületnek a tulajdonosát megillető jogokat, amelyen vagy amelyben az adott infrastruktúra található.
(15)
Alacsony fokú differenciáltságuk miatt a szóban forgó hálózatok fizikai létesítményei - a technológiasemlegesség elvével összhangban, a fő szolgáltatás befolyásolása nélkül és minimális alkalmazkodási költségek mellett - gyakran igen sokféle elektronikus hírközlő hálózati elemet fogadhatnak, többek között a legalább 30 MB/s sebességű széles sávú szolgáltatásra alkalmas elemeket is. Ezért az a fizikai infrastruktúra, amelyet kizárólag valamely hálózat más elemeinek fogadására szántak, de amely maga nem válik hálózati elemmé - amilyen például a sötétszál esete -, biztonsági kockázatok hiányában, valamint akkor, ha az infrastruktúra tulajdonosának jövőbeli üzleti érdekei ezáltal nem sérülnek, elvi szinten tényleges használatától, illetve tulajdonosától függetlenül használható különböző elektronikus hírközlési kábeleknek vagy berendezéseknek, vagy az elektronikus hírközlő hálózatok bármely más elemének a fogadására. A köztulajdonú hírközlési hálózatokhoz tartozó fizikai infrastruktúra elvi szinten más hálózatok elemeinek a fogadására is felhasználható, ezért a tagállamok a megfelelő esetekben a kölcsönösség elvének alkalmazását választva lehetővé tehetik a nyilvános hírközlő hálózatok üzemeltetői számára, hogy azok hálózatukhoz más hálózatok telepítése céljára is hozzáférést biztosítsanak. A fő szolgáltatás nyújtásához kapcsolódó konkrét általános érdek érvényesítésének sérelme nélkül ösztönözni kell a hálózatüzemeltetők közötti szinergiákat annak érdekében, hogy ezzel egyidejűleg hozzá lehessen járulni a digitális menetrend céljainak teljesítéséhez is.
(16)
Bár ez az irányelv nem sértheti azokat az egyedi biztosítékokat, amelyekre a polgárok biztonságának és a közegészségnek, továbbá a hálózatok - és különösen a krtitikus infrastruktúrák - biztonságának és integritásának garantálásához, valamint a hálózatüzemeltető által nyújtott fő szolgáltatás integritásának biztosításához - különösen az emberi fogyasztásra szánt víz szállítására használt hálózatok esetében - szükség van, a nemzeti jogszabályok azon általános szabályai, amelyek a hálózatüzemeltetők számára megtiltják, hogy tárgyalásokat folytassanak az elektronikus hírközlő hálózatok szolgáltatóival a fizikai infrastruktúrákhoz való hozzáférésről, megakadályozhatják a fizikai infrastruktúrákhoz való hozzáférés piacának létrehozását. Az ilyen értelmű általános szabályokat ezért hatályon kívül kell helyezni. Az ebben az irányelvben foglalt intézkedések ugyanakkor nem sérthetik a tagállamok azon lehetőségét, hogy az infrastruktúrák közüzemi vállalkozások általi rendelkezésre bocsátását vonzóbbá tegyék azzal, hogy - az alkalmazandó uniós jogszabályokkal összhangban - az e szolgáltatásból származó bevételeket nem adják hozzá a fő tevékenységükre vagy tevékenységeikre vonatkozó végfelhasználói díjszabás kiszámításának alapjához.
(17)
A hálózatüzemeltető egyes konkrét fizikai infrastruktúrák esetében objektív okok alapján megtagadhatja a hozzáférést. Egy adott fizikai infrastruktúra, amelyre vonatkozóan a hozzáférést kérelmezték, bizonyos egyedi körülmények folytán többek között technikai szempontból alkalmatlan lehet az adott célra; ilyen körülmény lehet, ha az adott időben nem áll rendelkezésre elegendő szabad hely, vagy ha megfelelően bizonyított - például nyilvánosan hozzáférhető beruházási tervek révén -, hogy a jövőben egyéb helyigény fog felmerülni. Hasonlóképpen, bizonyos egyedi körülmények között az infrastruktúra megosztása veszélyeztetheti a polgárok biztonságát vagy a közegészséget, a hálózat - így adott esetben akár valamely kritikus infrastruktúrához tartozó hálózat - integritását vagy biztonságát, vagy az ugyanazon infrastruktúrán elsődlegesen biztosított szolgáltatások nyújtását. Ezenkívül, ha a hálózatüzemeltető már biztosít olyan nagykereskedelmi fizikai hálózathoz való hozzáférést, amely megfelelne a hozzáférést igénylő fél szükségleteinek, akkor a mögöttes fizikai infrastruktúrához való hozzáférés kedvezőtlen gazdasági hatást gyakorolhat üzleti modelljére és beruházási ösztönzőire, és egyúttal a hálózati elemek kevéssé hatékony megkettőzésével járhat. Ugyanakkor a fizikai infrastruktúrához való hozzáférés tekintetében az elektronikus hírközlésre vonatkozó uniós szabályozási keret alapján előírt kötelezettségek esetében - például olyankor, amikor azok jelentős piaci erővel rendelkező vállalkozásokra vonatkoznak - erre már olyan egyedi szabályozási kötelezettségek vonatkoznának, amelyeket ez az irányelv már nem érinthet.
(18)
Amennyiben a nyilvános hírközlő hálózatokat szolgáltató vagy azok szolgáltatására engedéllyel rendelkező vállalkozások meghatározott területen hozzáférést kérnek, a hálózatüzemeltetőknek ajánlatot kell tenniük létesítményeik tisztességes és ésszerű feltételek - többek között méltányos árak - melletti megosztott használatára vonatkozóan; a hozzáférés megtagadására kizárólag objektív okok alapján lehet lehetőség. A hozzáférés biztosításának feltételeit a körülmények függvényében több különböző tényező is befolyásolhatja: a belőle fakadó további karbantartás és alkalmazkodás költségei; a hálózat biztonságát, védelmét és integritását érintő negatív hatások korlátozására létrehozandó megelőzési célú biztosítékok; a kár esetén alkalmazandó egyedi felelősségi szabályok; az a tény, ha az infrastruktúra kiépítéséhez állami támogatás felhasználására is sor kerül, a támogatáshoz kapcsolódó vagy a nemzeti jog által az uniós joggal összhangban előírt egyedi feltételeket is ideértve; a közszolgáltatási kötelezettségek teljesítését lehetővé tevő infrastrukturális kapacitás rendelkezésre bocsátásának vagy biztosításának képessége; a környezet, a közegészség vagy a közbiztonság védelmét célzó, vagy a városi vagy országos szintű területrendezési célok teljesítését biztosító nemzeti rendelkezésekből fakadó korlátok.
(19)
Amennyiben a technikai és kereskedelmi feltételekre vonatkozó kereskedelmi tárgyalás során nem jön létre megállapodás, az indokolatlan elutasításoknak és az ésszerűtlen feltételek kikényszerítésének az elkerülése érdekében a felek számára lehetőséget kell biztosítani arra, hogy nemzeti szintű vitarendezési testülethez forduljanak, amelynek határozata kötelező erővel bír a felekre nézve. A hozzáférés biztosításáért szabható árak meghatározása során a vitarendezési testületnek biztosítania kell, hogy a hozzáférést biztosító félnek méltányos lehetősége legyen a fizikai infrastruktúrájához való hozzáférés-biztosítás kapcsán felmerülő költségei megtéríttetésére, figyelembe véve azokat az egyedi nemzeti szintű feltételeket, illetve esetleges árszabási struktúrákat, amelyek célja a tisztességes költségmegtéríttetési lehetőség biztosítása, figyelembe véve a nemzeti szabályozó hatóság által előírt bármilyen korábbi jogorvoslato. Ennek biztosítása során a vitarendezési testületnek figyelembe kell vennie azt is, hogy milyen hatást gyakorolna az igényelt hozzáférés biztosítása a hozzáférést biztosító fél üzleti tervére, ideértve az általa eszközölt beruházásokat is, különösen ha azok tárgyát az a fizikai infrastruktúra képezi, amelyhez a másik fél hozzáférést kér. A nyilvános hírközlő hálózatok szolgáltatóinak fizikai infrastruktúrájához való hozzáférés egyedi esetében az infrastruktúrán végrehajtott beruházások közvetlenül hozzájárulhatnak a digitális menetrend céljainak eléréséhez, a szolgáltatási lánc alacsonyabb szintjein folyó (downstream) versenyt pedig befolyásolhatja a „potyázás”. Ennélfogva a hozzáférési kötelezettségnek teljes mértékben figyelembe kell vennie, hogy az adott beruházások gazdaságilag mennyire valósíthatók meg, alapul véve ehhez a kockázati profilt, a beruházás megtérülésére vonatkozó esetleges ütemezést, a hozzáférés downstream versenyre gyakorolt esetleges hatását, illetve annak következtében az árakra és a megtérülésre gyakorolt hatást, a hozzáférés kérelmezésekor a hálózati eszközök esetleges értékcsökkenését, a beruházást alátámasztó esetleges üzleti esettanulmányt, különösen ha annak tárgyát a nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózati szolgáltatások nyújtásához használt fizikai infrastruktúra képezi, valamint a hozzáférés igénylője számára korábban kínált esetleges közös kiépítési lehetőségeket.
