DEN EUROPÆISKE CENTRALBANKS FORORDNING (EU) Nr. 469/2014
af 16. april 2014
om ændring af forordning (EF) nr. 2157/1999 om Den Europæiske Centralbanks beføjelser til at pålægge sanktioner (ECB/1999/4)
(ECB/2014/18)
STYRELSESRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE CENTRALBANK HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 132, stk. 3,
under henvisning til statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank, særlig artikel 34.3 og 19.1,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 2532/98 af 23. november 1998 om Den Europæiske Centralbanks beføjelser til at pålægge sanktioner (1), navnlig artikel 6, stk. 2, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Den Europæiske Centralbank (ECB) har anvendt Den Europæiske Centralbanks forordning (EF) nr. 2157/1999 (ECB/1999/4) (2) til at pålægge sanktioner inden for sine forskellige kompetenceområder, herunder navnlig i forbindelse med gennemførelsen af Unionens monetære politik, betalingssystemernes funktion og indsamlingen af statistisk information.
(2)
I henhold til Rådets forordning (EU) nr. 1024/2013 (3) er ECB berettiget til at pålægge de kreditinstitutter, som den fører tilsyn med, administrative økonomiske bøder, når disse institutter ikke overholder et krav i umiddelbart gældende EU-ret, og sanktioner, når de ikke overholder ECB-forordninger eller -afgørelser.
(3)
ECB har vedtaget forordning (EU) nr. YYY/2014 (ECB/2014/17) (4), der yderligere specificerer procedurerne for ECB's, de kompetente nationale myndigheders og de udpegede nationale myndigheders udførelse af deres tilsynsopgaver i henhold til forordning (EU) nr. 1024/2013. Forordning (EU) nr. YYY/2014 (ECB/2014/17) indeholder bestemmelser om procedurerne for ECB's og de kompetente nationale myndigheders pålæggelse af administrative sanktioner på det tilsynsmæssige område.
(4)
ECB har vedtaget henstilling ECB/2014/19 (5) for at fastsætte en sammenhængende ordning for ECB's pålæggelse af sanktioner i forbindelse med udførelsen af sine tilsynsopgaver i henhold til forordning (EU) nr. 1024/2013 og forordning (EU) nr. YYY/2014 (ECB/2014/17).
(5)
Forordning (EF) nr. 2157/1999 bør præciseres således, at den kun finder anvendelse, når ECB pålægger sanktioner i forbindelse med udførelsen af sine ikke-tilsynsmæssige centralbankopgaver, mens forordning (EU) nr. YYY/2014 (ECB/2014/17) finder anvendelse, når ECB pålægger administrative sanktioner i forbindelse med udførelsen af sine tilsynsopgaver.
(6)
ECB bør tage hensyn til alvorligheden af den påtænkte sanktion, når de proceduremæssige regler, der finder anvendelse ved indledningen og gennemførelsen af overtrædelsesproceduren i forordning (EF) nr. 2532/98, specificeres yderligere.
(7)
Forordning (EF) nr. 2157/1999 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Ændringer
Forordning (EF) nr. 2457/1999 ændres således:
1.
En ny artikel 1a indsættes efter artikel 1:
»Artikel 1a
Anvendelsesområde
Denne forordning finder kun anvendelse på de sanktioner, som ECB kan pålægge i forbindelse med udførelsen af sine ikke-tilsynsmæssige centralbankopgaver. Den finder ikke anvendelse på de administrative sanktioner, som ECB kan pålægge i forbindelse med udførelsen af sine tilsynsopgaver.«
2.
En ny artikel 1b indsættes efter artikel 1a:
»Artikel 1b
Uafhængig undersøgelsesenhed
1. For at kunne træffe beslutning om, hvorvidt der skal indledes en overtrædelsesprocedure i henhold til artikel 2, og om beføjelserne i artikel 3 skal udøves, opretter ECB en intern uafhængig undersøgelsesenhed (herefter »undersøgelsesenhed«) bestående af efterforskere, som udfører deres undersøgelsesfunktioner uafhængigt af Direktionen og Styrelsesrådet, og som ikke deltager i Direktionens og Styrelsesrådets drøftelser.
2. Hvis ECB finder, at der er grund til at formode at en eller flere overtrædelser finder eller har fundet sted, henvises sagen til Direktionen.
3. Hvis Direktionen finder, at den relevante sanktion vil overskride tærsklen i artikel 10, stk. 1, finder den forenklede procedure i artikel 10 ikke anvendelse, og Direktionen henviser sagen til undersøgelsesenheden. Undersøgelsesenheden træffer beslutning om, hvorvidt der skal indledes en overtrædelsesprocedure.
4. Alle henvisninger til ECB i artikel 2-4, artikel 5, stk. 1-3, og artikel 6 skal læses som en henvisning til ECB's undersøgelsesenhed, eller hvor den forenklede procedure i henhold til artikel 10 finder anvendelse, til Direktionen.
