EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 331/2014
af 11. marts 2014
om et handlingsprogram for udveksling, bistand og uddannelse med henblik på beskyttelse af euroen mod falskmøntneri (Pericles 2020-programmet) og ophævelse af Rådets afgørelse 2001/923/EF, 2001/924/EF, 2006/75/EF, 2006/76/EF, 2006/849/EF og 2006/850/EF
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 133,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Den Europæiske Centralbank (1),
efter den almindelige lovgivningsprocedure (2),
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Unionen og medlemsstaterne har sat sig som mål at fastlægge de foranstaltninger, som er nødvendige for anvendelsen af euroen som fælles valuta. Disse foranstaltninger omfatter beskyttelse af euroen mod falskmøntneri og svig med henblik på at styrke effektiviteten af Unionens økonomi og sikre de offentlige finansers bæredygtighed.
(2)
Rådets forordning (EF) nr. 1338/2001 (3) indeholder bestemmelser om udveksling af oplysninger, samarbejde og gensidig bistand og fastlægger således en harmoniseret ramme for beskyttelsen af euroen. Virkningerne af nævnte forordning blev ved Rådets forordning (EF) nr. 1339/2001 (4) udvidet til også at omfatte de medlemsstater, der ikke har indført euroen som deres fælles valuta, for at sikre euroen samme grad af beskyttelse i hele Unionen.
(3)
Aktioner til fremme af udveksling af oplysninger og personale, teknisk og videnskabelig bistand og specialuddannelse bidrager i høj grad til at beskytte Unionens fælles valuta mod falskmøntneri og svig og dermed til at sikre et højt og ensartet beskyttelsesniveau i hele Unionen og demonstrerer samtidig Unionens evne til at tackle alvorlig organiseret kriminalitet.
(4)
Handlingsprogrammet med henblik på beskyttelse af euroen mod falskmøntneri (Pericles-programmet) bidrager til at skabe øget opmærksomhed blandt unionsborgere og forbedre beskyttelsen af euroen, særlig gennem den løbende udbredelse af resultaterne af de aktioner, der støttes af programmet.
(5)
Tidligere støtte til sådanne aktioner gennem Rådets afgørelse 2001/923/EF (5) og 2001/924/EF (6), som efterfølgende er ændret ved Rådets afgørelse 2006/75/EF (7), 2006/76/EF (8), 2006/849/EF (9) og 2006/850/EF (10), har gjort det muligt at styrke Unionens og medlemsstaternes aktioner til beskyttelse af euroen mod falskmøntneri. Målene i Pericles-programmet for perioden 2002-2006 og for perioden 2007-2013 er blevet opfyldt.
(6)
I den konsekvensanalyse Kommissionen gennemførte i 2011, hvori det vurderedes, om Pericles-programmet bør videreføres, nåede Kommissionen til den konklusion, at Pericles-programmet bør fornys med forbedrede mål og metodologi.
(7)
Anbefalingen i konsekvensanalysen var, at Unionen og medlemsstaterne bør videreføre og styrke indsatsen for at beskytte euroen mod falskmøntneri, under hensyntagen til de nye udfordringer i en situation med budgetstramninger. Under det nye program, Pericles 2020-programmet, kan forslag fra de deltagende medlemsstater omfatte deltagere fra tredjelande, hvis deres deltagelse er vigtig for beskyttelsen af euroen.
(8)
Det bør sikres, at der er sammenhæng og komplementaritet mellem Pericles 2020-programmet og andre relevante programmer og aktioner. Kommissionen bør derfor gennemføre alle de nødvendige høringer af de berørte interessenter (navnlig de kompetente nationale myndigheder, der er udpeget af medlemsstaterne, Den Europæiske Centralbank og Europol) i det i forordning (EF) nr. 1338/2001 omhandlede udvalg for at vurdere behovene for at beskytte euroen, især for så vidt angår udveksling, bistand og uddannelse, med henblik på anvendelsen af Pericles 2020-programmet.
(9)
Pericles 2020-programmet bør gennemføres i fuld overensstemmelse med bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 (11). I overensstemmelse med nævnte forordning må indkøb af udstyr ikke være det eneste formål med et tilskud. Et tilskud skal fungere som økonomisk støtte til en aktion, der har til formål at bidrage til at nå et mål i Unionens politik.
(10)
Euroens betydning som en verdensomspændende valuta nødvendiggør et tilstrækkeligt beskyttelsesniveau på internationalt plan, som kan opnås ved, at der stilles midler til rådighed til indkøb af udstyr, som tredjelandes organer kan anvende til at efterforske euro-falskmøntneri.
(11)
Den evaluering af Pericles-programmet, der er blevet foretaget med inddragelse af interessenterne, viser merværdien af dette program i form af et meget tæt samarbejde mellem medlemsstaterne og med tredjelande såvel som komplementaritet med nationale aktioner, hvilket øger effektiviteten. Det forventes, at videreførelsen af Pericles-programmet på EU-plan vil yde et vigtigt bidrag til at sikre og endog øge det høje niveau for beskyttelse af euroen, der skyldes intensiveringen af grænseoverskridende samarbejde, udveksling og bistand. Den fælles tilrettelæggelse af aktioner og indkøb indebærer samtidig generelle besparelser i forhold til eventuelle nationale initiativer.
(12)
Kommissionen bør forelægge en uafhængig midtvejsevalueringsrapport om gennemførelsen af programmet og en endelig evalueringsrapport om opfyldelsen af Pericles 2020-programmets mål for Europa-Parlamentet og Rådet.
(13)
Denne forordning er i overensstemmelse med principperne om proportionalitet og programmets merværdi. Pericles 2020-programmet bør fremme samarbejdet mellem medlemsstaterne og mellem Kommissionen og medlemsstaterne for at beskytte euroen mod falskmøntneri uden at berøre medlemsstaternes ansvar og ved at anvende ressourcerne mere effektivt, end hvad der er muligt på nationalt niveau. Det er nødvendigt og berettiget at gribe ind på EU-niveau, da det helt klart gør det nemmere for medlemsstaternes at beskytte euroen i fællesskab og fremmer anvendelsen af fælles EU-strukturer med henblik på at øge samarbejdet og informationsudvekslingen mellem kompetente myndigheder.
(14)
Pericles 2020-programmet bør dække en periode på syv år, så dets varighed tilpasses varigheden af den flerårige finansielle ramme, som er fastsat i Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 1311/2013 (12).
