KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) 2015/293
af 24. februar 2015
om registrering af en betegnelse i registret over beskyttede oprindelsesbetegnelser og beskyttede geografiske betegnelser (Liliputas (BGB))
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1151/2012 af 21. november 2012 om kvalitetsordninger for landbrugsprodukter og fødevarer (1), særlig artikel 15, stk. 2, og artikel 52, stk. 3, litra b), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I medfør af artikel 50, stk. 2, litra a), i forordning (EU) nr. 1151/2012 er Litauens ansøgning om registrering af betegnelsen »Liliputas« blevet offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (2).
(2)
Polen har ved indsigelsesskrivelsen af 13. september 2013 og den begrundede indsigelse af 8. november 2013 gjort indsigelse mod registreringen i henhold til artikel 51, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1151/2012. Indsigelsen blev fundet antagelig.
(3)
Ved breve af 8. januar 2014 opfordrede Kommissionen de berørte parter til at indlede passende drøftelser med henblik på at finde en indbyrdes løsning i overensstemmelse med deres egne interne procedurer.
(4)
Der blev ikke indgået en aftale mellem Litauen og Polen.
(5)
Da der ikke er opnået enighed, bør Kommissionen træffe afgørelse efter proceduren i artikel 52, stk. 3, litra b), i forordning (EU) nr. 1151/2012.
(6)
I henhold til artikel 10, stk. 1, litra c), i forordning (EU) nr. 1151/2012 hævdede indsigeren, at registreringen af »Liliputas« som beskyttet geografisk betegnelse ville skade en eksisterende delvis enslydende betegnelse samt varemærker og produkter, som lovligt har været på det polske marked i over fem år inden offentliggørelse af ansøgningen om registrering af betegnelsen »Liliputas« som beskyttet geografisk betegnelse i Den Europæiske Unions Tidende (15.6.2013). Ifølge indsigeren ville denne registrering udgøre en trussel for det eksisterende produkt med betegnelsen »Liliput«, som er en polsk ost med omtrent samme karakteristika som osten »Liliputas«, og hvis navn fonetisk ligner betegnelsen »Liliputas«.
(7)
Indsigeren hævder, at begrebet »Liliput« i Polen generelt anvendes om små produkter, og at det også bruges om ost. Ost med betegnelsen »Liliput« er blevet lovligt fremstillet og markedsført i Polen siden 1971. Med hensyn til virksomhedsstandarder, tekniske instrukser og normer for anvendelse af råvarer er osten »Liliput« opført blandt oste som gouda, edam og emmental. Den betegnelse, som anvendes om den polske ost, er populær blandt de polske forbrugere, og den har på ingen måde nogen forbindelse til den litauiske ost. Den må derfor betragtes som en artsbetegnelse for en almindelig ost i Polen. Med hensyn til produktet minder den polske ost »Liliput« i egenskaber, udseende og størrelse om den litauiske ost »Liliputas«. Endelig fremfører indsigeren, at »Liliput« og »Liliputas« er lignende produkter med artsbetegnelser. En registrering af betegnelsen »Liliputas« som beskyttet geografisk betegnelse ville forhindre de polske producenter i at markedsføreres deres ost »Liliput« eller under alle omstændigheder anvende betegnelsen »Liliput« om en ost.
(8)
Indsigeren hævder også, at det produkt og den betegnelse, som søges registreret, ikke er i overensstemmelse med kravene i artikel 5, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1151/2012. Som anført i det offentliggjorte enhedsdokument har osten fået sit navn på grund af størrelsen. Betegnelsen »Liliputas« angiver derfor ikke, at produktet kommer fra et bestemt sted, men ligesom den polske ost »Liliput« blot at osten er lille. Desuden kan produktets egenskaber ikke tilskrives det geografiske område, men blot det faktum at osten modnes i små runde former. Der er intet belæg for, at den lokale mikroskopiske skimmelsvamp Penicillium pallidum Smith har nogen indvirkning på de organoleptiske egenskaber for »Liliputas«. Desuden blev osten produceret i henhold til statslige normer i USSR (Union af Socialistiske Sovjetrepublikker), hvilket bekræfter, at den kan produceres hvor som helst i USSR, og at der ikke er nogen særlig tilknytning til det afgrænsede geografiske område. I sidste ende bør »Liliputas« anses som en artsbetegnelse.