5. Henvisningerne i denne artikel berører ikke den kompetente nationale centralbanks kompetence til at indlede en overtrædelsesprocedure og til at foretage en undersøgelse i henhold til denne forordning.«
3.
Artikel 2, stk. 1, erstattes af følgende:
»1. Der kan kun indledes én overtrædelsesprocedure mod det samme foretagende baseret på de samme faktiske omstændigheder. Derfor kan hverken ECB eller den kompetente nationale centralbank træffe beslutning om, hvorvidt der skal indledes en overtrædelsesprocedure, før de har informeret og konsulteret hinanden.«
4.
Artikel 2, stk. 3, erstattes af følgende:
»3. Det er tilladt ECB eller, alt efter omstændighederne, den kompetente nationale centralbank efter anmodning at bistå og samarbejde med den anden part ved gennemførelsen af en overtrædelsesprocedure og navnlig at fremsende alle de oplysninger, der måtte anses for relevante.«
5.
En ny artikel 7a indsættes efter artikel 7:
»Artikel 7a
Fremlæggelse af et forslag for Direktionen
1. Hvis undersøgelsesenheden eller, alt efter omstændighederne, den kompetente nationale centralbank, efter at overtrædelsesproceduren er afsluttet, er af den opfattelse, at det pågældende foretagende bør pålægges en sanktion, skal den fremlægge et forslag for Direktionen, der fastslår, at det pågældende foretagende har begået en overtrædelse og specificerer størrelsen af den sanktion, der påtænkes pålagt.
2. Den undersøgende enhed eller, alt efter omstændighederne, den kompetente nationale centralbank baserer udelukkende sit forslag på de faktiske omstændigheder og påklagede forhold, som det pågældende foretagende har haft mulighed for at fremsætte bemærkninger om.
3. Hvis Direktionen finder, at det dossier, som undersøgelsesenheden eller, alt efter omstændighederne, den kompetente nationale centralbank har fremlagt, er ufuldstændigt, kan den tilbagevise dossiet til undersøgelsesenheden eller den kompetente nationale centralbank vedlagt en begrundet anmodning om yderligere oplysninger.
4. Hvis Direktionen på grundlag af et fuldstændigt dossier er enig med undersøgelsesenhedens eller, alt efter omstændighederne, den kompetente nationale centralbanks forslag om at pålægge det pågældende foretagende en sanktion, vedtager den en afgørelse i overensstemmelse med det forslag, som undersøgelsesenheden eller den kompetente nationale centralbank har fremlagt.
5. Hvis Direktionen på grundlag af et fuldstændigt dossier finder, at de faktiske omstændigheder, der er beskrevet i undersøgelsesenhedens eller, alt efter omstændighederne, den kompetente nationale centralbanks forslag ikke synes at udgøre tilstrækkeligt bevis for en overtrædelse, kan Direktionen vedtage en afgørelse om at lukke sagen.
6. Hvis Direktionen på grundlag af et fuldstændigt dossier er enig i, at det pågældende foretagende i henhold til undersøgelsesenhedens eller, alt efter omstændighederne, den kompetente nationale centralbanks forslag har begået en overtrædelse, men uenig i den foreslåede sanktion, vedtager den en afgørelse, der specificerer en passende sanktion.
7. Hvis Direktionen på grundlag af et fuldstændigt dossier ikke er enig i undersøgelsesenhedens eller, alt efter omstændighederne, den kompetente nationale centralbanks forslag, men konkluderer, at det pågældende foretagende har begået en anden overtrædelse, eller at der er et andet faktuelt grundlag for undersøgelsesenhedens eller, alt efter omstændighederne, den kompetente nationale centralbanks forslag, underretter den skriftligt det pågældende foretagende herom og om de påklagede forhold.
8. Direktionen vedtager en afgørelse, der fastslår, hvorvidt det pågældende foretagende har begået en overtrædelse eller ej, og specificerer sanktionen, såfremt en sådan skal pålægges. Afgørelser vedtaget af Direktionen baserer sig udelukkende på faktiske omstændigheder og påklagede forhold, som det pågældende foretagende har haft mulighed for at fremsætte bemærkninger om.«
Artikel 2
Afsluttende bestemmelser
Denne forordning træder i kraft dagen efter dens offentliggørelse i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i medlemsstaterne i henhold til traktaterne.
Udfærdiget i Frankfurt am Main, den .