(15)
For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af Pericles 2020-programmet bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser. Kommissionen bør vedtage årlige arbejdsprogrammer med opstilling af prioriteringerne, fordelingen af budgettet og evalueringskriterierne for støtte til aktionerne. Kommissionen bør drøfte anvendelsen af denne forordning med medlemsstaterne inden for rammerne af det udvalg, der er omhandlet i forordning (EF) nr. 1338/2001. De behørigt begrundede undtagelsestilfælde, hvor en forøgelse af samfinansieringen er nødvendig for at give medlemsstaterne et større økonomisk råderum, således at de kan gennemføre og afslutte projekterne for beskyttelse og sikring af euroen på tilfredsstillende vis, bør udgøre en del af de årlige arbejdsprogrammer.
(16)
I denne forordning fastlægges en finansieringsramme for hele Pericles 2020-programmets varighed, som skal udgøre det primære referencebeløb inden for rammerne af den årlige budgetprocedure i henhold til punkt 17 i den interinstitutionelle aftale af 2. december 2013 mellem Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen om budgetdisciplin, om samarbejde på budgetområdet og om forsvarlig økonomisk forvaltning (13) for Europa-Parlamentet og Rådet.
(17)
For at der kan anlægges en vis fleksibilitet ved fordelingen af midler bør beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter delegeres til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 290 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde for så vidt angår ændringer af den vejledende fordeling af disse midler. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau. Kommissionen bør i forbindelse med forberedelsen og udarbejdelsen af delegerede retsakter sørge for samtidig, rettidig og hensigtsmæssig fremsendelse af relevante dokumenter til Europa-Parlamentet og Rådet.
(18)
Unionens finansielle interesser bør beskyttes ved hjælp af passende foranstaltninger under hele udgiftscyklussen, herunder ved forebyggelse, afsløring og efterforskning af uregelmæssigheder, inddrivelse af midler, der er gået tabt, udbetalt uretmæssigt eller anvendt forkert, og efter omstændighederne med administrative og finansielle sanktioner.
(19)
Afgørelse 2001/923/EF, 2001/924/EF, 2006/75/EF, 2006/76/EF, 2006/849/EF og 2006/850/EF bør ophæves. Der bør fastsættes overgangsforanstaltninger med henblik på at fuldføre finansielle forpligtelser i forbindelse med aktioner udført efter disse afgørelser.
(20)
Det er med henblik på sikre en smidig overgang uden afbrydelser mellem Pericles-programmet og Pericles 2020-programmet hensigtsmæssigt at tilpasse Pericles 2020-programmets varighed til forordning (EU, Euratom) nr. 1311/2013. Derfor bør Pericles 2020-programmet finde anvendelse fra den 1. januar 2014 -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL I
ALMINDELIGE BESTEMMELSER
Artikel 1
Formål
Det flerårige handlingsprogram til fremme af aktioner til beskyttelse og sikring af euroen mod falskmøntneri og svig »Pericles 2020« (»programmet«) oprettes herved for perioden fra den 1. januar 2014 til den 31. december 2020.
Artikel 2
Merværdi
Programmet tilskynder aktivt til og indebærer en forøgelse af det tværnationale samarbejde med henblik på at beskytte euroen såvel inden for som uden for Unionen og med Unionens handelspartnere, med særlig vægt på de medlemsstater eller tredjelande, hvor euro-falskmøntneri ifølge rapporterne fra de kompetente myndigheder er særlig udbredt. Dette samarbejde skal bidrage til en mere effektiv beskyttelse af euroen gennem udveksling af bedste praksis, fælles standarder og fælles specialuddannelsesprogrammer.
Artikel 3
Det overordnede mål
Programmets overordnede mål er at forebygge og bekæmpe falskmøntneri og svig og således øge konkurrenceevnen i Unionens økonomi og sikre de offentlige finansers holdbarhed.
Artikel 4
Det specifikke mål
Programmets specifikke mål er at beskytte eurosedler og -mønter mod falskmøntneri og svig ved at støtte og supplere de foranstaltninger, der træffes af medlemsstaterne, og støtte de kompetente nationale myndigheders og EU-myndigheders bestræbelser på indbyrdes og med Kommissionen at opbygge et snævert, løbende samarbejde og en udveksling af bedste praksis, der også, når det er relevant, omfatter tredjelande og internationale organisationer.
Opfyldelsen af dette mål måles bl.a. på effektiviteten af de finansielle, tekniske, retshåndhævende og retslige myndigheders foranstaltninger med udgangspunkt i antallet af afslørede forfalskninger, nedlukkede ulovlige falskmøntnerværksteder, arresterede personer og pålagte sanktioner.
Artikel 5
Organer, der kan opnå finansiering
De organer, der kan opnå finansiering under programmet, er medlemsstaternes kompetente nationale myndigheder som defineret i artikel 2, litra b), i forordning (EF) nr. 1338/2001.
Artikel 6
Deltagelse i programmet
1. De deltagende lande er de medlemsstater, der har indført euroen som fælles valuta.
2. De medlemsstater, der er omhandlet i stk. 1, kan foreslå deltagere fra tredjelande, hvis dette er vigtigt for opfyldelsen af programmets overordnede og specifikke mål, jf. henholdsvis artikel 3 og 4.
Artikel 7
Målgrupper og fælles aktioner
1. Programmet er rettet imod deltagelse af følgende grupper:
a)
ansatte inden for de tjenester, der er beskæftiget med afsløring og bekæmpelse af falskmøntneri, navnlig politiet og skattevæsenet, afhængig af opgavefordelingen på nationalt plan
b)
ansatte inden for efterretningsvæsenet
c)
repræsentanter for de nationale centralbanker, pengeudstedende organer, kommercielle banker og andre finansielle formidlere, navnlig hvad angår de finansielle institutioners forpligtelser
d)
dommere, jurister og andre ansatte i retsvæsenet, der er specialiseret på området
e)
enhver anden berørt instans eller erhvervsgruppe, såsom handels- og industrikamre og lignende strukturer, der er forbindelsesled til små og mellemstore virksomheder, detailhandlere og pengetransportvirksomheder.
2. Aktioner under programmet kan tilrettelægges i fællesskab af Kommissionen og andre partnere med relevant ekspertise såsom:
a)
de nationale centralbanker og Den Europæiske Centralbank (ECB)
b)
de nationale analysecentre og de nationale møntanalysecentre
c)
Det Europæiske Tekniske og Videnskabelige Center (ETSC) og pengeudstedende organer
d)
Europol, Eurojust og Interpol
e)
de nationale centralkontorer for bekæmpelse af falskmøntneri, som er omhandlet i artikel 12 i den internationale konvention til bekæmpelse af falskmøntneri, undertegnet den 20. april 1929 (14) i Genève og de andre tjenester, der er specialiseret i forebyggelse, afsløring og bekæmpelse af falskmøntneri
f)
specialiserede organer inden for reprografi- og autentifikationsteknikker, trykkere og gravører
g)
andre organer end de i litra a)-f) omhandlede, som besidder en særlig sagkundskab, herunder hvor det er relevant sådanne organer i tredjelande, navnlig i tiltrædende stater og kandidatlande, og
h)
private enheder, der har udviklet en veldokumenteret teknisk kompetence og specialiserede team inden for afsløring af falske pengesedler og mønter.
