EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2014/52/EU
af 16. april 2014
om ændring af direktiv 2011/92/EU om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 192, stk. 1,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (2),
efter den almindelige lovgivningsprocedure (3), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/92/EU (4) samordner principperne for miljøkonsekvensvurdering ved at indføre minimumskrav med hensyn til hvilke typer af projekter, der skal underkastes en vurdering, bygherrens hovedforpligtelser, indholdet af vurderingen og de kompetente myndigheders og offentlighedens rolle, og direktivet bidrager til en høj grad af beskyttelse af miljøet og menneskers sundhed. Medlemsstaterne kan frit fastlægge strengere beskyttelsesforanstaltninger i overensstemmelse med traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF).
(2)
Kommissionens meddelelse af 30. april 2007 med titlen »Midtvejsevalueringen af det sjette miljøhandlingsprogram« og beretning fra Kommissionen af 23. juli 2009 om anvendelsen og virkningen af Rådets direktiv 85/337/EØF (5), forgængeren for direktiv 2011/92/EU, understregede behovet for at forbedre principperne for miljøkonsekvensvurdering af projekter og tilpasse direktiv 85/337/EØF til den politiske, retlige og tekniske baggrund, der har gennemgået en betydelig udvikling.
(3)
Det er nødvendigt at ændre direktiv 2011/92/EU for at styrke kvaliteten af miljøkonsekvensvurderingen, tilpasse proceduren til principperne om intelligent regulering og øge sammenhængen og samspillet med andre EU-retsakter og -politikker og med medlemsstaternes strategier og politikker på områder, der er underlagt national kompetence.
(4)
For at samordne og lette vurderingsprocedurerne for grænseoverskridende projekter og navnlig for at foretage høringer i overensstemmelse med konventionen af 25. februar 1991 om vurdering af indvirkningerne på miljøet på tværs af landegrænserne (Espoo-konventionen), kan de berørte medlemsstater nedsætte et fælles organ på grundlag af princippet om lige repræsentation.
(5)
De mekanismer, der er fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 347/2013 (6), (EU) nr. 1315/2013 (7), og (EU) nr. 1316/2013 (8), som er relevante for EU-medfinansierede infrastrukturprojekter, kan også lette gennemførelsen af kravene i direktiv 2011/92/EU.
(6)
Direktiv 2011/92/EU bør endvidere ændres på en måde, som sikrer, at miljøbeskyttelsen forbedres, ressourceeffektiviteten forøges, og den bæredygtige vækst fremmes i Unionen. Til dette formål er det nødvendigt at forenkle og harmonisere de heri fastlagte procedurer.
(7)
I løbet af det sidste årti har miljøspørgsmål som ressourceeffektivitet og bæredygtighed, biodiversitetsbeskyttelse, klimaændringer og ulykkes- og katastroferisici fået større betydning i politikudformningen. De bør derfor også udgøre vigtige elementer i vurderings- og beslutningsprocesserne.
(8)
I sin meddelelse af 20. september 2011 med titlen »Køreplan til et ressourceeffektivt Europa« forpligtede Kommissionen sig til at lade bredere overvejelser om ressourceeffektivitet og bæredygtighed indgå i revisionen af direktiv 2011/92/EU.
(9)
Kommissionens meddelelse af 22. september 2006 med titlen »Temastrategien for jordbundsbeskyttelse« og køreplanen til et ressourceeffektivt Europa understreger betydningen af en bæredygtig udnyttelse af jordbunden og lægger vægt på behovet for at gøre noget ved den ikke-bæredygtige udvidelse af de beboede områder over tid (»inddragelse af arealer«). Desuden anerkender slutdokumentet fra FN-konferencen om bæredygtig udvikling, der blev afholdt i Rio de Janeiro den 20.-22. juni 2012, den økonomiske og samfundsmæssige betydning af god arealforvaltning, herunder jordbundsforvaltning, og det akutte behov for at rette op på jordforringelser. Offentlige og private projekters indvirkning på jordarealer, navnlig i form af inddragelse af arealer, og på jordbunden, herunder organisk stof, erosion, komprimering og arealbefæstelse, bør undersøges og begrænses; hensigtsmæssige arealanvendelsesplaner og -politikker på nationalt, regionalt og lokalt plan er også relevante i denne sammenhæng.
(10)
De Forenede Nationers konvention om den biologiske mangfoldighed (»konventionen«), hvori Unionen er part i henhold til Rådets afgørelse 93/626/EØF (9), kræver, at der så vidt muligt og alt efter omstændighederne foretages en vurdering af projekter, som kan formodes at få betydelige negative indvirkninger på den biologiske mangfoldighed, jf. definitionen i konventionens artikel 2, med henblik på at undgå eller begrænse sådanne indvirkninger. Denne forudgående vurdering af disse indvirkninger bør bidrage til at nå Unionens overordnede mål som fastlagt i Konklusionerne fra Det Europæiske Råd af 25. og 26. marts 2010 om at standse tabet af biodiversitet og forringelsen af økosystemtjenesterne inden 2020 og genoprette disse, hvor det er muligt.
(11)
De foranstaltninger, der træffes for at undgå, forebygge, begrænse og om muligt neutralisere væsentlige skadelige indvirkninger på miljøet, herunder navnlig på arter og naturtyper, der er beskyttet i henhold til Rådets direktiv 92/43/EØF (10) og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/147/EF (11), bør medvirke til at undgå enhver forringelse af miljøets kvalitet og ethvert nettotab af biodiversitet, i overensstemmelse med Unionens forpligtelser i medfør af konventionen og med målene og foranstaltningerne ifølge EU's biodiversitetsstrategi frem til 2020, der er fastlagt i Kommissionens meddelelse af 3. maj 2011 med titlen »Vores livsgaranti, vores naturkapital: EU's biodiversitetsstrategi frem til 2020«.
(12)
Med henblik på at sikre et højt niveau for beskyttelse af havmiljøet, navnlig arter og naturtyper, bør miljøkonsekvensvurderinger og screeningprocedurer for projekter i havmiljøet tage hensyn til disse projekters karakteristika, navnlig hvad angår de anvendte teknologier (f.eks. seismiske undersøgelser med aktive sonarer). Til dette formål kan kravene i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/30/EU (12) også lette gennemførelsen af kravene i dette direktiv.
(13)
Klimaændringer vil fortsat medføre skade på miljøet og bringe den økonomiske udvikling i fare. Der bør i den forbindelse foretages vurderinger af projekternes indvirkning på klimaet (f.eks. drivhusgasemissioner) og deres sårbarhed over for klimaændringer.
(14)
Efter Kommissionens meddelelse af 23. februar 2009 med titlen: »En fællesskabsstrategi til forebyggelse af naturkatastrofer og menneskeskabte katastrofer« opfordrede Rådet i sine konklusioner af 30. november 2009 Kommissionen til at sikre, at der ved gennemførelsen, vurderingen og den videre udvikling af EU-initiativer tages hensyn til forebyggelse og håndtering af katastroferisici og De Forenede Nationers Hyogohandlingsplan (2005-2015) vedtaget den 22. januar 2005, der understreger behovet for at indføre procedurer for vurdering af de katastroferisici, der er forbundet med større infrastrukturprojekter.
(15)
For at sikre et højt miljøbeskyttelsesniveau er det nødvendigt at træffe forholdsregler for visse projekter, der som følge af deres sårbarhed over for større ulykker og/eller naturkatastrofer (såsom oversvømmelser, stigende vandstand i havene eller jordskælv) sandsynligvis vil få væsentlige skadelige indvirkninger på miljøet. Hvad angår sådanne projekter er det vigtigt at tage højde for deres sårbarhed (eksponering og modstandsdygtighed) over for større ulykker og/eller katastrofer, risikoen for sådanne ulykkers og katastrofers forekomst og implikationerne for sandsynligheden for væsentlige skadelige indvirkninger på miljøet. For at undgå dobbeltarbejde bør det være muligt at bruge relevante foreliggende oplysninger indhentet via risikovurderinger foretaget i henhold til EU-lovgivning såsom Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/18/EU (13) og Rådets direktiv 2009/71/Euratom (14) eller via relevante vurderinger foretaget i henhold til national lovgivning, forudsat at kravene i dette direktiv opfyldes.
(16)
For at beskytte og fremme kulturarven, herunder også historiske bymiljøer og landskaber, der er en integrerende del af den kulturelle mangfoldighed, som Unionen er forpligtet til at respektere og fremme i henhold til artikel 167, stk. 4, TEUF, kan de definitioner og principper, der er opstillet i Europarådets konventioner om disse emner, særlig den europæiske konvention af 6. maj 1969 om beskyttelse af den arkæologiske arv, konventionen af 3. oktober 1985 om bevaring af Europas arkitekturarv, den europæiske landskabskonvention af 20. oktober 2000 og rammekonventionen af 27. oktober 2005 om kulturarvens værdi for samfundet, være nyttige. Med henblik på en bedre bevaring af den historiske arv, kulturarven og landskabet er det vigtigt, at der i miljøkonsekvensvurderinger tages hensyn til projekters visuelle indvirkninger, dvs. ændringerne i den måde, som et bebygget eller naturligt landskab fremtræder på.
(17)
Under anvendelsen af direktiv 2011/92/EU er det nødvendigt at sikre intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst i overensstemmelse med de mål, der er opstillet i Kommissionens meddelelse af 3. marts 2010 med titlen »Europa 2020 - En strategi for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst«.
(18)
Med henblik på at styrke offentlighedens adgang til oplysninger og gennemsigtigheden bør rettidig miljøoplysning vedrørende gennemførelsen af dette direktiv også være tilgængelig i elektronisk format. Medlemsstaterne bør derfor på det rette administrative niveau oprette i det mindste en central portal eller adgangssteder, som giver offentligheden let og effektiv adgang til sådanne oplysninger.
(19)
Erfaringen har vist, at anvendelsen af direktiv 2011/92/EU på projekter eller dele af projekter, der tjener forsvarsmæssige formål, herunder projekter vedrørende allierede styrkers aktiviteter på medlemsstaternes territorium i overensstemmelse med internationale forpligtelser, kan føre til afsløring af relevante fortrolige oplysninger med undergravende virkninger for de forsvarsmæssige formål til følge. Medlemsstaterne bør derfor i givet fald have tilladelse til ikke at anvende nævnte direktivet i sådanne tilfælde.
(20)
Erfaringen har vist, at det med hensyn til projekter, som udelukkende tjener et civilt beredskabsformål, kan være til skade for bl.a. miljøet, hvis direktiv 2011/92/EU skal overholdes, og medlemsstaterne bør derfor i givet fald have tilladelse til ikke at anvende direktivet i sådanne tilfælde.
(21)
Medlemsstaterne har flere muligheder, når det gælder gennemførelsen af direktiv 2011/92/EU for så vidt angår integrationen af miljøkonsekvensvurderinger i nationale procedurer. Derfor kan elementerne i disse nationale procedurer variere. Følgelig kan den begrundede konklusion, hvormed den kompetente myndighed afslutter sin undersøgelse af et projekts indvirkning på miljøet, være en del af en integreret tilladelsesprocedure eller indgå i en anden bindende afgørelse, som skal træffes med henblik på opfyldelse af målene med nærværende direktiv.
(22)
For at sikre et højt niveau for beskyttelse af miljøet og folkesundheden bør screeningprocedurer og miljøkonsekvensvurderinger tage hensyn til virkningerne af hele det konkrete projekt, herunder, hvor det er relevant, dets underjordiske dele og undergrund, i anlægs- og driftsfaserne og, i givet fald, nedrivningsfasen.
(23)
Med henblik på at nå frem til en fuldstændig vurdering af et projekts direkte og indirekte indvirkninger på miljøet bør den kompetente myndighed foretage en analyse ved at undersøge substansindholdet af bygherrens oplysninger og de oplysninger, der er modtaget via høringer, samt, hvor det er relevant, tage de supplerende oplysninger med i betragtning.
(24)
I tilfælde af projekter, der vedtages ved en særlig national lov, bør medlemsstaterne sikre, at dette direktivs mål med hensyn til offentlig høring nås gennem lovgivningsprocessen.