(20)
A nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatok kiépítésének eredményes megtervezése és az elektronikus hírközlő hálózatok kiépítésére alkalmas meglévő infrastruktúrák lehető leghatékonyabb kihasználása érdekében a nyilvános hírközlő hálózatokat szolgáltató vagy azok szolgáltatására engedéllyel rendelkező vállalkozásoknak hozzá kell tudniuk jutni bizonyos, a kiépítés területén rendelkezésre álló fizikai infrastruktúrákra vonatkozó minimális információkhoz. E minimális információknak lehetővé kell tenniük a meglévő infrastruktúra adott területen való használhatóságának értékelését, valamint a meglévő fizikai infrastruktúrában keletkező károk csökkentését. Tekintettel az érintett érdekeltek számára, valamint az említett információkhoz való - többek között ágazatközi és nemzetközi - hozzáférés megkönnyítése érdekében ezeket a minimális információkat egyetlen központi információs ponton keresztül kell rendelkezésre bocsátani. Ezen a központi információs ponton - a hálózat és különösen a krtitikus infrastruktúrák biztonsága és integritása, illetve a jogosan védett üzemi és üzleti titkok sértetlensége érdekében - bizonyos korlátozások mellett kell lehetővé tenni az elektronikus formában már rendelkezésre álló minimális információkhoz való hozzáférést.
(21)
Ez az irányelvnek, anélkül hogy új feltérképezési kötelezné a tagállamokat, elő kell írnia, hogy a közszektorbeli szervek által már összegyűjtött és nemzeti kezdeményezések, illetve uniós jogi rendelkezések alapján - így például a 2007/2/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (10) értelmében - elektronikus formában rendelkezésre álló minimális információkat például hiperlink segítségével a központi információs pont rendelkezésére kell bocsátani. Mindez lehetővé tenné, hogy a nyilvános hírközlő hálózatok szolgáltatói összehangolt módon hozzáférhessenek a fizikai infrastruktúrákra vonatkozó információkhoz, és egyúttal biztosított legyen az érintett információk biztonságos kezelése és integritása, különösen a kritikus nemzeti infrastruktúrák esetében. Az információk ezen rendelkezésre bocsátása nem sértheti a 2003/98/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (11) értelmében a közszféra információinak további felhasználására már alkalmazandó átláthatósági követelményeket. Amennyiben a közszféra az adott területen található vagy bizonyos típusú, már meglévő fizikai infrastruktúrákról nem biztosítja a megfelelő ismereteket, akkor az adott információkat a hálózatüzemeltetők kötelesek a nyilvános hírközlő hálózatot szolgáltató vagy ilyen hálózat szolgáltatására engedéllyel rendelkező vállalkozások rendelkezésére bocsátani.
(22)
A nyilvános hírközlő hálózatokat szolgáltató vagy azok szolgáltatására engedéllyel rendelkező vállalkozások számára biztosítani kell a lehetőséget, hogy az érintett területen működő bármely hálózatüzemeltetőtől akkor is közvetlenül kikérhessék a szóban forgó konkrét információkat, ha a központi információs ponton keresztül nem állnak rendelkezésre a minimális információk. Ezenkívül, amennyiben a kérelem ésszerűen indokolt, így különösen abban az esetben, ha a meglévő fizikai infrastruktúrák megoszthatósága vagy az építési munkák összehangolhatósága érdekében szükséges, a nyilvános hírközlő hálózatokat szolgáltató vagy azok szolgáltatására engedéllyel rendelkező vállalkozások számára biztosítani kell a lehetőséget, hogy - átlátható, arányos és megkülönböztetéstől mentes feltételek mellett, illetve a hálózat biztonságának és integritásának biztosítása céljából elfogadott biztosítékok sérelme nélkül, továbbá a bizalmas kezelés garantálásával és az üzemi és üzleti titkok védelme mellett - helyszíni vizsgálatot végezzenek, illetve tájékoztatást kérjenek a tervezett építési munkákra vonatkozóan. Ösztönözni kell a tervezett építési munkáknak maguk a hálózatüzemeltetők általi vagy egyablakos információs pontokon keresztüli fokozottabb átláthatóvá tételét, különösen azokon a területeken, ahol ez a leginkább hasznos, és az engedéllyel rendelkező üzemeltetők figyelmét minden esetben, amikor ilyen információk rendelkezésre állnak, fel kell hívni azok elérhetőségére.
(23)
Amennyiben a nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatok kiépítése kapcsán jogviták merülnek fel a fizikai infrastruktúrákra vonatkozó információkhoz való hozzáféréssel kapcsolatban, a vitarendezési testületnek módjában kell, hogy álljon kötelező erejű határozat útján rendezni azokat. Az említett testület általi határozathozatal mindazonáltal nem érinti annak lehetőségét, hogy az adott ügyben a felek bármelyike jogorvoslatért bírósághoz forduljon.
(24)
A fizikai infrastruktúrákon végzett építési munkák összehangolása jelentős megtakarításokat eredményezhet és minimálisra csökkentheti az új elektronikus hírközlő hálózatok kiépítése által érintett területnek okozott kellemetlenséget. Ezért tilos olyan szabályozási korlátozást alkalmazni, amely általános szabályként megakadályozza, hogy a hálózatüzemeltetők tárgyalást folytassanak egymással az ilyen munkák összehangolására irányuló, szintén nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatok kiépítése érdekében. A nem közpénzből finanszírozott építési munkák esetében ez az irányelv nem érintheti az érdekeltek jogát arra, hogy saját beruházási és üzleti terveiknek megfelelően és a számukra megfelelő ütemezéssel megállapodásokat kössenek az építési munkák összehangolására vonatkozóan.
(25)
A részben vagy teljesen közpénzből finanszírozott építési munkák során a pozitív összeredmény maximalizálására kell törekedni e munkáknak az egyes ágazatok közötti pozitív externáliáinak a kiaknázásával, valamint esélyegyenlőséget biztosítva a rendelkezésre álló és a tervezett fizikai infrastruktúráknak az elektronikus hírközlő hálózatok kiépítése céljából történő igénybevételéhez. Bár ez a közpénzből finanszírozott építési munkák elsődleges célját nem befolyásolhatja hátrányosan, az arra vonatkozó, időben benyújtott és ésszerű kéréseket, hogy a hálózat üzemeltetője biztosítsa a nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatok bizonyos elemei telepítésének a koordinálását, gondoskodva például a pótlólagos - akár késedelmek által okozott - költségek fedezéséről és az eredeti tervek változtatásainak minimalizálásáról, az érintett építési munkákat közvetlenül vagy közvetetten, például alvállalkozó révén kivitelező hálózatüzemeltetőnek arányos, megkülönböztetésmentes és átlátható feltételek mellett teljesítenie kell. A vonatkozó állami támogatási szabályok sérelme nélkül, a tagállamoknaklehetőségük kell hogy legyen arra, hogy szabályokatírjanak elő a koordinált kiépítéssel összefüggő költségek megoszlására vonatkozóan. Az említett koordinációs megállapodásokra vonatkozó tárgyalások kapcsán felmerülő jogviták gyors, továbbá arányos, tisztességes és megkülönböztetéstől mentes feltételek melletti rendezésének a biztosítása érdekében e célra egyedi vitarendezési eljárásoknak kell rendelkezésre állniuk. Ezek a rendelkezések nem sérthetik a tagállamok azon jogát, hogy a fizikai infrastruktúra iránti jövőbeli igények teljesítése céljából akár egyedi kérelmek hiányában is kapacitást tartsanak fenn az elektronikus hírközlő hálózatok céljára, és ily módon maximalizálják az építési munkák értékét, vagy hogy olyan intézkedéseket fogadjanak el, amelyek hasonló építéskoordinációs jogokat ruháznak más típusú hálózatok, például a gáz- vagy a villamosenergia-hálózatok üzemeltetőire.
