EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 236/2014
af 11. marts 2014
om fælles regler og procedurer for gennemførelse af instrumenterne til finansiering af Unionens optræden udadtil
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 209, stk. 1, og artikel 212, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (1),
efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Den Europæiske Union bør vedtage et vidtrækkende sæt instrumenter til finansiering af Unionens optræden udadtil, der dækker en række politikker for sådan optræden, og som kræver bestemte fælles regler og procedurer for deres gennemførelse. Der er tale om følgende instrumenter til finansiering af Unionens optræden udadtil for perioden 2014-2020: instrumentet til finansiering af udviklingssamarbejde (DCI) som oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 233/2014 (3), Det Europæiske Instrument for Demokrati og Menneskerettigheder (»EIDHR«) som oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 235/2014 (4), Det Europæiske Naboskabsinstrument (»ENI«) som oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 232/2014 (5), instrumentet der bidrager til stabilitet og fred som oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 230/2014 (6), instrumentet for førtiltrædelsesbistand (»IPA II«) som oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 231/2014 (7) og partnerskabsinstrumentet for samarbejde med tredjelande som oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 234/2014 (8) (i det følgende under ét benævnt »instrumenterne« og enkeltvis »instrumentet«).
(2)
De fælles regler og procedurer bør være i overensstemmelse med de finansielle regler, der er gældende for Unionens almindelige budget og fastlagt i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 (9), herunder de tilsvarende regler, der er vedtaget af Kommissionen (10) med henblik på gennemførelse af nævnte forordning.
(3)
Instrumenterne fastsætter generelt, at aktioner, der skal finansieres på grundlag heraf, bør være genstand for flerårig vejledende programmering, der fastsætter rammerne for vedtagelse af finansieringsafgørelser i overensstemmelse med forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 og med de procedurer, der er fastsat ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 (11)
(4)
Finansieringsafgørelserne bør udmøntes i årlige eller flerårige handlingsprogrammer og individuelle foranstaltninger, når man følger den planlægning, der er fastsat i de flerårige vejledende programmer, i særlige foranstaltninger, hvis det kræves som følge af uforudsete og behørigt berettigede behov eller omstændigheder, og i støtteforanstaltninger. Støtteforanstaltninger kan vedtages enten som en del af et årligt eller flerårigt handlingsprogram eller uden for rammerne af vejledende programmeringsdokumenter.
(5)
Finansieringsafgørelserne bør i et bilag indeholde en beskrivelse af hver aktion med angivelse af mål, vigtigste aktiviteter, forventede resultater, gennemførelsesmetoder, budgettet og en vejledende tidsplan, eventuelle støtteforanstaltninger i tilknytning hertil samt foranstaltninger til overvågning af resultater og bør godkendes yderligere efter de procedurer, der er fastsat i forordning (EU) nr. 182/2011.
(6)
Idet der tages hensyn til politikprogrammeringen eller arten af den finansielle gennemførelse af disse gennemførelsesretsakter, navnlig de budgetmæssige konsekvenser, bør undersøgelsesproceduren anvendes til deres vedtagelse, medmindre der er tale om individuelle og særlige foranstaltninger, der falder under på forhånd fastsatte tærskler. Kommissionen bør imidlertid umiddelbart vedtage gældende gennemførelsesbestemmelser, hvor det er krævet i særligt hastende tilfælde, og der foreligger et behørigt begrundet behov for en hurtig reaktion fra Unionens side. Europa-Parlamentet bør behørigt underrettes herom i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i forordning (EU) nr. 182/2011.
(7)
Såfremt forvaltningen af en foranstaltning er overdraget til en finansiel formidler, bør Kommissionens afgørelse med hensyn til gennemførelse af instrumenterne navnlig dække bestemmelser om risikodeling, gennemsigtighed, aflønning af den formidler, der har ansvaret for gennemførelse, anvendelse og genanvendelse af midler og af mulig fortjeneste og rapporteringsforpligtelserne og kontrolmekanismerne under hensyntagen til de relevante bestemmelser i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012.
(8)
Union bør tilstræbe den mest effektive anvendelse af de ressourcer, der er til rådighed for at optimere virkningen af sin optræden udadtil. Dette bør ske ved hjælp af sammenhæng og komplementaritet mellem instrumenterne for Unionens optræden udadtil samt skabelse af synergier mellem instrumenterne og andre af Unionens politikker. Dette bør endvidere føre til gensidig styrkelse af de programmer, der iværksættes i henhold til disse instrumenter, og, hvor dette er relevant, anvendelse af finansielle instrumenter, der har en løftestangseffekt.
(9)
I medfør af artikel 21 i traktaten om Den Europæiske Union (TEU) skal Unionens optræden på den internationale scene bygge på de principper, der ligger til grund for dens egen oprettelse, udvikling og udvidelse, og som den tilstræber at fremme i den øvrige verden: demokrati, retsstatsprincippet, menneskerettighedernes og de grundlæggende frihedsrettigheders universalitet og udelelighed, respekt for den menneskelige værdighed, princippet om lighed og solidaritet samt respekt for grundsætningerne i De Forenede Nationers pagt og folkeretten.
(10)
I overensstemmelse med Unionens forpligtelser på det tredje og fjerde forum på højt plan om bistandseffektivitet (Accra 2008 og Busan 2011) og henstillingen fra Komitéen for Udviklingsbistand under Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling (»OECD-DAC«) om afbinding af officiel udviklingsbistand (ODA) til de mindst udviklede lande og stærkt gældstyngede fattige lande, bør Kommissionen afbinde Unionens bistand i videst muligt omfang, herunder for så vidt angår innovative finansieringsmekanismer, og fremme deltagelse af enheder fra partnerlande i kontrakttildelingsprocedurer.
(11)
For at sikre synligheden over for borgerne i modtagerlandene og EU-borgerne af Unionens bistand bør der i passende omfang sørges for målrettet kommunikation og information med hensigtsmæssige midler.
(12)
Unionens optræden udadtil under instrumenterne bør bidrage til tydelige resultater (som omfatter udbytteresultater og virkninger) i lande, som modtager ekstern finansiel bistand fra Unionen. Når det er muligt og hensigtsmæssigt, bør resultaterne af Unionens optræden udadtil og effektiviteten af et specifikt instrument omhandlet i betragtning 1 overvåges og vurderes på grundlag af på forhånd fastlagte, klare, gennemsigtige og, hvis det er hensigtsmæssigt, landespecifikke og målelige indikatorer, der er afpasset efter det pågældende instruments særlige karakteristika og mål.
(13)
Unionens finansielle interesser bør beskyttes ved hjælp af forholdsmæssigt afpassede foranstaltninger i hele udgiftscyklussen, herunder vedrørende forebyggelse, påvisning og undersøgelse af uregelmæssigheder samt inddrivelse af midler, der er gået tabt, betalt uberettiget eller anvendt ukorrekt, og i givet fald anvendes sanktioner. Disse foranstaltninger bør gennemføres i overensstemmelse med gældende aftaler, der er indgået med internationale organisationer og tredjelande.
(14)
Der bør fastsættes bestemmelser om finansieringsmetoder, beskyttelse af Unionens finansielle interesser, regler om nationalitet og oprindelse, evalueringen af aktioner, rapportering og revision samt evaluering af instrumenterne.
(15)
Uden at dette berører de samarbejdsmekanismer, der er udviklet med civilsamfundsorganisationer på alle niveauer i overensstemmelse med artikel 11 i TEU, spiller interessenterne fra modtagerlandene, herunder civilsamfundsorganisationer og lokale myndigheder, en fremtrædende rolle med hensyn til Unionens udenrigspolitik. Det er i forbindelse med gennemførelsesprocessen, navnlig forberedelsen, gennemførelsen, overvågningen og evalueringen af foranstaltninger, der træffes i henhold til denne forordning, vigtigt i behørigt omfang at høre dem for at sikre, at de spiller en meningsfuld rolle i denne proces, og i behørigt omfang at tage hensyn til deres særlige karakter.
(16)
I henhold til artikel 208, artikel 209, stk. 3, og artikel 212 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde og på de vilkår, der er fastlagt i vedtægterne for Den Europæiske Investeringsbank (EIB) og i Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 1080/2011/EU (12), bidrager EIB til iværksættelsen af de foranstaltninger, der er nødvendige for at fremme målene for Unionens udviklingspolitik og andre politikker for Unionens optræden udadtil og intervenerer som supplement til instrumenterne for Unionens optræden udadtil. Mulighederne for at kombinere EIB's finansiering med Unionens budgetressourcer bør udnyttes. EIB høres i forbindelse med Unionens programmeringsproces, hvor dette er relevant.
(17)
Internationale organisationer og udviklingsagenturer samarbejder rutinemæssigt med nonprofitorganisationer som partnere i gennemførelsen og kan være nødt til at overdrage dem budgetgennemførelsesopgaver i behørigt begrundede tilfælde. Uanset artikel 58, stk. 1, litra c), i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 bør der i denne forordning fastsættes bestemmelser om, at sådanne opgaver kan overdrages til nonprofitorganisationer på betingelser svarende til dem, der gælder for Kommissionen.
(18)
Med henblik på at styrke partnerlandenes ejerskab til deres udviklingsprocesser og den eksterne bistands bæredygtighed og i overensstemmelse med de forpligtelser, som Unionen og partnerlandene har påtaget sig med hensyn til den internationale bistands effektivitet, bør Unionen, hvor dette er hensigtsmæssigt under hensyntagen til den pågældende aktions art, fremme anvendelsen af partnerlandenes egne institutioner, systemer og procedurer
(19)
I overensstemmelse med den europæiske konsensus om udvikling og den internationale dagsorden om bistandseffektivitet og som understreget i Europa-Parlamentets beslutning af 5. juli 2011 om EU's budgetstøtte til udviklingslande i fremtiden skal Kommissionens meddelelse af 13. oktober 2011 med titlen »Forbedring af virkningen af EU's udviklingspolitik: En dagsorden for forandring« og Rådets konklusioner om »EU's fremtidige tilgang til budgetstøtte til tredjelande« af 14. maj 2012 anvendes effektivt til at støtte fattigdomsbekæmpelse og anvendelse af landenes systemer, gøre støtten mere forudsigelig og styrke partnerlandenes ejerskab til udviklingspolitikker og reformer. Udbetalingen af planlagte budgettrancher bør være betinget af de fremskridt, der er gjort i retning af at nå de mål, der er aftalt med partnerlandene. I lande, som modtager denne type finansiel bistand fra Unionen, støtter Unionen udviklingen af parlamentarisk kontrol, revisionskapacitet, gennemsigtighed og offentlig adgang til information.