(25)
De kompetente myndigheders objektivitet bør sikres. Interessekonflikter kan forebygges bl.a. gennem en funktionel adskillelse mellem den kompetente myndighed og bygherren. I tilfælde, hvor den kompetente myndighed også er bygherren, bør medlemsstaterne i det mindste, som led i deres strukturering af administrative kompetencer, sørge for en passende adskillelse mellem uforenelige funktioner hos de myndigheder, der varetager de opgaver, der følger af direktiv 2011/92/EU.
(26)
For at den kompetente myndighed kan afgøre, om projekter af de typer, der er opført i bilag II til direktiv 2011/92/EU, og ændringer eller udvidelser heraf, skal underkastes en miljøkonsekvensvurdering (screeningprocedure), bør de oplysninger, som bygherren skal fremlægge, præciseres, idet der i den forbindelse bør fokuseres på de centrale aspekter, der gør det muligt for den kompetente myndighed at træffe sin afgørelse. Afgørelsen bør gøres offentligt tilgængelig.
(27)
Screeningproceduren bør sikre, at der kun kræves en miljøkonsekvensvurdering af projekter, der forventes at få væsentlige indvirkninger på miljøet.
(28)
Udvælgelseskriterierne i bilag III til direktiv 2011/92/EU, som medlemsstaterne skal tage hensyn til, når de afgør, hvilke projekter der på grund af deres forventede væsentlige indvirkning på miljøet skal underkastes en miljøkonsekvensvurdering, bør tilpasses og tydeliggøres. For eksempel har erfaringen vist, at projekter, der anvender eller påvirker værdifulde ressourcer, projekter, der er planlagt i miljømæssigt følsomme lokaliteter, og projekter med potentielt skadelige eller uigenkaldelige virkninger ofte kan forventes at få væsentlige indvirkninger på miljøet.
(29)
Når de kompetente myndigheder skal afgøre, om et projekt kan forventes at få væsentlige indvirkninger på miljøet, bør de indkredse, hvilke kriterier det er mest relevant at tage i betragtning, og tage hensyn til de oplysninger, der måtte være til rådighed som følge af andre vurderinger i henhold til EU-lovgivningen, for at gennemføre screeningproceduren på effektiv og gennemsigtig vis. I denne forbindelse bør det fastsættes, hvilke elementer screeningafgørelsen skal indeholde, særlig i tilfælde, hvor der ikke stilles krav om en miljøkonsekvensvurdering. Desuden er det god forvaltningsskik at tage hensyn til uopfordrede kommentarer, der måtte være modtaget fra andre kilder såsom medlemmer af offentligheden eller offentlige yndigheder, også selv om der ikke kræves nogen formel høring i screeningfasen.
(30)
For at forbedre kvaliteten af en miljøkonsekvensvurdering, forenkle procedurerne og strømline beslutningsprocessen bør den kompetente myndighed, hvis bygherren anmoder herom, afgive en udtalelse om, hvor omfattende og detaljerede miljøoplysninger der skal fremlægges i form af en miljøkonsekvensvurderingsrapport (»afgrænsning«).
(31)
Den miljøkonsekvensvurderingsrapport, som bygherren skal fremlægge om et projekt, bør omfatte en beskrivelse af rimelige alternativer til projektet, som bygherren har undersøgt, herunder i givet fald en kort beskrivelse af den aktuelle miljøtilstands sandsynlige udvikling, hvis projektet ikke gennemføres (referencescenarie), med det formål at forbedre kvaliteten af miljøkonsekvensvurderingsprocessen og gøre det muligt at integrere miljøhensyn i en tidlig fase af projektudformningen.
(32)
De data og oplysninger, som bygherren skal fremlægge i miljøkonsekvensvurderingsrapporten i henhold til bilag IV til direktiv 2011/92/EU, bør være fuldstændige og af tilstrækkelig høj kvalitet. For at undgå dobbeltarbejde bør der tages hensyn til resultaterne af andre vurderinger foretaget i henhold til EU-lovgivning såsom Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/42/EF (15) eller direktiv 2009/71/Euratom, eller national lovgivning, hvis disse resultater er relevante og tilgængelige.
(33)
De eksperter, der forestår udarbejdelsen af miljøkonsekvensvurderingsrapporter, bør være kvalificerede og kompetente. Med henblik på de kompetente myndigheders undersøgelse af et projekt er der brug for tilstrækkelig ekspertise på det for projektet relevante område for at sikre, at de oplysninger, som bygherren fremlægger, er fuldstændige og af høj kvalitet.
(34)
Med henblik på at sikre åbenhed og ansvarlighed i forvaltningen bør de kompetente myndigheder forpligtes til at begrunde deres afgørelser om tilladelse til projekter, så det fremgår, at de har taget hensyn til resultaterne af de gennemførte høringer og de indsamlede oplysninger.
(35)
Medlemsstaterne bør sikre, at der gennemføres afbødende og kompenserende foranstaltninger og at der fastlægges passende procedurer for overvågningen af væsentlige skadelige indvirkninger på miljøet som følge af anlæggelsen og driften af et projekt, bl.a. for at identificere uforudsete væsentlige skadelige indvirkninger, således at der kan træffes passende foranstaltninger til afhjælpning heraf. Denne overvågning bør ikke overlappe eller stille yderligere krav om overvågning, end hvad der kræves i henhold til anden EU-lovgivning end dette direktiv og i henhold til national lovgivning.
(36)
For at fremme en mere effektiv beslutningsproces og øge retssikkerheden bør medlemsstaterne sikre, at de forskellige trin i miljøkonsekvensvurderingen af projekter gennemføres inden for rimelige tidsfrister, afhængigt af projektets art, kompleksitet, placering og dimensioner. Disse tidsfrister bør under ingen omstændigheder føre til, at man går på kompromis med opnåelsen af høje miljøbeskyttelsesstandarder, navnlig ikke dem, der følger af anden EU-lovgivning på miljøområdet end dette direktiv, og heller ikke med offentlighedens deltagelse og adgang til klage og domstolsprøvelse.
(37)
I tilfælde, hvor forpligtelsen til at gennemføre vurderinger vedrørende miljøspørgsmål hidrører fra både dette direktiv og direktiv 2009/147/EF og/eller direktiv 92/43/EØF, bør medlemsstaterne, for at forbedre vurderingens effektivitet, nedbringe den administrative kompleksitet og øge den økonomiske effektivitet, sikre, at der fastlægges samordnede og/eller fælles procedurer, der opfylder kravene i disse direktiver, hvor dette er relevant, og under hensyntagen til deres specifikke organisatoriske karakteristika. I tilfælde, hvor forpligtelsen til at gennemføre vurderinger vedrørende miljøspørgsmål, hidrører fra både dette direktiv og anden EU-lovgivning, såsom Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/60/EF (16), direktiv 2001/42/EF, Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/98/EF (17), Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/75/EU (18) og direktiv 2012/18/EU, bør medlemsstaterne kunne fastlægge samordnede og/eller fælles procedurer, der opfylder kravene i den relevante EU-lovgivning. Når der etableres samordnede eller fælles procedurer, bør medlemsstaterne udpege en myndighed, der skal være ansvarlig for udførelsen de hermed forbundne opgaver. Under hensyntagen til institutionelle strukturer bør medlemsstaterne, hvis de finder det nødvendigt, kunne udpege mere end én myndighed.
(38)
Medlemsstaterne bør fastsætte regler om sanktioner for overtrædelse af de nationale bestemmelser, der vedtages i medfør af dette direktiv. Medlemsstaterne bør frit kunne beslutte, hvilken type sanktioner de ønsker at benytte, og hvilken form sanktionerne skal have. Sanktionerne bør være effektive, stå i et rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning.
(39)
I overensstemmelse med principperne om retssikkerhed og proportionalitet og for at sikre, at overgangen fra den eksisterende ordning som fastlagt i direktiv 2011/92/EU til den nye ordning som følge af ændringerne i nærværende direktiv bliver så problemfri som muligt, bør der fastlægges overgangsforanstaltninger. Disse foranstaltninger bør sikre, at bestemmelserne vedrørende en miljøkonsekvensvurdering ikke ændres for en bygherres vedkommende, når der allerede er taget proceduremæssige skridt i henhold til den eksisterende ordning, og en tilladelse eller anden bindende afgørelse vedrørende det relevante projekt, der kræves for at opfylde målene med dette direktiv, endnu ikke er givet henholdsvis truffet. Følgelig bør de hertil relaterede bestemmelser i direktiv 2011/92/EU inden ændringen heraf ved nærværende direktiv gælde for projekter, for hvilke screeningproceduren er påbegyndt, afgrænsningsproceduren er indledt (i tilfælde, hvor bygherren har anmodet om afgrænsning, eller hvor den kompetente myndighed har stillet krav herom), eller miljøkonsekvensvurderingsrapporten er fremlagt før fristen for gennemførelse af direktivet i national ret.
(40)
I henhold til den fælles politiske erklæring af 28. september 2011 fra medlemsstaterne og Kommissionen om forklarende dokumenter (19) har medlemsstaterne forpligtet sig til i tilfælde, hvor det er berettiget, at lade meddelelsen af gennemførelsesforanstaltninger ledsage af et eller flere dokumenter, der forklarer forholdet mellem et direktivs bestanddele og de tilsvarende dele i de nationale gennemførelsesinstrumenter. I forbindelse med dette direktiv finder lovgiver, at fremsendelse af sådanne dokumenter er berettiget.
(41)
Målet for dette direktiv, nemlig at sikre et højt niveau for beskyttelse af miljøet og menneskers sundhed ved at fastlægge minimumskrav til miljøkonsekvensvurdering af projekter, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan på grund af rækkevidden, alvoren og den grænseoverskridende karakter af de miljøspørgsmål, der skal behandles, bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går dette direktiv ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå dette mål.
(42)
Direktiv 2011/92/EU bør derfor ændres i overensstemmelse hermed -
VEDTAGET DETTE DIREKTIV:
Artikel 1
Direktiv 2011/92/EU ændres således:
1)
I artikel 1 foretages følgende ændringer:
a)
i stk. 2 tilføjes følgende definition:
»g)
»miljøkonsekvensvurdering«: en proces bestående af:
i)
bygherrens udfærdigelse af en miljøkonsekvensvurderingsrapport, jf. artikel 5, stk. 1 og 2
ii)
gennemførelse af høringer, jf. artikel 6 og, hvis det er relevant, artikel 7
iii)
den kompetente myndigheds undersøgelse af de i miljøkonsekvensvurderingsrapporten fremlagte oplysninger og eventuelle supplerende oplysninger, som bygherren om nødvendigt har fremlagt i overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, samt af eventuelle relevante oplysninger modtaget via høringer i henhold til artikel 6 og 7
iv)
den kompetente myndigheds begrundede konklusion om et projekts væsentlige indvirkninger på miljøet under hensyntagen til resultaterne af den i nr. iii) omhandlede undersøgelse og, i givet fald, dens egen supplerende undersøgelse, og
v)
indarbejdelse af den kompetente myndigheds begrundede konklusion i alle de i artikel 8a omhandlede afgørelser.«
b)
stk. 3 affattes således:
»3. Medlemsstaterne kan fra sag til sag, og såfremt der er hjemmel hertil i national ret, beslutte ikke at anvende dette direktiv på projekter, eller dele af projekter, der alene tjener et forsvarsformål eller projekter, der alene tjener et civilt beredskabsformål, hvis de vurderer, at en sådan anvendelse ville skade disse formål.«
c)
stk. 4 udgår.
2)
I artikel 2 foretages følgende ændringer:
a)
stk. 1-3 affattes således:
»1. Medlemsstaterne vedtager de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at projekter, der bl.a. på grund af deres art, dimensioner eller placering kan forventes at få væsentlige indvirkninger på miljøet, undergives et krav om tilladelse og en vurdering af deres indvirkninger på miljøet, inden der gives tilladelse. Disse projekter er defineret i artikel 4.
2. Miljøkonsekvensvurderingen kan indgå i medlemsstaternes gældende procedurer for tilladelse til projekter eller, i mangel heraf, i andre procedurer eller i de procedurer, der skal udarbejdes for at opfylde dette direktivs målsætninger.