(9)
Adskillige polske osteproducenter har fået tildelt beskyttelse af varemærker med ordet »Liliput« som bl.a. det registrerede ordmærke og figurmærke »Cheesland Liliput« og »Ser liliput« og det anvendte ordmærke »Serenada Liliput«. Produktionen af den polske ost »Liliput« er omfattende: I 2013 blev der på industrielt plan produceret 2 762 ton, som blev solgt i hele Polen i 2 250 butikker, og hvoraf 4,8 % blev eksporteret til EU. 90 % af produktionen af »Liliput«-oste er omfattet af et varemærke. Efter indsigerens opfattelse ville registreringen af betegnelsen »Liliputas« som beskyttet geografisk betegnelse udgøre en trussel for eksistensen af sådanne varemærker.
(10)
På trods af ovennævnte påstande indsendt af indsiger er det hensigtsmæssigt at registrere betegnelsen »Liliputas« som beskyttet geografisk betegnelse af følgende årsager.
(11)
Selv om anvendelsen af betegnelsen »Liliputas« må have rod i ostens lille størrelse, er det åbenlyst, at denne betegnelse gennem et halvt århundrede i Litauen har mistet sin henvisning til størrelsen, men derimod parallelt har udviklet en tæt tilknytning til produktionsområdet. I Litauen forbindes betegnelsen »Liliputas« i dag unægteligt med de håndlavede halvfaste fermenterede oste af høj kvalitet, som produceres i byen Belvederis. De litauiske forbrugere forbinder ikke denne betegnelse med en polsk ost eller almindelig industrialiseret osteproduktion. Selv om betegnelsen »Liliputas« ikke indeholder et geografisk element, er den derfor alligevel i overensstemmelse med definitionen i artikel 5, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1151/2012, som fastsætter, at en beskyttet geografisk betegnelse er en betegnelse, der identificerer et produkt, som har oprindelse et bestemt sted, i en region eller i et land.
(12)
»Liliputas« kan på baggrund af ovenstående ikke anses som en artsbetegnelse. Artsbetegnelser er betegnelser, som på trods af en historisk tilknytning til det sted, hvor produktet oprindeligt blev produceret eller markedsført, ikke længere har nogen form for forbindelse til det oprindelige geografiske område. I forbindelse med »Liliputas« gør det stik modsatte sig gældende. Den havde oprindeligt ikke nogen tilknytning til dens geografiske oprindelse, men har nu en stærk tilknytning til produktionsområdet.
(13)
Produktets egenskaber og omdømme kan tilskrives dets geografiske oprindelsesområde. Selv om det offentliggjorte enhedsdokument fastsætter, at osten har fået sit navn »Liliputas« på grund af størrelsen, præciseres det, at osten får sin særlige smag og aroma fra lagring i små runde forme ved hjælp af intern mikroflora og den mikroskopiske skimmelsvamp Penicillium pallidum Smith, som vokser i kældre i det geografiske område. Denne skimmelsvamp, som er særlig for kældre i byen Belvederis, er årsagen til den mælkesyreholdige, friske smag og aroma, som er kendetegnende for osten »Liliputas«. Området har særlige betingelser, som bevirker, at denne skimmelsvamp kan overleve. Derudover bidrager det faktum, at osten er håndlavet og ikke mekanisk fremstillet, til opretholdelsen og udviklingen af skimmelsvampen. »Liliputas« har desuden et veldokumenteret og solidt ry som flagskibet i den litauiske mejeriproduktion, hvilket er nøje beskrevet i det offentliggjorte enhedsdokument.
(14)
Forskellen mellem »Liliputas« og »Liliput« er derfor temmelig åbenlys. »Liliputas« kan ikke betragtes som en artsbetegnelse.
(15)
Hvad angår påstanden om, at »Liliputas« kan produceres hvor som helst, fordi den var omfattet af USSR-normer, skal det bemærkes, at det dengang var obligatorisk at omfatte produkter af sådanne normer. Desuden betyder dette forhold ikke, at det produkt, som er beskrevet i standarden forelagt på Litauens initiativ, blev produceret andre steder. Under alle omstændigheder modtog den mellem 1969 og 1979 mange priser, diplomer, kvalitetsmærker og medaljer, som udpejede den som en litauisk ost produceret i byen Belvederis.