Artikel 8
Støtteberettigede aktioner
1. Der skal i programmet tages hensyn til de tværnationale og tværfaglige aspekter af bekæmpelsen af falskmøntneri, og det skal fremme bedste praksis tilpasset de specifikke forhold i hver medlemsstat.
2. Programmet skal, på de vilkår, der er fastsat i det årlige arbejdsprogram, som er omhandlet i artikel 11, yde finansiel støtte til følgende aktioner:
a)
udveksling og udbredelse af oplysninger, navnlig gennem tilrettelæggelse af workshops, møder og seminarer, herunder uddannelse, målrettede praktikophold og udveksling af personale mellem kompetente nationale myndigheder og andre lignende aktioner. Informationsudvekslingen skal bl.a. rettes mod:
-
metoder til overvågning og analyse af de økonomiske og finansielle konsekvenser af falskmøntneri
-
drift af databaser og varslingssystemer
-
anvendelse af computerstøttede værktøjer til afsløring
-
undersøgelses- og efterforskningsmetoder
-
videnskabelig bistand, navnlig videnskabelige databaser, teknologiovervågning og iagttagelse af nyskabelser
-
beskyttelsen af euroen uden for Unionen
-
forskningsaktioner
-
tilvejebringelse af særlig operationel ekspertise
b)
teknisk, videnskabelig og operationel bistand, der synes nødvendig som en del af programmet, herunder navnlig:
-
enhver passende foranstaltning, der gør det muligt på EU-plan at opbygge pædagogiske værktøjer, såsom en håndbog om EU-lovgivningen, informationsbreve, manualer, glossarer og leksika, databaser, navnlig vedrørende videnskabelig bistand eller teknologiovervågning, eller computerstøtteapplikationer, såsom software
-
relevante undersøgelser af tværfaglig og transnational art
-
udvikling af tekniske støtteinstrumenter og -metoder til fremme af afsløringsaktioner på EU-plan
-
finansiel støtte til fremme af samarbejdet i forbindelse med operationer, der involverer mindst to stater, når en sådan støtte ikke kan opnås under andre europæiske institutioners og organers programmer
c)
tilskud til finansiering af indkøb af udstyr, der skal anvendes af særlige instanser inden for bekæmpelse af falskmøntneri med henblik på at beskytte euroen mod falskmøntneri, i overensstemmelse med artikel 10, stk. 3.
KAPITEL II
FINANSIEL RAMME
Artikel 9
Finansieringsramme
1. Finansieringsrammen for gennemførelsen af programmet for perioden fra den 1. januar 2014 til den 31. december 2020 fastsættes til 7 344 000 EUR (i løbende priser).
2. Inden for programmets finansieringsramme tildeles beløb til støtteberettigede aktioner, der er anført i artikel 8, stk. 2, i overensstemmelse med den vejledende fordeling af midler, som er fastlagt i bilaget.
Kommissionen må ikke afvige fra denne vejledende fordeling af midler med mere end 10 %. Viser det sig nødvendigt at overskride denne grænse, tillægges Kommissionen beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 14 for at ændre den vejledende fordeling af midler, der er fastlagt i bilaget.
3. De årlige bevillinger godkendes af Europa-Parlamentet og Rådet inden for grænserne i den flerårige finansielle ramme.
Artikel 10
Typer af finansiel støtte og samfinansiering
1. Kommissionen gennemfører dette program i overensstemmelse med forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012.
2. Finansiel støtte under programmet til støtteberettigede aktioner i artikel 8, stk. 2, skal ydes i form af enten:
a)
tilskud, eller
b)
offentlige kontrakter.
3. Indkøb af udstyr må ikke være den eneste komponent i aftalen om tilskud.
4. Samfinansieringssatsen for tilskud tildelt under programmet må ikke overstige 75 % af de støtteberettigede omkostninger. I behørigt begrundede undtagelsestilfælde, der defineres i de årlige arbejdsprogrammer, jf. artikel 11, må samfinansieringssatsen ikke overstige 90 % af de støtteberettigede omkostninger.
5. Når de i artikel 8, stk. 2, omhandlede støtteberettigede aktioner organiseres i fællesskab af Kommissionen og ECB, Eurojust, Europol eller Interpol, deles udgifterne hertil mellem dem. Hver af dem afholder under alle omstændigheder rejse- og opholdsudgifter for sine egne gæstetalere.
Artikel 11
Årlige arbejdsprogrammer
For at gennemføre programmet vedtager Kommissionen årlige arbejdsprogrammer.
Hvert af de årlige arbejdsprogrammer skal gennemføre programmets overordnede og specifikke mål, jf. henholdsvis artikel 3 og 4, ved at fastlægge følgende:
a)
de aktioner, der skal gennemføres i overensstemmelse med sådanne overordnede og specifikke mål, herunder den vejledende fordeling af tilskud og gennemførelsesmetoden
b)
hvad angår tilskud: de væsentligste udvælgelseskriterier og den højest mulige samfinansieringssats.
Tilskud tildelt kommunikationsaktioner under dette program skal også bidrage til at dække videreformidlingen af Unionens politiske prioriteter, i det omfang de har tilknytning til programmets overordnede mål, jf. artikel 3.
Artikel 12
Beskyttelse af Unionens finansielle interesser
1. Kommissionen træffer egnede foranstaltninger til at sikre, at Unionens finansielle interesser bliver beskyttet, når der gennemføres aktioner, der finansieres i henhold til denne forordning, ved anvendelse af foranstaltninger til forebyggelse af svig, bestikkelse og andre ulovlige aktiviteter, ved effektiv kontrol og, hvis der konstateres uregelmæssigheder, ved inddrivelse af de uretmæssigt udbetalte beløb samt efter omstændighederne ved administrative og finansielle sanktioner, der skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsens grovhed og have afskrækkende virkning.
2. Kommissionen eller dens befuldmægtigede og Revisionsretten har beføjelse til gennem bilagskontrol og kontrol på stedet at kontrollere alle tilskudsmodtagere, kontrahenter og underleverandører, som har modtaget EU-midler under programmet.
3. Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) kan efter bestemmelserne og procedurerne i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 883/2013 (15) og Rådets forordning (Euratom, EF) nr. 2185/96 (16) foretage undersøgelser, herunder kontrol og inspektion på stedet, for at klarlægge, om der er begået svig, bestikkelse eller andre ulovlige aktiviteter, der berører Unionens finansielle interesser, i forbindelse med en aftale om tilskud, en afgørelse om ydelse af tilskud eller en kontrakt, der er finansieret under dette program.
4. Uden at det berører stk. 1, 2 og 3, skal samarbejdsaftaler med tredjelande og med internationale organisationer, kontrakter, aftaler om tilskud og afgørelser om ydelse af tilskud som følge af gennemførelsen af denne forordning indeholde bestemmelser, der udtrykkeligt tillægger Kommissionen, Revisionsretten og OLAF beføjelse til at foretage denne kontrol og disse undersøgelser i henhold til deres respektive beføjelser.
KAPITEL III
OVERVÅGNING, EVALUERING OG DELEGEREDE BEFØJELSER
Artikel 13
Overvågning og evaluering
1. Programmet skal gennemføres af Kommissionen i samarbejde med medlemsstaterne og på grundlag af regelmæssige høringer i de forskellige faser af gennemførelsen af programmet i det i forordning (EF) nr. 1338/2001 omhandlede udvalg under hensyntagen til relevante foranstaltninger truffet af andre kompetente enheder, navnlig ECB og Europol.
2. Kommissionen sørger for at sikre sammenhæng og komplementaritet mellem programmet og andre relevante programmer og aktioner på EU-plan.
3. Kommissionen forelægger hvert år Europa-Parlamentet og Rådet oplysninger om resultaterne af programmet. Deri indgår oplysninger om sammenhæng og komplementaritet med andre relevante programmer og aktioner på EU-plan. Kommissionen formidler løbende resultaterne af de aktioner, der støttes under programmet. De deltagende lande og andre støttemodtagere giver Kommissionen alle nødvendige data og oplysninger til brug for overvågning og evaluering af programmet.
4. Kommissionen gennemfører en evaluering af programmet. Senest den 31. december 2017 forelægger Kommissionen en uafhængig midtvejsevalueringsrapport om opfyldelsen af målene for alle foranstaltninger (resultater og virkninger), den effektive og omkostningseffektive udnyttelse af ressourcerne og merværdien heraf for Unionen. Evalueringsrapporten forberedes med henblik på at danne grundlag for en afgørelse om videreførelse, ændring eller suspension af foranstaltningerne. Evalueringen skal desuden behandle mulighederne for forenkling, intern og ekstern sammenhæng, den fortsatte relevans af alle mål samt foranstaltningernes bidrag til Unionens prioriterede mål om en intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst. Den skal tage hensyn til resultaterne af evalueringen af de tidligere foranstaltningers virkninger på lang sigt.
5. Der foretages endvidere en evaluering af programmets langsigtede virkninger og holdbarheden heraf, som skal danne grundlag for en afgørelse om eventuel videreførelse, ændring eller suspension af ethvert efterfølgende program.
6. Senest den 31. december 2021 forelægger Kommissionen desuden en endelig evalueringsrapport for Europa-Parlamentet og Rådet om, hvordan programmets målsætninger er blevet opfyldt.
Artikel 14
Udøvelse af de delegerede beføjelser
1. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter tillægges Kommissionen på de i denne artikel fastlagte betingelser.
2. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 9, tillægges Kommissionen fra den 1. januar 2014 til den 31. december 2020.
3. Den i artikel 9 omhandlede delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet. En afgørelse om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse, til ophør. Den får virkning dagen efter offentliggørelsen af afgørelsen i Den Europæiske Unions Tidende eller på et senere tidspunkt, der angives i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af delegerede retsakter, der allerede er i kraft.
4. Så snart Kommissionen vedtager en delegeret retsakt, giver den samtidigt Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom.
5. En delegeret retsakt vedtaget i henhold til artikel 9 træder kun i kraft, hvis hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har gjort indsigelse inden for en frist på to måneder fra meddelelsen af den pågældende retsakt til Europa-Parlamentet og Rådet, eller hvis Europa-Parlamentet og Rådet inden udløbet af denne frist begge har informeret Kommissionen om, at de ikke agter at gøre indsigelse. Fristen forlænges med to måneder på Europa-Parlamentets eller Rådets initiativ.
KAPITEL IV
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 15
Ophævelse
Afgørelse 2001/923/EF, 2001/924/EF, 2006/75/EF, 2006/76/EF, 2006/849/EF og 2006/850/EF ophæves.
Afgørelserne gælder dog stadig for finansielle forpligtelser i forbindelse med aktioner, der gennemføres under disse afgørelser, indtil disse forpligtelser er blevet opfyldt.
Artikel 16
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 2014.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i medlemsstaterne i overensstemmelse med traktaterne.
Udfærdiget i Strasbourg, den 11. marts 2014.
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 331/2014/EU RENDELETE
(2014. március 11.)
az euro pénzhamisítás elleni védelmét szolgáló csere-, segítségnyújtási és képzési program (a „Periklész 2020 program”) létrehozásáról, valamint a 2001/923/EK, a 2001/924/EK, a 2006/75/EK, a 2006/76/EK, a 2006/849/EK és a 2006/850/EK tanácsi határozat hatályon kívül helyezéséről
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 133. cikkére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
a jogalkotási aktus tervezete nemzeti parlamenteknek való megküldését követően,
tekintettel az Európai Központi Bank véleményére (1),
rendes jogalkotási eljárás keretében (2),
mivel:
(1)
Az Unió és a tagállamok azt a célt tűzték ki maguk elé, hogy meghatározzák az euro közös valutaként történő alkalmazásához szükséges intézkedéseket. Ezen intézkedések közé tartozik az euro pénzhamisítás és az ahhoz kapcsolódó csalás elleni védelme, elősegítve ezáltal az uniós gazdaság hatékonyságát és biztosítva az államháztartás fenntarthatóságát.
(2)
Az 1338/2001/EK tanácsi rendelet (3) az információcseréről, az együttműködésről és a kölcsönös segítségnyújtásról rendelkezik, és ezáltal létrehoz egy az euro védelmét szolgáló harmonizált keretrendszert. Az euro számára az Unió teljes területén azonos szintű védelem biztosítása érdekében az 1339/2001/EK tanácsi rendelet (4) az említett rendelet hatályát azokra a tagállamokra is kiterjesztette, amelyek nem vezették be az eurót közös valutaként.
(3)
Az információcsere, a személyzeti csereprogramok, a műszaki és tudományos segítségnyújtás és a speciális képzés előmozdítását célzó intézkedések jelentősen hozzájárulnak az Unió közös valutájának a pénzhamisítás és az ahhoz kapcsolódó csalás elleni védelméhez és ezáltal az Unió teljes területén azonos szintű védelem eléréséhez, egyidejűleg megmutatva, hogy az Unió képes a szervezett bűnözés súlyos formáival szembeni fellépésre.