3. For projekter, for hvilke kravet om miljøkonsekvensvurdering hidrører både fra nærværende direktiv og fra Rådets direktiv 92/43/EØF (20) og/eller Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/147/EF (21), sikrer medlemsstaterne, hvor relevant, at der fastlægges en samordnet og/eller fælles procedure, der opfylder kravene i nævnte EU-lovgivning.
For projekter, for hvilke kravet om miljøkonsekvensvurdering hidrører både fra dette direktiv og fra anden EU-lovgivning end de i første afsnit anførte direktiver, kan medlemsstaterne fastlægge en samordnet og/eller fælles procedure.
Efter den i første og andet afsnit omhandlede samordnede procedure bestræber medlemsstaterne sig på at samordne de forskellige vurderinger af et givet projekts indvirkninger på miljøet, som den relevante EU-lovgivning kræver, ved at udpege en myndighed til dette formål, uden at dette berører eventuelle modstridende bestemmelser i anden relevant EU-lovgivning.
Efter den i første og andet afsnit omhandlede fælles procedure bestræber medlemsstaterne sig på at foretage en fælles vurdering af et givet projekts indvirkninger på miljøet, som den relevante EU-lovgivning kræver, uden at dette berører eventuelle modstridende bestemmelser i anden relevant EU-lovgivning.
Kommissionen forelægger retningslinjer vedrørende fastlæggelsen af eventuelle samordnede eller fælles procedurer for projekter, der er underkastet vurderinger i henhold til både dette direktiv og direktiv 92/43/EØF, 2000/60/EF, 2009/147/EF eller 2010/75/EU.
(20) Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter (EUT L 206 af 22.7.1992, s. 7)." 						
(21) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/147/EF af 30. november 2009 om beskyttelse af vilde fugle (EUT L 20 af 26.1.2010, s. 7).«" 						
b)
stk. 4, første afsnit, affattes således:
»4. Med forbehold af artikel 7, kan medlemsstaterne i undtagelsestilfælde fritage et konkret projekt fra de i nærværende direktiv fastsatte bestemmelser, hvis anvendelsen af disse bestemmelser vil skade formålet med projektet, forudsat at målene med dette direktiv opfyldes.«
c)
følgende stykke tilføjes:
»5. Med forbehold af artikel 7 kan medlemsstaterne i tilfælde, hvor et projekt vedtages ved en særlig national lov, fritage dette projekt fra de i dette direktiv fastlagte bestemmelser om offentlig høring, forudsat at målene med dette direktiv opfyldes.
Fra den 16. maj 2017 underretter medlemsstaterne hvert andet år Kommissionen om alle anvendelser af denne fritagelse.«
3)
Artikel 3 affattes således:
»Artikel 3
1. Miljøkonsekvensvurderingen skal, afhængigt af hvert enkelt tilfælde, bestå i på passende måde at påvise, beskrive og vurdere et projekts væsentlige direkte og indirekte virkninger på følgende faktorer:
a)
befolkning og menneskers sundhed
b)
biologiske mangfoldighed med særlig vægt på arter og naturtyper, der er beskyttet i henhold til direktiv 92/43/EØF og direktiv 2009/147/EF
c)
jordarealer, jordbund, vand, luft og klima
d)
materielle goder, kulturarv og landskabet
e)
samspillet mellem faktorerne i litra a)-d).
2. Virkningerne nævnt i stk. 1 på de deri fastsatte faktorer omfatter de forventede virkninger af et projekts sårbarhed over for risici for større ulykker og/eller katastrofer, der er relevante for det pågældende projekt.«
4)
I artikel 4 foretages følgende ændringer:
a)
stk. 3 og 4 affattes således:
»3. Ved en undersøgelse i hvert enkelt tilfælde eller ved fastsættelse af tærskelværdier eller kriterier i henhold til stk. 2 skal der tages hensyn til de relevante udvælgelseskriterier i bilag III. Medlemsstaterne kan fastsætte tærskelværdier eller kriterier for, hvornår det ikke er nødvendigt at underkaste projekter hverken afgørelsen i henhold til stk. 4 og 5 eller en miljøkonsekvensvurdering, og/eller tærskelværdier eller kriterier for, hvornår projekter under alle omstændigheder skal underkastes en miljøkonsekvensvurdering uden at skulle underkastes en afgørelse i henhold til stk. 4 og 5.
4. Beslutter medlemsstaterne at kræve en afgørelse for så vidt angår projekter i de kategorier, der er opført i bilag II, skal bygherren fremlægge oplysninger om projektets karakteristika og dets forventede væsentlige indvirkninger på miljøet. En detaljeret oversigt over, hvilke oplysninger der skal fremlægges, findes i bilag II.A, Bygherren skal, hvis det er relevant, tage hensyn til de tilgængelige resultater af andre relevante vurderinger af indvirkninger på miljøet, der er foretaget i medfør af anden EU-lovgivning end dette direktiv. Bygherren kan også fremlægge en beskrivelse af særkender ved projektet og/eller af de foranstaltninger, der påtænkes truffet for at undgå eller forebygge, hvad der ellers kunne have været væsentlige skadelige indvirkninger på miljøet.«
b)
følgende stykker tilføjes:
»5. Den kompetente myndighed træffer sin afgørelse på grundlag af de oplysninger, som bygherren har fremlagt i overensstemmelse med stk. 4, og, om relevant, under hensyntagen til resultaterne af foreløbig kontrol eller vurderinger af indvirkningen på miljøet, der er foretaget i medfør af anden EU-lovgivning end dette direktiv. Afgørelsen skal gøres offentlig tilgængelig, og:
a)
hvis det besluttes, at det er nødvendigt med en miljøkonsekvensvurdering, anføre hovedårsagerne til, at der kræves en sådan vurdering, med henvisning til de i bilag III opførte relevante kriterier, eller
b)
hvis det besluttes, at det ikke er nødvendigt med en miljøkonsekvensvurdering, anføre hovedårsagerne til ikke at kræve en sådan vurdering med henvisning til de i bilag III opførte relevante kriterier, og, såfremt bygherren har fremlagt dem, anføre særkender ved projektet og/eller anføre, hvilke foranstaltninger der påtænkes truffet for at undgå eller forebygge, hvad der ellers kunne have været væsentlige skadelige indvirkninger på miljøet.
6. Medlemsstaterne sikrer, at den kompetente myndighed træffer sin afgørelse hurtigst muligt og inden for en tidsfrist på højst 90 dage fra den dato, hvor bygherren har fremlagt alle de i stk. 4 krævede oplysninger. I særlige tilfælde, f.eks. med hensyn til projektets art, kompleksitet, placering eller dimensioner, kan den kompetente myndighed forlænge fristen for at træffe afgørelse; i så fald underretter den kompetente myndighed skriftligt bygherren om årsagerne til forlængelsen og om, hvornår der forventes en afgørelse.«
5)
Artikel 5, stk. 1-3, affattes således:
»1. Såfremt der kræves en miljøkonsekvensvurdering, skal bygherren udfærdige og fremlægge en miljøkonsekvensvurderingsrapport. De oplysninger, som bygherren skal give, skal mindst omfatte:
a)
en beskrivelse af projektet med oplysninger om projektets placering, udformning, dimensioner og andre relevante særkender
b)
en beskrivelse af projektets forventede væsentlige indvirkninger på miljøet
c)
en beskrivelse af projektets særkender og/eller af de foranstaltninger, der påtænkes truffet for at undgå, forebygge eller begrænse og om muligt neutralisere forventede væsentlige skadelige indvirkninger på miljøet
d)
en beskrivelse af de rimelige alternativer, som bygherren har undersøgt, og som er relevante for projektet og dets særlige karakteristika, og en angivelse af hovedårsagerne til den valgte løsning under hensyntagen til projektets indvirkninger på miljøet
e)
et ikke-teknisk resumé af de i litra a)-d) omhandlede oplysninger, og
f)
alle yderligere oplysninger omhandlet i bilag IV, som er relevante for de særlige karakteristika, der gør sig gældende for et bestemt projekt eller en bestemt projekttype og for det miljø, der kan forventes at blive berørt.
Såfremt der afgives en udtalelse i medfør af stk. 2, skal miljøkonsekvensvurderingsrapporten være baseret på denne udtalelse og indeholde de oplysninger, der med rimelighed kan kræves, for at der kan nås frem til en begrundet konklusion om projektets væsentlige indvirkninger på miljøet, idet der tages hensyn til gældende viden og vurderingsmetoder. For at undgå dobbeltarbejde skal bygherren ved udarbejdelsen af miljøkonsekvensvurderingsrapporten tage hensyn til tilgængelige resultater af andre relevante vurderinger foretaget i henhold til EU-lovgivning eller national lovgivning.
2. Anmoder bygherren herom, skal den kompetente myndighed under hensyntagen til de af bygherren fremlagte oplysninger, navnlig oplysningerne om projektets særlige karakteristika, herunder dets placering og tekniske kapacitet, og dets forventede indvirkning på miljøet, afgive en udtalelse om, hvor omfattende og detaljerede de oplysninger skal være, som bygherren skal fremlægge i miljøkonsekvensvurderingsrapporten i henhold til stk. 1. Den kompetente myndighed hører de i artikel 6, stk. 1, nævnte myndigheder, før den afgiver sin udtalelse.
Medlemsstaterne kan også kræve, at de kompetente myndigheder afgiver en udtalelse som omhandlet i første afsnit, uanset om bygherren anmoder derom.
3. For at sikre, at miljøkonsekvensvurderingsrapporten er fuldstændig og af god kvalitet:
a)
sikrer bygherren, at miljøkonsekvensvurderingsrapporten udarbejdes af kompetente eksperter
b)
sikrer den kompetente myndighed, at den har, eller efter behov har adgang til, tilstrækkelig ekspertise til at undersøge miljøkonsekvensvurderingsrapporten, og
c)
indhenter den kompetente myndighed om nødvendigt sådanne supplerende oplysninger fra bygherren, jf. bilag IV, som er direkte relevante for at nå frem til den begrundede konklusion om projektets væsentlige indvirkninger på miljøet.«
6)
I artikel 6 foretages følgende ændringer:
a)
stk. 1 affattes således:
»1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for, at myndigheder, som på grund af deres særlige ansvar på miljøområdet eller deres lokale og regionale kompetence kan forventes at blive berørt af projektet, får mulighed for at afgive udtalelse om de oplysninger, som bygherren har fremlagt, og om ansøgningen om tilladelse, idet der, hvis det er relevant, tages hensyn til de i artikel 8a, stk. 3, omhandlede tilfælde. Medlemsstaterne udpeger i dette øjemed de myndigheder, der skal høres, enten generelt eller i hvert enkelt tilfælde. Disse myndigheder underrettes om de oplysninger, der er indhentet i henhold til artikel 5. De nærmere regler for denne høring fastsættes af medlemsstaterne.«
b)
stk. 2, indledningen, affattes således:
»2. For at sikre offentlighedens effektive deltagelse i beslutningsprocedurerne informeres offentligheden elektronisk og ved offentligt opslag eller ved andre egnede midler om følgende tidligt i de beslutningsprocedurer på miljøområdet, der er nævnt i artikel 2, stk. 2, og senest, så snart oplysningerne med rimelighed kan gives:«
c)
stk. 5 affattes således:
»5. De nærmere bestemmelser om information af offentligheden, f.eks. ved opslag inden for en vis radius eller offentliggørelse i lokale dagblade, og om høring af den berørte offentlighed, f.eks. ved skriftlig fremlæggelse eller offentlig høring, fastlægges af medlemsstaterne. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de relevante oplysninger er elektronisk tilgængelige for offentligheden via i det mindste en central portal eller let tilgængelige adgangssteder på det rette administrative niveau.«
d)
stk. 6 affattes således:
»6. Der fastsættes rimelige tidsrammer for de forskellige faser, der giver tilstrækkelig tid til:
a)
at informere de myndigheder, der henvises til i stk. 1, og offentligheden, og
b)
at de myndigheder, der henvises til i stk. 1, og den berørte offentlighed kan forberede sig på og opnå reel deltagelse i de beslutningsprocedurer på miljøområdet, der er omfattet af denne artikel.«
e)
følgende stykke tilføjes:
»7. Tidsrammerne for høring af den berørte offentlighed om miljøkonsekvensvurderingsrapporten, jf. artikel 5, stk. 1, må ikke være kortere end 30 dage.«
7)
I artikel 7 foretages følgende ændringer:
a)
stk. 4 affattes således:
»4. De berørte medlemsstater skal foretage høringer om bl.a. projektets eventuelle grænseoverskridende virkninger og de foranstaltninger, der er påtænkt for at begrænse eller undgå sådanne virkninger, og skal fastsætte en tidsramme for varigheden af høringsperioden.