(16)
Begrebet »Liliput« minder fonetisk om betegnelsen »Liliputas«, som søges registreret. Begge navne har udspring i ostens lille størrelse. Selvom »Liliputas« er et produkt med veldefinerede egenskaber, kvaliteter og et godt omdømme, har osten »Liliput« mange træk til fælles med osten »Liliputas«. Da navnene ligger tæt op ad hinanden, og på grund af ostenes visuelle lighedspunkter, kan anvendelsen af beskyttelse jf. artikel 13 i forordning (EU) nr. 1151/2012 betyde, at »Liliputas«, hvis den registreres, kan forhindre polske producenter i at anvende betegnelsen »Liliput«.
(17)
Der er dokumentation for, at anvendelsen af begrebet »Liliput« ikke har haft til formål at udnytte det gode omdømme for betegnelsen »Liliputas«. Forbrugerne er ikke eller kunne ikke være blevet vildledt med hensyn til produktets sande oprindelse. Faktisk har de to produkter to adskilte markeder, hvor de hver især er velkendte og genkendte. Derfor, og fordi det er bevist, at »Liliput« har været lovligt, konsekvent og korrekt anvendt i mindst 25 år, før ansøgningen om registrering af »Liliputas« blev indgivet til Kommissionen, bør den maksimale overgangsperiode, der er omhandlet i artikel 15, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1151/2012, af hensyn til rimelighed og traditionel brug anvendes.
(18)
Denne konklusion betyder ikke nødvendigvis, at det bliver ulovligt at anvende begrebet »Liliput«. I overensstemmelse med artikel 41, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1151/2012 berøres dette begreb ikke af en registrering af betegnelsen »Liliputas«, hvis det under hensyntagen til alle de relevante faktorer og særligt de faktiske forhold i forbrugsområderne og den relevante nationale lovgivning eller EU-lovgivning kan fastsættes, at »Liliput« er blevet en artsbetegnelse.
(19)
Hvad angår varemærker, der indeholder termen »Liliput«, som der i god tro er indgivet ansøgning for, som er registreret eller som har vundet hævd i EU forud for ansøgningen om registrering af »Liliputas« som beskyttet geografisk betegnelse i overensstemmelse med artikel 14, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1151/2012, kan disse varemærker fortsat anvendes og fornyes for det pågældende produkt, forudsat at de generelle krav i varemærkelovgivningen ellers overholdes.
(20)
På den baggrund bør betegnelsen »Liliputas« opføres i registret over beskyttede oprindelsesbetegnelser og beskyttede geografiske betegnelser.
(21)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Komitéen for Kvalitetspolitikken for Landbrugsprodukter -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Betegnelsen »Liliputas« (BGB) registreres.
Betegnelsen i stk. 1 i denne artikel henviser til et produkt i kategori 1.3. Oste i bilag XI til Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 668/2014 (3).
Artikel 2
Betegnelsen »Liliput« kan anvendes som betegnelse for oste, der ikke overholder varespecifikationen for »Liliputas«, i en periode på 15 år fra denne forordnings ikrafttrædelse.
Artikel 3
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 24. februar 2015.
A BIZOTTSÁG (EU) 2015/293 VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
(2015. február 24.)
egy elnevezésnek az oltalom alatt álló eredetmegjelölések és földrajzi jelzések nyilvántartásába való bejegyzéséről (Liliputas [OFJ])
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel a mezőgazdasági termékek és az élelmiszerek minőségrendszereiről szóló, 2012. november 21-i 1151/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 15. cikke (2) bekezdésére, valamint 52. cikke (3) bekezdésének b) pontjára,
mivel:
(1)
Az 1151/2012/EU rendelet 50. cikke (2) bekezdésének a) pontjával összhangban a Bizottság közzétette az Európai Unió Hivatalos Lapjában Litvánia kérelmét (2) a „Liliputas” elnevezés bejegyzésére.
(2)
Az 1151/2012/EU rendelet 51. cikke (2) bekezdésének megfelelően Lengyelország 2013. szeptember 13-i felszólalásában és 2013. november 8-i indokolással ellátott felszólalásában kifogással élt a bejegyzés ellen. A kifogás elfogadhatónak bizonyult.