(4)
Az euro pénzhamisítás elleni védelmét szolgáló program (Periklész program) - különösen az említett program által támogatott intézkedések eredményeinek folyamatos terjesztése révén - hozzájárul az uniós polgárok tudatosságának növeléséhez és az euro védelmének fokozásához.
(5)
A 2006/75/EK (5), a 2006/76/EK (6), a 2006/849/EK (7) és a 2006/850/EK (8) tanácsi rendelet által módosított és kiterjesztett 2001/923/EK (9) és 2001/924/EK (10) tanácsi határozat révén ezen intézkedésekhez nyújtott korábbi támogatás lehetővé tette az Unió és a tagállamok által az euro pénzhamisítás elleni védelme terén tett intézkedések megerősítését. A Periklész program 2002 és 2006 közötti, valamint 2007 és 2013 közötti időszakra kitűzött célkitűzéseit egyaránt sikerült megvalósítani.
(6)
A Bizottság az annak értékelésére végzett 2011-es hatásvizsgálatában, hogy szükséges-e a Periklész program folytatása, arra a következtetésre jutott, hogy a Periklész programot a célkitűzések és a módszertan javítása révén meg kell újítani.
(7)
A hatásvizsgálatban foglalt javaslat alapján az euro pénzhamisítás elleni védelme terén végzett uniós és tagállami szintű intézkedéseket folytatni kell és tovább kell fejleszteni a költségvetési megszorítások kapcsán jelentkező új kihívások figyelembevételével. Az új program, a Periklész 2020 program keretében a részt vevő tagállamok által benyújtott javaslatok harmadik országbeli résztvevőkre is vonatkozhatnak, amennyiben részvételük az euro védelme érdekében fontos.
(8)
Biztosítani kell, hogy a Periklész 2020 program összhangban legyen az egyéb releváns programokkal és fellépésekkel és kiegészítse azokat. A Bizottságnak ezért a Periklész 2020 program alkalmazása céljából - az 1338/2001/EK bizottsági rendeletben említett bizottság keretén belül - az elsődlegesen érintett felekkel (különösen a tagállamok, az Európai Központi Bank, valamint az Europol által kijelölt illetékes nemzeti hatóságokkal) le kell folytatnia valamennyi, az euro védelmét célzó szükségletek értékelésével kapcsolatos, különösen a csereprogramokról, a segítségnyújtásról és a képzésekről szóló szükséges konzultációt.
(9)
A Periklész 2020 programot a 966/2012/EU, Euratom európai parlamenti és tanácsi rendelet (11) rendelkezéseivel teljes összhangban kell végrehajtani. Az említett rendeletnek megfelelően a vissza nem térítendő támogatás nem fordítható kizárólag eszközök beszerzésére. A vissza nem térítendő támogatás célja valamely uniós szakpolitikai célkitűzés elérését előmozdító intézkedés pénzügyi támogatása.
(10)
Az euro mint az egész világon elterjedt valuta jelentősége megköveteli a megfelelő szintű nemzetközi védelmet, amelynek eléréséhez forrásokat kell rendelkezésre bocsátani harmadik országok ügynökségei számára az euro hamisításának vizsgálatára alkalmas berendezések beszerzésére.
(11)
A Periklész program érdekeltekkel folytatott értékelése igazolja, hogy az említett program a tagállamok közötti és harmadik országokkal folytatott magas szintű együttműködést, valamint a nemzeti szintű intézkedések kiegészítését tekintve hozzáadott értéket képvisel, ezáltal fokozza a hatékonyságot. A Periklész program uniós szintű folytatása várhatóan jelentősen elősegíti majd az euro - határokon átnyúló együttműködés, csere és segítségnyújtás intenzívebbé válásából eredő - magas szintű védelmének fenntartását és további fokozását. Az intézkedések és a beszerzés együttes megszervezésével ugyanakkor általános megtakarításokat lehet majd elérni az esetleges önálló nemzeti kezdeményezésekhez képest.
(12)
A Bizottságnak az Európai Parlament és a Tanács részére független félidős értékelő jelentést kell benyújtania a Periklész 2020 program végrehajtásáról, valamint záró értékelő jelentést kell benyújtania a Periklész 2020 program célkitűzéseinek megvalósításáról.
(13)
E rendelet megfelel a hozzáadott érték és az arányosság elvének. A Periklész 2020 programnak az euro pénzhamisítás elleni védelme érdekében elő kell segítenie a tagállamok közötti, valamint a Bizottság és a tagállamok közötti együttműködést, a tagállamok kötelezettségeinek sérelme nélkül, és hatékonyabban használva az erőforrásokat, mint ahogyan az nemzeti szinten megvalósítható lenne. Uniós szintű intézkedés szükséges és indokolt, mivel egyértelműen segíti a tagállamokat az euro együttes védelmében, továbbá az illetékes hatóságok közötti együttműködés és információcsere fokozása érdekében a közös uniós struktúrák használatára ösztönöz.
(14)
A Periklész 2020 program időtartamának hét évnek kell lennie, hogy igazodjon az 1311/2013/EU, Euratom tanácsi rendeletben (12) meghatározott többéves pénzügyi keret időtartamához.
(15)
A Periklész 2020 program végrehajtása egységes feltételeinek biztosítása érdekében, végrehajtási hatásköröket kell a Bizottságra ruházni. A Bizottságnak éves munkaprogramokat kell elfogadnia, amelyek meghatározzák a prioritásokat, a költségvetés felosztását és az intézkedések vissza nem térítendő támogatására vonatkozó értékelési kritériumokat. A Bizottságnak az 1338/2001/EK rendeletben említett bizottság keretei között kell megvitatnia a tagállamokkal e rendelet alkalmazását. Az éves munkaprogram részét kell képezniük azon kivételes és kellően indokolt körülményeknek, amelyek fennállása esetén a tagállamok gazdasági rugalmasságának fokozása érdekében a társfinanszírozás növelésére van szükség, lehetővé téve ezáltal a tagállamok számára az euro védelmét és megóvását szolgáló projektek kielégítő végrehajtását és elvégzését.
(16)
E rendelet a Periklész 2020 program teljes időtartamára pénzügyi keretösszeget állapít meg, amely az éves költségvetési eljárás során elsődleges referenciaösszeget jelent az Európai Parlament és a Tanács számára a költségvetési fegyelemről, a költségvetési ügyekben való együttműködésről és a hatékony és eredményes pénzgazdálkodásról szóló, az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság közötti 2013. december 2-i intézményközi megállapodás (13) 17. pontja értelmében.