(20)
EU-aktioner, der sigter mod at fremme de demokratiske principper og styrke demokratiseringen, kan bl.a. gennemføres ved at støtte civilsamfundsorganisationer og uafhængige institutioner, som er aktive på dette område, såsom Den Europæiske Demokratifond.
(21)
Målene for denne forordning kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan på grund af handlingens omfang og virkninger bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i TEU. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.
(22)
Det er hensigtsmæssigt at afstemme anvendelsesperioden for denne forordning med anvendelsesperioden for Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 1311/2013 (13). Nærværende forordning bør derfor anvendes fra den 1. januar 2014 til den 31. december 2020 -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
AFSNIT I
GENNEMFØRELSE
Artikel 1
Genstand og principper
1. Ved denne forordning fastsættes reglerne og betingelserne for Unionens tildeling af finansiel bistand til aktioner, herunder handlingsprogrammer og andre foranstaltninger, under følgende instrumenter til finansiering af Unionens optræden udadtil for perioden 2014-2020: instrumentet for udviklingssamarbejde (»DCI«), det europæiske instrument for demokrati og menneskerettigheder (»EIDHR«), det europæiske naboskabsinstrument (»ENI«), instrumentet der bidrager til stabilitet og fred, instrumentet for førtiltrædelsesbistand (»IPA II«) og partnerskabsinstrumentet for samarbejde med tredjelande, som i det følgende under ét benævnes som »instrumenterne« og enkeltvis som »instrumentet«.
I denne forordning omfatter udtrykket »lande« territorier og regioner, alt efter hvad der er relevant.
2. Denne forordning finder ikke anvendelse på gennemførelsen af aktioner til finansiering af Erasmus+-programmet i henhold til forordning (EU) nr. 233/2014, forordning (EU) nr. 232/2014, forordning (EU) nr. 231/2014 og forordning (EU) nr. 234/2014. Disse aktioner gennemføres i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1288/2013 (14), på grundlag af de vejledende programmeringsdokumenter omhandlet i det instrument, der finder anvendelse, samtidig med at der sikres overensstemmelse med disse forordninger.
3. Kommissionen sikrer, at aktioner gennemføres i overensstemmelse med målene for det gældende instrument og med en effektiv beskyttelse af Unionens finansielle interesser. Den finansielle bistand, der ydes på grundlag af instrumenterne, skal være i overensstemmelse med de regler og procedurer, der er fastsat ved forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012, og som fastlægger den grundlæggende finansielle og retlige ramme for deres gennemførelse.
4. Kommissionen benytter ved anvendelsen af denne forordning de mest effektive gennemførelsesmetoder. Hvor det er muligt og hensigtsmæssigt under hensyntagen til aktionens art, vælger Kommissionen også at anvende de mest enkle procedurer.
5. Under hensyntagen til stk. 4 vælger Kommissionen ved anvendelsen af denne forordning at anvende partnerlandenes systemer, hvor dette er muligt og hensigtsmæssigt henset til aktionens art.
6. Unionen tilstræber at fremme, udvikle og konsolidere de demokratiske principper, retsstaten og respekten for menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder, som Unionen bygger på, hvor dette er relevant på grundlag af dialog og samarbejde med partnerlande og -regioner. Unionen integrerer disse principper i gennemførelsen af instrumenterne.
Artikel 2
Vedtagelse af handlingsprogrammer, individuelle foranstaltninger og særlige foranstaltninger
1. Kommissionen vedtager årlige handlingsprogrammer, som baseres på de vejledende programmeringsdokumenter, der i givet fald henvises til i det relevante instrument. Kommissionen kan også vedtage flerårige handlingsprogrammer i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 6, stk. 3.
Handlingsprogrammerne skal for hver aktion angive mål, forventede resultater og vigtigste aktiviteter, gennemførelsesmetoderne, budgettet og en vejledende tidsplan, eventuelle støtteforanstaltninger i tilknytning hertil samt foranstaltninger til overvågning af resultater.
Når det er nødvendigt, kan en aktion vedtages som en individuel foranstaltning før eller efter vedtagelsen af årlige eller flerårige handlingsprogrammer.
I tilfælde af uforudsete og behørigt dokumenterede behov eller omstændigheder, og når finansiering via mere egnede kilder ikke er mulig, kan Kommissionen vedtage særlige foranstaltninger, der ikke er omhandlet i de flerårige programmeringsdokumenter, herunder foranstaltninger for at lette overgangen fra nødhjælp til langsigtet udviklingsindsats eller foranstaltninger, der hjælper befolkninger til bedre at modstå tilbagevendende kriser.
2. Handlingsprogrammer, individuelle foranstaltninger og særlige foranstaltninger, der er omhandlet i stk. 1, vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 16, stk. 3.
3. Proceduren i stk. 2, er ikke påkrævet i forbindelse med:
a)
særlige foranstaltninger, for hvilke Unionens finansielle bistand ikke overstiger 5 mio. EUR
b)
særlige foranstaltninger, for hvilke Unionens finansielle bistand ikke overstiger 10 mio. EUR
c)
tekniske ændringer til handlingsprogrammer, individuelle foranstaltninger og særlige foranstaltninger. Tekniske ændringer er justeringer som f.eks.:
i)
forlængelse af gennemførelsesperioden
ii)
omfordeling af midler mellem aktioner i et årligt eller flerårigt handlingsprogram, eller
iii)
forøgelse eller reduktion af budgettet for de årlige eller flerårige handlingsprogrammer eller for individuelle eller særlige foranstaltninger med højst 20 % af det oprindelige budget, og ikke over 10 mio. EUR,
såfremt sådanne ændringer ikke substantielt vedrører målene for den pågældende foranstaltning.
Foranstaltninger, der vedtages i medfør af dette stykke, meddeles Europa-Parlamentet og medlemsstaterne gennem det i artikel 16 omhandlede relevante udvalg senest en måned efter deres vedtagelse.
4. Stk. 1, 2 og 3 vedrørende handlingsprogrammer og individuelle foranstaltninger finder ikke anvendelse på det grænseoverskridende samarbejde inden for rammerne af ENI.
5. I behørigt dokumenterede særligt hastende tilfælde, f.eks. kriser eller umiddelbare trusler mod demokratiet, retsstaten, menneskerettigheder eller grundlæggende frihedsrettigheder, kan Kommissionen vedtage individuelle eller særlige foranstaltninger eller ændringer af eksisterende handlingsprogrammer efter proceduren i artikel 16, stk. 4.
6. Navnlig for store nye infrastrukturer foretages der på projektniveau en passende miljøscreening, herunder for klimaændringer og indvirkning på biodiversitet, i overensstemmelse med gældende lovgivningsmæssige EU-retsakter, herunder Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/92/EU (15) og Rådets direktiv 85/337/EØF (16), som om nødvendigt omfatter en vurdering af virkningerne på miljøet (VVM), hvis der er tale om miljøfølsomme projekter. Hvor det er relevant, anvendes der strategiske miljøvurderinger ved gennemførelsen af sektorprogrammer. Det sikres, at interessenterne inddrages i miljøvurderingerne, og at offentligheden får adgang til resultaterne heraf.
7. I forbindelse med udformningen og gennemførelsen af programmer og projekter tages der behørigt højde for kriterier for adgang for handicappede.
Artikel 3
Støtteforanstaltninger
1. EU-finansiering kan anvendes til at dække udgifter til gennemførelse af instrumenterne og virkeliggørelse af de heri opstillede mål, herunder administrativ støtte i forbindelse med forberedelse, opfølgning, overvågning, revision og evaluering, som er umiddelbart nødvendig for en sådan gennemførelse, samt udgifter i Unionens delegationer til den administrative støtte, der er nødvendig til at forvalte de foranstaltninger, der finansieres under instrumenterne.
2. Såfremt de aktiviteter, der er omhandlet i litra a), b) og c), vedrører de overordnede mål for det gældende instrument, der gennemføres ved aktioner, kan Unionens finansiering dække:
a)
undersøgelser, møder, information, bevidstgørelse, uddannelse, forberedelse og udveksling af erhvervede erfaringer og bedste praksis, publikationsaktiviteter og eventuelle andre udgifter til administrativ eller teknisk bistand, der er nødvendig til forvaltning af aktioner
b)
forskningsaktiviteter og undersøgelser af relevante spørgsmål og videreformidling heraf
c)
udgifter vedrørende informations- og kommunikationsaktioner, herunder udvikling af kommunikationsstrategier og kommunikation om Unionens politiske prioriteter.
3. Støtteforanstaltninger kan finansieres uden for rammerne af vejledende programmeringsdokumenter. Kommissionen vedtager om nødvendigt støtteforanstaltninger efter undersøgelsesproceduren i artikel 16, stk. 3.
Undersøgelsesproceduren finder ikke anvendelse på vedtagelsen af støtteforanstaltninger, for hvilke Unionens finansielle bistand ikke overstiger 10 mio. EUR.
Støtteforanstaltninger, for hvilke Unionens finansielle bistand ikke overstiger 10 mio. EUR, meddeles Europa-Parlamentet og medlemsstaterne gennem det i artikel 16 omhandlede relevante udvalg senest en måned efter deres vedtagelse.
AFSNIT II
BESTEMMELSER OM FINANSIERINGSMETODER
Artikel 4
Generelle finansielle bestemmelser
1. Unionens finansielle bistand kan ydes gennem de former for finansiering, der er fastsat ved forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 og i særdeleshed:
a)
tilskud
b)
indkøbsaftaler vedrørende tjenesteydelser, varer eller bygge- og anlægsarbejder
c)
generel eller sektorvis budgetstøtte.
d)
bidrag til trustfonde, der etableres af Kommissionen, i overensstemmelse med artikel 187 i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012
e)
finansielle instrumenter som f. eks. lån, garantier, egenkapital eller kvasiegenkapital, investeringer eller andele og risikodelingsinstrumenter, så vidt muligt under ledelse af EIB i overensstemmelse med dennes eksterne mandat, jf. afgørelse nr. 1080/2011/EU (17), et multilateralt europæisk finansieringsinstitut, såsom Den Europæiske Bank for Genopbygning og Udvikling, eller et bilateralt europæisk finansieringsinstitut, som f.eks. bilaterale udviklingsbanker, eventuelt kombineret med supplerende tilskud fra andre kilder.