AZ EURÓPAI KÖZPONTI BANK 469/2014/EU RENDELETE
(2014. április 16.)
az Európai Központi Bank szankciók kirovására vonatkozó hatásköréről szóló 2157/1999/EK rendelet (EKB/1999/4) módosításáról
(EKB/2014/18)
AZ EURÓPAI KÖZPONTI BANK KORMÁNYZÓTANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 132. cikke (3) bekezdésére,
tekintettel a Központi Bankok Európai Rendszere és az Európai Központi Bank Alapokmányára és különösen annak 34.3. és 19.1. cikkére,
tekintettel az Európai Központi Bank szankciók kirovására vonatkozó hatásköréről szóló, 1998. november 23-i 2532/98/EK tanácsi rendeletre (1), és különösen annak 6. cikke (2) bekezdésére,
mivel:
(1)
Az Európai Központi Bank (EKB) a 2157/1999/EK európai központi banki rendeletet (EKB/1999/4) (2) annak érdekében alkalmazta, hogy szankciókat rójon ki a hatáskörébe tartozó különböző területeken, ideértve különösen az Unió monetáris politikájának végrehajtását, a fizetési rendszerek működését és a statisztikai információgyűjtést.
(2)
Az 1024/2013/EU tanácsi rendelet (3) feljogosítja az EKB-t arra, hogy adminisztratív pénzbírságokat rójon ki az általa felügyelt hitelintézetekre, amennyiben ezek megsértik a közvetlenül alkalmazandó uniós jog valamely követelményét, illetve szankciókat rójon ki az EKB rendeleteiben vagy határozataiban rögzített követelmények megszegése esetén.
(3)
Az EKB elfogadta az YYY/2014/EU (EKB/2014/17) európai központi banki rendeletet (4), amely tovább pontosítja az EKB, az illetékes nemzeti hatóságok és a kijelölt nemzeti hatóságok 1024/2013/EU rendelet szerinti felügyeleti feladatai ellátását szabályozó eljárásokat. Az YYY/2014/EU (EKB/2014/17) rendelet a felügyelet körében a közigazgatási szankcióknak az EKB és az illetékes nemzeti hatóságok általi kirovására irányuló eljárásra vonatkozó rendelkezéseket tartalmaz.
(4)
Az EKB felügyeleti feladatainak az 1024/2013/EU rendelet és az YYY/2014/EU (EKB/2014/17) rendelet alapján való ellátása során történő szankcionálás következetes rendszerének kialakítása érdekében az EKB elfogadta az EKB/2014/19 ajánlást (5).
(5)
A 2157/1999/EK rendeletben egyértelművé kell tenni, hogy az csak az EKB által a nem felügyeleti vonatkozású központi banki feladatai ellátása során történő közigazgatási szankciók kirovására vonatkozik, míg az YYY/2014/EU (EKB/2014/17) rendelet az EKB által a felügyeleti feladatai ellátása során történő szankcionálásra alkalmazandó.
(6)
A 2532/98/EK rendeletben rögzített jogsértési eljárás kezdeményezésére és lefolytatására alkalmazandó eljárási szabályok további pontosítása során az EKB-nak figyelembe kell vennie az előirányzott szankció súlyossági fokát.
(7)
Ezért a 2157/1999/EK rendeletet ennek megfelelően módosítani kell,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Módosítások
A 2157/1999/EK rendelet a következőképpen módosul:
(1)
A szöveg az 1. cikk után a következő új 1a. cikkel egészül ki:
„1a. cikk
Hatály
Ez a rendelet csak az EKB által a nem felügyeleti vonatkozású központi banki feladatai ellátása során kiróható közigazgatási szankciókra alkalmazandó. Nem alkalmazandó az EKB által a felügyeleti feladatai ellátása során kiróható szankciókra.”
(2)
A szöveg az 1a. cikk után a következő új 1b. cikkel egészül ki:
„1b. cikk
Független vizsgálati egység
(1) Annak eldöntése céljára, hogy jogsértési eljárást kezdeményezzen-e a 2. cikk alapján, és gyakorolja-e a 3. cikkben rögzített hatáskörét, az EKB belső független vizsgálati egységet (a továbbiakban: vizsgálati egység) hoz létre, amely vizsgáló tisztviselőkből áll, akik vizsgálati feladataikat az Igazgatóságtól és a Kormányzótanácstól függetlenül látják el, és az Igazgatóság és a Kormányzótanács tanácskozásain nem vesznek részt.
(2) Amennyiben az EKB úgy ítéli meg, hogy okkal feltételezhető, hogy egy vagy több jogsértést követnek vagy követtek el, az ügyet az Igazgatóság elé utalja.
(3) Amennyiben az Igazgatóság úgy ítéli meg, hogy az alkalmazandó szankció meghaladhatja a 10. cikk (1) bekezdésében előírt határt, a 10. cikkben rögzített egyszerűsített eljárás nem alkalmazandó, és az Igazgatóság az ügyet a vizsgálati egység elé utalja. A vizsgálati egység határoz arról, hogy jogsértési eljárást kezdeményez-e.