Alle sådanne høringer kan foretages via et passende fælles organ.«
b)
stk. 5 affattes således:
»5. De nærmere bestemmelser for gennemførelsen af denne artikels stk. 1-4, herunder om tidsrammerne for høringer, fastsættes af de berørte medlemsstater på grundlag af de nærmere bestemmelser og tidsrammer, der henvises til i artikel 6, stk. 5-7, og skal være af en sådan karakter, at de giver den berørte offentlighed på den berørte medlemsstats område mulighed for effektivt at deltage i de beslutningsprocedurer på miljøområdet, der er nævnt i artikel 2, stk. 2, vedrørende projektet.«
8)
Artikel 8 affattes således:
»Artikel 8
Der skal tages behørigt hensyn til resultaterne af de høringer, der er foretaget, og de oplysninger, der er indsamlet i henhold til artikel 5-7.«
9)
Følgende artikel indsættes:
»Artikel 8a
1. Afgørelsen om tilladelse skal mindst omfatte følgende oplysninger:
a)
den i artikel 1, stk. 2, litra g), nr. iv), omhandlede begrundede konklusion
b)
alle de miljømæssige betingelser, der er knyttet til afgørelsen, en beskrivelse af alle projektets særkender og/eller de foranstaltninger, der påtænkes truffet for at undgå, forebygge eller begrænse og om muligt neutralisere væsentlige skadelige indvirkninger på miljøet, samt, hvis det er relevant, overvågningsforanstaltninger.
2. Afgørelsen om at nægte tilladelse skal anføre hovedårsagerne til ikke at give tilladelse.
3. Såfremt en medlemsstat gør brug af andre af de i artikel 2, stk. 2, omhandlede procedurer end tilladelsesprocedurerne, anses kravene i henholdsvis stk. 1 og 2 i nærværende artikel for opfyldt, når en afgørelse udstedt i forbindelse med disse procedurer indeholder de i disse stykker omhandlede oplysninger, og der er indført mekanismer, der gør det muligt at opfylde kravene i stk. 6 i nærværende artikel.
4. I overensstemmelse med de i stk. 1, litra b), omhandlede krav sikrer medlemsstaterne, at projektets særkender og/eller de foranstaltninger, der påtænkes truffet for at undgå, forebygge eller begrænse og om muligt neutralisere væsentlige skadelige indvirkninger på miljøet, gennemføres af bygherren og fastlægger procedurerne for overvågning af væsentlige skadelige indvirkninger på miljøet.
Typen af parametre, der skal overvåges, og varigheden af overvågningen skal stå i et rimeligt forhold til projektets art, placering og dimensioner samt omfanget af dets indvirkninger på for miljøet.
Hvor det er hensigtsmæssigt, kan der anvendes eksisterende overvågningsordninger, der er indført som følge af anden EU-lovgivning end dette direktiv og af national lovgivning, med henblik på at undgå dobbeltovervågning.
5. Medlemsstaterne sikrer, at den kompetente myndighed træffer de i stk. 1-3 omhandlede afgørelser inden for en rimelig tidsfrist.
6. Når den kompetente myndighed træffer afgørelse om at give tilladelse, sikrer den sig, at den i artikel 1, stk. 2, litra g), nr. iv), omhandlede begrundede konklusion eller de i stk. 3 i nærværende artikel omhandlede afgørelser stadig er tidssvarende. Med henblik herpå kan medlemsstaterne fastsætte tidsrammer for gyldigheden af den i artikel 1, stk. 2, litra g), nr. iv), omhandlede begrundede konklusion eller de i stk. 3 i nærværende artikel omhandlede afgørelser.«
10)
Artikel 9, stk. 1, affattes således:
»1. Når der er truffet afgørelse om at give eller nægte tilladelse, informerer den eller de kompetente myndigheder straks offentligheden og de myndigheder, der henvises til i artikel 6, stk. 1, herom i overensstemmelse med de nationale procedurer, og sikrer, at følgende oplysninger er tilgængelige for offentligheden og de i artikel 6, stk. 1, omhandlede myndigheder, idet der, hvis det er relevant, tages hensyn til de i artikel 8a, stk. 3, omhandlede tilfælde:
a)
indholdet af afgørelsen og de betingelser, der eventuelt er knyttet til afgørelsen som omhandlet i artikel 8a, stk. 1 og 2
b)
de vigtigste begrundelser og overvejelser, der ligger til grund for afgørelsen, herunder oplysninger om proceduren for offentlig deltagelse. Dette omfatter også resuméet af resultaterne af de høringer, der er foretaget, og de oplysninger, der er indsamlet i henhold til artikel 5-7, og hvorledes disse resultater er indarbejdet eller på anden måde taget i betragtning, navnlig de i artikel 7 omhandlede kommentarer fra de berørte medlemsstater.«
11)
Følgende artikel indsættes:
»Artikel 9a
Medlemsstaterne sikrer, at den eller de kompetente myndigheder udfører de opgaver, der følger af dette direktiv, på objektiv vis og ikke befinder sig i en situation, der giver anledning til en interessekonflikt.
Er den kompetente myndighed også bygherren, sørger medlemsstaterne, som led i deres strukturering af administrative kompetencer, i det mindste for en passende adskillelse mellem uforenelige funktioner i forbindelse med varetagelsen af de opgaver, der følger af dette direktiv.«
12)
Artikel 10, stk. 1, affattes således:
»Med forbehold af direktiv 2003/4/EF, berører dette direktiv ikke de kompetente myndigheders pligt til at overholde begrænsninger, som er indført i medfør af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser samt gældende sædvane eller praksis vedrørende industrielle hemmeligheder og forretningshemmeligheder, herunder intellektuel ejendomsret og hensynet til almenvellet.«
13)
Følgende artikel indsættes:
»Artikel 10a
Medlemsstaterne fastsætter regler om sanktioner for overtrædelse af de nationale bestemmelser, der vedtages i medfør af dette direktiv. Sanktionerne skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning.«
14)
Artikel 12, stk. 2, affattes således:
»2. Hvert sjette år fra den 16. maj 2017 underretter medlemsstaterne, såfremt sådanne data foreligger, navnlig Kommissionen om:
a)
antallet af projekter som omhandlet i bilag I og II, der er gjort til genstand for en miljøkonsekvensvurdering i henhold til artikel 5-10
b)
miljøkonsekvensvurderingernes fordeling på de projektkategorier, der er opført i bilag I og II
c)
antallet af projekter som omhandlet i bilag II, der er gjort til genstand for en afgørelse i henhold til artikel 4, stk. 2
d)
den gennemsnitlige varighed af miljøkonsekvensvurderingsprocessen
e)
de generelle skøn vedrørende de gennemsnitlige direkte omkostninger ved miljøkonsekvensvurderinger, herunder indvirkningerne af anvendelsen af dette direktiv på små og mellemstore virksomheder«
15)
Bilagene til direktiv 2011/92/EU ændres i overensstemmelse med bilaget til nærværende direktiv.
Artikel 2
1. Med forbehold af artikel 3, sætter medlemsstaterne de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 16. maj 2017.
Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
Artikel 3
1. Projekter, i forbindelse med hvilke den i artikel 4, stk. 2, i direktiv 2011/92/EU omhandlede afgørelse blev truffet før den 16. maj 2017, er undergivet forpligtelserne i artikel 4 i direktiv 2011/92/EU før ændringen heraf ved nærværende direktiv.
2. Projekter er undergivet forpligtelserne i artikel 3 og artikel 5-11 i direktiv 2011/92/EU før ændringen heraf ved nærværende direktiv, såfremt:
a)
proceduren vedrørende den i artikel 5, stk. 2, i direktiv 2011/92/EU omhandlede udtalelse blev påbegyndt, eller
b)
de i artikel 5, stk. 1, i direktiv 2011/92/EU omhandlede oplysninger blev givet, før den 16. maj 2017.
Artikel 4
Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 5
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Strasbourg, den 16. april 2014.
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 2014/52/EU IRÁNYELVE
(2014. április 16.)
az egyes köz- és magánprojektek környezetre gyakorolt hatásainak vizsgálatáról szóló 2011/92/EU irányelv módosításáról
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 192. cikke (1) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
a jogalkotási aktus tervezete nemzeti parlamenteknek való megküldését követően,
tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (1),
tekintettel a Régiók Bizottsága véleményére (2),
rendes jogalkotási eljárás keretében (3),
mivel:
(1)
A 2011/92/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (4) meghatározott, a környezeti hatásvizsgálatnak alávetendő projektek típusára, a projektgazdák fő kötelezettségeire, a vizsgálat tartalmára, valamint a hatáskörrel rendelkező hatóságok és a nyilvánosság részvételére vonatkozó minimumkövetelmények bevezetésével összehangolta a projektekre vonatkozóan elvégzett környezeti tárgyú vizsgálatok alapelveit, és ezáltal hozzájárul a környezet és az emberi egészség magas fokú védelméhez. A tagállamoknak lehetőségük van arra, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződéssel összhangban szigorúbb védelmi intézkedéseket vezessenek be.
(2)
A hatodik közösségi környezetvédelmi cselekvési program időközi értékelése című, 2007. április 30-i bizottsági közlemény, valamint a Bizottságnak a 2011/92/EU irányelv elődje, a 2009. július 23-i 85/337/EGK tanácsi irányelv (5) alkalmazásáról és hatékonyságáról szóló jelentése hangsúlyozta, hogy javítani kell a projektekre vonatkozóan elvégzett környezeti hatásvizsgálatok minőségét, valamint hogy a 85/337/EGK irányelvet hozzá kell igazítani az azóta nagymértékben átalakult szakpolitikai, jogi és műszaki környezethez.
(3)
A környezeti hatásvizsgálatokra irányuló eljárások minőségének javítása, az eljárásnak az intelligens szabályozás elveivel való összehangolása, valamint a más uniós jogi aktusok és szakpolitikák, illetőleg a tagállamok által nemzeti hatáskörben kialakított stratégiák és politikák viszonylatában fennálló koherencia és szinergiák növelése érdekében a 2011/92/EU irányelvet módosítani kell.
(4)
A határokon átnyúló vizsgálati eljárások koordinálása és elősegítése - és különösen az országhatáron átterjedő környezeti hatások vizsgálatáról szóló, 1991. február 25-i egyezmény (az Espoo-i egyezmény) értelmében folytatandó konzultációk előmozdítása - érdekében az érintett tagállamok az egyenlő képviselet elve alapján közös testületet állíthatnak fel.
(5)
A 347/2013/EU (6), az 1315/2013/EU (7) és az 1316/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletben (8) meghatározott, az Unió által társfinanszírozott infrastruktúra-fejlesztési projektek szempontjából releváns mechanizmusok is elősegíthetik a 2011/92/EU irányelv előírásainak végrehajtását.
(6)
A 2011/92/EU irányelvet oly módon kell felülvizsgálni, hogy az biztosítsa a környezet fokozottabb védelmét, az erőforrás-hatékonyság előmozdítását és a fenntartható növekedés uniós támogatását. E célból az irányelvben megállapított eljárásokat egyszerűsíteni és harmonizálni kell.
(7)
Az elmúlt évtizedben megnőtt a környezeti kérdések, köztük az erőforrás-hatékonyság és a fenntarthatóság, a biológiai sokféleség védelme, az éghajlatváltozás, valamint a baleseti és katasztrófakockázatok súlya a szakpolitikai döntéshozatalban. Ezeknek a kérdésköröknek ezért kiemelt helyet kell elfoglalniuk az értékelési és döntéshozatali folyamatokon belül.