(3)
2014. január 8-án kelt levelében a Bizottság felkérte az érdekelteket a szükséges konzultációk lefolytatására, hogy egyezségre jussanak egymás között saját belső eljárásaiknak megfelelően.
(4)
Litvániának és Lengyelországnak nem sikerült egyezségre jutnia.
(5)
Mivel nem jött létre egyezség, a Bizottságnak az 1151/2012/EU rendelet 52. cikke (3) bekezdésének b) pontjában előírt eljárás alapján határozatot kell elfogadnia.
(6)
Az 1151/2012/EU rendelet 10. cikke (1) bekezdésének c) pontjával összhangban a felszólaló azt állította, hogy a „Liliputas” elnevezés oltalom alatt álló földrajzi jelzésként történő bejegyzése veszélyeztetné egy részben azonos elnevezés, több védjegy és termék fennmaradását, amelyek jóval több mint öt éve jogszerűen jelen voltak Lengyelország piacán, amikor a Bizottság 2013. június 15-én közzétette az Európai Unió Hivatalos Lapjában Litvánia kérelmét a „Liliputas” elnevezés oltalom alatt álló földrajzi jelzésként történő bejegyzésére; a felszólaló szerint a bejegyzés veszélyeztetné a „Liliputas” sajthoz hasonló jellemzőkkel és hangzással rendelkező lengyel „Liliput” elnevezésű termék fennmaradását.
(7)
A felszólaló azzal érvelt, hogy a „Liliput” elnevezés Lengyelországban általában kisméretű termékek, többek között sajt megnevezésére is szolgál. A „Liliput” elnevezésű sajt 1971 óta jogszerűen előállított és forgalmazott termék Lengyelországban. A vállalati szabványokban, a technológiai útmutatókban és a nyersanyagok felhasználására vonatkozó előírásokban a „Liliput” elnevezésű sajtot a gouda, az edami és az ementáli típusú sajtok mellett említik. A lengyel sajt esetében használt elnevezés jól ismert a lengyel fogyasztók körében, és semmilyen módon nem kapcsolódik a litván sajthoz. Ezért azt egy általános lengyel sajttípus köznevesült elnevezésének kell tekinteni. A lengyel „Liliput” sajt jellemzői, megjelenése és mérete hasonló a litván „Liliputas” sajtéhoz. A felszólaló arra a következtetésre jutott, hogy a „Liliput” és „Liliputas” köznevesült elnevezésű, hasonló termékek. A „Liliputas” elnevezés oltalom alatt álló földrajzi jelzésként történő bejegyzése miatt ezért a lengyel termelők nem hozhatnák forgalomba „Liliput” elnevezésű sajtjukat, illetve nem használhatnák a „Liliput” elnevezést sajt neveként.
(8)
A felszólaló azzal is érvelt, hogy a bejegyzendő termék és elnevezés nem felel meg az 1151/2012/EU rendelet 5. cikkének (2) bekezdésében előírt követelményeknek. A közzétett egységes dokumentum szerint a sajt a mérete miatt kapta a „Liliputas” nevet. A „Liliputas” elnevezés ezért nem a termék származási helyére, hanem - a lengyel „Liliput” elnevezésű sajthoz hasonlóan - a sajt kis méretére utal. A termék minőségi jellemzői ezenkívül nem a földrajzi eredetének tulajdoníthatók, hanem annak, hogy kisméretű hengerekben érlelik. A Penicillium pallidum Smith mikroszkopikus penészgombának a „Liliputas” elnevezésű termék érzékszervi jellemzőire gyakorolt hatása nem igazolt. Az a tény továbbá, hogy a terméket a Szovjet Szocialista Köztársaságok Szövetsége (Szovjetunió) hatósági szabványai alapján állították elő, azt támasztja alá, hogy a terméket a Szovjetunióban bárhol előállíthatták, valamint hogy a termék és a behatárolt földrajzi terület között nincs kapcsolat. Következésképpen a „Liliputas” sajtot általános terméknek kell tekinteni.