(26)
Az elektronikus hírközlő hálózatok vagy hálózati elemek kiépítése kapcsán számos különböző engedélyre, többek között építési, várostervezési, környezetvédelmi és egyéb engedélyekre lehet szükség az általános nemzeti és uniós érdekek védelme érdekében. A különböző típusú elektronikus hírközlő hálózatok telepítéséhez szükséges engedélyek száma és a telepítés helyi jellege folytán az alkalmazandó eljárások és feltételek változóak lehetnek. Az egyes illetékes hatóságok azon jogát megtartva, hogy a szubszidiaritás elvével összhangban részt vegyenek a döntéshozatalban és fenntartsák döntéshozatali előjogaikat, az egyablakos információs ponton keresztül az építési munkákra alkalmazandó eljárásokra és általános feltételekre vonatkozó minden releváns információnak hozzáférhetőnek kell lennie. Ezáltal csökkenhet az eljárások összetettsége, és növekedhet a hatékonyság és az átláthatóság, különösen az új belépők és az adott területen tevékenységet nem folytató kisebb gazdasági szereplők számára. A tagállamoknak továbbá lehetőségük kell, hogy legyen arra, hogy biztosíták a jogot a nyilvános hírközlő hálózatokat szolgáltató vagy azok szolgáltatására engedéllyel rendelkező vállalkozások számára ahhoz, hogy engedélyezési kérelmüket egyetlen központi kapcsolattartó ponton keresztül nyújtsák be.
(27)
Annak érdekében, hogy az engedélyezési eljárások ne akadályozzák a beruházásokat, és ne gyakoroljanak kedvezőtlen hatást a belső piacra, a tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy az elektronikus hírközlő hálózatok vagy az új hálózati elemek kiépítésével kapcsolatos engedélykérelmekre adott, az engedély megadásáról vagy a kérelem elutasításáról szóló határozatok minden esetben legkésőbb négy hónapon belül rendelkezésre legyenek bocsátva, tiszteletben tartva ugyanakkor a nemzeti, illetőleg az európai uniós jogban az engedélyezési eljárás helyes lefolytatására vonatkozóan megállapított egyéb konkrét határidőket és kötelezettségeket is. Az említett határozat jellegét tekintve lehet hallgatólagos vagy kifejezett, függően az alkalmazandó jogszabályi rendelkezésektől. A tagállamok adott esetben rendelkezhetnek úgy, hogy azok a szolgáltatók, amelyeket az illetékes hatóság engedélyezésbeli késedelme miatt kár ér, jogosultak legyenek kártérítésre.
(28)
Annak érdekében, hogy ezek az engedélyezési eljárások ésszerű határidőn belül lezáruljanak, a tagállamok mérlegelhetik többféle biztosíték létrehozását; például rendelkezhetnek hallgatólagos jóváhagyásról, vagy intézkedéseket hozhatnak az engedélyezési eljárások egyszerűsítésére, többek között úgy, hogy csökkentik az elektronikus hírközlő hálózatok kiépítéséhez szükséges engedélyek számát, vagy úgy, hogy bizonyos kisebb vagy szabványosított építésimunka-kategóriákat mentesítenek az engedélyezés alól. A nemzeti, a regionális, illetve a helyi szintű hatóságok a szóban forgó, hatáskörükbe tartozó engedélyek megadásának megtagadását objektív, átlátható, megkülönböztetéstől mentes és arányos kritériumok és feltételek alapján kötelesek megindokolni. Ez nem sértheti a tagállamok által elfogadott bármely, az elektronikus hírközlő hálózatok bizonyos - akár aktív, akár passzív - elemeinek az engedélyezés alól mentesítő intézkedéseit.
(29)
A digitális menetrend céljainak teljesítése szükségessé teszi, hogy az infrastruktúra kiépítése a végfelhasználókhoz helyileg közel történjen, maradéktalanul tiszteletben tartva ugyanakkor az arányosság elvét az érvényesített általános érdek miatti esetleges tulajdonjog-korlátozás tekintetében. Elő kell segíteni, hogy a végfelhasználóig lebontva létezzenek nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatok, ugyanakkor - különösen a nagy sebességű technológia fogadására alkalmas, épületen belüli fizikai infrastruktúrával - biztosítani kell a technológiasemlegességet. Tekintettel arra, hogy az épület felépítése során a minialépítmények biztosításának csak elenyésző többletköltsége van, míg az épületek nagy sebességű infrastruktúrákkal való utólagos felszerelése a nagy sebességű hálózatkiépítés költségének jelentős részét kiteheti, minden új épület vagy jelentős felújításra váró épületet fel kell szerelni olyan fizikai infrastruktúrával, amely lehetővé teszi a végfelhasználók számára a nagy sebességű hálózatokhoz való csatlakozást. A nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatok fejlesztése érdekében az új többlakásos épületeket és a jelentős felújításra váró többlakásos épületeket fel kell szerelni egy olyan hozzáférési ponttal, amelyen keresztül a szolgáltató hozzáférhet az épületen belüli infrastruktúrához. Az épületfejlesztőknek továbbá gondoskodniuk kellene arról, hogy minden lakásból vezessenek üres alépítmények a többlakásos épületen belül vagy azon kívül elhelyezett hozzáférési pontig. Előfordulhatnak olyan esetek, amikor - például elszigetelt területeken kivitelezendő egylakásos új épületek vagy jelentős felújítások esetében - a nagy sebességű összeköttetés lehetősége objektív indokok alapján túlságosan távoli lehet ahhoz, hogy indokolttá tegye egy épület nagy sebességű technológia fogadására kész, épületen belüli fizikai infrastruktúrával vagy hozzáférési ponttal való felszerelését, illetve olyan helyzetek, amikor - például bizonyos típusú emlékművek esetében - az épület ilyen módon való felszerelése nem állna arányban egyéb gazdasági, a városi örökség megóvásával kapcsolatos vagy környezeti okokkal.
(30)
Annak érdekében, hogy a potenciális vásárlók és bérlők könnyebben tájékozódhassanak arról, hogy mely épületek rendelkeznek nagy sebességű technológia fogadására kész, épületen belüli fizikai infrastruktúrával, és ebből fakadóan jelentős költségmegtakarítási potenciállal, valamint az épületek nagy sebességű technológia fogadására kész infrastruktúrával való ellátását előmozdítandó, a tagállamoknak lehetőségük kell, hogy legyen arra, hogy kifejlesszenekegy önkéntesen alkalmazható „széles sáv fogadására kész” címkét azon épületek számára, amelyek ezen irányelvvel összhangban rendelkeznek az említett infrastruktúrával, illetve hozzáférési ponttal.