2. Generel eller sektorvis budgetstøtte, jf. stk. 1, litra c), er baseret på et gensidigt ansvar og fælles forpligtelser over for de universelle værdier og sigter mod at styrke de kontraktbaserede partnerskaber mellem Unionen og partnerlandene med henblik på at fremme demokrati, menneskerettigheder og retsstaten, støtte en inklusiv holdbar økonomisk vækst og udrydde fattigdom.
Enhver afgørelse om at yde generel eller sektorvis budgetstøtte skal være baseret på Unionens vedtagne budgetstøttepolitik, et sæt klare støtteberettigelseskriterier og en omhyggelig vurdering af risici og fordele.
En vigtig forudsætning for denne afgørelse skal være en vurdering af partnerlandenes engagement, resultater og fremskridt for så vidt angår demokrati, menneskerettigheder og retsstaten. Den generelle eller sektorvise budgetstøtte skal differentieres på en sådan måde, at der tages bedre højde for de politiske, økonomiske og sociale forhold i partnerlandet under hensyntagen til sårbare situationer.
I forbindelse med tildeling af generel eller sektorvis budgetstøttei overensstemmelse med artikel 186 i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012, fastlægger og overvåger Kommissionen tydeligt konditionaliteten herfor og støtter udviklingen af parlamentarisk kontrol og revisionskapacitet og øger gennemsigtigheden og den offentlige adgang til information. Udbetaling af generel eller sektorvis budgetstøtte er betinget af, at der gøres tilfredsstillende fremskridt i retning af at nå de mål, der er aftalt med partnerlandet.
3. Organer, der overlades gennemførelsen af finansielle instrumenter som omhandlet i stk. 1, litra e), skal opfylde kravene i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 og følge Unionens mål, standarder og politikker samt bedste praksis med hensyn til brug af og rapportering om EU-midler.
Disse finansielle instrumenter kan opdeles i faciliteter med henblik på gennemførelse og rapportering.
I henhold til forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 kan Unionens finansielle bistand også ydes gennem bidrag til internationale, regionale eller nationale fonde, f. eks. fonde, der er etableret eller forvaltes af EIB, af medlemsstater, af partnerlande og regioner eller af internationale organisationer, med henblik på at tiltrække fælles finansiering fra en række donorer eller til fonde, der er oprettet af en eller flere donorer med sigte på fælles gennemførelse af projekter.
4. Gensidig adgang for Unionens finansielle institutioner til finansielle instrumenter, som er etableret af andre organisationer, fremmes, hvis det er hensigtsmæssigt.
5. I forbindelse med tildeling af Unionens finansielle bistand, som omhandlet i stk. 1, træffer Kommissionen, hvis det er hensigtsmæssigt, alle nødvendige foranstaltninger for at sikre synligheden af Unionens finansielle bistand. Disse omfatter foranstaltninger, som pålægger modtagere af EU-midler krav til synlighed, undtagen i behørigt begrundede tilfælde. Kommissionen er ansvarlig for at overvåge modtagernes overholdelse af disse krav.
6. Alle indtægter under ét finansielt instrument tildeles det pågældende finansielle instrument som interne formålsbestemte indtægter. Hvert femte år undersøger Kommissionen, hvilket bidrag der er ydet for at nå Unionens mål, og effektiviteten af eksisterende finansielle instrumenter.
7. Unionens finansielle bistand gennemføres af Kommissionen, som fastsat i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012, direkte af Kommissionens afdelinger, af EU-delegationer og af gennemførelsesorganer ved delt forvaltning sammen med medlemsstaterne eller indirekte ved at overdrage budgetgennemførelsesopgaver til de enheder, der er opført i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012. Disse enheder sikrer overensstemmelse med Unionens optræden udadtil og kan overdrage budgetgennemførelsesopgaver til andre enheder på betingelser svarende til dem, der gælder for Kommissionen.
De opfylder årligt deres forpligtelse i henhold til artikel 60, stk. 5, i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012. Revisionserklæringen forelægges om nødvendigt senest en måned efter beretningen og forvaltningsredegørelsen, som Kommission tager højde for i sin garanti.
Internationale organisationer som omhandlet i artikel 58, stk. 1, litra c), nr. ii), i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012, og organer i medlemsstaterne som omhandlet i artikel 58, stk. 1, litra c), nr. v) og vi), i nævnte forordning, der har fået overdraget opgaver af Kommissionen, kan også overdrage budgetgennemførelsesopgaver til nonprofitorganisationer, der er i besiddelse af passende operationel og finansiel kapacitet, på betingelser svarende til dem, der gælder for Kommissionen.
Organer, som opfylder kriterierne i artikel 60, stk. 2, i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 anses for at opfylde udvælgelseskriterierne som omhandlet i artikel 139 i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012.
8. De former for finansiering, der er omhandlet i stk. 1 og i artikel 6, stk. 1, og de gennemførelsesmetoder, der er omhandlet i stk. 1b, vælges på grundlag af deres egnethed med hensyn til at nå de specifikke mål med aktionerne og til at levere resultater, navnlig under hensyn til kontrolomkostningerne, den administrative byrde og den forventede risiko for ikke-overholdelse af regler. For tilskud omfatter dette overvejelser om anvendelse af faste beløb, faste satser og enhedsomkostninger.
9. Aktioner, der finansieres under instrumenterne, kan gennemføres ved hjælp af parallel eller fælles samfinansiering.
I tilfælde af parallel samfinansiering opdeles en aktion i flere tydeligt identificerbare komponenter, der hver især finansieres af de forskellige partnere, som deltager i samfinansieringen, således at finansieringsmidlernes endelige anvendelse altid kan fastslås.
I tilfælde af fælles samfinansiering fordeles de samlede omkostninger ved en aktion mellem de partnere, der deltager i finansieringen, og midlerne sammenlægges, således at det ikke længere er muligt at identificere finansieringskilden for en specifik aktivitet under aktionen. I sådanne tilfælde overholder den efterfølgende offentliggørelse af tilskud og indkøbskontrakter, som omhandlet i artikel 35 i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012, de eventuelle regler, der gælder for det bemyndigede organ.
10. Samarbejde mellem Unionen og dens partnere under anvendelse af finansiering som omhandlet i stk. 1 eller artikel 6, stk. 1, kan bl.a. udmønte sig i:
a)
tresidede ordninger, hvorved Unionen med tredjelande koordinerer sin bistand til et partnerland eller en partnerregion
b)
administrative samarbejdsforanstaltninger som f. eks. partnerskaber mellem offentlige institutioner, lokale myndigheder, nationale offentlige organer eller privatretlige enheder, der har fået overdraget offentlige tjenesteydelser for en medlemsstat og et partnerland eller en partnerregion, samt samarbejdsforanstaltninger, der omfatter eksperter fra den offentlige sektor, der er udsendt af medlemsstaterne, og deres regionale og lokale myndigheder
c)
bidrag til afholdelse af omkostninger, der er nødvendige for at etablere og administrere et offentligt-privat partnerskab
d)
støtteprogrammer for sektorpolitikker, hvorved Unionen yder støtte til et partnerlands sektorprogram
e)
i tilfælde af ENI og IPA II, bidrag til omkostningerne ved landenes deltagelse i Unionens programmer og agenturer
f)
rentegodtgørelser
g)
finansiering gennem tilskud til EU-agenturer.
11. I forbindelse med arbejde med interessenter fra modtagerlandene tager Kommissionen ved fastlæggelsen af finansieringsmetoder, arten af bidrag, tildelingsmetoder og de administrative bestemmelser om forvaltning af tilskud højde for aktørernes særlige karakter, herunder behov og baggrund, med henblik på at nå og på bedst mulig vis imødekomme den bredest mulige vifte af sådanne interessenter. Specifikke metoder skal fremmes i overensstemmelse med forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012, som f.eks. partnerskabsaftaler, tilladelse til indgåelse af subgrantaftaler, underhåndsaftaler, direkte tildeling eller begrænset adgang til indkaldelser af forslag eller faste beløb.
12. I forbindelse med sin støtte til overgangs- og reformprocessen i partnerlandene bygger Unionen på og udveksler medlemsstaternes tidligere erfaringer, hvis det er hensigtsmæssigt.
Artikel 5
Skatter, afgifter og told
Unionens bistand genererer og indebærer ikke opkrævning af særlige skatter, særlig told eller særlige afgifter.
Med tredjelandene aftales der i givet fald passende bestemmelser, som fritager aktioner til gennemførelse af Unionens finansielle bistand for skatter, told og afgifter. I modsat fald er skatter, told og afgifter omfattet af de betingelser, der er fastsat i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012.
Artikel 6
Særlige finansielle bestemmelser
1. Bortset fra de typer finansiering, der er omhandlet i artikel 4, stk. 1, kan Unionen også yde finansiel bistand under nedenstående instrumenter i overensstemmelse med forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 via følgende typer finansiering:
a)
under DCI og ENI, gældssanering, i forbindelse med internationalt aftalte gældssaneringsprogrammer
b)
under DCI og instrumentet der bidrager til stabilitet og fred, i ekstraordinære tilfælde sektorspecifikke eller generelle importprogrammer, der kan være:
i)
sektorspecifikke importprogrammer vedrørende naturalier
ii)
sektorspecifikke importprogrammer vedrørende valutastøtte til finansiering af sektorspecifik import eller
iii)
generelle importprogrammer vedrørende valutastøtte til finansiering af generel import af en lang række produkter.
c)
under EIDHR, direkte ydelse af:
i)
små tilskud til menneskerettighedsforkæmpere til finansiering af hastende beskyttelsesaktioner, hvor det er relevant, uden behov for samfinansiering
ii)
tilskud til finansiering af aktioner, hvor det er relevant, uden behov for samfinansiering, under meget vanskelige vilkår eller i meget vanskelige situationer som omhandlet i artikel 2, stk. 4, i forordning (EU) nr. 235/2014, hvor en indkaldelse af forslag ville være uhensigtsmæssig. Sådanne tilskud kan ikke overstige 1 000 000 EUR og har en varighed på højst 18 måneder, som kan forlænges med yderligere 12 måneder i tilfælde af objektive og uforudsete hindringer for deres gennemførelse.
iii)
tilskud til Kontoret for FN's højkommissær for menneskerettigheder samt til det fælleseuropæiske universitetscenter for menneskerettigheder og demokratisering, som tilbyder en europæisk mastergrad i menneskerettigheder og demokratisering og et EU-FN-stipendieprogram, og det hertil knyttede netværk af universiteter, der tilbyder Ph.D.-studier i menneskerettigheder, herunder stipendier til studerende og menneskerettighedsforkæmpere fra tredjelande.
