KOMMISSIONENS DELEGEREDE FORORDNING (EU) 2015/98
af 18. november 2014
om gennemførelse af Unionens internationale forpligtelser som omhandlet i artikel 15, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1380/2013 i henhold til den internationale konvention om bevarelse af tunfiskebestanden i Atlanterhavet og konventionen om det fremtidige multilaterale samarbejde vedrørende fiskeriet i det nordvestlige Atlanterhav
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1380/2013 af 11. december 2013 om den fælles fiskeripolitik, ændring af Rådets forordning (EF) nr. 1954/2003 og (EF) nr. 1224/2009 og ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 2371/2002 og (EF) nr. 639/2004 samt Rådets afgørelse 2004/585/EF (1), særlig artikel 15, stk. 2, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I forordning (EU) nr. 1380/2013 fastsættes det, at alle fangster af arter, der er underlagt fangstbegrænsninger og, i Middelhavet, også fangster af arter, der er underlagt mindstestørrelse, skal landes (»landingsforpligtelsen«). Artikel 15, stk. 1, i nævnte forordning omfatter fiskeri i EU-farvande eller EU-fiskerfartøjers fiskeri uden for EU-farvande, der ikke hører under tredjelandes højhedsområde eller jurisdiktion.
(2)
Landingsforpligtelsen skal anvendes senest fra den 1. januar 2015 for fiskeriet efter små og store pelagiske arter, fiskeri til industriformål og fiskeriet efter laks i Østersøen.
(3)
Unionen er kontraherende part i en række regionale fiskeriforvaltningsorganisationer (»RFFO'er«) og er derfor bundet af foranstaltninger, som de pågældende RFFO'er har truffet.
(4)
Som følge af visse af RFFO'ernes foranstaltninger er fiskerfartøjer, der fisker i deres ansvarsområde, forpligtet til at smide visse fangster ud, der i princippet er omfattet af landingsforpligtelsen.
(5)
Ved artikel 15, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1380/2013 bemyndiges Kommissionen til at vedtage delegerede retsakter med henblik på gennemførelsen af internationale forpligtelser i EU-lovgivningen, herunder især undtagelser fra landingsforpligtelsen.
(6)
Det er derfor nødvendigt at præcisere de situationer, hvor landingsforpligtelsen ikke anvendes, for at sikre, at Unionen opfylder sine internationale forpligtelser, og for at skabe retssikkerhed for fiskerne.
(7)
I overensstemmelse med henstilling 11-01 fra Den Internationale Kommission for Bevarelse af Tunfiskebestanden i Atlanterhavet (»ICCAT«) om et flerårigt bevarelses- og forvaltningsprogram for storøjet og gulfinnet tun, bør visse fiskerfartøjer ikke have tilladelse til at fiske efter, opbevare om bord, omlade, transportere, overføre, forarbejde eller lande storøjet tun i Atlanterhavet.
(8)
I henhold til ICCAT-henstilling 13-07 skal almindelig tun, der er fanget med fartøjer og faststående tunfiskenet i det østlige Atlanterhav, i visse situationer smides ud. Navnlig anføres det i denne henstillings punkt 29, at almindelig tun under en mindstereferencevægt eller et mindstereferencemål skal smides ud. Mindstemålet er i øjeblikket fastsat i Rådets forordning (EF) nr. 302/2009 (2). Forpligtelsen til udsmid anvendes på alle fiskerier efter almindelig tun i det østlige Atlanterhav, herunder fritids- og sportsfiskeri.
(9)
Desuden fastsættes der i punkt 31 i ICCAT-henstilling 13-07 en forpligtelse til udsmid af almindelig tun med en vægt på mellem 8 og 30 kg eller med en længde til haledelingspunktet på mellem 75 og 115 cm, der utilsigtet er fanget med fartøjer og faststående tunfiskenet, med hvilke der aktivt fiskes efter denne art, og som overstiger 5 % af de samlede fangster af almindelig tun.
(10)
Den vægtkategori for utilsigtede fangster af almindelig tun, som fastsættes i artikel 9, stk. 12, i forordning (EF) nr. 302/2009, er forskellig fra den, der er fastsat i punkt 31 i ICCAT-henstilling 13-07, som blev vedtaget, efter at nævnte forordning trådte i kraft. I afventning af revisionen af forordning (EF) nr. 302/2009 bør punkt 31 i nævnte ICCAT-henstilling gennemføres i EU-lovgivningen ved nærværende forordning.