(9)
Számos lengyel sajtkészítő jegyeztetett már be a „Liliput” kifejezést tartalmazó védjegyet, így például a „Cheesland Liliput” és a „Ser liliput” bejegyzett szó- és grafikus védjegy, valamint a „Serenada Liliput” bejegyzésre irányuló kérelemmel érintett szóvédjegy. A lengyel „Liliput” elnevezésű terméket nagy mennyiségben állítják elő: 2013-ban ipari mennyiségben 2 762 tonnát állítottak elő és hoztak forgalomba 2 250 üzletben szerte Lengyelországban; az előállított mennyiség 4,8 %-át exportálták az Unió piacára. A „Liliput” sajtként előállított termékek 90 %-a védjegyoltalom alatt áll. A felszólaló véleménye szerint a „Liliputas” elnevezés oltalom alatt álló földrajzi jelzésként történő bejegyzése veszélyeztetné e védjegyek fennmaradását.
(10)
A felszólaló által benyújtott fenti kifogások ellenére a „Liliputas” elnevezés oltalom alatt álló földrajzi jelzésként történő bejegyzése az alább említett okok miatt helyénvaló.
(11)
Habár a „Liliputas” elnevezés használata bizonyára a sajt kis méretéből ered, egyértelmű, hogy az elnevezés Litvániában fél évszázad alatt elveszítette a méretre utaló jellegét, ehelyett szoros kapcsolat alakult ki az előállítás helyével. A „Liliputas” elnevezés Litvániában napjainkban egyértelműen a Belvederisben kézzel előállított kiváló minőségű félkemény érlelt sajtot jelenti. A litván fogyasztók az elnevezést nem valamely lengyel sajttal vagy a szabványosított, ipari keretek között zajló sajtkészítéssel kapcsolják össze. Ezért, habár nem utal kifejezetten földrajzi területre, a „Liliputas” elnevezés megfelel az 1151/2012/EU rendelet 5. cikke (2) bekezdése meghatározásának, amelynek értelmében az oltalom alatt álló földrajzi jelzés egy meghatározott helyről, régióból vagy országból származó terméket jelölő elnevezés.
(12)
A fentiek alapján a „Liliputas” nem tekinthető köznevesült elnevezésnek. A köznevesült elnevezések - habár történelmileg kapcsolódnak ahhoz a helyhez, ahol az általuk jelölt terméket eredetileg előállították vagy forgalomba hozták - napjainkban már egyáltalán nem hozhatók összefüggésbe a származási hely szerinti földrajzi eredettel. A „Liliputas” elnevezésre ennek éppen az ellenkezője jellemző. Eredetileg nem kapcsolódott földrajzi eredethez, mára azonban szorosan kapcsolódik egy előállítási helyéhez.
(13)
A termék minőségi jellemzői és hírneve a földrajzi eredetének tulajdonítható. Noha a közzétett egységes dokumentum megállapítja, hogy a sajt a mérete miatt kapta a „Liliputas” elnevezést, az is egyértelműen kiderül belőle, hogy a sajt egyedi zamata és aromája annak köszönhető, hogy kisméretű hengerekben érlelik, belső mikroflóra és a Penicillium pallidum Smith mikroszkopikus penészgomba jelenlétében, amely a földrajzi területen található pincékben alakul ki. A „Liliputas” sajtra jellemző friss, tejsavas zamat és aroma kifejezetten a Belvederis község pincéiben megtalálható penésznek köszönhető. Ez a terület kedvező feltételeket teremt e penészfajta tenyészéséhez. A sajt kézzel, nem gépi módon történő előállítása szintén hozzájárul a penész kialakulásához és fennmaradásához. A „Liliputas” a litván tejipar legfontosabb termékeként ezenkívül jól dokumentált és megalapozott hírnévnek örvend, és minderről pontos leírás olvasható a közzétett egységes dokumentumban.
(14)
A „Liliputas” és a „Liliput” sajt közötti különbségek ezért elég egyértelműek. A „Liliputas” sajt nem tekinthető általános terméknek.