2. Under ENI og IPA II skal programmerne for grænseoverskridende samarbejde gennemføres navnlig ved delt forvaltning med medlemsstaterne eller ved indirekte forvaltning med tredjelande eller internationale organisationer. Der skal fastlægges nærmere regler i gennemførelsesretsakter, som vedtages på grundlag af forordning (EU) nr. 232/2014 og forordning (EU) nr. 231/2014.
3. Kommissionen kan vedtage flerårige handlingsprogrammer
a)
for en periode på op til tre år i tilfælde af tilbagevendende aktioner
b)
for en periode på op til syv år under IPA II.
Når der indgås flerårige forpligtelser, skal de indeholde bestemmelser, der angiver, at forpligtelserne for årene efter det første forpligtelsesår er vejledende og afhænger af Unionens fremtidige årlige budgetter.
4. Budgetforpligtelser for aktioner under ENI og IPA II, der løber over mere end ét regnskabsår, kan opdeles på flere år i årlige trancher.
Medmindre andet er fastlagt i de gældende regler, frigør Kommissionen i sådanne tilfælde automatisk den del af en budgetmæssig forpligtelse til et program, som ikke er udnyttet til betaling af forfinansieringen eller til mellemliggende betalinger, eller for hvilken det bemyndigede organ ikke har fremlagt en attesteret udgiftsoversigt eller en betalingsanmodning pr. 31. december i det femte år efter det år, hvor budgetforpligtelsen blev indgået.
5. Reglerne for grænseoverskridende samarbejde under IPA II, som gennemføres ved delt forvaltning med medlemsstaterne, skal være i overensstemmelse med reglerne i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 (18) og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1299/2013 (19).
Artikel 7
Beskyttelse af Unionens finansielle interesser
1. Ved gennemførelse af aktioner finansieret i medfør af denne forordning træffer Kommissionen passende foranstaltninger til at sikre, at Unionens finansielle interesser beskyttes mod svig, korruption og andre ulovligheder gennem effektiv kontrol og, hvis der konstateres uregelmæssigheder, ved inddrivelse af uretmæssigt udbetalte beløb eller i givet fald ved tilbagebetaling af disse beløb og, hvor det er hensigtsmæssigt, ved administrative og finansielle sanktioner, der er effektive, står i rimeligt forhold til overtrædelsens grovhed og har en afskrækkende virkning.
2. Kommissionen eller dens repræsentanter og Revisionsretten har beføjelse til gennem bilagskontrol og kontrol på stedet at revidere eller, hvis der er tale om internationale organisationer, beføjelse til efter aftaler indgået med dem at kontrollere alle tilskudsmodtagere, kontrahenter og underkontrahenter, som har modtaget EU-midler i henhold til denne forordning.
3. Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) kan foretage undersøgelser, herunder kontrol og inspektion på stedet i overensstemmelse med de bestemmelser og procedurer, der er fastsat ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 883/2013 (20), og Rådets forordning (Euratom, EF) nr. 2185/96 (21), med henblik på at fastslå, om der foreligger svig, korruption eller andre ulovlige aktiviteter, der berører Unionens finansielle interesser, i forbindelse med en tilskudsaftale eller -beslutning eller en kontrakt, der finansieres i medfør af denne forordning.
4. Med forbehold af stk. 1, 2 og 3 skal samarbejdsaftaler med tredjelande og med internationale organisationer, kontrakter, aftaler og afgørelser om tilskud, der er et resultat af gennemførelsen af denne forordning, indeholde bestemmelser, der giver Kommissionen, Revisionsretten og OLAF udtrykkelig bemyndigelse til at gennemføre sådanne revisioner og en sådan kontrol og inspektion på stedet i overensstemmelse med deres respektive beføjelser.
AFSNIT III
REGLER OM NATIONALITET OG OPRINDELSE I FORBINDELSE MED OFFENTLIGE INDKØB, TILDELING AF TILSKUD OG ANDRE TILDELINGSPROCEDURER
Artikel 8
Generelle regler
1. Deltagelse i procedurer for tildeling af indkøbskontrakter og i tilskuds- og andre tildelingsprocedurer vedrørende aktioner, der finansieres i medfør af denne forordning til fordel for tredjeparter, er åben for alle fysiske personer, der er statsborgere i et støtteberettiget land, og for juridiske personer, der reelt er etableret i et støtteberettiget land som defineret i det gældende instrument i dette afsnit, samt for internationale organisationer.
Juridiske personer kan omfatte civilsamfundsorganisationer, som f.eks. ikkestatslige, nonprofitorganisationer og uafhængige politiske institutter, organisationer, der har rod i lokalsamfundet, og privatretlige nonprofitagenturer, -institutioner og -organisationer og netværk heraf på lokalt, nationalt, regionalt og internationalt plan.
2. I tilfælde af aktioner, der samfinansieres med et partnerland eller et andet donorland, eller som gennemføres gennem EU-en medlemsstat ved delt forvaltning eller en trustfond oprettet af Kommissionen, er lande, som er støtteberettigede efter reglerne i det pågældende partnerland, andet donorland eller medlemsstaten eller fastsat i akten om oprettelse af EU-trustfonden, også støtteberettigede.
I tilfælde af aktioner, der gennemføres ved hjælp af et bemyndiget organ ved indirekte forvaltning inden for en kategori, der er opført i artikel 58, stk. 1, litra c), nr. ii)-viii), i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012, er lande, som er støtteberettigede efter det pågældende organs regler, også støtteberettigede.
3. I tilfælde af aktioner, der finansieres med et af instrumenterne og desuden med et andet instrument for Unionens optræden udadtil, herunder Den Europæiske Udviklingsfond, skal lande, som kommer ind under et af disse instrumenter, betragtes som støtteberettigede for så vidt angår de pågældende aktioner.
I tilfælde af aktioner af global, regional eller grænseoverskridende art, der finansieres med et af instrumenterne, kan de pågældende lande, områder og regioner, der er omfattet af aktionen, betragtes som støtteberettigede, for så vidt angår den pågældende aktion.
4. Alle leverancer, der købes under en indkøbskontrakt eller under en tilskudsaftale, der finansieres i medfør af denne forordning, skal hidrøre fra et støtteberettiget land. De kan imidlertid have oprindelse i et hvilket som helst land, hvis den mængde leverancer, der skal indkøbes, er under grænsen for anvendelse af proceduren med forhandling på konkurrencevilkår. I denne forordning forstås udtrykket »oprindelse« som defineret i artikel 23 og 24 i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 (22) og i andre lovgivningsmæssige EU-retsakter, der indeholder bestemmelser om ikke-præferenceoprindelse.
5. Reglerne i dette afsnit anvendes ikke på og skaber ikke statsborgerskabsbegrænsninger for fysiske personer, der er beskæftiget af eller på anden måde lovligt ansat af en støtteberettiget leverandør eller, i givet fald, en underleverandør.
6. For at styrke lokal kapacitet, lokale markeder og lokale indkøb skal der gives prioritet til lokale og regionale leverandører, såfremt forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 giver mulighed for tildeling på grundlag af et enkelt bud. I alle andre tilfælde skal lokale og regionale leverandørers deltagelse fremmes i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i nævnte forordning.
7. Støtteberettigelse som omhandlet i dette afsnit kan begrænses med hensyn til ansøgernes statsborgerskab, geografiske placering eller art, når sådanne begrænsninger er påkrævet som følge af aktionens specifikke art og mål, og når de er nødvendige for en effektiv gennemførelse heraf. Sådanne restriktioner kan navnlig gælde for deltagelse i tildelingsprocedurer i forbindelse med grænseoverskridende samarbejdsaktioner.
8. Fysiske og juridiske personer, der er blevet tildelt kontrakter, skal overholde gældende miljølovgivning, herunder multilaterale miljøaftaler og grundlæggende internationalt aftalte arbejdsmarkedsnormer (23).
Artikel 9
Støtteberettigelse under DCI, ENI og partnerskabsinstrumentet for samarbejde med tredjelande
1. Tilbudsgivere, ansøgere og kandidater fra nedenstående lande er berettiget til støtte under DCI, ENI og partnerskabsinstrumentet for samarbejde med tredjelande:
a)
Medlemsstater, støttemodtagere, der er opført i bilag I til forordning (EU) nr. 231/2014 og de kontraherende parter i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde
b)
for ENI's vedkommende, partnerlande, der er omfattet af ENI, og Den Russiske Føderation, når den relevante procedure finder sted inden for rammerne af grænseoverskridende samarbejdsprogrammer omfattende flere lande, som de deltager i
c)
udviklingslande og -territorier, som er opført på den af OECD-DAC offentliggjorte liste over modtagere af officiel udviklingsbistand (»listen over modtagere af officiel udviklingsbistand«), og som ikke er medlemmer af G20-gruppen, og oversøiske lande og territorier, der er omfattet af Rådets afgørelse 2001/822/EF (24)
d)
udviklingslande, som er opført på listen over modtagere af officiel udviklingsbistand, og som er medlemmer af G20-gruppen, og andre lande og territorier, når de er omfattet af den aktion, der er finansieret af Unionen under de instrumenter, som er omhandlet i denne artikel
e)
lande, for hvilke Kommissionen har truffet beslutning om gensidig adgang til ekstern bistand. Der kan indrømmes gensidig adgang i en begrænset periode på mindst et år, når et land indrømmer enheder fra Unionen og fra lande, der er støtteberettigede under de instrumenter, der er omhandlet i denne artikel, støtteberettigelse på lige vilkår. Kommissionen træffer beslutning om gensidig adgang og om dens varighed i henhold til den rådgivningsprocedure, der er omhandlet i artikel 15, stk. 2, og efter høring af det eller de pågældende modtagerlande, og
f)
medlemslande i OECD i tilfælde af kontrakter, der gennemføres i et af de mindst udviklede lande, eller et højt forgældet fattigt land, som er opført på listen over modtagere af officiel udviklingsbistand.