(11)
I punkt 32 i ICCAT-henstilling 13-07 fastsættes det, at fartøjer, der ikke fisker aktivt efter almindelig tun, ikke har tilladelse til at opbevare almindelig tun, der overstiger 5 % af deres samlede fangst i vægt eller antal fisk om bord.
(12)
I punkt 34 og 41 i ICCAT-henstilling 13-07 fastsættes en forpligtelse til udsætning af almindelig tun, der fanges levende i fritidsfiskeri og sportsfiskeri.
(13)
I ICCAT-henstilling 13-02 om bevarelse af sværdfisk i Nordatlanten fastsættes en forpligtelse til udsmid for fartøjer, der fisker efter sværdfisk i Nordatlanten, i visse situationer. Navnlig anføres det i punkt 9, at sværdfisk under en mindstereferencevægt eller et mindstereferencemål skal smides ud. Mindstemålet er i øjeblikket fastsat i Rådets forordning (EF) nr. 520/2007 (3).
(14)
Desuden fastsættes i samme punkt i henstilling 13-02 en forpligtelse til udsmid af sværdfisk med en levende vægt på mindre end 25 kg eller en længde på mindre end 125 cm fra underkæbe til haledelingspunktet, der er fanget utilsigtet, og som overstiger 15 % af fartøjets samlede fangst af sværdfisk pr. landing.
(15)
For at sikre sammenhæng mellem ICCAT-henstilling 11-01, 13-07 og 13-02 og EU-lovgivningen, bør landingsforpligtelsen ikke finde anvendelse på EU-fartøjer, der deltager i fiskeri, der er omfattet af disse henstillinger.
(16)
I artikel 5 og artikel 6.3 i de bevarelses- og håndhævelsesforanstaltninger, der er vedtaget af Organisationen for Fiskeriet i det Nordvestlige Atlanterhav (NAFO), og i bilag I.A til nævnte foranstaltninger fastsættes en forpligtelse til udsmid af enhver fangst af lodde, som overstiger den fastsatte kvote eller den tilladte bifangstprocent. I bilag I.A er der i øjeblikket fastsat en samlet tilladt fangstmængde (»TAC«) på nul for lodde. Desuden er bifangster af lodde i andre fiskerier, der er omfattet af landingsforpligtelsen, under visse betingelser også omfattet af forpligtelsen til udsmid i overensstemmelse med NAFO-reglerne.
(17)
For at sikre sammenhæng mellem NAFO's bevarelses- og håndhævelsesforanstaltninger og EU-lovgivningen, bør landingsforpligtelsen ikke finde anvendelse på fiskerier, der er omfattet af disse foranstaltninger.
(18)
Set i lyset af den tidsplan, der er fastsat i artikel 15, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1380/2013, bør denne forordning træde i kraft umiddelbart efter offentliggørelsen -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL I
GENERELLE BESTEMMELSER
Artikel 1
Genstand og anvendelsesområde
Ved denne forordning fastsættes undtagelser fra den landingsforpligtelse, der er fastsat i artikel 15 i forordning (EU) nr. 1380/2013, med henblik på gennemførelsen af Unionens internationale forpligtelser i henhold til den internationale konvention om bevarelse af tunfiskebestanden i Atlanterhavet og konventionen om det fremtidige multilaterale samarbejde vedrørende fiskeriet i det nordvestlige Atlanterhav. Forordningen finder anvendelse på fiskeri i EU-farvande eller EU-fiskerfartøjers fiskeri uden for EU-farvande, der ikke hører under tredjelandes højhedsområde eller jurisdiktion.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
1) »NAFO-konventionsområdet«: de geografiske områder, der er specificeret i bilag III til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 217/2009 (4)
2) »fiskeri inden for NAFO's ansvarsområde«: fiskeri i NAFO-konventionsområdet efter alle fiskeressourcer med følgende undtagelser: laks, tun, marlinarter, hvalbestande, der forvaltes af Den Internationale Hvalfangstkommission eller en efterfølgerorganisation, og sedentære arter på kontinentalsoklen, dvs. organismer, som på det tidspunkt, hvor de er fangstklare, enten er ubevægelige på eller under havbunden eller ude af stand til at bevæge sig uden vedvarende fysisk kontakt med havbunden eller undergrunden
3) »Nordatlanten«: området i Atlanterhavet nord for 5° N
4) »fritidsfiskeri«: ikke-erhvervsmæssigt fiskeri, hvor de fiskende ikke er medlemmer af en national sportsfiskerforening eller ikke har en national sportsfiskerilicens
5) »sportsfiskeri«: ikke-erhvervsmæssigt fiskeri, hvor de fiskende er medlemmer af en national sportsfiskerforening eller har et nationalt sportsfiskertegn.