(15)
Azzal a kifogással kapcsolatban, hogy mivel a „Liliputas” sajtra a Szovjetunió szabványai vonatkoztak, ezért az a Szovjetunió területén bárhol előállítható volt, meg kell jegyezni, hogy a Szovjetunió fennállása alatt kötelező volt a termékeket ilyen szabványok hatálya alá vonni. Ez ugyanakkor nem jelenti azt, hogy a terméket - a Litvánia kezdeményezésére a dokumentumba felvett szabványban leírtak szerint - máshol is előállították volna. A termék mindenesetre 1969 és 1979 között számos díjat, oklevelet, minőségjelzést és érmet kapott, egyértelmű utalással arra, hogy a litvániai Belvederis községben előállított sajtról van szó.
(16)
A „Liliput” és a bejegyzés előtt álló „Liliputas” elnevezés hangzása valóban hasonló. Mindkét elnevezés a sajt kis méretéből ered. Noha a „Liliputas” megkülönböztető tulajdonságokkal, minőségi jellemzőkkel és hírnévvel bír, a „Liliput” sajtnak vannak olyan tulajdonságai, amelyek a „Liliputas” sajthoz hasonlóvá teszik. Mivel az elnevezések és a termékek külleme igen hasonló, az 1151/2012/EU rendelet 13. cikkében előírt oltalom alkalmazása ahhoz vezethetne, hogy a „Liliputas” elnevezés bejegyzése miatt a lengyel sajtkészítők nem használhatnák a „Liliput” nevet.
(17)
Igazolható, hogy a „Liliput” elnevezés használata sohasem irányult a „Liliputas” elnevezés hírnevének kihasználására. A név használata nem vezet, illetve vezethetett a fogyasztók megtévesztéséhez a termék tényleges származását illetően. A két termék két külön piacon kerül forgalomba, ahol jól ismertek és pontosan azonosíthatók. Ezért, és mert a „Liliput” elnevezést legalább 25 éven keresztül jogszerűen, folyamatosan és jóhiszeműen használták a „Liliputas” bejegyzése iránti kérelem Bizottsághoz való beérkezését megelőzően, a méltányosság és a hagyományos névhasználat elismerése érdekében a névhasználatot engedélyezni kell az 1151/2012/EU rendelet 15. cikke (2) bekezdésének megfelelő maximális átmeneti időszakra.
(18)
Mindebből nem következik szükségszerűen, hogy a „Liliput” elnevezés használata jogszerűtlenné fog válni. Az 1151/2012/EU rendelet 41. cikkének (2) bekezdésével összhangban, ha - valamennyi lényeges tényezőt, különösen a fogyasztási területeken fennálló helyzetet és a vonatkozó nemzeti és uniós jogi aktusokat figyelembe véve - megállapítható, hogy a „Liliput” elnevezés köznevesültté vált, a név használatát nem befolyásolná a „Liliputas” elnevezés bejegyzése.
(19)
Azok a védjegyek, amelyek nevében szerepel a „Liliput” kifejezés, és amelyeket a „Liliputas” elnevezés oltalom alatt álló földrajzi jelzésként történő bejegyzésére irányuló kérelem benyújtása előtt jóhiszeműen jelentettek be lajstromozásra vagy lajstromoztak, illetve amelyeknek az Unió területén belüli oltalma jóhiszemű használat révén keletkezett, az 1151/2012/EU rendelet 14. cikkének (2) bekezdésével összhangban az érintett termék tekintetében tovább használhatók, illetve oltalmuk megújítható, feltéve, hogy a védjegyekkel kapcsolatos jogszabályok általános követelményei minden más szempontból teljesülnek.
(20)
A fentiekre tekintettel a „Liliputas” elnevezést indokolt bejegyezni az oltalom alatt álló eredetmegjelölések és földrajzi jelzések nyilvántartásába.
(21)
Az e rendeletben foglalt intézkedések összhangban vannak a mezőgazdasági termékek minőségpolitikájával foglalkozó bizottság véleményével,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
A „Liliputas” (OFJ) elnevezés bejegyzésre kerül.
Az első bekezdésben szereplő név a 668/2014/EU bizottsági végrehajtási rendelet (3) XI. melléklete szerinti 1.3. osztályba - Sajtok - tartozó terméket azonosít.
2. cikk
A „Liliput” elnevezés e rendelet hatálybalépésétől számítva 15 évig használható a „Liliputas” termékleírásának meg nem felelő sajtok esetében.
3. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2015. február 24-én.