2. Tilbudsgivere, ansøgere og kandidater fra ikke-støtteberettigede lande eller varer fra ikke-støtteberettigede oprindelseslande kan af Kommissionen vurderes at være støtteberettigede, hvis der er tale om:
a)
lande med traditionelle økonomiske og handelsmæssige forbindelser eller med geografiske forbindelser til nabomodtagerlande, eller
b)
et hastende behov for eller mangel på produkter og tjenesteydelser på de berørte landes markeder eller i andre behørigt begrundede tilfælde, hvor anvendelse af reglerne for støtteberettigelse ville gøre det umuligt eller ekstremt vanskeligt at gennemføre et projekt, et program eller en aktion.
3. For aktioner, der gennemføres ved delt forvaltning, har den pågældende medlemsstat, som Kommissionen har overdraget gennemførelsesopgaver, beføjelse til på Kommissionens vegne som støtteberettigede at godkende tilbudsgivere, ansøgere og kandidater fra ikke-støtteberettigede lande som omhandlet i stk. 2 i denne artikel, eller at godkende varer fra et ikke-støtteberettiget land som omhandlet i artikel 8, stk. 4.
Artikel 10
Støtteberettigelse under IPA II
1. Tilbudsgivere, ansøgere og kandidater fra følgende lande er berettigede til finansiering under IPA II.
a)
Medlemsstater, støttemodtagere, der er opført i bilag I til forordning (EU) nr. 231/2014, de kontraherende parter i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde og partnerlande, der er omfattet af ENI, og
b)
lande, for hvilke Kommissionen har truffet beslutning om gensidig adgang til ekstern bistand på de vilkår, der er fastsat i artikel 9, stk. 1, litra e).
2. Tilbudsgivere, ansøgere og kandidater fra ikke-støtteberettigede lande eller varer af ikke-støtteberettiget oprindelse kan af Kommissionen vurderes at være støtteberettigede, i tilfælde hvor der er et hastende behov for eller mangel på produkter og tjenesteydelser på de berørte landes markeder eller i andre behørigt begrundede tilfælde, hvor anvendelsen af reglerne for støtteberettigelse ville gøre det umuligt eller ekstremt vanskeligt at gennemføre et projekt, et program eller en aktion.
3. For aktioner, der gennemføres ved delt forvaltning, har den pågældende medlemsstat, som Kommissionen har overdraget gennemførelsesopgaver, beføjelse til på Kommissionens vegne som støtteberettigede at godkende tilbudsgivere, ansøgere og kandidater fra ikke-støtteberettigede lande som omhandlet i stk. 2, eller at godkende varer fra etb ikke-støtteberettiget land som omhandlet i artikel 8, stk. 4.
Artikel 11
Støtteberettigelse under EIDHR og instrumentet der bidrager til stabilitet og fred
1. Med forbehold af de begrænsninger, der skyldes aktionens art og målsætning som omhandlet i artikel 8, stk. 7, er deltagelsen i procedurer for tildeling af indkøbskontrakter eller tilskud samt rekruttering af eksperter åben uden begrænsninger under EIDHR og instrumentet der bidrager til stabilitet og fred.
2. Under EIDHR er følgende organer og aktører berettigede til støtte i henhold til artikel 4, stk. 1, 2 og 3, og artikel 6, stk. 1, litra c):
a)
civilsamfundsorganisationer, herunder ikkestatslige nonprofitorganisationer og uafhængige politiske institutter, organisationer, der har rod i lokalsamfundet, og privatretlige nonprofitagenturer, -institutioner og -organisationer og netværk heraf på lokalt, nationalt, regionalt og internationalt plan
b)
offentligretlige nonprofitagenturer, -institutioner, -organisationer og -netværk på lokalt, nationalt, regionalt og internationalt plan
c)
nationale, regionale og internationale parlamentariske organer, når det er nødvendigt for at nå målene med EIDHR, og den foreslåede foranstaltning ikke kan finansieres under et andet instrument
d)
internationale og regionale mellemstatslige organisationer
e)
fysiske personer, enheder, som ikke er juridiske personer, og, i behørigt dokumenterede undtagelsestilfælde, andre organer eller aktører, der ikke er omhandlet i dette stykke, når det er nødvendigt for at nå EIDHR's mål.
Artikel 12
Overvågning og evaluering af aktioner
1. Kommissionen overvåger regelmæssigt sine aktioner og evaluerer de fremskridt, der er gjort for at levere de forventede resultater, som dækker output og resultater. Kommissionen evaluerer også sine sektorpolitikkers og -aktioners indvirkning og effektivitet og programmeringens effektivitet, eventuelt ved hjælp af uafhængige eksterne evalueringer. Der tages behørigt hensyn til forslag fra Europa-Parlamentet eller Rådet om uafhængige eksterne evalueringer. Evalueringerne skal være baseret på OECD-DAC-principper for god praksis, der søger at efterprøve, om de specifikke mål, i givet fald under hensyntagen til ligestilling mellem kønnene, er nået, og formulere henstillinger med henblik på at forbedre fremtidige operationer. Disse evalueringer foretages på baggrund af forudfastsatte, klare, gennemsigtige og, hvor det er hensigtsmæssigt, landespecifikke og målbare indikatorer.
2. Kommissionen sender sine evalueringsrapporter til Europa-Parlamentet, til Rådet og til medlemsstaterne via det relevante udvalg, der er omhandlet i artikel 16. Specifikke evalueringer kan drøftes i nævnte udvalg efter anmodning fra medlemsstaterne. Der tages højde for resultaterne ved fastlæggelse af programmer og tildeling af midler.
3. Kommissionen inddrager i et passende omfang alle relevante interessenter i evalueringen af den EU-bistand, der ydes i henhold til denne forordning, og kan, hvor det er relevant, søge at foretage fælles evalueringer med medlemsstaterne og udviklingspartnere.
4. Den i artikel 13 omtalte rapport skal redegøre for de vigtigste erfaringer og opfølgningen af henstillingerne fra de foregående års evalueringer.
AFSNIT IV
ANDRE FÆLLES BESTEMMELSER
Artikel 13
Årsrapport
1. Kommissionen undersøger, hvilke fremskridt der er gjort med gennemførelsen af foranstaltningerne i Unionens eksterne finansielle bistand og forelægger fra 2015 og fremover Europa-Parlamentet og Rådet en årsrapport om opfyldelsen af målene for hver forordning ved hjælp af indikatorer, der måler de opnåede resultater og det relevante instruments effektivitet. Rapporten fremsendes også til Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget.
2. Årsrapporten skal indeholde oplysninger vedrørende det foregående år om de finansierede foranstaltninger, overvågnings- og evalueringsresultater, inddragelse af relevante partnere og gennemførelse af budgetforpligtelser og -betalinger opdelt efter land, region og samarbejdsområde. Den skal indeholde en vurdering af resultaterne af Unionens finansielle bistand, så vidt muligt under anvendelse af specifikke og målelige indikatorer for dens rolle for opnåelsen af de mål, der er opstillet for instrumenterne. For så vidt angår udviklingssamarbejde skal rapporten også, når det er muligt og relevant, indeholde en vurdering af efterlevelsen af principperne om bistandseffektivitet, herunder for innovative finansielle instrumenter.
3. Den årsrapport, som udarbejdes i 2021, skal indeholde konsoliderede oplysninger fra årsrapporterne vedrørende perioden 2014-2020 om al finansiering, der er omfattet af denne forordning, herunder eksterne formålsbestemte indtægter og bidrag til trustfonde, og vise fordelingen af udgifter på modtagerland, anvendelse af finansielle instrumenter, forpligtelser og betalinger.
Artikel 14
Klimaindsats- og biodiversitetsudgifter
Der foretages på grundlag af de vejledende programmeringsdokumenter, der er vedtaget, et årligt skøn over de samlede udgifter i forbindelse med klimaindsats og biodiversitet. De midler, som tildeles under instrumenterne, vil være omfattet af et system med årlig opfølgning baseret på OECD-metoden (»Rio-markører«) uden dermed at udelukke anvendelsen af mere præcise metoder, når de er til rådighed, som er integreret i den eksisterende metode til resultatstyring af EU-programmer, og som skal anvendes til kvantificering af udgifter vedrørende klimaindsats og biodiversitet i forbindelse med de handlingsprogrammer og individuelle og særlige foranstaltninger, der henvises til i artikel 2, stk. 1, og som indgår i evalueringer og i årsrapporten.
Artikel 15
Inddragelse af interessenter fra modtagerlande
Kommissionen skal, når det er muligt og hensigtsmæssigt, sikre, at relevante interessenter framodtagerlandene, herunder civilsamfundsorganisationer og lokale myndigheder, bliver eller er blevet behørigt hørt i gennemførelsesprocessen og har rettidig adgang til relevante oplysninger, der sætter dem i stand til at spille en meningsfuld rolle i den proces.
AFSNIT V
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 16
Udvalgsprocedure
1. Kommissionen bistås af de udvalg, der er nedsat for instrumenterne. Disse udvalg er udvalg som omhandlet i forordning (EU) nr. 182/2011.
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 4 i forordning (EU) nr. 182/2011.
Når udvalgets udtalelse skal indhentes ved en skriftlig procedure, afsluttes denne procedure uden resultat, hvis formanden for udvalget træffer beslutning herom eller et simpelt flertal af udvalgets medlemmer anmoder herom inden for fristen for afgivelse af udtalelsen.
3. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 i forordning (EU) nr. 182/2011.
Når udvalgets udtalelse skal indhentes ved en skriftlig procedure, afsluttes denne procedure uden resultat, hvis formanden for udvalget træffer beslutning herom eller et simpelt flertal af udvalgets medlemmer anmoder herom inden for fristen for afgivelse af udtalelsen.
4. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 8 i forordning (EU) nr. 182/2011 sammenholdt med artikel 5 i nævnte forordning.
Den vedtagne afgørelse forbliver i kraft i gyldighedsperioden for det dokument, det handlingsprogram eller den foranstaltning, der er blevet vedtaget eller ændret.
5. En observatør fra EIB deltager i udvalgets arbejde i spørgsmål, der vedrører EIB.
Artikel 17
Midtvejsrevision og evaluering af instrumenterne
1. Kommissionen fremlægger senest den 31. december 2017 en midtvejsrevisionsrapport om gennemførelsen af hvert instrument og af denne forordning. Den dækker perioden fra den 1. januar 2014 til den 30. juni 2017 og skal fokusere på opfyldelsen af målene for hvert instrument ved hjælp af indikatorer, der måler de opnåede resultater og instrumenternes effektivitet.