KAPITEL II
ICCAT-KONVENTIONSOMRÅDET
Artikel 3
Storøjet tun
1. Denne artikel finder anvendelse på storøjet tun (Thunnus obesus) i Atlanterhavet.
2. Uanset artikel 15, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1380/2013 må fiskerfartøjer med en længde overalt på 20 m eller derover, der ikke er indført i ICCAT's register over fartøjer med tilladelse til fiskeri efter storøjet tun, ikke fiske efter, opbevare om bord, omlade, transportere, overføre, forarbejde eller lande storøjet tun i Atlanterhavet.
Artikel 4
Atlantisk tun
1. Denne artikel finder anvendelse på almindelig tun (Thunnus thynnus) i det østlige Atlanterhav og Middelhavet.
2. Uanset artikel 15, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1380/2013 er det forbudt at fiske efter, opbevare om bord, omlade, overføre, lande, transportere, opbevare, sælge, frembyde eller udbyde til salg almindelig tun under det mindstemål, der er fastsat i artikel 9, stk. 1, i forordning (EF) nr. 302/2009.
3. Uanset denne artikels stk. 2 og artikel 15, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1380/2013 er det, for så vidt angår utilsigtede fangster på højst 5 % af almindelig tun på mellem 8 kg eller 75 cm og det mindstemål i kg eller cm, der er fastsat i artikel 9, stk. 1, i forordning (EF) 302/2009, fanget i aktivt fiskeri efter almindelig tun med fartøjer eller faststående tunfiskenet, tilladt at opbevare disse om bord, og at omlade, overføre, lande, transportere, opbevare, sælge, frembyde eller udbyde dem til salg.
4. Uanset artikel 15, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1380/2013 må fangstfartøjer og faststående tunfiskenet, med hvilke der fiskes aktivt efter almindelig tun, ikke opbevare om bord mere end 5 % almindelig tun med en vægt på mellem 8 og 30 kg eller en længde til haledelingspunktet på mellem 75 og 115 cm.
5. Den i stk. 3 og 4 omhandlede andel på 5 % beregnes på grundlag af de samlede utilsigtede fangster af almindelig tun i antal fisk ud af de samlede fangster af almindelig tun, som til enhver tid efter hvert træk opbevares om bord.
6. Uanset artikel 15, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1380/2013 må fangstfartøjer, der ikke fisker aktivt efter almindelig tun, ikke opbevare almindelig tun, der udgør mere end 5 % af den samlede fangst i vægt eller antal fisk, om bord. Beregning på grundlag af antal fisk anvendes kun for tun og tunlignende arter, der forvaltes af ICCAT.
7. Hvis den kvote, der er tildelt den medlemsstat, hvor det pågældende fiskerfartøj eller faststående tunfiskenet er registreret, allerede er opbrugt, gælder følgende uanset artikel 15, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1380/2013:
a)
bifangster af almindelig tun undgås og
b)
almindelig tun, der fanges levende som bifangst, genudsættes.
8. Uanset artikel 15, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1380/2013 genudsættes almindelig tun, der fanges levende i fritidsfiskeri.
9. Uanset artikel 15, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1380/2013 genudsættes almindelig tun, der fanges levende i sportsfiskeri.
Artikel 5
Sværdfisk
1. Denne artikel finder anvendelse på sværdfisk (Xiphias gladius) i Nordatlanten.
2. Uanset artikel 15, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1380/2013 er det forbudt at fiske efter, opbevare om bord, omlade, lande, transportere, opbevare, frembyde eller udbyde til salg, sælge eller markedsføre sværdfisk under det mindstemål, der er fastsat i bilag IV til forordning (EF) nr. 520/2007.
3. Uanset denne artikels stk. 2 og artikel 15, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1380/2013 er det for så vidt angår bifangster på højst 15 % af sværdfisk med en vægt på mindre end 25 kg eller en længde på mindre end 125 cm til haledelingspunktet, tilladt at opbevare disse om bord, og at omlade, overføre, lande, transportere, opbevare, sælge, frembyde eller udbyde til dem salg.