(8)
„Az erőforrás-hatékony Európa megvalósításának ütemterve” című 2011. szeptember 20-i közleményében a Bizottság vállalta, hogy a 2011/92/EU irányelv felülvizsgálatában az erőforrások hatékony és fenntartható felhasználásával kapcsolatban tágabb értelemben vett megfontolásokat is érvényesít.
(9)
A talajvédelmi tematikus stratégia című, 2006. szeptember 22-i bizottsági közlemény és az erőforrás-hatékony Európa megvalósításának ütemterve kiemeli a talaj mint erőforrás fenntartható használatának fontosságát, valamint azt, hogy foglalkozni kell a lakott területek kiterjedésének fenntarthatatlan növekedésével („területelvonás”). Az Egyesült Nemzetek égisze alatt 2012. június 20-22-én Rio de Janeiróban megtartott fenntarthatósági konferencia záróokmánya elismeri a helyes területgazdálkodás (a talajjal való gazdálkodást is ideértve) gazdasági és társadalmi jelentőségét, valamint a földterületek állapotromlásának visszafordítására irányuló sürgős fellépés szükségességét. Ezért a köz- és a magánprojekteknek számításba kell venniük és korlátozniuk kell azokat a hatásaikat, amelyeket a földterületekre és ezen belül különösen a területelvonásra, valamint a talajra és ezen belül különösen a szervesanyag-tartalomra, az erózióra, a tömörödésre és a talajlezárásra gyakorolnak; e tekintetben a megfelelő nemzeti, regionális és helyi szintű területhasznosítási tervek és politikák is relevánsak.
(10)
A biológiai sokféleségről szóló ENSZ-egyezmény (a továbbiakban: az Egyezmény), amelynek az Unió a 93/626/EGK tanácsi határozatnak megfelelően (9) részes fele, úgy rendelkezik, hogy a projekteknek az Egyezmény 2. cikke értelmében vett biológiai sokféleségre gyakorolt jelentős káros hatásait a lehetőségek szabta keretek között indokolt esetekben meg kell vizsgálni annak érdekében, hogy ezek a hatások elkerülhetők vagy minimalizálhatók legyenek. Az ilyen előzetes hatásvizsgálatnak hozzá kell járulnia az Unió 2010. március 25-26-án az Európai Tanács által elfogadott azon kiemelt céljának teljesítéséhez, amely szerint 2020-ig meg kell állítani a biológiai sokféleség csökkenését és az ökoszisztéma-szolgáltatások leépülését, valamint, ahol csak lehet, e tekintetben helyre kell állítani az eredeti állapotot.
(11)
Az Unió által az Egyezménnyel összefüggésben vállalt kötelezettségeknek, valamint - az „Életbiztosításunk, természeti tőkénk: a biológiai sokféleséggel kapcsolatos, 2020-ig teljesítendő uniós stratégia” című, a 2011. május 3-i bizottsági közleményben létrehozott - a biológiai sokféleségre vonatkozó, 2020-ig szóló uniós stratégia célkitűzéseinek és tevékenységeinek megfelelően a környezetre és különösen a 92/43/EGK tanácsi irányelvben (10) és a 2009/147/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvben (11) meghatározott, védelmet élvező fajokra és élőhelyekre gyakorolt jelentős káros hatások elkerülése, megelőzése, csökkentése és lehetőség szerinti ellentételezése érdekében tett intézkedéseknek hozzá kell járulniuk ahhoz, hogy ne romoljon a környezet minősége, és összességében ne csökkenjen a biológiai sokféleség.
(12)
A tengeri környezet, és elsősorban a fajok és élőhelyek magas fokú védelmének biztosítása érdekében a tengeri környezetre vonatkozó hatásvizsgálatoknak és előszűrési eljárásoknak figyelembe kell venniük az adott projekt egyedi jellemzőit, különösen ami a felhasznált technológiákat illeti (például aktív hanglokátorokkal végzett szeizmológiai vizsgálatok). E célból a 2013/30/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (12) követelményei is elősegíthetik ezen irányelv rendelkezéseinek végrehajtását.
(13)
Az éghajlatváltozás a jövőben is károsítani fogja a környezetet és hátráltatni fogja a gazdasági fejlődést. E tekintetben helyénvaló felmérni a projekteknek az éghajlatra gyakorolt hatását (például az üvegházhatást okozó gázok kibocsátását), és az éghajlatváltozásnak való kitettségüket.
(14)
A „természeti csapások és az ember okozta katasztrófák megelőzésére irányuló közösségi koncepció” című, 2009. február 23-i bizottsági közleményt követően a Tanács 2009. november 30-án elfogadott következtetéseiben felkérte a Bizottságot annak biztosítására, hogy az Unió kezdeményezései végrehajtása, felülvizsgálata és azok továbbfejlesztése legyen tekintettel a katasztrófakockázatok megelőzésével és kezelésével kapcsolatos aggályokra, valamint az Egyesült Nemzetek a nagyszabású infrastruktúra-fejlesztési projektek katasztrófakockázati vonatkozásainak értékelésére irányuló eljárások létrehozása iránti igényt hangsúlyozó, 2005. január 22-én elfogadott hiogói cselekvési programkeretére (2005-2015).
(15)
A környezet magas fokú védelmének biztosítása érdekében elővigyázatossági intézkedéseket kell hozni egyes olyan projektek esetében, amelyek a nagyobb baleseteknek és/vagy természeti katasztrófáknak (például áradásnak, a tengerszint emelkedésének, földrengésnek) való kitettségük miatt valószínűsíthetően jelentős káros hatást gyakorolhatnak a környezetre. Az ilyen projektek esetében fontos figyelembe venni a nagyobb baleseteknek és/vagy katasztrófáknak való kitettséget (sérülékenység és ellenálló képesség), az ilyen balesetek és/vagy katasztrófák előfordulási kockázatát és a környezetre gyakorolt jelentős káros hatások valószínűségének következményeit. A párhuzamosságok elkerülése érdekében a rendelkezésre álló, valamint az uniós jogszabályok - például a 2012/18/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (13) és a 2009/71/Euratom tanácsi irányelv (14) - értelmében végzett kockázatértékelésekből származó releváns információkat, illetve a nemzeti jogszabályok értelmében végzett idevágó felmérések eredményeit fel lehet használni, feltéve, hogy ezen irányelv követelményei teljesülnek.
(16)
Az EUMSZ 167. cikkének (4) bekezdése értelmében az Unió által tiszteletben tartandó és támogatandó kulturális sokszínűség szerves részét képező kulturális örökség - többek között a városi történelmi helyszínek - és a táj védelme és támogatása tekintetében hasznos fogalommeghatározásokat és alapelveket tartalmaznak az Európa Tanács vonatkozó egyezményei, különösen a régészeti örökség védelméről szóló, 1969. május 6-i európai egyezmény, az európai építészeti örökség védelméről szóló, 1985. október 3-i egyezmény, a 2000. október 20-i európai tájvédelmi egyezmény és a kulturális örökség társadalmi értékéről szóló, 2005. október 27-i keretegyezmény. A történelmi és kulturális örökség, valamint a táj fokozottabb védelme érdekében a környezeti hatásvizsgálatokban figyelmet kell fordítani a projektek vizuális hatására, nevezetesen arra, hogy azok mennyiben változtatják meg a beépített területek vagy a természetes táj, illetve a városi környezet képét.
(17)
A Bizottság „Európa 2020: Az intelligens, fenntartható és inkluzív növekedés stratégiája” című, 2010. március 3-i közleményében meghatározott célkitűzésekkel összhangban a 2011/92/EU irányelv alkalmazása során intelligens, fenntartható és inkluzív növekedést szükséges biztosítani.
(18)
A nyilvánosság információkhoz való hozzáférése és az átláthatóság növelése érdekében az ezen irányelv végrehajtása tekintetében időszerű környezetvédelmi információkat elektronikus formában is elérhetővé kell tenni. A tagállamoknak e célból a megfelelő közigazgatási szinten központi portált vagy hozzáférési pontot kell létrehozniuk, amely lehetővé teszi a nyilvánosság számára, hogy könnyen és hatékonyan hozzáférhessen az információkhoz.
(19)
A tapasztalatok rámutattak arra, hogy a honvédelmi célú projektek vagy azok részei esetén - ideértve a tagállamok területén a nemzetközi kötelezettségvállalásokkal összhangban a szövetséges erők által végzett műveletekhez kapcsolódó projekteket is - a 2011/92/EU irányelv alkalmazása során a vonatkozó bizalmas információk nyilvánossá válhatnak, ami aláássa a honvédelmi célokat. Fel kell tehát hatalmazni a tagállamokat arra, hogy adott esetben az irányelvet ne alkalmazzák.
(20)
A tapasztalatok rámutattak arra, hogy az olyan projektek esetében, amelyek egyetlen célja a polgári lakosságot fenyegető veszélyhelyzetekben szükségessé váló intézkedések végrehajtása, a 2011/92/EU irányelv tiszteletben tartása káros következményekkel járhat többek között a környezetre nézve, ezért a tagállamokat fel kell hatalmazni arra, hogy a megfelelő esetekben az említett irányelv alkalmazásától eltekintsenek.
(21)
A tagállamoknak több választási lehetőségük van a 2011/92/EU irányelv átültetése tekintetében arra vonatkozóan, hogy hogyan integrálják a környezeti hatásvizsgálatokat a nemzeti eljárásokba. Ezért a nemzeti eljárások egyes elemei eltérhetnek. Ebből következően a hatáskörrel rendelkező hatóságok egy project környezeti hatásait illetően kialakított, indokolt döntése integrált engedélyezési eljárás, illetve az ezen irányelvnek való megfeleléshez szükséges egyéb kötelező erejű döntés részét is képezheti.
(22)
A környezet és az egészség magas fokú védelmének biztosítása érdekében a környezeti hatásvizsgálatok és az előszűrési eljárások során tekintetbe kell venni a projekt egészének hatását, ideértve adott esetben a földfelszín alatti és a mélyebben elhelyezkedő rétegekre gyakorolt hatást az építés, az üzemeltetés és adott esetben a bontás során.
(23)
Annak érdekében, hogy a project közvetlen vagy közvetett környezeti hatásairól teljes képet kapjon, a hatáskörrel rendelkező hatóságnak meg kell vizsgálnia a projektgazda által benyújtott, valamint a konzultációk során kapott információk és adott esetben a kiegészítő tájékoztatás lényegi elemeit.
(24)
A külön nemzeti jogi aktus révén elfogadott projektek esetében a tagállamoknak gondoskodniuk kell arról, hogy az ezen irányelv nyilvános konzultációra vonatkozó célkitűzései a jogalkotási folyamat során megvalósuljanak.
(25)
Biztosítani kell azt, hogy a hatáskörrel rendelkező hatóságok tárgyilagosan járjanak el. Az összeférhetetlenségeket többek között a hatáskörrel rendelkező hatóság és a projektgazda funkcionális elkülönítésével lehet elkerülni. Amennyiben a hatáskörrel rendelkező hatóság egyben a projektgazda is, a tagállamnak az ügyintézésben hatáskörrel rendelkező szervezeten belül minimum megfelelően el kell különítenie a 2011/92/EU irányelv követelményeinek teljesítése nyomán az adott hatóságoknál keletkező, egymással összeférhetetlen feladatokat.
(26)
Annak érdekében, hogy a hatáskörrel rendelkező hatóság el tudja dönteni, hogy a 2011/92/EU irányelv II. mellékletének hatálya alá tartozó projekteket, azok módosításait vagy bővítését alá kell-e vetni környezeti hatásvizsgálatnak („előszűrés”), meg kell határozni a projektgazda által rendelkezésre bocsátandó információkat azon alapvető szempontokra összpontosítva, amelyek lehetővé teszik a hatáskörrel rendelkező hatóság számára döntésének meghozatalát. E döntést a nyilvánosság számára hozzáférhetővé kell tenni.
(27)
Az előszűrésnek biztosítania kell, hogy a környezeti hatásvizsgálatot csak olyan projektek esetén végezzék el, amelyeknek valószínűsíthetően jelentős környezeti hatása lesz.