(31)
Amikor a nyilvános hírközlő hálózatok szolgáltatói valamely adott területen nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatokat építenek ki, jelentős méretgazdaságosság valósul meg azzal, ha hálózatukat egészen az épületek hozzáférési pontjáig ki tudják építeni, függetlenül attól, hogy adott előfizető kifejezett érdeklődést nyilvánított-e az adott időpontban a szolgáltatás iránt; ennek azonban az a feltétele, hogy a magántulajdonra gyakorolt hatás minimális legyen, és ennek érdekében a folyamat során igénybe vegyék a meglévő fizikai infrastruktúrát, az érintett területet pedig helyreállítsák. Azt követően, hogy a hálózat végpontja eljutott a hozzáférési pontig, a további előfizetők csatlakoztatása jóval alacsonyabb költséggel valósítható meg, különösen a nagy sebességű technológia fogadására kész, épületen belüli vertikális szegmenshez való hozzáféréssel, ha ez már létezik. Ez a cél akkor is teljesül, ha magában az épületben már rendelkezésre áll a nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózat, amelyhez hozzáféré minden olyan nyilvános hírközlő hálózat üzemeltető, amely az épületben aktív előfizetővel rendelkezik, átlátható, arányos és megkülönböztetéstől mentes feltételek mellett biztosított. Ez a helyzet állhat fenn különösen azokban a tagállamokban, amelyek intézkedéseket hoztak a 2002/21/EK irányelv 12. cikke alapján.
(32)
Az új épületeket szükséges felszerelni a nagy sebességű technológia fogadására kész, épületen belüli fizikai infrastruktúrával, illetve a többlakásos épületek esetében hozzáférési ponttal. A tagállamoknak e cél eléréséhez rendelkezniük kell bizonyos mozgástérrel. E tekintetben ez az irányelv nem törekszik a kapcsolódó költségekre vonatkozó szabályok harmonizálására, így többek között az épületek nagy sebességű technológia fogadására kész, épületen belüli fizikai infrastruktúrával és hozzáférési ponttal való felszerelésével járó költségek megtérítésére vonatkozóan sem.
(33)
Tekintettel a digitális inkluzivitásból fakadó társadalmi előnyökre, valamint figyelembe véve a nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatok telepítésének gazdaságtanát, ha a végfelhasználó helyiségeinek kiszolgálására nem áll rendelkezésre nagy sebességű technológia fogadására kész passzív vagy aktív infrastruktúra, és nincsenek olyan alternatívák sem, amelyekkel biztosítani lehetne az előfizető számára a nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatokhoz való hozzáférést, akkor bármely nyilvános hírközlő hálózat szolgáltatójának jogosultnak kell lennie arra, hogy hálózatát saját költségén kiépítse a magántulajdonú helyiségig, feltéve, hogy minimalizálja ennek hatását a magántulajdonra nézve, lehetőség szerint például azáltal, hogy az épületben már rendelkezésre álló fizikai infrastruktúrát veszi igénybe, vagy biztosítja az érintett területek teljes helyreállítását.
(34)
A szubszidiaritás elvével összhangban ez az irányelv nem sértheti a tagállamok lehetőségét arra, hogy - a hatás- és jogkörök megosztásának nemzeti alkotmányos rendszerével és az ezen irányelvben foglalt követelményekkel összhangban - az ezen irányelvben előírt szabályozási feladatokat az ellátásukra leginkább alkalmas hatóságokra ruházzák.
(35)
A kijelölt vitarendezési szervnek az érintett felek viszonylatában pártatlan és független módon kell eljárnia, valamint rendelkeznie kell a megfelelő hatáskörökkel és erőforrásokkal.
(36)
Az ezen irányelv értelmében elfogadott intézkedések végrehajtásának elmulasztása esetére a tagállamok számára megfelelő, hatékony, arányos és visszatartó erejű szankciókat kell előírni.
(37)
Az ezen irányelv szerinti egységes információs pontok hatékonyságának biztosítása érdekében a tagállamok kötelesek megfelelő erőforrásokat biztosítani, továbbá gondoskodni arról, hogy az egységes információs pontokon egy adott területre vonatkozóan közölt releváns információk optimális mértékben összesítve álljanak rendelkezésre - többek között például a helyi kataszter szintjén -, oly módon, hogy biztosítható legyen azok hatékony, a kiadott feladatoknak megfelelő felhasználása. E tekintetben a tagállamok - a meglévő struktúrák kihasználása és a végfelhasználói előnyök maximalizálása érdekében - mérlegelhetik a 2006/123/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (12) 6. cikke szerinti egyablakos ügyintézési pontokkal kialakítható szinergiákat és az ebből adódó gazdaságossági előnyöket.
(38)
Mivel ezen irányelv céljait, nevezetesen a nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatok fogadására alkalmas fizikai infrastruktúráknak az Unió egész területén történő telepítése elősegítését a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, az Unió szintjén azonban az intézkedés terjedelme és hatásai miatt e célok az Unió szintjén jobban megvalósíthatók, az Unió intézkedéseket hozhat az Európai Unióról szóló szerződés 5. cikkében foglalt szubszidiaritási elvnek megfelelően. Az említett cikkben foglalt arányossági elvnek megfelelően ez az irányelv nem lépi túl az e célok eléréséhez szükséges mértéket.
(39)
Ez az irányelv tiszteletben tartja az alapvető jogokat, és figyelembe veszi különösen az Európai Unió Alapjogi Chartájában elismert elveket, így különösen a magánélet tiszteletben tartásához és az üzleti titkok védelméhez való jogot, a vállalkozás szabadságát, a tulajdonhoz való jogot és a hatékony jogorvoslathoz való jogot. Ezt az irányelvet a tagállamoknak e jogokkal és elvekkel összhangban kell alkalmazniuk,
ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
1. cikk
Tárgy és hatály
(1) Ezen irányelv célja a nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatok kiépítésének elősegítése és ösztönzése, ennek érdekében pedig a meglévő fizikai infrastruktúra közös használatának előmozdítása és az új fizikai infrastruktúra hatékonyabb kiépítéséhez szükséges feltételek megteremtése oly módon, hogy a szóban forgó hálózatok kiépítése kisebb költségek mellett legyen megvalósítható.
(2) Ez az irányelv bizonyos minimumkövetelményeket állapít meg az építési munkákra és a fizikai infrastruktúrára vonatkozóan, az e területekre vonatkozó tagállami törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések bizonyos aspektusainak közelítése céljából.
(3) A tagállamok az uniós joggal összhangban fenntarthatják az ezen irányelvben megállapított minimumkövetelményeket meghaladó intézkedéseiket, illetve bevezethetnek ilyen intézkedéseket az (1) bekezdésben említett cél hatékonyabb elérése céljából.
(4) Ha ezen irányelv bármelyik rendelkezése ellentétes a 2002/21/EK irányelv, a 2002/19/EK irányelv, a 2002/20/EK irányelv, a 2002/22/EK irányelv vagy a 2002/77/EK irányelv valamely rendelkezésével, akkor ez utóbbi irányelvek vonatkozó rendelkezései az irányadók és alkalmazandók.
2. cikk
Fogalommeghatározások
Ezen irányelv alkalmazásában a 2002/21/EK irányelvben megállapított fogalommeghatározásokat kell alkalmazni.