4. Uanset artikel 15, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1380/2013 må fartøjer ikke opbevare om bord mere end 15 % sværdfisk med en levende vægt på mindre end 25 kg eller en længde på mindre end 125 cm til haledelingspunktet.
5. Den i stk. 3 og 4 omhandlede andel på 15 % beregnes på grundlag af antallet af sværdfisk ud af fartøjets samlede fangst af sværdfisk pr. landing.
KAPITEL III
NAFO-KONVENTIONSOMRÅDET
Artikel 6
Lodde
1. Denne artikel finder anvendelse på lodde (Mallotus villosus) i NAFO-konventionsområdet.
2. Uanset artikel 15, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1380/2013 må lodde, der fanges ud over den inden for rammerne af EU-lovgivningen tildelte kvote, ikke opbevares om bord.
3. Uanset artikel 15, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1380/2013 må lodde, der fanges som bifangst i et fiskeri, der er omfattet af landingsforpligtelsen i NAFO's ansvarsområde, ikke opbevares om bord.
KAPITEL IV
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 7
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 18. november 2014.
A BIZOTTSÁG (EU) 2015/98 FELHATALMAZÁSON ALAPULÓ RENDELETE
(2014. november 18.)
az atlanti tonhalfélék védelméről szóló nemzetközi egyezményből és az északnyugat-atlanti halászatban folytatandó jövőbeni többoldalú együttműködésről szóló egyezményből adódó, az 1380/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 15. cikkének (2) bekezdése szerinti uniós nemzetközi kötelezettségek végrehajtásáról
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel a közös halászati politikáról, az 1954/2003/EK és az 1224/2009/EK tanácsi rendelet módosításáról, valamint a 2371/2002/EK és a 639/2004/EK tanácsi rendelet és a 2004/585/EK tanácsi határozat hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. december 11-i 1380/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 15. cikke (2) bekezdésére,
mivel:
(1)
Az 1380/2013/EU rendelet kirakodást ír elő minden olyan halfaj fogása esetében, amelyre fogási korlátozások vonatkoznak, illetve - a Földközi-tenger tekintetében - amelyekre minimális kirakodási méretek vonatkoznak („kirakodási kötelezettség”). A szóban forgó rendelet 15. cikkének (1) cikke olyan halászati tevékenységekre vonatkozik, amelyeket az uniós vizeken folytatnak, vagy uniós halászhajókkal az uniós vizeken kívül, harmadik országok felségterületéhez vagy joghatósága alá nem tartozó vizeken folytatnak.
(2)
A kirakodási kötelezettség legkésőbb 2015. január 1-jétől a kis- és nagyméretű nyílt tengeri fajok, az ipari célból halászott halfajok, valamint a balti-tengeri lazac halászataira alkalmazandó.
(3)
Az Unió több regionális halászati gazdálkodási szervezetnek is szerződő fele, ezért az érintett szervezetek által hozott intézkedések rá nézve kötelezőek.
(4)
Egyes intézkedések szerint a hatókörükbe tartozó hajóknak vissza kell dobniuk bizonyos fogásokat, amelyekre elvben kirakodási kötelezettség vonatkozik.
(5)
Az 1380/2013/EU rendelet 15. cikkének (2) bekezdése felhatalmazza a Bizottságot, hogy felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el a nemzetközi kötelezettségek uniós jogban történő végrehajtása céljából, ideértve különösen a kirakodási kötelezettségtől való eltéréseket.
(6)
Ezért annak érdekében, hogy az Unió eleget tegyen nemzetközi kötelezettségeinek, valamint a halászok jogbiztonságának biztosítása érdekében, szükséges egyértelműen meghatározni azokat a helyzeteket, amelyekben a kirakodási kötelezettség nem alkalmazandó.
(7)
Az Atlanti Tonhal Védelmére Létrehozott Nemzetközi Bizottságnak (ICCAT) a nagyszemű és a sárgaúszójú tonhalat érintő többéves megőrzési és gazdálkodási programmal kapcsolatos 11-01. számú ajánlásának megfelelően bizonyos halászhajók számára tilos az Atlanti-óceánon a nagyszemű tonhal halászata, fedélzeten tartása, átrakodása, szállítása, átszállítása, feldolgozása vagy kirakodása.