(17)
A források elosztása rugalmasságának biztosítása érdekében a Bizottságnak felhatalmazást kell kapnia arra, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el arra vonatkozóan, hogy módosítsa az említett források indikatív elosztását. Különösen fontos, hogy a Bizottság az előkészítő munka során megfelelő konzultációkat folytasson, többek között szakértői szinten is. A felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elkészítésekor és szövegezésekor a Bizottságnak gondoskodnia kell a vonatkozó dokumentumoknak az Európai Parlament és a Tanács részére történő egyidejű, időben történő és megfelelő továbbításáról.
(18)
Az Unió pénzügyi érdekeit a teljes kiadási ciklusban arányos intézkedésekkel kell védeni, ideértve a szabálytalanságok megelőzését, feltárását és kivizsgálását, az elveszített, jogosulatlanul kifizetett vagy szabálytalanul felhasznált források visszafizettetését, valamint adott esetben közigazgatási és pénzügyi szankciók alkalmazását.
(19)
A 2001/923/EK, 2001/924/EK, 2006/75/EK, 2006/76/EK, 2006/849/EK és 2006/850/EK határozatot hatályon kívül kell helyezni. Az említett határozatok értelmében tett intézkedésekhez kapcsolódó pénzügyi kötelezettségek teljesítésére átmeneti intézkedéseket kell biztosítani.
(20)
Célszerű biztosítani, hogy a Periklész program és a Periklész 2020 program közötti átmenetre zökkenőmentesen és megszakítás nélkül kerüljön sor, valamint célszerű a Periklész 2020 program időtartamát az 1311/2013/EU, Euratom rendelethez igazítani. A Periklész 2020 programot tehát 2014. január 1-jétől kell alkalmazni,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
I. FEJEZET
ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK
1. cikk
Tárgy
Az euro pénzhamisítás és az ahhoz kapcsolódó csalás elleni védelmét és megóvását szolgáló intézkedések elősegítése céljából a 2014. január 1-től2020. december 31-ig tartó időszakra létrejön a „Periklész 2020” elnevezésű többéves cselekvési program (a továbbiakban: a Program).
2. cikk
Hozzáadott érték
A Program aktívan ösztönzi és maga után vonja az euro védelmét szolgáló Unión belüli és kívüli, valamint az Unió kereskedelmi partnereivel folytatott transznacionális együttműködés fokozását, figyelemmel azokra a tagállamokra vagy harmadik országokra is, amelyekben az illetékes hatóságok által kibocsátott vonatkozó jelentések szerint a legnagyobb arányban fordul elő az euro hamisítása. Az ilyen együttműködés hozzájárul az euro védelme hatékonyságának növeléséhez a bevált gyakorlatok cseréje, a közös előírások és a közös speciális képzés révén.
3. cikk
Általános célkitűzés
A Program általános célkitűzése, hogy megelőzze és visszaszorítsa a pénzhamisítást és az ahhoz kapcsolódó csalást, ezáltal fokozva az uniós gazdaság versenyképességét és biztosítva az államháztartás fenntarthatóságát.
4. cikk
Egyedi célkitűzés
A Program egyedi célkitűzése az eurobankjegyek és -érmék pénzhamisítás és az ahhoz kapcsolódó csalás elleni védelmének biztosítása azáltal, hogy támogatja és kiegészíti a tagállami intézkedéseket, továbbá segítséget nyújt az illetékes nemzeti és uniós hatóságoknak az egymással és a Bizottsággal folytatandó szoros és rendszeres, adott esetben harmadik országok és nemzetközi szervezetek bevonására is kiterjedő együttműködés, valamint a bevált gyakorlatok cseréjének kialakításában.
E célkitűzés teljesítését többek között a pénzügyi, műszaki, bűnüldözési és igazságügyi hatóságok által végrehajtott intézkedések eredményessége alapján kell mérni, amely eredményesség a felderített hamisítványok, a felszámolt illegális műhelyek, a letartóztatott személyek és a kiszabott szankciók száma alapján mérhető.
5. cikk
Pénzügyi támogatásra jogosult szervezetek
A Program keretében pénzügyi támogatásra jogosult szervezetek az 1338/2001/EK rendelet 2. cikkének b) pontjában meghatározott illetékes nemzeti hatóságok.
6. cikk
A Programban való részvétel
(1) A részt vevő országok azok a tagállamok, amelyek bevezették az eurót közös valutaként.
(2) Az (1) bekezdésben említett tagállamok által benyújtott javaslatok harmadik országbeli résztvevőkre is vonatkozhatnak, amennyiben ez fontos a Program 3. és 4. cikkben meghatározott általános és egyedi célkitűzéseinek megvalósításához.
7. cikk
Célcsoportok és együttes fellépések
(1) A Program célcsoportjai a következők:
a)
a felderítést végző és pénzhamisítás ellen küzdő ügynökségek munkatársai (különösen a rendőri erők és a pénzügyi igazgatás szervezetei a nemzeti szinten betöltött egyedi funkcióik függvényében);
b)
a hírszerzés munkatársai;
c)
a nemzeti központi bankok, pénzverdék, kereskedelmi bankok és egyéb pénzügyi közvetítő szervezetek képviselői, különösen a pénzintézetek kötelezettségeit illetően;
d)
bírók, az erre a területre szakosodott ügyvédek és az igazságügyi testületek erre a területre szakosodott tagjai;
e)
bármely más érintett szakmai szervezet, például a kereskedelmi kamarák, iparkamarák, illetve olyan hasonló szervezetek, amelyek képesek hozzáférést biztosítani kis- és középvállalkozásokhoz, kiskereskedőkhöz és pénzszállító cégekhez).
(2) A Program keretében tett intézkedéseket a Bizottság közösen szervezheti olyan releváns szakértelemmel rendelkező egyéb partnerekkel, mint például:
a)
a nemzeti központi bankok és az Európai Központi Bank (EKB);
b)
a nemzeti bankjegyszakértői központok (NAC-ok) és a nemzeti érmeszakértői központok (CNAC-ok);
c)
az Európai Műszaki és Tudományos Központ (CTSE), valamint a pénzverdék;
d)
az Europol, az Eurojust és az Interpol;
e)
a pénzhamisítás visszaszorításáról szóló, 1929. április 20-án Genfben aláírt nemzetközi egyezmény (14) 12. cikkében előírt pénzhamisítás elleni nemzeti központi szervezetek, valamint a pénzhamisítással kapcsolatos megelőzési, felderítési és végrehajtási feladatokra szakosodott egyéb ügynökségek;
f)
sokszorosító és hitelesítő technológiákkal foglalkozó szakmai szervezetek, nyomdák és vésnökök;
g)
egyéb, az a)-f) pontban említetteken kívüli specifikus szakértelemmel rendelkező szervezetek, ideértve adott esetben a harmadik országok és különösen a csatlakozó államok és a tagjelölt országok ilyen szervezeteit; és
h)
olyan magánszervezetek, amelyek igazolhatóan technikai ismeretekre tettek szert, valamint a hamisított bankjegyek és érmék felderítésére szakosodott egységek.