E rendelet alkalmazásában továbbá:
1. „hálózatüzemeltető”: nyilvános hírközlő hálózatokat szolgáltató vagy ilyen hálózatok szolgáltatására engedéllyel rendelkező, valamint a következő szolgáltatások nyújtására szánt fizikai infrastruktúrát biztosító vállalkozás:
a)
a következők termelésével, szállításával vagy elosztásával kapcsolatos szolgáltatások:
i.
gáz;
ii.
villamos energia (ezen belül a közvilágítás);
iii.
fűtés;
iv.
víz előállítása, szállítása vagy elosztása - beleértve a szennyvízelvezetést vagy -tisztítást is - és vízelvezető rendszerek;
b)
közlekedési szolgáltatások, beleértve a vasúti, közúti, kikötői és repülőtéri szolgáltatásokat is;
2. „fizikai infrastruktúra”: egy hálózat bármely olyan eleme, amely a hálózat más elemeinek fogadására szolgál anélkül, hogy maga is a hálózat aktív elemévé válna; ilyenek például a csővezetékek, a tartóoszlopok, az alépítmények, az ellenőrzőkamrák, az ellenőrzőaknák, a szekrények, az épületek vagy épületek bejáratai, az antennaszerkezetek, a tornyok és az oszlopok. Az elektronikus kábelek - a sötétszálat is beleértve -, valamint az emberi fogyasztásra szánt, a 98/83/EK tanácsi irányelv (13) 2. cikkének 1. pontjában meghatározott víz szállítására használt hálózati elemek ezen irányelv értelmében nem minősülnek fizikai infrastruktúrának;
3. „nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózat”: legalább 30 Mb/s sebességű széles sávú hozzáférési szolgáltatások nyújtására képes elektronikus hírközlő hálózat;
4. „építési munkák”: olyan építési, illetve közművesítési munkák, amelyek összességében vett eredménye önmagában alkalmas valamely gazdasági vagy műszaki funkció ellátására, és amely egy fizikai infrastruktúra legalább egy elemét érinti;
5. „közigazgatási szerv”: állam, regionális vagy helyi hatóság, közjogi intézmény, illetve egy vagy több ilyen hatóság vagy egy, vagy több ilyen közjogi intézmény szövetsége;
6. „közjogi intézmény”: az az intézmény, amely rendelkeznek az összes következő jellemzővel,
a)
kifejezetten olyan közérdekű célra jött létre, amely nem ipari vagy kereskedelmi jellegű;
b)
jogi személyiséggel rendelkezik; és
c)
teljes egészében vagy legnagyobb részben az állam, regionális vagy helyi hatóság, vagy egyéb közjogi intézmény finanszíroz; vagy amelynek irányítása az említett hatóságok vagy szervek felügyelete alatt áll; vagy amelynek olyan ügyvezető, döntéshozó vagy felügyelő testülete van, amelynek esetében a tagok többségét állami, regionális vagy helyi hatóság, vagy egyéb közjogi intézmény nevezi ki;
7. „épületen belüli fizikai infrastruktúra”: a végfelhasználói helyen található fizikai infrastruktúra vagy létesítmény, ideértve a vezetékes, illetve a vezeték nélküli hozzáférési hálózatok fogadására szánt, közös tulajdonban lévő elemeket is, amennyiben ezek a hozzáférési hálózatok alkalmasak elektronikus hírközlési szolgáltatások nyújtására és az épület hozzáférési pontjának a hálózat végpontjával való összekapcsolására;
8. „nagy sebességű technológia fogadására kész, épületen belüli infrastruktúra”: nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatok elemeinek fogadására szánt vagy ilyen hálózat működtetését lehetővé tevő, épületen belüli fizikai infrastruktúra;
9. „jelentős felújítási munkák”: a végfelhasználói helyen végzett olyan magas vagy mélyépítési munkák, amelyek magukban foglalják az épületen belüli teljes fizikai infrastruktúra vagy annak jelentős része szerkezeti változtatásait, és építési engedélyt igényelnek;
10. „engedély”: valamely illetékes hatóság olyan eljárást követően hozott kifejezett vagy hallgatólagos határozata, amelynek értelmében egy adott vállalkozás köteles lépéseket tenni a magas vagy mélyépítési munkák jogszerű végrehajtása érdekében;
11. „hozzáférési pont”: az épületen belül vagy kívül elhelyezkedő, a hírközlő hálózatot szolgáltató vagy ilyen hálózat szolgáltatására engedéllyel rendelkező vállalkozások számára hozzáférhető azon fizikai pont, amely lehetővé teszi a nagy sebességű technológia fogadására kész, épületen belüli infrastruktúrához való csatlakozást.
3. cikk
A meglévő fizikai infrastruktúrához való hozzáférés
(1) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy minden hálózatüzemeltetőnek jogában álljon az elektronikus hírközlő hálózatokat szolgáltató vagy azok szolgáltatására engedéllyel rendelkező vállalkozások számára a nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatok elemeinek kiépítése céljára hozzáférést biztosítani fizikai infrastruktúrájához; A tagállamok viszonossági alapon arról is rendelkezhetnek, hogy a nyilvános hírközlő hálózatok üzemeltetőinek az elektronikus hírközlő hálózatokon kívül egyéb hálózatok telepítése céljára is jogában álljon hozzáférést biztosítani fizikai infrastruktúrájukhoz.
(2) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy az elektronikus hírközlő hálózatokat szolgáltató vagy azok szolgáltatására engedéllyel rendelkező vállalkozások írásbeli kérésére valamennyi hálózatüzemeltető köteles legyen tisztességes és ésszerű feltételek - többek között méltányos árak - mellett teljesíteni azokat az ésszerű kérelmeket, amelyek nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatok elemeinek telepítése céljából a fizikai infrastruktúrájához való hozzáférésre irányulnak. Az ilyen írásbeli kérelmekben pontosan meg kell jelölni, hogy a projektnek mely elemei tekintetében kérelmezik a hozzáférést, megjelölve a konkrét határidőket is.
(3) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy a hozzáférés megtagadása minden esetben olyan objektív, átlátható és arányos kritériumokon alapuljon, mint például a következők:
a)
azon fizikai infrastruktúra műszaki alkalmassága, amelyhez a (2) bekezdésben említett nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatok bármely elemének fogadása érdekében hozzáférést kérelmeztek;
b)
a (2) bekezdésben említett nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatok elemei fogadására rendelkezésre álló hely, és egyúttal a hálózatüzemeltető jövőbeli helyigénye, amennyiben arra vonatkozóan elegendő bizonyíték áll rendelkezésre;
c)
biztonsági és közegészségügyi aggályok;
d)
bármely érintett hálózat, így különösen a kritikus jelentőségű nemzeti infrastruktúra integritása és biztonsága;
e)
a tervezett elektronikus hírközlési szolgáltatásoknak az ugyanazon fizikai infrastruktúrán keresztül nyújtott egyéb szolgáltatásokkal való súlyos interferenciájának a kockázata;
f)
a nagykereskedelmi fizikai hálózati infrastruktúrához való hozzáférés céljára a hálózatüzemeltető által biztosított, nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatok szolgáltatására alkalmas, életképes alternatív eszközök rendelkezésre állása, feltéve, hogy a hozzáférés biztosítására tisztességes és ésszerű feltételek mellett kerül sor;
A tagállamok gondoskodnak arról, hogy a hálózatüzemeltető a hiánytalan hozzáférési kérelem kézhezvételének napjától számított két hónapon belül köteles legyen megnevezni az elutasítás okait.
(4) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy amennyiben a hozzáférést megtagadták vagy a hozzáférési kérelem kézhezvételének napjától számított két hónapon belül nem jött létre megállapodás a konkrét feltételek - többek között az ár - vonatkozásában, bármelyik fél jogosult legyen az ügyet az illetékes nemzeti vitarendezési testület elé utalni.
(5) A tagállamok a (4) bekezdésben említett nemzeti vitarendezési testületet az arányosság elvének maradéktalan figyelembevétele mellett kötelezik a (4) bekezdés alapján kezdeményezett vita kötelező erejű határozatban történő rendezésére, a tisztességes és ésszerű rendelkezések és feltételek, illetve adott esetben ár megállapítását is beleértve.
A nemzeti vitarendezési testület a vitát a lehető legrövidebb időn belül, de - kivételes esetektől eltekintve - minden esetben a teljes kérelem kézhezvételének napjától számított négy hónapon belül rendezi, anélkül azonban, hogy sérülne a feleket kivétel nélkül megillető azon jog, amely értelmében az ügyet bíróság elé terjeszthetik.
Amennyiben a jogvita valamely elektronikus hírközlő hálózat szolgáltatójának infrastruktúrájával kapcsolatos, és a hatáskörrel rendelkező vitarendezési testület a nemzeti szabályozó hatóság, akkor e hatóságnak adott esetben figyelembe kell vennie a 2002/21/EK irányelv 8. cikkében meghatározott célokat. A vitarendezési testületnek úgy kell megállapítania az árakat, hogy azok egyrészt lehetővé tegyék a hozzáférést megadó fél számára a költségeinek méltányos megtérítését, másrészt pedig figyelembe vegyék azt a hatást, amelyet a kérelmezett hozzáférés a hozzáférést megadó fél üzleti tervére gyakorol, ideértve a megkeresett hálózatüzemeltető beruházásait is, különösen, ha annak tárgyát a nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózati szolgáltatások nyújtásához használt fizikai infrastruktúrák képezik.