(8)
A 13-07. számú ICCAT-ajánlás a kelet-atlanti kékúszójú tonhalat halászó hajók és halcsapdák számára bizonyos esetekben visszadobási kötelezettséget ír elő. Különösen az említett ajánlás 29. bekezdése szerint a minimális referenciasúly vagy -méret alatti kékúszójú tonhalat vissza kell dobni. A minimális méretet jelenleg a 302/2009/EK tanácsi rendelet (2) határozza meg. A szóban forgó visszadobási kötelezettség a kelet-atlanti kékúszójú tonhal mindenfajta halászatára érvényes, ideértve a szabadidős és sporthorgászatot is.
(9)
Ezenkívül a 13-07. számú ICCAT-ajánlás 31. bekezdése a 8-30 kg súlyú vagy a 75-115 cm (a farok tövéig mért hossz) méretű kékúszójú tonhal véletlen fogásai tekintetében az erre a fajra aktívan halászó hajók és halcsapdák számára visszadobási kötelezettséget ír elő, ha ezek a fogások meghaladják az összes kékúszójútonhal-fogás 5 %-át.
(10)
A 302/2009/EK rendelet 9. cikkének (12) bekezdésében meghatározott, a kékúszójú tonhal véletlen fogására vonatkozó súlytartomány különbözik a szóban forgó rendelet hatálybalépése után elfogadott 13-07. számú ICCAT-ajánlás 31. bekezdésében meghatározott súlytartománytól. A 302/2009/EK rendelet felülvizsgálatáig ezzel a rendelettel az ICCAT-ajánlás 31. bekezdését kell végrehajtani az uniós jogban.
(11)
A 13-07. számú ICCAT-ajánlás 32. bekezdése szerint a kékúszójú tonhalat nem aktívan halászó hajók nem tarthatják meg az összes kékúszójútonhal-fogás 5 %-át súly vagy darabszám tekintetében meghaladó részét.
(12)
A 13-07. számú ICCAT-ajánlás 34. és 41. bekezdése visszaengedési kötelezettséget ír elő a szabadidős és sporthorgászat keretében élve kifogott kékúszójú tonhal tekintetében.
(13)
Az észak-atlanti kardhal megőrzésével kapcsolatos, 13-02. számú ICCAT-ajánlás az észak-atlanti kardhalat halászó hajók számára bizonyos esetekben visszadobási kötelezettséget ír elő. A 9. bekezdés szerint a minimális referenciasúly vagy -méret alatti kardhalat vissza kell dobni. A minimális méretet jelenleg az 520/2007/EK tanácsi rendelet (3) határozza meg.
(14)
A 13-02. számú ICCAT-ajánlás visszadobási kötelezettséget ír elő a 25 kg-nyi élősúlynál vagy 125 cm-nyi hosszúságnál (az alsó állkapocstól a farok tövéig mért hossz) kisebb kardhalak azon véletlen fogásai tekintetében, amelyek meghaladják az összes kifogott kardhal kirakodásonkénti darabszámának 15 %-át.
(15)
A 11-01., 13-07. és 13-02. számú ICCAT-ajánlás és az uniós jog közötti összhang biztosítása érdekében a kirakodási kötelezettség nem vonatkozik az említett ajánlások hatálya alá tartozó halászatokban részt vevő uniós hajókra.
(16)
Az Északnyugat-atlanti Halászati Szervezet (NAFO) védelmi és végrehajtási intézkedéseinek 5. cikke, 6. cikkének (3) bekezdése, valamint I.A melléklete visszadobási kötelezettséget ír elő minden, a megállapított kvótán felüli vagy a járulékos fogás engedélyezett arányán felüli kapellánfogásokra. Az I.A melléklet a kapellán teljes kifogható mennyiségét (TAC) jelenleg nullában állapítja meg. Ezenkívül bizonyos feltételek esetén a NAFO szabályoknak megfelelő visszadobási kötelezettség érvényes a kirakodási kötelezettség hatálya alá eső egyéb halászatok járulékos kapellánfogásaira is.
(17)
A NAFO védelmi és végrehajtási intézkedések közötti összhang biztosítása érdekében a kirakodási kötelezettség nem vonatkozik az említett ajánlások hatókörébe tartozó halászatokban részt vevő uniós hajókra.