8. cikk
Támogatható intézkedések
(1) A Program figyelembe veszi a pénzhamisítás elleni küzdelem transznacionális és multidiszciplináris szempontjait, továbbá ösztönzi az egyes tagállamok nemzeti sajátosságaihoz igazított bevált gyakorlatok alkalmazását.
(2) A Program a 11. cikkben említett éves munkaprogramokban meghatározott feltételek mellett pénzügyi támogatást nyújt a következő intézkedésekhez:
a)
információcsere és -terjesztés, különösen workshopok, találkozók és szemináriumok szervezésével, beleértve az illetékes nemzeti hatóságok munkatársainak képzését, célirányos kiküldetéseit és csereprogramjait és egyéb hasonló intézkedéseket. Az információcsere többek között a következőket érinti:
-
a pénzhamisítás gazdasági és pénzügyi hatásainak monitoringjára és elemzésére szolgáló módszerek,
-
adatbázisok és korai előrejelzési rendszerek működtetése,
-
számítógéppel támogatott felderítési eszközök használata,
-
vizsgálati és nyomozati módszerek,
-
tudományos segítségnyújtás, különös tekintettel a tudományos adatbázisokra és az új fejlesztések technológiai szempontú megfigyelésére/monitoringjára,
-
az euro védelme az Unión kívül,
-
kutatási tevékenységek,
-
specifikus operatív szakértelem nyújtása;
b)
a Program részeként szükségesnek ítélt technikai, tudományos és operatív segítségnyújtás, amely különösen a következőkre terjed ki:
-
minden olyan megfelelő intézkedés, amely uniós szintű oktatási segédanyagot hoz létre, például az uniós joganyag kézikönyve, tájékoztató közlönyök, gyakorlati kézikönyvek, szószedetek és lexikonok, adatbázisok, különösen a tudományos segítségnyújtás vagy a technológiafigyelés terén, illetve számítógépes alkalmazásokra (például szoftverek),
-
releváns multidiszciplináris, illetve transznacionális tanulmányok,
-
az uniós szintű felderítő intézkedéseket segítő műszaki segédeszközök és módszerek kifejlesztése,
-
a legalább két országot érintő műveletek terén megvalósuló együttműködéshez nyújtott pénzügyi támogatás, amennyiben más európai intézmények és szervek programjai nem biztosítanak ilyen támogatást;
c)
a pénzhamisítás elleni szakosított hatóságok által az euro pénzhamisítással szembeni védelmére használt berendezések beszerzésének finanszírozására szolgáló vissza nem térítendő támogatások, a 10. cikk (3) bekezdésével összhangban.
II. FEJEZET
PÉNZÜGYI KERET
9. cikk
Pénzügyi keretösszeg
(1) A Program 2014. január 1. és 2020. december 31. közötti időszakban történő végrehajtására elkülönített pénzügyi keretösszeg (folyó árakon) 7 344 000 EUR.
(2) A Program pénzügyi keretösszegén belül összegeket kell elkülöníteni a 8. cikk (2) bekezdésében felsorolt támogatható intézkedésekre, a források mellékletben meghatározott indikatív elosztása szerint.
A Bizottság a források említett indikatív elosztásától legfeljebb 10 %-kal térhet el. Amennyiben e korlát túllépése szükségesnek bizonyul, a Bizottság a 14. cikkel összhangban felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadhat el a források mellékletben meghatározott indikatív elosztásának módosítására vonatkozóan.
(3) Az éves előirányzatokat a többéves pénzügyi keret erejéig az Európai Parlament és a Tanács hagyja jóvá.
10. cikk
A pénzügyi támogatás és a társfinanszírozás típusai
(1) A Bizottság ezt a Programot a 966/2012/EU, Euratom rendelettel összhangban hajtja végre.
(2) A 8. cikk (2) bekezdésében felsorolt támogatható intézkedésekre nyújtott pénzügyi támogatás a következő formában valósulhat meg:
a)
vissza nem térítendő támogatások; vagy
b)
közbeszerzés.
(3) A támogatási megállapodás nem vonatkozhat kizárólag eszközbeszerzésre.
(4) A vissza nem térítendő támogatások esetében a Programból nyújtott társfinanszírozás mértéke nem haladhatja meg az elszámolható költségek 75 %-át. A 11. cikkben említett éves munkaprogramokban meghatározott kivételes és kellően indokolt esetekben a társfinanszírozás mértéke legfeljebb az elszámolható költségek 90 %-a lehet.
(5) Amennyiben a 8. cikk (2) bekezdésében felsorolt támogatható intézkedések szervezése a Bizottsággal és az EKB-val, az Eurojusttal, az Europollal vagy az Interpollal együtt történik, az ezzel járó kiadások közöttük kerülnek felosztásra. Saját vendégelőadóik úti- és szállásköltségeit mindenkor az egyes szervezők állják.
11. cikk
Éves munkaprogramok
A Program végrehajtása érdekében a Bizottság éves munkaprogramokat fogad el.
Valamennyi éves munkaprogram a Program 3. és 4. cikkben meghatározott általános és egyedi célkitűzéseinek végrehajtását szolgálja, az alábbiak meghatározása révén:
a)
az ilyen általános és egyedi célkitűzésekkel összhangban megvalósítandó intézkedések, ideértve a források indikatív elosztását és a végrehajtás módját;
b)
vissza nem térítendő támogatások esetében: az alapvető kiválasztási kritériumok és a társfinanszírozás lehetséges maximális mértéke.
A Program értelmében végrehajtandó kommunikációs intézkedésekre elkülönített forrásoknak hozzá kell járulniuk az Unió szakpolitikai prioritásai intézményi kommunikációjának fedezéséhez is, amennyiben azok kapcsolódnak a Program 3. cikkben meghatározott általános célkitűzéséhez.
12. cikk
Az Unió pénzügyi érdekeinek védelme
(1) A Bizottság megfelelő intézkedésekkel - csalás, korrupció és bármely egyéb jogellenes tevékenységek elleni megelőző intézkedésekkel, hatásos ellenőrzésekkel, szabálytalanság feltárása esetén a jogosulatlanul kifizetett összegek visszafizettetésével, valamint szükség esetén hatékony, arányos és visszatartó erejű közigazgatási és pénzügyi szankciókkal - biztosítja az Unió pénzügyi érdekeinek az e rendelet alapján finanszírozott intézkedések végrehajtása során történő védelmét.