Med henblik på at opfylde målene for hvert instrument skal rapporten desuden vurdere hvert instruments merværdi, mulighederne for forenkling, intern og ekstern kohærens, herunder komplementariteten og synergierne mellem instrumenterne, alle målenes fortsatte relevans og foranstaltningernes bidrag til Unionens sammenhængende optræden udadtil og, hvor det er relevant, til Unionens prioriterede mål om en intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst. Den skal tage hensyn til eventuelle resultater og konklusioner for så vidt angår instrumenternes langsigtede virkning. Den skal også indeholde oplysninger om løftestangseffekten af midlerne fra hvert af de finansielle instrumenter.
Rapporten udarbejdes med det specifikke formål at forbedre gennemførelsen af Unionens bistand. Den skal indeholde oplysninger vedrørende afgørelser om fornyelse, ændring eller suspension af de typer aktioner, der gennemføres under instrumenterne.
Rapporten skal også indeholde konsoliderede oplysninger fra de relevante årsrapporter om al finansiering, der er omfattet af denne forordning, herunder eksterne formålsbestemte indtægter og bidrag til trustfonde, og vise fordelingen af udgifter på modtagerland, anvendelse af finansielle instrumenter, forpligtelser og betalinger.
Kommissionen fremlægger en endelig evalueringsrapport for perioden 2014-2020 som led i interimsundersøgelsen af den næste finansieringsperiode.
2. Den i stk. 1, første afsnit, omhandlede midtvejsrevisionsrapport forelægges for Europa-Parlamentet og Rådet og ledsages eventuelt af lovgivningsforslag om nødvendige ændringer af instrumenterne og af denne forordning.
3. Indikatorværdierne pr. 1. januar 2014 skal anvendes som grundlag for at vurdere, i hvilket omfang målene er nået.
4. Kommissionen kræver, at partnerlandene fremlægger alle nødvendige data og oplysninger i overensstemmelse med de internationale forpligtelser vedrørende bistandseffektivitet med henblik på at muliggøre overvågning og evaluering af de pågældende foranstaltninger.
5. Instrumenternes langsigtede resultater og indvirkninger samt bæredygtigheden af instrumenternes effekt evalueres i overensstemmelse med de til den tid gældende regler og procedurer for overvågning, evaluering og rapportering.
Artikel 18
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 2014 indtil den 31. december 2020.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Strasbourg, den 11. marts 2014.
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 236/2014/EU RENDELETE
(2014. március 11.)
a külső tevékenységek finanszírozására vonatkozó uniós eszközök végrehajtására vonatkozó közös szabályok és eljárások megállapításáról
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 209. cikke (1) bekezdésére és 212. cikke (2) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
a jogalkotási aktus tervezete nemzeti parlamenteknek való megküldését követően,
tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére (1),
rendes jogalkotási eljárás keretében (2),
mivel:
(1)
Az Európai Uniónak a külső tevékenységek finanszírozására vonatkozó szakpolitikák egész sorát lefedő, átfogó eszközrendszer végrehajtásához, amelynek végrehajtásához külön közös szabályok és eljárások szükségesek. Az említett, a külső tevékenységek finanszírozására vonatkozó eszközök a 2014-2020-as időszakra vonatkozóan a következők: a 233/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelettel (3) létrehozott fejlesztési együttműködési eszköz (DCI), az 235/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelettel (4) létrehozott, a demokrácia és az emberi jogok előmozdításának európai eszköze (EIDHR), a 232/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelettel (5) létrehozott európai szomszédsági támogatási eszköz (ENI), a 230/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelettel (6) létrehozott, a stabilitás és a béke elősegítését szolgáló eszköz, a 231/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelettel (7) létrehozott az előcsatlakozási támogatási eszköz (IPA II) és a 234/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (8) által létrehozott, harmadik országokkal való együttműködésre vonatkozó partnerségi eszköz (a továbbiakban: az eszközök).
(2)
A közös szabályoknak és eljárásoknak összhangban kell állniuk az Unió általános költségvetésére alkalmazandó pénzügyi szabályokkal, amelyeket a 966/2012/EU, Euratom európai parlamenti és tanácsi rendelet (9) határoz meg; az erre való hivatkozás minden esetben a rendelet legújabb, hatályos változatára utal, beleértve a Bizottság által elfogadott, az említett rendelet végrehajtását szolgáló megfelelő szabályokat (10) is.
(3)
Az eszközök általában előírják, hogy az azok alapján finanszírozott tevékenységekre többéves indikatív programozásnak kell vonatkoznia, amely biztosítja azt a keretet, amelyen belül a finanszírozási határozatokat el kell fogadni a 966/2012/EU, Euratom rendelettel és a 182/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletben (11) megállapított eljárásokkal összhangban.
(4)
A finanszírozási határozatoknak a többéves indikatív programozásban foglalt tervek követése esetén éves vagy többéves cselekvési programok vagy egyedi intézkedések formáját, az előre nem látható és kellően indokolt igények, illetve körülmények esetén különleges intézkedések formáját, valamint kísérő intézkedések formáját kell ölteniük. A kísérő intézkedések elfogadhatók az éves vagy többéves cselekvési programok részeként vagy az indikatív programozási dokumentumok keretén kívül is.
(5)
A finanszírozási határozatok mellékletének tartalmaznia kell az egyes tevékenységek leírását, amelyben meghatározzák a tevékenység célkitűzéseit, a részét képező főbb intézkedéseket, a várt eredményeket, a végrehajtás módját, a költségvetést és az indikatív menetrendet, a kapcsolódó kísérő intézkedéseket, valamint a teljesítmény nyomon követésére vonatkozó szabályokat, és e határozatokat a 182/2011/EU rendeletben meghatározott eljárásokkal összhangban kell jóváhagyni.
(6)
Az említett végrehajtási aktusok szakpolitikai programozási vagy pénzügyi végrehajtási jellegét és különösen költségvetési vonzatukat figyelembe véve, elfogadásukhoz - az előre meghatározott küszöbérték alatti egyedi és különleges intézkedések kivételével - a vizsgálóbizottsági eljárást kell alkalmazni. Kellően indokolt és rendkívül sürgős, az Unió gyors válaszát igénylő esetekben azonban a Bizottságnak azonnal alkalmazandó végrehajtási aktusokat kell elfogadnia. A 182/2011/EU rendelet vonatkozó rendelkezéseivel összhangban erről megfelelő tájékoztatást kell nyújtani az Európai Parlamentnek.
(7)
Az eszközök végrehajtásánál, amennyiben a művelet igazgatásával pénzügyi közvetítőt bíznak meg, a bizottsági határozatnak elsősorban a következőkre vonatkozó rendelkezéseket kell magában foglalnia, figyelemmel a 966/2012/EU, Euratom rendelet vonatkozó rendelkezéseire: kockázatmegosztás, átláthatóság, a végrehajtásért felelős közvetítő díjazása, a pénzeszközök felhasználása és újrafelhasználása, az esetleges nyereségek, továbbá a jelentéstételi kötelezettségek és az ellenőrzési mechanizmusok.
(8)
Az Uniónak a rendelkezésre álló források leghatékonyabb kihasználására kell törekednie külső tevékenysége hatásainak optimalizálása érdekében. Ezt az Unió külső tevékenységi eszközei közötti koherencia és kiegészítő jelleg, valamint az eszközök és az egyéb uniós szakpolitikák közötti szinergiák megteremtése révén kell elérni. Ennek pedig az eszközök keretében kidolgozott programok kölcsönös megerősítését, valamint adott esetben a multiplikátorhatással rendelkező pénzügyi eszközök használatát is maga után kell vonnia.
(9)
Az Európai Unióról szóló szerződés (EUSZ) 21. cikkében foglaltak értelmében az Unió nemzetközi szintű tevékenységét ugyanazon elveknek kell irányítaniuk, mint amelyek a létrehozását, fejlődését és bővítését vezérelték, és amelyek érvényesülését a világ többi részén is elő kívánja mozdítani, nevezetesen a demokráciának, a jogállamiságnak, az emberi jogok és alapvető szabadságok egyetemes és oszthatatlan voltának, az emberi méltóság tiszteletben tartásának, az egyenlőség és a szolidaritás elveinek, valamint az Egyesült Nemzetek Alapokmányában foglalt elvek és a nemzetközi jog tiszteletben tartásának.
(10)
Összhangban az Unió által a segélyhatékonysággal foglalkozó 3. és 4. magas szintű fórumon (Accra 2008 és Busan 2011) tett kötelezettségvállalásokkal, valamint a legkevésbé fejlett országoknak és a súlyosan eladósodott szegény országoknak nyújtott hivatalos fejlesztési támogatás (ODA) feltételekhez kötésének megszüntetéséről szóló, a Gazdasági Együttműködési és Fejlesztési Szervezet Fejlesztési Támogatási Bizottsága (OECD-DAC) által tett ajánlással, a Bizottságnak a lehető legnagyobb mértékben csökkentenie kell az uniós segélyek feltételekhez kötöttségét, többek között az innovatív finanszírozási mechanizmusok esetében, és elő kell segítenie, hogy a partnerországok szervezetei is részt vegyenek a közbeszerzési eljárásokban.
(11)
Annak biztosítása érdekében, hogy a kedvezményezett országok polgárai és az uniós polgárok számára láthatóvá váljon az Unió által nyújtott támogatás - lehetőség szerint - megfelelő eszközök alkalmazásával célzott kommunikációt és tájékoztatást kell végezni.
(12)
Az eszközök keretében végrehajtott uniós külső tevékenységnek egyértelmű eredményeket kell mutatnia (ideértve a következményeket, a végeredményeket és a hatásokat) az Unió külső pénzügyi támogatásában részesülő országokban. Valahányszor lehetséges és helyénvaló, az Unió külső tevékenységének eredményeit és az (1) bekezdésben említett eszköz hatékonyságát olyan előre meghatározott, egyértelmű, átlátható és adott esetben országspecifikus és mérhető mutatók alapján kell nyomon követni és értékelni, amelyek igazodnak az érintett eszköz egyedi jellemzőihez és célkitűzéseihez.