(28)
Ki kell igazítani és egyértelműbbé kell tenni a 2011/92/EU irányelv III. mellékletében foglalt kiválasztási kritériumokat, amelyeket a tagállamok annak meghatározása során vesznek figyelembe, hogy a környezetre gyakorolt jelentős hatásaik miatt mely projekteket kell környezeti hatásvizsgálatnak alávetni. Például a tapasztalatok rámutattak arra, hogy az értékes erőforrásokat igénybe vevő vagy ilyen erőforrásokra kiható, a környezetvédelmi szempontból érzékeny helyen megvalósítani tervezett és a potenciálisan veszélyes vagy visszafordíthatatlan következményekkel járó projektek az esetek többségében jelentős környezeti hatással járnak.
(29)
Az előszűrés hatékonyságának és átláthatóságának biztosítása érdekében annak meghatározása során, hogy valószínűsíthetők-e a projekt által okozott jelentős környezeti hatások, a tagállamoknak azonosítaniuk kell a figyelembe és számításba veendő legfontosabb kritériumokat, és fel kell használniuk mindazokat az információkat, amelyek az uniós jogi aktusokban előírt más vizsgálatokból esetleg rendelkezésre állnak. Ezzel összefüggésben - különösen azokra az esetekre vonatkozóan, amikor nincs szükség környezeti hatásvizsgálatra - helyénvaló meghatározni az előszűrési döntés tartalmát. Bár az előszűrési fázis során nem kötelező a hivatalos konzultáció, a helyes igazgatási gyakorlat érdekében a más forrásokból - például a közvélemény részéről vagy a hatóságoktól - érkező spontán észrevételeket érdemes figyelembe venni.
(30)
A környezeti hatásvizsgálatok minőségének javítása, az eljárások egyszerűsítése és a döntéshozatali folyamat egyszerűsítése érdekében a hatáskörrel rendelkező hatóságoknak a projektgazda kérésére véleményezniük kell a környezeti hatásvizsgálati jelentés formájában benyújtandó környezeti információk tárgyát és részletezettségét („tárgykijelölés”).
(31)
A környezeti hatásvizsgálati folyamat minőségének javítása és a környezeti szempontoknak a projektre vonatkozó tervezési munka korai szakaszában történő figyelembevétele érdekében a projektgazda által a projektről benyújtandó környezeti hatásvizsgálati jelentésnek indokolt tartalmaznia a projekt ésszerű, a projektgazda által tanulmányozott alternatíváinak ismertetését, beleértve adott esetben annak felvázolását is, hogy a projekt megvalósítása nélkül valószínűsíthetően hogyan változna idővel a környezet állapota („alapforgatókönyv”).
(32)
A környezeti hatásvizsgálati jelentésekben a 2011/92/EU irányelv IV. mellékletének megfelelően a projektgazda által megadott adatoknak és információknak teljeseknek és kellő minőségűeknek kell lenniük. A vizsgálatok felesleges megismétlésének elkerülése céljából az uniós jogszabályokban - például a 2001/42/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvben (15), illetve a 2009/71/Euratom irányelvben - vagy a nemzeti jogszabályokban előírt egyéb értékelések eredményeit adott esetben figyelembe kell venni.
(33)
A környezeti hatásvizsgálati jelentések készítésében részt vevő szakértőknek rendelkezniük kell a szükséges szakmai képesítéssel és hozzáértéssel. A projektgazda által nyújtott információk teljességének és jó minőségének biztosítása érdekében az adott projekt területén megfelelő szakértelemmel kell rendelkezni ahhoz, hogy a hatáskörrel rendelkező hatóság az adott projektet el tudja bírálni.
(34)
Az átláthatóság és az elszámoltathatóság biztosítása érdekében meg kell követelni, hogy a hatáskörrel rendelkező hatóság az engedélyt megadó határozatát indokolja, valamint hogy az indokolás igazolja, hogy a hatóság figyelembe vette a lefolytatott konzultációk eredményeit és az összegyűjtött információkat.
(35)
Egyebek mellett az előre nem látható jelentős káros hatások azonosítása és a megfelelő kárenyhítő intézkedések megtétele céljából a tagállamoknak biztosítaniuk kell a környezetre gyakorolt, a projektekkel összefüggő építési és üzemeltetési tevékenységből eredő jelentős káros hatásokra vonatkozó kárenyhítő és a kiegyenlítő intézkedések végrehajtását, valamint az e hatások monitoring alá vonására vonatkozó megfelelő eljárások kidolgozását. Ez a monitoring nem ismételheti meg és nem lépheti túl az ezen irányelven kívüli uniós jogszabályokban vagy a nemzeti jogszabályokban előírt monitoring-tevékenységeket.
(36)
A hatékonyabb döntéshozatal ösztönzése és a jogbiztonság növelése érdekében a tagállamoknak gondoskodniuk kell arról, hogy a projektek környezeti hatásvizsgálatának különböző szakaszait a projekt jellegétől, összetettségétől, helyétől és méretétől függően ésszerű időkeretek között hajtsák végre. Ezeknek az időkereteknek semmilyen körülmények között sem szabad hátrányosan befolyásolniuk a környezetvédelem szintjét - különösen abban az esetben, ha ez a szint valamely, ezen irányelven kívüli környezetvédelmi tárgyú uniós jogszabályból fakad -, sem pedig a nyilvánosság tényleges részvételét vagy az igazságszolgáltatáshoz való jogot.
(37)
A vizsgálatok hatékonyságának növelése, az igazgatási feladatok bonyolultságának csökkentése és a gazdaságosság növelése érdekében abban az esetben, ha ebből az irányelvből, a 92/43/EGK irányelvből és/vagy a 2009/147/EK irányelvből fakadóan egyszerre kell a környezeti vetületekkel kapcsolatos vizsgálatot végezni, a tagállamoknak gondoskodniuk kell arról, hogy - tekintetbe véve sajátos szerkezeti felépítési jellegzetességeiket - olyan koordinált és/vagy összevont eljárásokat kövessenek, amelyek kielégítik az ezen irányelvekben foglalt követelményeket. Abban az esetben, ha ebből az irányelvből és az egyéb uniós jogi aktusokból, például a 2000/60/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvből (16), a 2001/42/EK irányelvből, a 2008/98/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvből (17), a 2010/75/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvből (18) és a 2012/18/EU irányelvből fakadóan egyszerre kell környezeti vetületekkel kapcsolatos vizsgálatot végezni, a tagállamok számára lehetővé kell tenni a vonatkozó uniós jogi aktus követelményeinek megfelelő koordinált és/vagy összevont eljárások követését. Koordinált és/vagy összevont eljárások követése esetén a tagállamoknak az adott feladatok elvégzésért felelős hatóságot kell kijelölniük. Az intézményi felépítéstől függően a tagállamok szükség esetén több hatóságot is kijelölhetnek.
(38)
A tagállamoknak meg kell határozniuk az ezen irányelv alapján elfogadott nemzeti rendelkezések megsértése esetén alkalmazandó szankciókat. A tagállamok szabadon határozhatják meg e szankciók jellegét vagy formáját. A szankcióknak hatékonyaknak, arányosaknak és visszatartó erejűeknek kell lenniük.
(39)
A jogbiztonság és az arányosság elvének megfelelően, valamint annak biztosítása érdekében, hogy a 2011/92/EU irányelvben meghatározott jelenlegi rendszerről az ezen irányelven található módosítások által meghatározott új rendszerre való átmenet a lehető leggördülékenyebb legyen, átmeneti rendelkezéseket kell meghatározni. Az átmeneti rendelkezéseknek biztosítaniuk kell, hogy amennyiben a jelenlegi rendszer szerint egy projektgazda tekintetében már elkezdődött az engedélyezési eljárás, de a jóváhagyás vagy az ezen irányelv céljainak való megfelelést szolgáló egyéb kötelező erejű döntés még nem született meg, a környezeti hatásvizsgálatokra vonatkozó szabályozási keret ne változzon. Ennek megfelelően a 2011/92/EU irányelv ezen irányelv általi módosítását megelőző változatának vonatkozó rendelkezéseit azokra a projektekre is indokolt alkalmazni, amelyekre vonatkozóan az előszűrési és - amennyiben a projektgazda ezt kérelmezte, illetve a hatáskörrel rendelkező hatóság előírta - a tárgykijelölési eljárás megkezdődött, vagy a környezeti hatásvizsgálati jelentést az átültetési határidő előtt nyújtották be.
(40)
A tagállamok és a Bizottság által a magyarázó dokumentumok tárgyában 2011. szeptember 28-án elfogadott együttes politikai nyilatkozattal (19) összhangban a tagállamok vállalták, hogy az átültető intézkedéseikről szóló értesítéseikhez indokolt esetben egy vagy több olyan dokumentumot mellékelnek, amely megmagyarázza az irányelv elemei és az azt átültető nemzeti jogi aktusok megfelelő részei közötti kapcsolatokat. Ezen irányelv vonatkozásában a jogalkotó úgy ítéli meg, hogy indokolt ilyen dokumentumokat kiadni.
(41)
Mivel ezen irányelv célját, nevezetesen a környezet és az emberi egészség magas szintű védelmének a projektek környezeti hatásvizsgálatára vonatkozó minimumkövetelmények megállapításával történő biztosítását a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, az Unió szintjén azonban az intézkedés tárgyát képező környezetvédelmi kérdések terjedelme, jelentősége és országhatárokon átívelő jellege miatt e cél jobban megvalósítható, az Unió intézkedéseket hozhat az Európai Unióról szóló szerződés 5. cikkében foglalt szubszidiaritás elvének megfelelően. Az említett cikkben foglalt arányosság elvének megfelelően ez az irányelv nem lépi túl az e cél eléréséhez szükséges mértéket.
(42)
A 2011/92/EU irányelvet mindezeknek megfelelően módosítani kell,
ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
1. cikk
A 2011/92/EU irányelv a következőképpen módosul:
1.
az 1. cikk a következőképpen módosul:
a)
a (2) bekezdés a következő fogalommeghatározással egészül ki:
„g)
a »környezeti hatásvizsgálat« a következőkből álló folyamatot jelenti:
i.
az 5. cikk (1) és (2) bekezdésében említett környezeti hatásvizsgálati jelentés elkészítése a projektgazda által;
ii.
a 6., illetve adott esetben a 7. cikkben említett konzultációk lefolytatása;
iii.
a környezeti hatásvizsgálati jelentésben ismertetett információknak, a projektgazda által szükség esetén az 5. cikk (3) bekezdése értelmében nyújtott kiegészítő információknak, illetve a konzultációk során kapott információknak a 6. és 7. cikk értelmében a hatáskörrel rendelkező hatóság által végrehajtott vizsgálata;
iv.
a hatáskörrel rendelkező hatóság által a projekt jelentős környezeti hatásairól kiadott, indokolt döntés, amely figyelembe veszi a iii. pontban említett vizsgálat eredményeit, valamint adott esetben saját kiegészítő vizsgálatának eredményeit; továbbá
v.
a hatáskörrel rendelkező hatóság indokolt döntésének belefoglalása a 8a. cikkben említett határozatokba.”;
b)
a (3) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(3) Amennyiben a nemzeti jog azt előírja, a tagállamok eseti alapon úgy határozhatnak, hogy ezt az irányelvet a kizárólag védelmi célokat szolgáló, illetve a kizárólag a polgári lakosságot fenyegető veszélyhelyzetekben szükségessé váló intézkedéseket végrehajtó projektekre vagy azok részeire nem alkalmazzák, amennyiben úgy ítélik meg, hogy ezen irányelv alkalmazása e célok teljesülését károsan befolyásolná.”;
c)
a (4) bekezdést el kell hagyni;
2.
A 2. cikk a következőképpen módosul:
a)
az (1)-(3) bekezdés helyébe a következő szöveg lép;
„(1) A tagállamok meghoznak minden olyan intézkedést, amely ahhoz szükséges, hogy az engedély megadása előtt többek között a jellegüknél, méretüknél vagy elhelyezkedésüknél fogva a környezetre várhatóan jelentős hatást gyakorló projektek engedélyezése kötelező legyen, és esetükben hatásvizsgálatot végezzenek. Ezeket a projekteket a 4. cikk határozza meg.