(2) A Bizottság vagy képviselői, valamint a Számvevőszék jogosultak dokumentumalapú és helyszíni auditot végezni a vissza nem térítendő támogatások kedvezményezettjeinél, valamint a Program alapján uniós forrásokban részesülő vállalkozóknál és alvállalkozóknál.
(3) A 883/2013/EU, Euratom európai parlamenti és tanácsi rendeletben (15) és a 2185/96/Euratom, EK tanácsi rendeletben (16) megállapított rendelkezéseknek és eljárásoknak megfelelően az Európai Csalás Elleni Hivatal (OLAF) vizsgálatokat, köztük helyszíni ellenőrzéseket és vizsgálatokat végezhet annak megállapítására, hogy történt-e a Programból finanszírozott támogatási megállapodással, támogatási határozattal vagy szerződéssel összefüggésben olyan csalás, korrupciós vagy bármely egyéb jogellenes tevékenység, amely az Unió pénzügyi érdekeit sérti.
(4) Az (1), (2) és (3) bekezdés sérelme nélkül az e rendelet végrehajtása keretében harmadik országokkal és nemzetközi szervezetekkel kötött együttműködési megállapodásoknak, továbbá az e rendelet végrehajtása keretében létrejött szerződéseknek, támogatási megállapodásoknak és támogatási határozatoknak olyan rendelkezéseket kell tartalmazniuk, amelyek kifejezetten felhatalmazzák a Bizottságot, a Számvevőszéket és az OLAF-ot arra, hogy hatáskörüknek megfelelően lefolytassák az említett auditokat és vizsgálatokat.
III. FEJEZET
MONITORING, ÉRTÉKELÉS ÉS FELHATALMAZÁS
13. cikk
Monitoring és értékelés
(1) A Programot a Bizottság a tagállamokkal együttműködve hajtja végre, rendszeres konzultációt folytatva a Program megvalósításának különböző szakaszaiban, az 1338/2001/EK rendeletben említett bizottság keretén belül, az egyéb illetékes szervek, különösen az EKB és az Europol által végrehajtott releváns intézkedések figyelembevételével.
(2) A Bizottság igyekszik biztosítani a Program, valamint az egyéb releváns uniós szintű programok és intézkedések közötti összhangot és azok kiegészítő jellegét.
(3) A Bizottság évente tájékoztatja az Európai Parlamentet és a Tanácsot a Program eredményeiről. A tájékoztató az egyéb releváns uniós szintű programokkal és intézkedésekkel való összhangra és kiegészítő jellegre vonatkozó információkat is tartalmazza. A Bizottság folyamatosan terjeszti a Program keretében támogatott intézkedések eredményeit. Valamennyi részt vevő ország és egyéb kedvezményezett biztosítja a Bizottság számára az összes olyan adatot és információt, amely a Program monitoringjához és értékeléséhez szükséges.
(4) A Program értékelését a Bizottság végzi. A Bizottság 2017. december 31-ig független félidős értékelő jelentést nyújt be valamennyi intézkedés célkitűzéseinek megvalósulásáról (az eredményekre és hatásokra kitérve), a források eredményes és költséghatékony felhasználásáról és annak uniós hozzáadott értékéről. Az értékelő jelentést úgy kell elkészíteni, hogy információkkal szolgáljon az intézkedések megújítására, módosítására vagy felfüggesztésére vonatkozó döntés meghozatalához. Az értékelésben meg kell vizsgálni az egyszerűsítés lehetőségét is, annak belső és külső koherenciáját, a célkitűzések továbbra is érvényes relevanciáját, valamint az intézkedések hozzájárulását az Unió intelligens, fenntartható és inkluzív növekedésre vonatkozó prioritásaihoz. Az értékelés figyelembe veszi a korábbi intézkedések hosszú távú hatásairól készült értékelések eredményét.
(5) A Program hosszú távú eredményeit és hatásainak fenntarthatóságát is értékelni kell, hogy az értékelés információkkal szolgáljon egy ezt követő program megújítására, módosítására vagy felfüggesztésére vonatkozó döntés meghozatalához.
(6) A Bizottság ezenkívül 2021. december 31-ig záró értékelő jelentést nyújt be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a Program célkitűzéseinek eléréséről.
14. cikk
A felhatalmazás gyakorlása
(1) A Bizottság az e cikkben meghatározott feltételek mellett felhatalmazást kap felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására.
(2) A Bizottság 2014. január 1-jétől2020. december 31-ig felhatalmazást kap a 9. cikkben említett, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására.
(3) Az Európai Parlament vagy a Tanács bármikor visszavonhatja a 9. cikkben említett felhatalmazást. A visszavonásról szóló határozat megszünteti az abban megjelölt felhatalmazást. A határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon, vagy a benne megjelölt későbbi időpontban lép hatályba. A határozat nem érinti a már hatályban lévő felhatalmazáson alapuló jogi aktusok érvényességét.
(4) A Bizottság a felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadását követően haladéktalanul és egyidejűleg értesíti az Európai Parlamentet és a Tanácsot e jogi aktus elfogadásáról.
(5) A 9. cikk értelmében elfogadott felhatalmazáson alapuló jogi aktus csak akkor lép hatályba, ha az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a jogi aktusról való értesítését követő két hónapon belül sem az Európai Parlament, sem a Tanács nem emelt ellene kifogást, illetve ha az említett időtartam lejártát megelőzően mind az Európai Parlament, mind a Tanács arról tájékoztatta a Bizottságot, hogy nem fog kifogást emelni. Az Európai Parlament vagy a Tanács kezdeményezésére ez az időtartam két hónappal meghosszabbodik.
IV. FEJEZET
ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
15. cikk
Hatályon kívül helyezés
A 2001/923/EK, 2001/924/EK, 2006/75/EK, 2006/76/EK, 2006/849/EK és 2006/850/EK határozat hatályát veszti.
Az említett határozatok hatálya alá tartozó intézkedésekhez kapcsolódó pénzügyi kötelezettségekre azonban e kötelezettségek teljesítéséig továbbra is e határozatok vonatkoznak.
16. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában történő kihirdetését követő napon lép hatályba.
Ezt a rendeletet 2014. január 1-jétől kell alkalmazni.
Ez a rendelet a Szerződéseknek megfelelően teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó a tagállamokban.
Kelt Strasbourgban, 2014. március 11-én.