(4) A 2-4. cikkben, az 5. cikk (1)-(3) bekezdésében és a 6. cikkben szereplő, az EKB-ra való hivatkozást az EKB vizsgálati egységére, vagy - amennyiben a 10. cikk szerinti egyszerűsített eljárás alkalmazandó - az Igazgatóságra való hivatkozásként kell értelmezni.
(5) E cikk rendelkezései nem érintik az illetékes nemzeti központi bank arra vonatkozó hatáskörét, hogy e rendelettel összhangban jogsértési eljárást kezdeményezzen és vizsgálatot folytasson le.”
(3)
A 2. cikk (1) bekezdésének a helyébe a következő szöveg lép:
„(1) Egy bizonyos vállalkozással szemben ugyanazon tényállás alapján csak egy jogsértési eljárás kezdeményezhető. Ennek megfelelően sem az EKB, sem az illetékes nemzeti központi bank nem dönthet jogsértési eljárás kezdeményezéséről, illetve annak mellőzéséről mindaddig, amíg kölcsönösen nem tájékoztatták egymást, illetve nem egyeztettek egymással.”
(4)
A 2. cikk (3) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:
„(3) Az EKB vagy adott esetben az illetékes nemzeti központi bank megkeresés alapján jogosult segítséget nyújtani egymásnak és együttműködni egymással a jogsértési eljárás lefolytatásában, különös tekintettel a tárgyhoz tartozónak ítélt információk átadására.”
(5)
A szöveg a 7. cikk után a következő új 7a. cikkel egészül ki:
„7a. cikk
Javaslat benyújtása az Igazgatósághoz
(1) Ha a vizsgálati egység vagy adott esetben az illetékes nemzeti központi bank a jogsértési eljárás befejezése után úgy ítéli meg, hogy szankciót kell kiróni az érintett vállalkozásra, javaslatot nyújt be az Igazgatósághoz, amelyben megállapítja, hogy az érintett vállalkozás jogsértést követett el, és meghatározza a kiróható szankció összegét.
(2) A vizsgálati egység vagy adott esetben az illetékes nemzeti központi bank a javaslatát csak olyan tényekre és kifogásokra alapozza, amelyek vonatkozásában az érintett vállalkozásnak lehetősége volt észrevételek megtételére.
(3) Ha az Igazgatóság úgy ítéli meg, hogy a vizsgálati egység vagy adott esetben az illetékes nemzeti központi bank által benyújtott ügyirat hiányos, indokolt hiánypótlási kérelem kíséretében visszaküldheti az ügyiratot a vizsgálati egységhez vagy az illetékes nemzeti központi bankhoz.
(4) Ha az Igazgatóság a teljes ügyirat alapján egyetért a vizsgálati egységnek vagy adott esetben az illetékes nemzeti központi banknak az érintett vállalkozásra szankció kirovására irányuló javaslatával, úgy a vizsgálati egység vagy az illetékes nemzeti központi bank által benyújtott javaslattal összhangban álló határozatot hoz.
(5) Ha az Igazgatóság a teljes ügyirat alapján úgy ítéli meg, hogy a vizsgálati egység vagy adott esetben az illetékes nemzeti központi bank javaslatában ismertetett tényállás nem jelent elegendő bizonyítékot a jogsértésre vonatkozóan, az Igazgatóság az ügyet lezáró határozatot hozhat.
(6) Ha az Igazgatóság a teljes ügyirat alapján egyetért a vizsgálati egység vagy adott esetben az illetékes nemzeti központi bank javaslatában szereplő azon megállapítással, hogy az érintett vállalkozás jogsértést követett el, de nem ért egyet a javasolt szankcióval, határozatot hoz, amelyben meghatározza az általa helyénvalónak tekintett szankciót.
(7) Ha az Igazgatóság a teljes ügyirat alapján nem ért egyet a vizsgálati egység vagy adott esetben az illetékes nemzeti központi bank javaslatával, de megállapítja, hogy az érintett vállalkozás egy másik jogsértést követett el vagy a vizsgálati egység vagy adott esetben az illetékes nemzeti központi bank javaslata más tényálláson alapul, írásban értesíti az érintett vállalkozást megállapításairól és az érintett vállalkozással szemben felhozott kifogásokról.
(8) Az Igazgatóság határozatot hoz, amelyben megállapítja, hogy az érintett vállalkozás elkövette-e a jogsértést és meghatározza az esetlegesen kirovandó szankciót. Az Igazgatóság által hozott határozat csak olyan tényekre és kifogásokra alapítható, amelyek vonatkozásában az érintett vállalkozásnak lehetősége volt észrevételek megtételére.”
2. cikk
Záró rendelkezések
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.
Ez a rendelet a Szerződéseknek megfelelően teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó a tagállamokban.
Kelt Frankfurt am Mainban, 2014. április 16-án.