(13)
Az Unió pénzügyi érdekeit a teljes kiadási ciklusban arányos intézkedésekkel kell védeni, ezen intézkedések közé értve a szabálytalanságok megelőzését, felderítését és kivizsgálását, az elveszített, tévesen kifizetett vagy szabálytalanul felhasznált pénzösszegek visszafizettetését, valamint adott esetben szankciók alkalmazását. Ezeket az intézkedéseket a nemzetközi szervezetekkel és a harmadik országokkal kötött, alkalmazandó megállapodásokkal összhangban kell végrehajtani.
(14)
Rendelkezni kell a finanszírozási módszerekről, az Unió pénzügyi érdekeinek védelméről, az állampolgársági és a származási szabályokról, a tevékenységek értékeléséről, a jelentéstételről és a felülvizsgálatról, valamint az eszközök értékeléséről.
(15)
Az EUSZ 11. cikkében foglaltakkal összhangban a civil társadalmi szervezetekkel bármely szinten kialakított együttműködési mechanizmusok sérelme nélkül a kedvezményezett országokból származó érdekelt felek - beleértve a civil társadalmi szervezeteket és a helyi hatóságokat is - kiemelkedő szerepet játszanak az Unió külső politikájában. A végrehajtási folyamat - különösen az e rendelet alapján hozott intézkedések előkészítése, végrehajtása, nyomon követése és értékelése - során megfelelő konzultációt kell folytatni velük annak biztosítása érdekében, hogy érdemi szerepet játsszanak ebben a folyamatban, és megfelelően figyelembe kell venni a sajátos jellemzőiket.
(16)
Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 208. cikkével, 209. cikkének (3) bekezdésével és 212. cikkével összhangban, valamint az Európai Beruházási Bank (EBB) alapokmányában és az 1080/2011/EU európai parlamenti és tanácsi határozatban (12) foglalt feltételek mellett az EBB hozzájárul az uniós fejlesztési és egyéb külső politikai célkitűzések elősegítéséhez szükséges intézkedések végrehajtásához, és az Unió külső tevékenységi eszközeit kiegészítve lép fel. Meg kell ragadni a lehetőségeket az EBB által nyújtott finanszírozásnak az uniós 966/2012/EU, Euratom forrásokkal való kombinálására. Az uniós programozási folyamat során adott esetben konzultálni kell az EBB-vel.
(17)
A nemzetközi szervezetek és a fejlesztési ügynökségek rutinszerűen együttműködnek nonprofit szervezetekkel mint végrehajtó partnerekkel, és előfordulhat, hogy kellően indokolt esetekben költségvetés-végrehajtási feladatokkal kell megbízniuk őket. A 966/2012/EU, Euratom rendelet 58. cikke (1) bekezdésének c) pontjától eltérve e rendeletben rendelkezéseket kell előírni annak érdekében, hogy ezeket a feladatokat a Bizottság esetében alkalmazandó feltételekkel egyenértékű feltételek mellett nonprofit szervezetekre lehessen bízni.
(18)
Annak érdekében, hogy a partnerországok fokozott szerepet vállaljanak a saját fejlesztési folyamataikban és a külső segélyek fenntarthatóságában, valamint a segélyhatékonyságra vonatkozóan az Unió és a partnerországok által vállalt nemzetközi kötelezettségeknek megfelelően az Uniónak - adott esetben az érintett tevékenység jellegét szem előtt tartva - ösztönöznie kell a partnerországok saját intézményeinek és rendszereinek igénybevételét és eljárásainak alkalmazását.
(19)
A fejlesztési politikáról elfogadott európai konszenzussal és a nemzetközi segélyhatékonysági programmal összhangban, továbbá ahogyan azt a fejlődő országoknak nyújtott uniós költségvetési támogatás jövőjéről szóló, 2011. július 5-i európai parlamenti állásfoglalás, a „Változtatási program: az EU fejlesztéspolitikájának hathatósabbá tétele” című, 2011. október 13-i bizottsági közlemény és a harmadik országoknak nyújtott uniós költségvetés-támogatás jövőbeli megközelítéséről szóló, 2012. május 14-i tanácsi következtetések is hangsúlyozzák, a költségvetés-támogatást hatékonyan kell alkalmazni a szegénység visszaszorításának és az országos rendszerek igénybevételének az elősegítésére, továbbá arra, hogy a támogatás kiszámíthatóbb legyen, és fokozódjék a partnerországok szerepvállalása a fejlesztési szakpolitikák és reformok terén. A támogatás költségvetésben előirányzott részleteinek a kifizetését függővé kell tenni a partnerországokkal együtt elfogadott célkitűzések megvalósítása terén elért eredményektől. Az ilyen típusú uniós pénzügyi támogatásban részesülő országokban az Unió támogatja a parlamenti ellenőrzésnek, a pénzügyi ellenőrzési kapacitásoknak, az átláthatóságnak és a nyilvánosság információkhoz való hozzáférésének a növelését.
(20)
A demokratikus elvek előmozdítását és a demokratizálódás megerősítését szolgáló uniós tevékenységek többek között az e területen működő civil társadalmi szervezeteknek és független intézményeknek (például a Demokráciáért Európai Alapítványnak) nyújtott támogatás révén is végrehajthatók kell, hogy legyenek.
(21)
Mivel e rendelet céljait a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, az Unió szintjén azonban az intézkedés terjedelme és hatása miatt e célok jobban megvalósíthatók, az Unió intézkedéseket hozhat az EUSZ 5. cikkében foglalt szubszidiaritás elvének megfelelően. Az említett cikkben foglalt arányosság elvének megfelelően ez a rendelet nem lépi túl az e célok eléréséhez szükséges mértéket.
(22)
Indokolt e rendelet alkalmazási időszakát az 1311/2013/EU, Euratom rendelet (13) alkalmazási időszakához igazítani. Ezért ezt a rendeletet 2014. január 1-jétől2020. december 31-ig kell alkalmazni,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
I. CÍM
VÉGREHAJTÁS
1. cikk
Tárgy és elvek
(1) Ez a rendelet megállapítja az Unió által a 2014-2020 közötti időszakra vonatkozóan a külső tevékenységek finanszírozására vonatkozó következő uniós eszközök keretébe tartozó tevékenységekhez, így a cselekvési programokhoz és más intézkedésekhez biztosított pénzügyi támogatás nyújtásának a szabályait és feltételeit: a fejlesztési együttműködési eszköz (DCI), a demokrácia és az emberi jogok előmozdításának európai eszköze (EIDHR), az európai szomszédsági támogatási eszköz (ENI), a stabilitás és a béke elősegítését szolgáló eszköz, előcsatlakozási támogatási eszköz (IPA II) és a harmadik országokkal való együttműködésre vonatkozó partnerségi eszköz (a továbbiakban együttesen: az eszközök, külön-külön: az eszköz).
E rendelet alkalmazásában az „országok” kifejezés magában foglalja a területeket és régiókat is, az esettől függően.
(2) Ez a rendelet nem alkalmazandó a 233/2014/EU rendelet, a 232/2014/EU rendelet, a 231/2014/EU rendelet és a 234/2014/EU rendelet alapján az Erasmus+ programot finanszírozó tevékenységek végrehajtására. Ezeket a tevékenységeket az 1288/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelettel (14) összhangban, az adott eszközben említett indikatív programozási dokumentumok alapján kell végrehajtani, biztosítva az említett rendeleteknek való megfelelést.
(3) A Bizottság biztosítja, hogy a tevékenységeket az adott eszköz célkitűzéseivel összhangban és az Unió pénzügyi érdekei hatékony védelmének megfelelően hajtsák végre. Az eszközök alapján nyújtott uniós pénzügyi támogatásnak összhangban kell állnia az eszközök végrehajtásának alapvető pénzügyi és jogi keretét biztosító 966/2012/EU, Euratom rendeletben meghatározott szabályokkal és eljárásokkal.
(4) E rendelet alkalmazása során a Bizottság a leghatékonyabb és legeredményesebb végrehajtási módszereket alkalmazza. Amennyiben a tevékenység jellegét szem előtt tartva lehetséges és megfelelő, a Bizottság emellett a legegyszerűbb eljárások alkalmazását részesíti előnyben.
(5) A (4) bekezdés figyelembevétele mellett, a Bizottság e rendelet alkalmazásakor - amennyiben a tevékenység jellegét szem előtt tartva lehetséges és megfelelő - előnyben részesíti a partnerországok rendszereinek igénybevételét.
(6) Az Unió adott esetben a partnerországokkal és -régiókkal folytatott párbeszéd és együttműködés alapján törekszik az Unió alapjául szolgáló elveknek, azaz a demokráciának, a jogállamiságnak, valamint az emberi jogok és alapvető szabadságok tiszteletben tartásának az előmozdítására, fejlesztésére és megszilárdítására. Az Unió ezeket az elveket beépíti az eszközök végrehajtásába.
2. cikk
Cselekvési programok, egyedi intézkedések és különleges intézkedések elfogadása
(1) A Bizottság - a vonatkozó eszközben említett indikatív programozási dokumentumok alapján - adott esetben éves cselekvési programokat fogad el. A Bizottság a 6. cikk (3) bekezdésével összhangban többéves cselekvési programokat is elfogadhat.
A cselekvési programok keretében minden egyes tevékenység tekintetében meg kell határozni a célkitűzéseket, a várt eredményeket és a főbb intézkedéseket, a végrehajtás módjait, a költségvetést és az indikatív menetrendet, a kapcsolódó kísérő intézkedéseket, valamint a teljesítmény nyomon követésére vonatkozó szabályokat.
Szükség esetén a tevékenységek az éves vagy a többéves cselekvési programok elfogadása előtt vagy után egyedi intézkedésként is elfogadhatók.
Előre nem látható, kellően indokolt és alkalmasabb forrásokból nem finanszírozható igények, illetve körülmények esetén a Bizottság az indikatív programozási dokumentumokban nem szereplő különleges intézkedéseket is elfogadhat, ideértve az olyan intézkedéseket is, amelyek a sürgősségi segélyről a hosszú távú fejlesztési műveletekre való áttérés megkönnyítését célozzák, vagy elősegítik, hogy a lakosság jobban megbirkózzon az ismétlődő válságokkal.
(2) Az e cikk (1) bekezdésében előírt cselekvési programokat, egyedi intézkedéseket és különleges intézkedéseket a 16. cikk (3) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárás keretében kell elfogadni.