(18)
Figyelemmel az 1380/2013/EU rendelet 15. cikkének (1) bekezdésében meghatározott időkeretre, e rendeletnek a kihirdetését követően azonnal hatályba kell lépnie,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
I. FEJEZET
ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK
1. cikk
Tárgy és hatály
Ez a rendelet az atlanti tonhalfélék védelméről szóló nemzetközi egyezményből és az északnyugat-atlanti halászatban folytatandó jövőbeni többoldalú együttműködésről szóló egyezményből fakadó uniós nemzetközi kötelezettségek végrehajtása céljából eltéréseket biztosít az 1380/2013/EU rendelet 15. cikkében meghatározott kirakodási kötelezettségtől. Ez a rendelet az uniós vizeken vagy uniós halászhajókkal az uniós vizeken kívül, harmadik országok felségterületéhez vagy joghatósága alá nem tartozó vizeken folytatott halászati tevékenységekre alkalmazandó.
2. cikk
Fogalommeghatározások
E rendelet alkalmazásában:
1.
„a NAFO-egyezmény hatálya alá tartozó terület”: a 217/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (4) III. mellékletében meghatározott földrajzi területek;
2.
„a NAFO keretében végzett halászat”: a NAFO-egyezmény hatálya alá tartozó területen végzett halászat, amely minden halászati forrást érint a következő kivételekkel: a Nemzetközi Bálnavadászati Bizottság vagy bármely jogutód szervezet által kezelt lazac-, tonhal-, nyársorrúhal- és cetállomány, valamint a kontinentális talapzat nem vándorló fajai, azaz olyan szervezetek, amelyek begyűjthető állapotban a tengerfenéken vagy a meder alatt helyhez kötötten élnek, vagy a tengerfenékkel vagy az altalajjal fennálló állandó fizikai kapcsolat nélkül nem tudnak mozogni.
3.
„az Atlanti-óceán északi része”: az Atlanti-óceán területe az é. sz. 5°-tól északra;
4.
„szabadidős horgászat”: olyan nem kereskedelmi célú halászati tevékenység, amelynek résztvevői nem tartoznak nemzeti sportszervezethez vagy nem rendelkeznek nemzeti sportengedéllyel;
5.
„sporthorgászat” olyan nem kereskedelmi célú halászati tevékenység, amelynek résztvevői egy nemzeti sportszervezethez tartoznak vagy nemzeti sportengedéllyel rendelkeznek.
II. FEJEZET
AZ ICCAT-EGYEZMÉNY HATÁLYA ALÁ TARTOZÓ TERÜLET
3. cikk
Nagyszemű tonhal
(1) Ez a cikk az Atlanti-óceánban élő nagyszemű tonhalra (Thunnus obesus) alkalmazandó.
(2) Az 1380/2013/EU rendelet 15. cikkének (1) bekezdésétől eltérve, a legalább 20 méter teljes hosszúságú, a nagyszemű tonhal halászatára jogosult hajók ICCAT-nyilvántartásában nem szereplő halászhajók számára tilos az Atlanti-óceánban nagyszemű tonhalat halászni, fedélzeten tárolni, átrakodni, szállítani, átszállítani, feldolgozni és kirakodni.
4. cikk
Kékúszójú tonhal
(1) Ez a cikk az Atlanti-óceán keleti részén és a Földközi-tengerben élő kékúszójú tonhalra (Thunnus thynnus) alkalmazandó.
(2) Az 1380/2013/EU rendelet 15. cikkének (1) bekezdésétől eltérve, a 302/2009/EK rendelet 9. cikkének (1) bekezdésében meghatározott minimális méretet el nem érő kékúszójú tonhalat tilos halászni, a fedélzeten tárolni, átrakodni, átszállítani, kirakodni, szállítani, tárolni, értékesíteni, eladásra kiállítani vagy felkínálni.
(3) E cikk (2) bekezdésétől és az 1380/2013/EU rendelet 15. cikkének (1) bekezdésétől eltérve, a kékúszójú tonhalra aktívan halászó halászhajók és halcsapdák a 8 kg vagy 75 cm és a 302/2009/EK rendelet 9. cikkének (1) bekezdésében kg-ban vagy cm-ben meghatározott minimális méret közötti kékúszójú tonhal tekintetében a véletlen fogás legfeljebb 5 %-át tarthatják a fedélzeten, szállíthatják át, rakodhatják át, rakodhatják ki, szállíthatják, tárolhatják, értékesíthetik, állíthatják ki vagy kínálhatják eladásra.