(6) Ez a cikk nem érinti a fizikai infrastruktúra tulajdonosának tulajdonjogát - amennyiben nem maga a halózatüzemeltető a tulajdonos -, sem bármely egyéb harmadik félnek - így például az érintett földtulajdonosoknak vagy magáningatlanok tulajdonosainak - a tulajdonjogait.
4. cikk
A fizikai infrastruktúrával kapcsolatos átláthatóság
(1) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy a fizikai infrastruktúrához való hozzáférésnek a 3. cikk (2) bekezdése szerinti kérelmezése céljából a nyilvános hírközlő hálózatokat szolgáltató vagy ilyen hálózatok szolgáltatására engedéllyel rendelkező valamennyi vállalkozás - kérelemre - jogosult legyen hozzáférni bármely hálózatüzemeltetőnek a meglévő fizikai infrastruktúrájára vonatkozó, alábbi minimális információkhoz:
a)
földrajzi elhelyezkedés és útvonal;
b)
az infrastruktúra típusa és aktuális felhasználása; és
c)
ügyintézési pont.
A tagállamok gondoskodnak arról, hogy a hozzáférést kérelmező vállalkozásnak pontosan meghatározza azt a területet, amelyre a nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatok elemeit telepíteni kívánja.
A tagállamok csak abban az esetben engedélyezhetik a minimális információkhoz való hozzáférés korlátozását, ha ez a hálózatok biztonságára és integritására, a nemzetbiztonságra, a közegészségre és a közbiztonságra, a bizalmas adatkezelésre, illetve működési és üzleti titkokra tekintettel szükséges.
(2) A tagállamok a valamely hálózatüzemeltető fizikai infrastruktúrájára vonatkozóan az (1) bekezdésben említett minimális információk elemeit - a feladataik miatt - elektronikus formában tároló közigazgatási szerveket kötelezhetik arra, hogy azokat 2017. január 1-jéig tegyék hozzáférhetővé az egyablakos információs pont révén, továbbá a tagállamok ezeket a közigazgatási szerveket kötelezik arra, hogy azokat kérésre bocsássák a nyilvános hírközlő hálózatokat szolgáltató vagy ilyen hálózatok szolgáltatására engedéllyel rendelkező vállalkozások rendelkezésére, az (1) bekezdés szerinti korlátozások sérelme nélkül. Ezen információknak a közigazgatási szervhez beérkezett bármely frissítését és a közigazgatási szervhez beérkezett, az (1) bekezdésben említett minimális információkhoz hozzáfűzött bármely új elemet a beérkezése napjától számított két hónapon belül az egyablakos információs pont rendelkezésére kell bocsátani. Ez a határidő legfeljebb egy hónappal meghosszabbítható, amennyiben erre az információk megbízhatóságának garantálásához szükség van.
(3) A (2) bekezdés alapján az egyablakos információs pont rendelkezésére bocsátott minimális információknak rövid időn belül, elektronikus formában, továbbá arányos, megkülönböztetéstől mentes és átlátható feltételek mellett elérhetőeknek kell lenniük az egyablakos információs ponton keresztül. A tagállamok gondoskodnak arról, hogy a minimális információkhoz e bekezdéssel összhangban biztosított hozzáférés 2017. január 1-jétől biztosított legyen az egyablakos információs ponton keresztül.
(4) Amennyiben az (1) bekezdésben említett minimális információk nem állnak rendelkezésre az egyablakos információs pont útján, a tagállamok kötelezik a hálózatüzemeltetőket, hogy - nyilvános hírközlő hálózatot szolgáltató vagy ilyen hálózat szolgáltatására engedéllyel rendelkező vállalkozás kifejezett írásbeli kérelmére - biztosítsanak hozzáférést az említett információkhoz. A kérelemben pontosan meg kell határozni azt a területet, amelyre a nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatok elemeit kívánják telepíteni. Az információkhoz való hozzáférést az írásbeli kérelem kézhezvételének napjától számított két hónapon belül arányos, megkülönböztetéstől mentes és átlátható feltételek mellett, és az (1) bekezdés szerinti korlátozások sérelme nélkül kell megadni.
(5) A nyilvános hírközlő hálózatokat szolgáltató vagy azok szolgáltatására engedéllyel rendelkező vállalkozások kifejezett írásbeli kérelmére a tagállamok kötelezik a hálózatüzemeltetőket, hogy tegyenek eleget a fizikai infrastruktúrájuk konkrét elemeire irányuló helyszíni vizsgálat iránti ésszerű kérelmeknek. A kérelemben pontosan meg kell határozni a hálózat azon elemeit, amelyeket a nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatok elemeinek kiépítése érint. A meghatározott hálózati elemek helyszíni vizsgálatát arányos, megkülönböztetéstől mentes és átlátható feltételek mellett, az írásbeli kérelem kézhezvételének napjától számított egy hónapon belül és az (1) bekezdés szerinti korlátozások sérelme nélkül kell elvégezni.
(6) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy az e cikkben foglalt jogokkal és kötelezettségekkel kapcsolatban felmerülő jogvita esetén bármelyik fél jogosult legyen a jogvitát nemzeti vitarendezési testület elé vinni. A nemzeti vitarendezési testület az arányosság elvének maradéktalan figyelembevétele mellett - a jogvita lehető legrövidebb határidőn belüli, de - a rendkívüli esetek kivételével - legkésőbb két hónapon belüli rendezése érdekében - kötelező erejű határozatot ad ki, nem sértve egyik fél azon lehetőségét sem, hogy az ügyet bíróság elé vigye.
(7) A nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatok kiépítésére műszakilag alkalmatlannak minősülő meglévő fizikai infrastruktúrák, illetve a kritikus nemzeti infrastruktúra esetében a tagállamok mentességeket állapíthatnak meg az (1)-(5) bekezdésben foglalt kötelezettségek alól. A tagállamok kötelesek az említett mentességeket megfelelően megindokolni. Az érdekelt felek számára lehetőséget kell biztosítani arra, hogy ésszerű határidőn belül megtegyék a tervezett mentességekkel kapcsolatos észrevételeiket. A Bizottságot minden ilyen mentességről értesíteni kell.
(8) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy az információkhoz e cikk alapján hozzáféréssel bíró, nyilvános hírközlő hálózatokat szolgáltató vagy azok szolgáltatására engedéllyel rendelkező vállalkozások megtegyék a bizalmas adatkezeléshez és az üzleti titok tiszteletben tartásához szükséges megfelelő intézkedéseket.
5. cikk
Az építési munkák összehangolása
(1) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy minden hálózatüzemeltető jogosult legyen arra, hogy a nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózati elemek kiépítése tekintetében az építési munkák koordinációjáról szóló megállapodásokra irányuló tárgyalásokat folytasson az elektronikus hírközlő hálózatokat szolgáltató vagy azok szolgáltatására engedéllyel rendelkező vállalkozásokkal.
(2) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy a részben vagy teljes egészében közpénzből finanszírozott építési munkákat végző valamennyi hálózatüzemeltető teljesítse a nyilvános hírközlő hálózatokat szolgáltató vagy azok szolgáltatására engedéllyel rendelkező vállalkozások bármely olyan ésszerű, az építési munkák összehangolását átlátható és megkülönböztetéstől mentes feltételekkel tartalmazó kérelmét, amely célja nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatok elemeinek kiépítése. A kérelemnek a következő esetekben lehet helyt adni:
a)
a megállapodás nem jelent többletköltséget - ideértve a késedelem miatti többletköltségeket is - az eredetileg tervezett építési munkák szempontjából;
b)
a megállapodás nem akadályozza az építési munkák koordinációjának ellenőrzését; és
c)
a koordináció iránti kérelmet mielőbb, de minden esetben legkésőbb egy hónappal azelőtt adják át, hogy a végleges projektet benyújtanák engedélyezésre az illetékes hatóságokhoz.