(2) A környezeti hatásvizsgálat elvégezhető a tagállamban meglévő, a projektek engedélyezésére vonatkozó eljárás részeként, vagy ennek hiányában más eljárás részeként, vagy az ezen irányelv céljainak való megfelelés céljából létrehozandó eljárások részeként.
(3) Azokra a projektekre vonatkozóan, amelyekkel összefüggésben a környezetre gyakorolt hatások vizsgálatát ez az irányelv, a 92/43/EGK tanácsi irányelv (20) és/vagy a 2009/147/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (21) egyidejűleg teszik kötelezővé, a tagállamoknak adott esetben gondoskodniuk kell arról, hogy olyan koordinált és/vagy összevont eljárásokat írjanak elő, amelyek kielégítik az említett uniós jogszabályokban foglalt követelményeket.
Azokra a projektekre vonatkozóan, amelyekkel összefüggésben a környezetre gyakorolt hatások vizsgálatát ez az irányelv és más, az első albekezdésben felsoroltaktól eltérő uniós jogi aktusok egyidejűleg teszik kötelezővé, a tagállamok koordinált és/vagy összevont eljárásokat írhatnak elő.
Az első és második albekezdésben említett koordinált eljárásban - más irányadó uniós jogi aktusok ellenkező értelmű rendelkezéseinek sérelme nélkül - a tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóság kijelölése révén igyekeznek koordinálni a vonatkozó uniós jogi aktusok által előírt, az adott projekt környezeti hatásainak vizsgálatára irányuló egyedi vizsgálatokat.
Az első és második albekezdésben említett összevont eljárásban - más irányadó uniós jogi aktusok ellenkező értelmű rendelkezéseinek sérelme nélkül - a tagállamok igyekeznek egyetlen, a vonatkozó uniós jogi aktusok által előírt vizsgálatot lefolytatni az adott projekt környezeti hatásait illetően.
A Bizottság iránymutatást nyújt az ezen irányelv, valamint a 92/43/EGK, a 2000/60/EK, a 2009/147/EK és a 2010/75/EU irányelv értelmében egyidejű vizsgálatnak alávetendő projektekkel kapcsolatos koordinált vagy összevont eljárások lefolytatásával kapcsolatban.
(20) A Tanács 1992. május 21-i 92/43/EGK irányelve a természetes élőhelyek, valamint a vadon élő állatok és növények védelméről (HL L 206., 1992.7.22., 7. o.)." 						
(21) Az Európai Parlament és a Tanács 2009. november 30-i 2009/147/EK irányelve a vadon élő madarak védelméről (HL L 20., 2010.1.26., 7. o.).”;" 						
b)
a (4) bekezdés első albekezdésének helyébe a következő szöveg lép:
„(4) A 7. cikk sérelme nélkül és feltéve, hogy ezen irányelv célkitűzései teljesülnek, a tagállamok kivételes esetekben egyes projekteket mentesíthetnek az ebben az irányelvben meghatározott rendelkezések hatálya alól, amennyiben azok hátrányosan érinthetik a projekt célkitűzését.”;
c)
a szöveg a következő bekezdéssel egészül ki:
„(5) A 7. cikk sérelme nélkül és feltéve, hogy ezen irányelv célkitűzései teljesülnek, külön nemzeti jogi aktus révén elfogadott projektek esetében a tagállamok mentesíthetik ezeket a projekteket az ebben az irányelvben a nyilvános konzultáció tekintetében meghatározott rendelkezések hatálya alól.
A tagállamok 2017. május 17-től kétévente tájékoztatják a Bizottságot azokról az esetekről, amelyekben az első albekezdésben említett mentesítést alkalmazták.”
3.
A 3. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„3. cikk
(1) A környezeti hatásvizsgálat keretében minden egyedi esetre vonatkozóan megfelelő módon azonosítani kell, le kell írni és értékelni kell az egyes projektek jelentős mértékű közvetlen és közvetett hatásait a következő tényezőkre:
a)
a lakosságra és az emberi egészségre;
b)
a biológiai sokféleségre, különös figyelemmel a 92/43/EGK irányelv és a 2009/147/EK irányelv alapján védett fajokra és élőhelyekre;
c)
a földterületre, a talajra, a vizekre, a levegőre és az éghajlatra;
d)
az anyagi javakra, a kulturális örökségre és a tájra;
e)
az a)-d) pontban felsorolt tényezők közötti kölcsönhatásokra.
(2) Az (1) bekezdésben említett, az ott meghatározott tényezőkre gyakorolt hatások magukban foglalják a projekt nagyobb balesetek és/vagy katasztrófák kockázatának való kitettségéből eredő várható hatásokat is.”
4.
A 4. cikk a következőképpen módosul:
a)
a (3) és a (4) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(3) Abban az esetben, ha a (2) bekezdés alkalmazásában esetenkénti vizsgálat elvégzésére, illetve küszöbértékek vagy szempontrendszer megállapítására kerül sor, figyelembe kell venni a III. mellékletben előírt releváns kiválasztási kritériumokat. A tagállamok küszöbértékeket vagy feltételeket határozhatnak meg annak megállapítása érdekében, hogy egy adott projekt esetében sem a (4) és (5) bekezdésben említett határozatot nem kell meghozni, sem környezeti hatásvizsgálatot nem kell végezni, továbbá küszöbértékeket és/vagy feltételeket határozhatnak meg annak megállapítása érdekében, hogy a projekteket a (4) és (5) bekezdésben említett határozathozatal nélkül is alá kell-e vetni környezeti hatásvizsgálatnak.
(4) Amennyiben a tagállamok a II. melléklet hatálya alá tartozó projektek tekintetében határozathozatali eljárást írnak elő, a projektgazda információkat szolgáltat a projekt jellemzőiről, valamint annak a környezetre gyakorolt várható jelentős hatásairól. Az információszolgáltatásnak a IIA. mellékletben található jegyzéket kell követnie. A projektgazdának adott esetben figyelembe kell vennie a környezeti hatásokra vonatozóan az ezen irányelven kívüli uniós jogi aktusok szerint elvégzett releváns vizsgálatok megállapításait. A projektgazda leírást adhat továbbá a projekt olyan jellegzetességeiről és/vagy azokról a tervezett intézkedésekről, amelyek célja a környezetre gyakorolt jelentős káros hatások elkerülése vagy megelőzése.”;
b)
a cikk a következő bekezdéssekkel egészül ki:
„(5) A hatáskörrel rendelkező hatóság a határozatát a projektgazda által a (4) bekezdés értelmében rendelkezésre bocsátott információk alapján, az ezen irányelven kívüli uniós jogi aktusok szerint elvégzett, a környezetre gyakorolt hatásokra vonatkozó előzetes ellenőrzések vagy vizsgálatok eredményeinek figyelembevételével hozza meg. A határozatot a nyilvánosság számára hozzáférhetővé kell tenni, és annak a következőket kell tartalmaznia:
a)
amennyiben a határozat környezeti hatásvizsgálatot ír elő, ennek főbb indokait, a III. mellékletben foglalt releváns kiválasztási kritériumokra tekintettel; vagy
b)
amennyiben a határozat nem ír elő környezeti hatásvizsgálatot, ennek főbb indokait, a III. mellékletben foglalt releváns kiválasztási kritériumokra tekintettel, és amennyiben a projektgazda erről leírást ad, a projekt olyan jellegzetességeinek és/vagy azon tervezett intézkedések felsorolását, amelyek célja a környezetre gyakorolt jelentős káros hatások elkerülése vagy megelőzése.
(6) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy a hatáskörrel rendelkező hatóság a lehető leghamarabb, de legkésőbb az attól az időponttól számított 90 napon belül meghozza a határozatát, amikor a projektgazda a (4) bekezdés értelmében valamennyi szükséges információt benyújtotta. Egyebek mellett a projekt jellegére, összetettségére, helyére vagy méretére való tekintettel a hatáskörrel rendelkező hatóság a határozathozatalra vonatkozó határidőt kivételesen meghosszabbíthatja; ez esetben a hatáskörrel rendelkező hatóság írásban tájékoztatja a projektgazdát a határidő meghosszabbításának okairól és arról, hogy a döntés meghozatala mikorra várható.”
5.
Az 5. cikk (1)-(3) bekezdése helyébe a következő szöveg lép:
„(1) Ha el kell végezni a környezeti hatásvizsgálatot, akkor a projektgazda elkészíti és benyújtja a környezeti hatásvizsgálati jelentést. A projektgazda által benyújtandó információknak legalább a következőket tartalmazniuk kell:
a)
a projekt leírása, beleértve a projekt helyére, kialakítására, méretére és egyéb releváns jellemzőire vonatkozó információkat;
b)
a projekt által a környezetre gyakorolt, valószínűsíthetően jelentős hatások ismertetése;
c)
a projekt jellemzőinek és/vagy a környezetre gyakorolt jelentős káros hatások elkerülése, megelőzése vagy csökkentése, és ha lehet, ellentételezése érdekében tervezett intézkedések ismertetése;
d)
a projektre és annak egyedi jellemzőire vonatkozó, a projektgazda által tanulmányozott ésszerű alternatívák ismertetése, a választás főbb okainak megjelölésével, figyelembe véve a projekt környezetre gyakorolt hatását;
e)
az a)-d) pontokban említett adatok nem technikai jellegű összefoglalása; és
f)
az egy adott projekt vagy projekttípus sajátos jellemzőivel összefüggő, valamint a várhatóan érintett környezeti jellemzőkre vonatkozó, a IV. mellékletben meghatározott kiegészítő információk.
Ha a (2) bekezdés szerint véleményt adtak ki, a környezeti hatásvizsgálati jelentésnek azon kell alapulnia, és tartalmaznia kell mindazokat az információkat, amelyekre ésszerűen szükség lehet a projekt környezetre gyakorolt jelentős hatásaira vonatkozó, indokolt döntés meghozatalához, figyelemmel az aktuális ismeretekre és a vizsgálati módszerekre. A vizsgálatok felesleges megismétlésének elkerülése céljából a projektgazdának a környezeti hatásvizsgálati jelentés elkészítésekor a nemzeti vagy uniós jogi aktusokból következő egyéb értékelések eredményeit is figyelembe kell vennie.
(2) A projektgazda kérésére a hatáskörrel rendelkező hatóság a projektgazda által elsősorban a projekt egyedi jellemzői, ideértve a helyszínt és a technikai kapacitást, és a várható környezeti hatások kapcsán szolgáltatott információkat figyelembe véve véleményt ad ki, amelyben meghatározza, hogy a projektgazda az e cikk (1) bekezdése szerinti környezeti hatásvizsgálati jelentésben mely információkat és milyen részletességgel köteles bemutatni. A hatáskörrel rendelkező hatóság a véleménynyilvánítás előtt konzultál a 6. cikk (1) bekezdésében említett hattóságokkal.
A tagállamok azt is megkövetelhetik a hatáskörrel rendelkező hatóságtól, hogy az első albekezdésben említett véleményt adjon, függetlenül attól, hogy azt a projektgazda kérelmezi-e vagy sem.
(3) A környezeti hatásvizsgálati jelentés teljességének és minőségének garantálása érdekében:
a)
a projektgazda köteles biztosítani, hogy a környezeti hatásvizsgálati jelentést felkészült szakértők készítsék; továbbá
b)
a hatáskörrel rendelkező hatóság köteles biztosítani, hogy rendelkezzen a környezeti hatásvizsgálati jelentés elbírálásához szükséges kellő szakértelemmel, vagy az szükséges esetén rendelkezésére álljon;
c)
a hatáskörrel rendelkező hatóság szükség esetén a IV. melléklettel összhangban kérhet olyan kiegészítő információkat a projektgazdától, amelyek közvetlenül szükségesek a projekt jelentős környezeti hatásaira vonatkozó, indokolt döntés kialakításához.”
6.