(4) Az 1380/2013/EU rendelet 15. cikkének (1) bekezdésétől eltérve, a kékúszójú tonhalra aktívan halászó halászhajók és halcsapdák nem tarthatják meg a 8-30 kg súlyú vagy a 75-115 cm (a farok tövéig mért hossz) méretű kékúszójú tonhal fogásainak azon részét, amely meghaladja a kékúszójútonhal-fogás 5 %-át.
(5) A (3) és (4) bekezdésben említett 5 %-os arányt a teljes véletlen kékúszójútonhal-fogás figyelembevételével, az egyes halászati műveleteket követően a hajó fedélzetén tartott kékúszójú tonhalak mindenkori összes darabszáma alapján kell kiszámolni.
(6) Az 1380/2013/EU rendelet 15. cikkének (1) bekezdésétől eltérve, a kékúszójú tonhalat nem aktívan halászó hajók nem tarthatják a fedélzeten a kékúszójútonhal-fogás azon részét, amely súlyra vagy darabszámra meghaladja az összes fogás 5 %-át. Az egyedszámon alapuló számítás csak az ICCAT által kezelt tonhalra és tonhalszerű fajokra vonatkozik.
(7) Az 1380/2013/EU rendelet 15. cikkének (1) bekezdésétől eltérve, ha az érintett halászhajó vagy halcsapda szerinti tagállamnak kiosztott kvóta kimerült:
a)
kerülni kell a kékúszójú tonhal járulékos fogásait; és
b)
a járulékos módon élve kifogott kékúszójú tonhalakat vissza kell engedni.
(8) Az 1380/2013/EU rendelet 15. cikkének (1) bekezdésétől eltérve, a szabadidős horgászat keretében élve kifogott kékúszójú tonhalakat vissza kell engedni.
(9) Az 1380/2013/EU rendelet 15. cikkének (1) bekezdésétől eltérve, a sporthorgászat keretében élve kifogott kékúszójú tonhalakat vissza kell engedni.
5. cikk
Kardhal
(1) Ez a cikk az Atlanti-óceán északi részén élő kardhalra (Xiphias gladius) alkalmazandó.
(2) Az 1380/2013/EU rendelet 15. cikkének (1) bekezdésétől eltérve, az 520/2007/EK rendelet IV. mellékletében meghatározott minimális méretet el nem érő kardhalat tilos halászni, a fedélzeten tárolni vagy átrakodni, kirakodni, szállítani, tárolni, eladásra kiállítani vagy felkínálni, értékesíteni vagy forgalomba hozni.
(3) E cikk (2) bekezdésétől és az 1380/2013/EU rendelet 15. cikkének (1) bekezdésétől eltérve, a 25 kg-nyi élősúlynál vagy 125 cm-nyi hosszúságnál (az alsó állkapocstól a farok tövéig mért hossz) kisebb kardhal tekintetében legfeljebb 15 %-os véletlen fogás tartható a fedélzeten, rakodható át, szállítható át, rakodható ki, szállítható, tárolható, értékesíthető, állítható ki vagy kínálható eladásra.
(4) Az 1380/2013/EU rendelet 15. cikkének (1) bekezdésétől eltérve, a hajók nem tarthatják meg a 25 kg-nyi élősúlynál vagy 125 cm-nyi hosszúságnál (az alsó állkapocstól a farok tövéig mért hossz) kisebb kardhal fogásainak azon részét, amely meghaladja a kardhal-fogás 15 %-át.
(5) A (3) és (4) bekezdésben említett 15 %-os arányt a hajó összes kardhalfogásában található kardhalak kirakodásonkénti darabszáma alapján kell kiszámolni.
III. FEJEZET
A NAFO-EGYEZMÉNY HATÁLYA ALÁ TARTOZÓ TERÜLET
6. cikk
Kapellán
(1) Ez a cikk a NAFO-egyezmény hatálya alá tartozó területen élő kapellánra (Mallotus villosus) vonatkozik.
(2) Az 1380/2013/EU rendelet 15. cikkének (1) bekezdésétől eltérve, az uniós szabályozásban meghatározott kvótán felül kifogott kapellán nem tartható a fedélzeten.
(3) Az 1380/2013/EU rendelet 15. cikkének (1) bekezdésétől eltérve, a NAFO által előírt kirakodási kötelezettség hatálya alá tartozó halászat során járulékos fogásként kifogott kapellán nem tartható a fedélzeten.
IV. FEJEZET
VÉGSŐ RENDELKEZÉSEK
7. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2014. november 18-án.