A tagállamok szabályokat írhatnak elő az építési munkák koordinációjához kapcsolódó költségek megosztására vonatkozóan.
(3) Amennyiben az építési munkák koordinációjáról a hivatalos tárgyalási kérelem kézhezvételének napjától számított egy hónapon belül nem jön létre a (2) bekezdés szerinti megállapodás, a tagállamok gondoskodnak arról, hogy bármelyik fél jogosult legyen az ügyet az illetékes nemzeti vitarendezési testülethez utalni.
(4) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy a (3) bekezdésben említett nemzeti vitarendezési testület az arányosság elvének maradéktalan figyelembevétele mellett határozatot adjon ki a (3) bekezdés alapján kezdeményezett vitarendezésről - a tisztességes és megkülönböztetéstől mentes feltételek, illetve adott esetben a méltányos árak meghatározását is beleértve.
A nemzeti vitarendezési testület a lehető legrövidebb határidőn belül, de minden esetben - amennyiben rendkívüli körülmények nem gátolják meg - a hiánytalan kérelem kézhezvételének napjától számított két hónapon belül rendezi a vitát, ez azonban nem sértheti egyik fél azon lehetőségét sem, hogy az ügyet bíróság elé vigye.
(5) A tagállamok a többek között érték, méret vagy tartam szempontjából csekély jelentőséggel bíró építési munkák, illetve a kritikus nemzeti infrastruktúra esetében rendelkezhetnek az e cikkben foglalt kötelezettségek alóli mentességekről. A tagállamok kötelesek az ilyen mentességeket kellően megindokolni. Az érdekelt felek számára lehetőséget kell biztosítani arra, hogy ésszerű határidőn belül megtegyék a tervezett intézkedésekkel kapcsolatos észrevételeiket. A Bizottságot értesíteni kell minden ilyen mentességről.
6. cikk
A tervezett építési munkák átláthatósága
(1) Az építési munkákra vonatkozó, 5. cikkben említett koordinációs megállapodásokra irányuló tárgyalások lefolytatása érdekében a tagállamok előírják, hogy a hálózatüzemeltetőknek a nyilvános hírközlő hálózatokat szolgáltató vagy szolgáltatására engedéllyel rendelkező vállalkozás kifejezett írásbeli kérelmére annak rendelkezésére kell bocsátaniuk az azon fizikai infrastruktúra kapcsán folyamatban lévő vagy tervezett építési munkákra vonatkozó alábbi minimális információkat, amelyekkel kapcsolatban engedély kiadására került sor vagy engedélyezési eljárás van folyamatban, illetve amelyekkel kapcsolatban a tervek szerint az elkövetkező hat hónapban első alkalommal nyújtanak be engedély iránti kérelmet az illetékes hatóságokhoz:
a)
a munkák földrajzi helye és típusa;
b)
az érintett hálózati elemek;
c)
a munkák megkezdésének tervezett időpontja, valamint azok időtartama; és
d)
ügyintézési pont.
A nyilvános hírközlő hálózatokat szolgáltató vagy azok szolgáltatására engedéllyel rendelkező vállalkozás kérelmében pontosan meg kell határozni azt a területet, ahol nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatok elemeinek kiépítését tervezik. Az írásbeli kérelem kézhezvételének napjától számított két héten belül a hálózatüzemeltetők arányos, megkülönböztetéstől mentes és átlátható feltételek mellett átadják a kért információkat. A tagállamok kizárólag abban az esetben engedélyezhetik a minimális információkhoz való hozzáférés korlátozását, ha ez a hálózatok biztonságára és integritására, a nemzetbiztonságra, a közegészségre és a közbiztonságra, a bizalmas adatkezelésre, illetve működési és üzleti titkokra tekintettel szükséges.
(2) A hálózatüzemeltető elutasíthatja az (1) bekezdés szerinti kérelmet, ha:
a)
a kért információkat elektronikus formában már nyilvánosan hozzáférhetővé tette; vagy
b)
az említett információk egyablakos információs ponton keresztül hozzáférhetők.
(3) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy a hálózatüzemeltető az egyablakos információs pont útján hozzáférést biztosítson az (1) bekezdésben említett, kért minimális információkhoz.
(4) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy az e cikkben foglalt jogokkal és kötelezettségekkel kapcsolatban felmerülő jogvita esetén bármelyik fél jogosult legyen azt nemzeti vitarendezési testület elé utalni. A nemzeti vitarendezési testület az arányosság elvének maradéktalan figyelembevétele mellett - a jogvita lehető legrövidebb határidőn belüli, de a rendkívüli körülményeket kivéve minden esetben két hónapon belüli rendezése érdekében - kötelező erejű határozatot ad ki, nem sértve egyik fél azon lehetőségét sem, hogy az ügyet bíróság elé utalja.
(5) A tagállamok a csekély értékű építési munkák, illetve a kritikus nemzeti infrastruktúra esetében rendelkezhetnek az e cikkben foglalt kötelezettségek alóli mentességekről. Ezen mentességeketkellően meg kell indokolni. Az érdekelt felek számára lehetőséget kell biztosítani arra, hogy ésszerű határidőn belül megtegyék a tervezett intézkedésekkel kapcsolatos észrevételeiket. A Bizottságot értesíteni kell minden ilyen mentességről.
7. cikk
Engedélyezési eljárás
(1) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy elektronikus úton, az egyablakos információs ponton keresztül hozzáférhető legyen a nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatok elemeinek kiépítéséhez szükséges építési munkákra vonatkozó engedélyek megadására alkalmazandó feltételekkel és eljárásokkal kapcsolatos minden információ, ideértve a nemzeti jog értelmében előírt egyes engedélyek vagy minden engedély tekintetében ezekre az elemekre alkalmazandó mentességeket is.
(2) A tagállamok rendelkezhetnek úgy, hogy a nyilvános hírközlő hálózatokat szolgáltató vagy azok szolgáltatására engedéllyel rendelkező valamennyi vállalkozás jogosult legyen arra, hogy elektronikus úton, az egyablakos információs ponton keresztül kérelmet nyújtson be a nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatok elemeinek kiépítéséhez szükséges építési munkákra vonatkozó engedélyek iránt.
(3) A tagállamok meghozzák az annak biztosításához szükséges intézkedéseket, hogy a nemzeti vagy uniós jognak megfelelően az engedélyezési eljárás, illetve bármely fellebbezési eljárás helyes lefolytatására vonatkozóan megállapított más konkrét határidők és kötelezettségek sérelme nélkül az illetékes hatóságok a hiánytalan kérelmek kézhezvételének napjától számított négy hónapon belül megadják az engedélyt, illetve elutasítsák a kérelmet. A tagállamok kivételes, kellően indokolt esetekben rendelkezhetnek a határidő meghosszabbításának lehetőségéről. A meghosszabbítást minden esetben az engedély megadásához vagy elutasításához szükséges lehető legrövidebb időre kell korlátozni. Az elutasítást objektív, átlátható, megkülönböztetéstől mentes és arányos kritériumok alapján, kellően meg kell indokolni.
(4) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy a nyilvános hírközlő hálózatokat szolgáltató vagy azok szolgáltatására engedéllyel rendelkező valamennyi olyan vállalkozás, amelyet a (3) bekezdés szerint alkalmazandó határidők betartásának elmulasztása miatt kár ért, jogosult legyen arra, hogy a nemzeti jognak megfelelően az elszenvedett kárért kártalanításban részesüljön.
8. cikk
Az épületen belüli fizikai infrastruktúra
(1) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy a végfelhasználói helyen található minden olyan új építésű épületet - ideértve azok közös tulajdonban lévő elemeit is -, amelyre vonatkozóan 2016. december 31. után építési engedély iránti kérelmet nyújtottak be, nagy sebességű technológia fogadására kész, épületen belüli fizikai infrastruktúrával kelljen ellátni, egészen a hálózati végpontokig. Ugyanez a kötelezettség érvényes azon épületek jelentős felújítási munkái esetében, amelyekre 2016. december 31. után építési engedély iránti kérelmet nyújtottak be.