A 6. cikk a következőképpen módosul:
a)
az (1) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(1) A tagállamok meghozzák a szükséges intézkedéseket annak biztosítására, hogy a környezeti ügyekben gyakorolt hatáskörük, illetve helyi és regionális illetékességük kapcsán a projektben várhatóan érintett hatóságok - adott esetben a 8a. cikk (3) bekezdésében említett eseteket is figyelembe véve - lehetőséget kapjanak véleménynyilvánításra a projektgazda által benyújtott információkkal és az engedélyezési kérelemmel kapcsolatban. E célból a tagállamok általánosságban vagy esetről esetre kijelölik azokat a hatóságokat, amelyekkel konzultálni kell. Az 5. cikk alapján kapott információt közlik e hatóságokkal. A konzultációra vonatkozó részletes szabályokat a tagállamok állapítják meg.”;
b)
a (2) bekezdés bevezető szövege helyébe a következő szöveg lép:
„(2) Annak biztosítása érdekében, hogy az érintettek hatékonyan részt tudjanak venni a döntéshozatali folyamatban, a környezetet érintő, a 2. cikk (2) bekezdésében említett döntéshozatali folyamatok korai szakaszától kezdve, de legkésőbb amint az információkat ésszerű keretek között elérhetővé lehet tenni elektronikus média és közzététel, illetve más megfelelő módon, a nyilvánosságot tájékoztatni kell a következő témákban:”;
c)
az (5) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(5) A nyilvánosság tájékoztatására (például plakátok kihelyezése egy adott körzeten belül, vagy a helyi újságokban történő közzététel útján) és az érintett nyilvánossággal folytatott konzultációra (például írásbeli beadványok vagy közvélemény-kutatás) vonatkozó részletes intézkedéseket a tagállamok határozzák meg. A tagállamok a megfelelő közigazgatási szinten meghozzák a szükséges intézkedéseket annak biztosítása érdekében, hogy a releváns információkat legalább egy központi portálon vagy könnyen hozzáférhető hozzáférési pontokon keresztül elektronikus úton nyilvánosságra hozzák.”;
d)
a (6) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(6) A különböző szakaszokra olyan ésszerű időkereteket kell meghatározni, amelyek elegendő időt biztosítanak:
a)
az (1) bekezdésben említett hatóságok és a nyilvánosság tájékoztatására; valamint
b)
az (1) bekezdésben említett hatóságok és az érintett nyilvánosság felkészülésére és a környezettel kapcsolatos döntéshozatali eljárásokban való, e cikk rendelkezéseinek megfelelő érdemi részvételére.”;
e)
a cikk a következő bekezdéssel egészül ki:
„(7) Az érintett nyilvánossággal az 5. cikk (1) bekezdése szerinti környezeti hatásvizsgálati jelentésről folytatandó konzultációra legalább harminc nap időkeretet kell biztosítani.”
7.
A 7. cikk a következőképpen módosul:
a)
a (4) bekezdés a helyébe a következő szöveg lép:
„(4) Az érintett tagállamok konzultációt kezdenek - többek között - a projekt lehetséges, határokon átterjedő hatásairól, és az ilyen hatások csökkentését vagy megelőzését célzó tervezett intézkedésekről, továbbá megállapodnak a konzultációs szakasz ésszerű időtartamában.
Az ilyen egyeztetések végezhetőek megfelelő közös testületen keresztül is.”;
b)
az (5) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(5) Az érintett tagállamok a 6. cikk (5), (6) és (7) bekezdésében említett intézkedések és időkeretek alapján meghatározzák az e cikk (1)-(4) bekezdésének végrehajtására vonatkozó részletes szabályokat; ezeket a szabályokat úgy kell meghatározni, hogy az érintett tagállam területén a projektre vonatkozóan lehetővé tegyék az érintett nyilvánosság számára a környezettel kapcsolatos, a 2. cikk (2) bekezdése szerinti döntéshozatali eljárásokban való érdemi részvételt.”
8.
A 8. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„8. cikk
A konzultációk eredményeit és az 5-7. cikk alapján kapott információkat kellő mértékben figyelembe veszik az engedélyezési eljárás során.”
9.
A következő cikk kerül beillesztésre:
„8a. cikk
(1) Az engedélyező határozat szövegének tartalmaznia kell legalább:
a)
az 1. cikk (2) bekezdése g) pontjának iv. alpontjában említett, indokolt döntést;
b)
a határozathoz fűzött, teljesítendő környezeti feltételeket, valamint a projekt bármely jellemzőjének és/vagy a környezetre gyakorolt jelentős káros hatások elkerülése, megelőzése vagy csökkentése, és ha lehet, ellentételezése érdekében tervezett intézkedések, továbbá adott esetben a monitoring-intézkedések ismertetését.
(2) Az engedély megtagadására vonatkozó határozatnak meg kell jelölnie az elutasítás főbb indokait.
(3) Amennyiben a tagállamok a 2. cikk (2) bekezdésében említett engedélyezési eljárástól eltérő eljárást követnek, az e cikk (1) és (2) bekezdése előírásait teljesítettnek kell tekinteni akkor, ha bármely, az említett eljárások keretében meghozott határozat tartalmazza az e bekezdésekben említett információkat, és érvényben lévő mechanizmusok garantálják az e cikk (6) bekezdése előírásainak teljesülését.
(4) Az (1) bekezdés b) pontjában említett előírásokkal összhangban a tagállamok gondoskodnak arról, hogy a projektgazda a projekt jellemzőit kivitelezze és/vagy a környezetre gyakorolt jelentős káros hatások elkerülése, megelőzése vagy csökkentése, és ha lehet, ellentételezése érdekében tervezett intézkedéseket meghozza, és meghatározzák a környezetre gyakorolt jelentős káros hatások monitoring alá vonására szolgáló eljárásokat.
A monitoring tárgyát képező paraméterek típusát és a monitoring időtartamát a projekt jellegéhez, helyéhez és méretéhez, valamint a projekt környezetre gyakorolt hatásainak jelentőségéhez igazodva, az arányosság követelményének szem előtt tartásával kell megválasztani.
A kétszeres monitoring elkerülése érdekében az ezen irányelven kívüli uniós jogszabályok és a nemzeti jogszabályok alapján már egyébként is végzett monitoring-tevékenységek is igénybe vehetők.
(5) A tagállamok biztosítják, hogy a hatáskörrel rendelkező hatóság az (1)-(3) bekezdésben említett határozatok bármelyikét ésszerű időn belül meghozza.
(6) A hatáskörrel rendelkező hatóság megbizonyosodik arról, hogy az 1. cikk (2) bekezdése g) pontjának iv. alpontjában említett, indokolt döntés, illetve az e cikk (3) bekezdésében említett bármilyen határozat még időszerű legyen az engedély megadásakor. Ennek érdekében a tagállamok megszabhatják az 1. cikk (2) bekezdése g) pontjának iv. alpontjában említett, indokolt döntés, illetve az e cikk (3) bekezdésében említett bármilyen határozat érvényességi idejét.”
10.
A 9. cikk (1) bekezdése helyébe a következő szöveg lép:
„(1) Az engedélyező vagy az engedélyezést elutasító határozat meghozatala után a hatáskörrel rendelkező hatóság vagy hatóságok erről haladéktalanul tájékoztatják a nyilvánosságot és a 6. cikk (1) bekezdésében említett hatóságokat a nemzeti eljárásokkal összhangban, és gondoskodnak arról, hogy - adott esetben a 8a. cikk (3) bekezdésében említett eseteket is figyelembe véve - a következő információk a nyilvánosság és a 6. cikk (1) bekezdésében említett hatóságok rendelkezésére álljanak:
a)
a határozat tartalma és annak a 8a. cikk (1) és (2) bekezdésében említett esetleges feltételei;
b)
a határozat alapjául szolgáló főbb indokok és megfontolások, beleértve a nyilvánosság részvételének folyamatára vonatkozó információkat is. Ennek tartalmaznia kell a konzultációk eredményének összefoglalását, valamint az 5-7. cikk értelmében gyűjtött információkat, és azt, hogy ezen eredményeket - különös tekintettel a 7. cikkben említett érintett tagállamoktól beérkező észrevételekre - mennyiben építették be vagy vették figyelembe.”
11.
A következő cikk kerül beillesztésre:
„9a. cikk
A tagállamok biztosítják, hogy a hatáskörrel rendelkező hatóság vagy hatóságok az ezen irányelvből fakadó kötelezettségei(k)nek tárgyilagosan, az összeférhetetlenség eseteitől mentesen tegyen(ek) eleget.
Amennyiben az illetékes hatóság a projektgazda is egyben, a tagállamnak az ügyintézésben illetékes szervezeten belül minimum megfelelően el kell különítenie az ezen irányelvből következő feladatok ellátása nyomán az adott hatóságoknál keletkező, egymással összeférhetetlen feladatokat.”
12.
A 10. cikk első bekezdése helyébe a következő szöveg lép:
„A 2003/4/EK irányelv sérelme nélkül ezen irányelv rendelkezései nem befolyásolják a hatáskörrel rendelkező hatóságoknak azt a kötelezettségét, hogy figyelembe vegyék az ipari és gazdasági titoktartással - beleértve a szellemi tulajdont is - kapcsolatos, valamint a közérdek védelmére vonatkozó, a nemzeti törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezésekben megállapított, és az elfogadott jogi gyakorlattal összefüggő korlátozásokat.”
13.
A következő cikk kerül beillesztésre:
„10a. cikk
A tagállamoknak meg kell határozniuk az ezen irányelv alapján elfogadott nemzeti rendelkezések megsértése esetén alkalmazandó szankciókat. Az előírt szankcióknak hatékonyaknak, arányosaknak és visszatartó erejűeknek kell lenniük.”
14.
A 12. cikk (2) bekezdése helyébe a következő szöveg lép:
„(2) Amennyiben ezek az adatok rendelkezésre állnak, a tagállamok 2017. május 16-tól számítva hatévente tájékoztatják a Bizottságot különösen:
a)
az I. és a II. melléklet hatálya alá tartozó projektek közül azoknak a számáról, amelyekre vonatkozóan el kellett végezni az 5-10. cikkben előírt környezeti hatásvizsgálatot;
b)
az elvégzett környezeti hatásvizsgálatoknak az I. és a II. mellékletben megjelölt projektkategóriák szerinti bontásáról;
c)
a II. melléklet hatálya alá tartozó projektek közül azoknak a számáról, amelyekre vonatkozóan a 4. cikk (2) bekezdésében említett határozathozatali eljárást lefolytatták;
d)
a környezeti hatásvizsgálatok folyamatának átlagos időtartamáról;
e)
a környezeti hatásvizsgálatok átlagos közvetlen költségeinek megközelítő becsléséről, kitérve ezen irányelv alkalmazásának a kkv-kra gyakorolt hatására is.”
15.
A 2011/92/EU irányelv mellékletei ezen irányelv mellékletének megfelelően módosulnak.
2. cikk
(1) A 3. cikk sérelme nélkül, a tagállamok hatályba léptetik azon törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek 2017. május 16-ig megfeleljenek.
A tagállamok által elfogadott rendelkezéseknek hivatkozniuk kell erre az irányelvre, vagy kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozással együtt kell megjelenniük. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.
(2) A tagállamok tájékoztatják a Bizottságot nemzeti joguk azon főbb rendelkezéseinek szövegéről, amelyeket az ezen irányelvvel szabályozott területen elfogadnak.
3. cikk
(1) Azon projektek tekintetében, amelyek esetében a 2011/92/EU irányelv 4. cikkének (2) bekezdésében említett határozathozatal 2017. május 16. előtt történt, az ezen irányelvvel még nem módosított 2011/92/EU irányelv 4. cikkében foglalt előírásokat kell alkalmazni.
(2) A 2011/92/EU irányelv ezen irányelv általi módosítását megelőző változatának 3. cikkében, valamint 5-11. cikkében foglalt előírásokat kell alkalmazni azon projektek tekintetében, amelyek esetében 2017. május 16. előtt:
a)
a 2011/92/EU irányelv 5. cikkének (2) bekezdésében említett véleménynyilvánítás kezdetét vette; vagy
b)
a 2011/92/EU irányelv 5. cikkének (1) bekezdésében említett információk közlése megtörtént.
4. cikk
Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
5. cikk
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
Kelt Strasbourgban, 2014. április 16-án.