(2) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy mindazokat az újonnan épített többlakásos épületek, amelyekre vonatkozóan 2016. december 31. után építési engedély iránti kérelmet nyújtottak be, elérhető hozzáférési ponttal legyenek felszerelve. Ugyanez a kötelezettség érvényes azon többlakásos épületek jelentős felújítási munkái esetében, amelyekre 2016. december 31. után építési engedély iránti kérelmet nyújtottak be.
(3) Az e cikkel összhangban felszerelt épületeknek meg kell adni az uniós „Broadband-ready” („széles sáv fogadására kész”) címkét azon tagállamokban, amelyek a címke bevezetése mellett döntöttek.
(4) A tagállamok egyes épületkategóriák - különösen egylakásos épületek - vagy jelentős felújítási munkák tekintetében rendelkezhetnek az (1) és (2) bekezdésben előírt kötelezettségek alóli mentességről, amennyiben e kötelezettségek teljesítése aránytalan terhet jelent, egyrészt a költségek tekintetében az egyéni tulajdonosok vagy a közös tulajdonban lévő társasházak számára, másrészt egyes épülettípusok - így bizonyos műemlékfajták, történelmi épületek, nyaralóházak, katonai épületek vagy egyéb, nemzetbiztonsági célokat szolgáló épületek - esetében. Az ilyen mentességeket kellően meg kell indokolni. Az érdekelt felek számára lehetőséget kell biztosítani arra, hogy ésszerű határidőn belül megtegyék a tervezett mentességekkel kapcsolatos észrevételeiket. A Bizottságot értesíteni kell minden ilyen mentességről.
9. cikk
Az épületen belül fizikai infrastruktúrához való hozzáférés
(1) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy a (3) bekezdés első albekezdésében foglaltak teljesítése mellett a nyilvános hírközlő hálózatok valamennyi szolgáltatója jogosult legyen arra, hogy a saját költségén kifejlessze hálózatát a hozzáférési pontig.
(2) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy a (3) bekezdés első albekezdésében foglaltak teljesítése mellett a nyilvános hírközlő hálózatok valamennyi szolgáltatója a nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatok kiépítése céljából jogosult legyen az épületen belüli meglévő fizikai infrastruktúrához való hozzáférésre, amennyiben párhuzamos infrastruktúra kiépítése műszakilag nem lehetséges vagy gazdaságilag nem hatékony.
(3) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy a hozzáférési pont és az épületen belüli infrastruktúra használati jogával rendelkező minden fél eleget tegyen a hozzáférésre irányuló valamennyi ésszerű kérelemnek, amely a nyilvános hírközlési hálózatok szolgáltatóitól érkezik, mégpedig tisztességes és megkülönböztetéstől mentes feltételek mellett, többek között az ár tekintetében.
Amennyiben az (1) és (2) bekezdésben említett hozzáférésre irányuló megállapodás a hivatalos hozzáférési kérelem kézhezvételének napjától számított két hónapon belül nem jön létre, a tagállamok gondoskodnak arról, hogy a felek jogosultak legyenek arra, hogy az ügyet az említett bekezdésekben foglalt követelményeknek való megfelelés vizsgálata céljából az illetékes nemzeti vitarendezési testület elé utalják. A nemzeti vitarendezési testület az arányosság elvének maradéktalan figyelembevétele mellett - a jogvita lehető legrövidebb határidőn belüli, de a rendkívüli körülmények fennállását kivéve legkésőbb két hónapon belüli rendezése érdekében - kötelező erejű határozatot ad ki, nem sértve egyik fél azon lehetőségét sem, hogy az ügyet bíróság elé vigye.
(4) A tagállamok mentességet adhatnak az (1)-(3) bekezdésben foglaltak alól az egyes épületek számára, amennyiben objektív, átlátható, arányos és megkülönböztetéstől mentes feltételek mellett biztosított a hozzáférés egy olyan meglévő hálózathoz, amelynek végpontja a végfelhasználói helyen található, és amely alkalmas nagy sebességű elektronikus hírközlési szolgáltatás nyújtására.
(5) Nagy sebességű technológia fogadására kész épületen belüli infrastruktúra hiánya esetén a tagállamok gondoskodnak arról, hogy a nyilvános hírközlő hálózatok valamennyi szolgáltatója jogosult legyen arra, hogy - az előfizető beleegyezése függvényében - hálózatát az előfizető területén zárja le, feltéve, hogy minimálisra korlátozza a harmadik felek tulajdonára kifejtett hatást.
(6) Ez a cikk nem érinti a hozzáférési pont vagy az épületen belüli fizikai infrastruktúra tulajdonosának a tulajdonjogát abban az esetben, ha az infrastruktúra vagy a hozzáférési pont használati jogával rendelkező fél nem azonos a tulajdonossal, illetve a más harmadik feleknek - például a telek- vagy épülettulajdonosoknak - a tulajdonjogát.
A tagállamok szabályokat határozhatnak meg az e cikkben előírt jogok gyakorlásából eredő károkat elszenvedő személyek pénzügyi kártérítésére vonatkozóan.
10. cikk
Illetékes szervek
(1) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy a nemzeti vitarendezési testületre ruházott feladatok mindegyikét egy vagy több illetékes szerv lássa el.
(2) A tagállamok által az (1) bekezdés szerint kijelölt nemzeti vitarendezési testület jogilag elkülönül és feladatait tekintve független valamennyi hálózatüzemeltetőtől. A tagállamok engedélyezhetik, hogy a nemzeti vitarendezési testület a rá ruházott feladatok ellátása kapcsán felmerült költségek fedezésére díjat szabjon ki.
(3) A tagállamok előírják, hogy minden érintett félnek teljes mértében együtt kell működnie a nemzeti vitarendezési testülettel.
(4) A tagállamok nemzeti, regionális vagy helyi szinten egy vagy több illetékes szervet jelölnek ki a 4., 6. és 7. cikkben említett egyablakos információs pont feladatainak ellátására. E feladatok végrehajtása érdekében a tagállamok engedélyezhetik díj kiszabását az egyablakos információs pont használatáért.
(5) A tagállamok első alkalommal 2016. július 1-jéig, és minden esetben legkésőbb a szóban forgó kijelölések, illetve változások hatálybalépésének napjáig értesítik a Bizottságot azokról az illetékes szervekről, amelyeket ezzel a cikkel összhangban kijelöltek az ezen irányelvben előírt feladatok ellátására, valamint az ezekben az adatokban bekövetkező változásokról.
(6) Az e cikkben említett illetékes szervek határozatai elleni fellebbezés a nemzeti joggal összhangban történik.
11. cikk
Szankciók
A tagállamok megállapítják az ezen irányelv alapján elfogadott nemzeti intézkedések megsértése esetén alkalmazandó szankciókra vonatkozó szabályokat, és meghoznak minden szükséges intézkedést e szabályok végrehajtásának biztosítása érdekében. Az elrendelt szankcióknak hatásosnak, arányosnak és visszatartó erejűnek kell lenniük.
12. cikk
Felülvizsgálat
A Bizottság 2018. július 1-jéig jelentést nyújt be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak ezen irányelv végrehajtásáról. A jelentésnek tartalmaznia kell az ezen irányelvben foglalt intézkedések hatásának összefoglalását, valamint a célkitűzései tekintetében elért eredményeket, ideértve annak elemzését is, hogy az irányelv hozzájárulhatna-e még jobban, és ha igen, miként a digitális menetrendben foglalt, széles sávra vonatkozó célnál ambiciózusabb cél eléréséhez.
13. cikk
Átültetés a nemzeti jogba
A tagállamok 2016. január 1-jéig elfogadják és kihirdetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek megfeleljenek, és tájékoztatják azokról a Bizottságot.
Az említett rendelkezéseket 2016. július 1-jétől alkalmazzák.
Amikor a tagállamok elfogadják ezeket az intézkedéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.
14. cikk
Hatálybalépés
Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
15. cikk
Címzettek
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
Kelt Brüsszelben, 2014. május 15-én.