(3) A (2) bekezdésben említett eljárást nem kell alkalmazni:
a)
az olyan egyedi intézkedésekre, amelyek esetében az uniós pénzügyi támogatás nem haladja meg az 5 millió EUR-t;
b)
az olyan különleges intézkedésekre, amelyek esetében az uniós pénzügyi támogatás nem haladja meg a 10 millió EUR-t;
c)
a cselekvési programok, az egyedi intézkedések és a különleges intézkedések technikai módosításaira. Technikai módosításnak minősülnek az olyan kiigazítások, mint például:
i.
a végrehajtási időszak meghosszabbítása;
ii.
a forrásoknak az adott éves vagy többéves cselekvési programban szereplő tevékenységek közötti átcsoportosítása; vagy
iii.
az éves vagy többéves cselekvési programok, illetve az egyedi és a különleges intézkedések költségvetésének az eredeti költségvetés legfeljebb 20 %-át érintő és 10 millió EUR-t meg nem haladó növelése vagy csökkentése,
feltéve, hogy az ilyen módosítások érdemben nem érintik az adott intézkedés célkitűzéseit.
Az e bekezdés szerint elfogadott intézkedésekről az elfogadásukat követő egy hónapon belül a 16. cikkben említett megfelelő bizottság tájékoztatja az Európai Parlamentet és a tagállamokat.
(4) A cselekvési programokra és az egyedi intézkedésekre vonatkozó (1), (2) és (3) bekezdés nem alkalmazandó az ENI keretében megvalósított, határokon átnyúló együttműködésre.
(5) Kellően indokolt, rendkívül sürgős esetben - mint például válságok esetén vagy a demokráciát, a jogállamiságot, az emberi jogokat vagy az alapvető szabadságokat fenyegető közvetlen veszély esetén - a Bizottság a 16. cikk (4) bekezdésében említett eljárással összhangban egyedi vagy különleges intézkedéseket, illetve a meglévő cselekvési programok és intézkedések vonatkozásában módosításokat fogadhat el.
(6) A projektek szintjén az alkalmazandó uniós jogalkotási aktusokkal, köztük a 2011/92/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (15) és 85/337/EGK tanácsi irányelvvel (16) összhangban megfelelő előzetes környezeti vizsgálatot kell végezni, többek között az éghajlat-változási és biodiverzitási hatások tekintetében, beleértve adott esetben a környezetvédelmi szempontból érzékeny projektek, különösen a nagyobb új infrastruktúrák környezeti hatásvizsgálatát. Amennyiben szükséges, az ágazati programok végrehajtásakor stratégiai környezeti vizsgálatot kell végezni. Biztosítani kell az érdekelt felek környezeti vizsgálatokba való bevonását és az ilyen vizsgálatok eredményeihez való nyilvános hozzáférést.
(7) A programok és a projektek kialakítása és megvalósítása során kellő mértékben figyelembe kell venni a fogyatékossággal élő személyek akadálymentes hozzáférésével kapcsolatos kritériumokat.
3. cikk
Kísérő intézkedések
(1) Az uniós finanszírozás fedezheti az eszközök végrehajtásával és célkitűzéseik megvalósításával kapcsolatos kiadásokat, ideértve a végrehajtáshoz közvetlenül szükséges előkészítési, figyelemmel kísérési, nyomonkövetési, ellenőrzési és értékelési tevékenységekhez kapcsolódó igazgatási támogatás költségeit, valamint az uniós küldöttségeknél az eszközök keretében finanszírozott műveletek igazgatásához szükséges igazgatási támogatás kapcsán felmerülő kiadásokat.
(2) Amennyiben az a), b) és c) pontban felsoroltak a tevékenységek keretében végrehajtott adott eszköz általános célkitűzéseihez kapcsolódnak, az uniós finanszírozás fedezheti a következőket:
a)
tanulmányok, találkozók, tájékoztatás, figyelemfelkeltés, képzés, előkészítés, a tapasztalatok és a bevált gyakorlatok megosztása, publikáció, továbbá bármilyen más igazgatási vagy technikai segítségnyújtási kiadás, amely a tevékenységek igazgatásához szükséges;
b)
a releváns kérdésekre vonatkozó kutatási tevékenységek és tanulmányok, valamint azok terjesztése;
c)
tájékoztatás nyújtásához és kommunikációs tevékenységekhez, többek között a kommunikációs stratégiák kialakításához és az Unió politikai prioritásainak belső kommunikációjához kapcsolódó kiadások.
(3) A kísérő intézkedések finanszírozhatók az indikatív programozási dokumentumok keretén kívül is. Adott esetben a Bizottság a 16. cikk (3) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárás keretében fogad el kísérő intézkedéseket.
A vizsgálóbizottsági eljárás nem alkalmazandó az olyan kísérő intézkedések elfogadásához, amelyek esetében az uniós pénzügyi támogatás nem haladja meg a 10 millió EUR-t.
A 10 millió EUR-t meg nem haladó uniós pénzügyi támogatással finanszírozott kísérő intézkedésekről az elfogadásukat követő egy hónapon belül a 16. cikkben említett megfelelő bizottság tájékoztatja az Európai Parlamentet és a tagállamokat.
II. CÍM
A FINANSZÍROZÁSI MÓDSZEREKRE VONATKOZÓ RENDELKEZÉSEK
4. cikk
Általános finanszírozási rendelkezések
(1) Az uniós pénzügyi támogatás a 966/2012/EU, Euratom, rendeletben előirányzott finanszírozási formákban nyújtható, de különösen az alábbiak formájában:
a)
vissza nem térítendő támogatások;
b)
szolgáltatásokra, árukra vagy építési beruházásra vonatkozó közbeszerzési szerződések;
c)
általános vagy ágazati költségvetési támogatás;
d)
a Bizottság által létrehozott vagyonkezelő alapokhoz való hozzájárulás, a 966/2012/EU, Euratom rendelet 187. cikkével összhangban;
e)
pénzügyi eszközök, úgy mint kölcsönök, biztosítékok, tulajdonviszonyt, illetve részben tulajdonviszonyt megtestesítő befektetések és részesedések, kockázatmegosztási eszközök, amennyiben lehetséges az EBB - összhangban az 1080/2011/EU határozat szerinti külső megbízatásával -, valamely multilaterális európai pénzügyi intézmény (például az Európai Újjáépítési és Fejlesztési Bank), illetve valamely bilaterális európai pénzügyi intézmény (például bilaterális fejlesztési bankok) vezetésével, lehetőség szerint más forrásokból származó, további vissza nem térítendő támogatásokkal összevonva.
(2) Az (1) bekezdés c) pontjában említett általános vagy ágazati költségvetési támogatás alapja a kölcsönös elszámoltathatóság és az egyetemes értékek iránti közös elkötelezettség, célja pedig az, hogy megerősítse az Unió és a partnerországok közötti szerződéses partnerségeket és ezzel előmozdítsa a demokráciát, az emberi jogokat, a jogállamiságot, a fenntartható és inkluzív gazdasági növekedést, valamint felszámolja a szegénységet.
Az általános vagy ágazati költségvetési támogatás nyújtására vonatkozó minden döntést az Unió által jóváhagyott költségvetés-támogatási politika, a jogosultság egyértelmű kritériumai, valamint a kockázatok és előnyök körültekintő elemzése alapján kell meghozni.
E döntések meghozatala során az egyik legfontosabb tényező annak értékelése, hogy a partnerország mennyire elkötelezett a demokrácia, az emberi jogok és a jogállamiság mellett, és milyen eredményeket mutat fel ezen a téren. Az általános vagy ágazati költségvetési támogatást oly módon kell differenciálni, hogy az instabil helyzeteket is szem előtt tartva megfelelőbben tudjon igazodni a partnerország politikai, gazdasági és társadalmi kereteihez.
Az általános vagy ágazati költségvetési támogatásnak a 966/2012/EU, Euratom rendelet 186. cikkével összhangban történő nyújtása során a Bizottság egyértelműen meghatározza annak feltételrendszerét és elvégzi annak monitoringját, továbbá támogatja a parlamenti ellenőrzés és a pénzügyi ellenőrzési kapacitások megerősítését, valamint az átláthatóság növelését és a nyilvánosság információkhoz való hozzáférését. Az általános vagy ágazati költségvetési támogatás kifizetésének feltételéül kell szabni, hogy megfelelő előrelépés történjen az adott partnerországgal együtt elfogadott célkitűzések megvalósítása terén.
(3) Az (1) bekezdés e) pontjában említett pénzügyi eszközök végrehajtásával megbízott szervezeteknek teljesíteniük kell a 966/2012/EU, Euratom rendeletben foglalt követelményeket, továbbá meg kell felelniük az uniós célkitűzéseknek, normáknak és szakpolitikáknak, valamint a legjobb gyakorlatoknak az uniós források felhasználása és a jelentéstétel tekintetében.
Az említett pénzügyi eszközök a végrehajtást és a jelentéstételt célzó eszközökbe csoportosíthatóak.
Az Unió a 966/2012/EU, Euratom rendelettel összhangban nemzetközi, regionális vagy nemzeti pénzalapokhoz, például az EBB, a tagállamok vagy a partnerországok és -régiók vagy nemzetközi szervezetek által - több adományozótól származó közös finanszírozás vonzása céljából - létrehozott vagy kezelt pénzalapokhoz, vagy az egy vagy több adományozó által projektek közös végrehajtása céljából létrehozott pénzalapokhoz való hozzájárulás útján is nyújthat pénzügyi támogatást.
(4) Adott esetben elő kell mozdítani az uniós pénzügyi intézmények más szervezetek által létrehozott pénzügyi eszközökhöz való kölcsönös hozzáférését.
(5) Az (1) bekezdésben említett uniós pénzügyi támogatás nyújtása során a Bizottság adott esetben minden szükséges intézkedést meghoz az uniós pénzügyi támogatás láthatóságának biztosítása érdekében. Ezek olyan intézkedéseket foglalnak magukban, amelyek - a kellően indokolt esetek kivételével - az uniós források végső kedvezményezettjeinek láthatóságára vonatkozó követelményeket írnak elő. A végső kedvezményezettek e követelményeknek való megfelelésének monitoringjáért a Bizottság felel.
(6) A valamely pénzügyi eszköz által generált minden bevételt belső címzett bevételként hozzá kell rendelni a megfelelő eszközhöz. A Bizottság ötévente megvizsgálja az uniós célkitűzések megvalósításához nyújtott hozzájárulást, továbbá a már meglévő pénzügyi eszközök hatékonyságát.
(7) Az uniós pénzügyi támogatást a Bizottság a 966/2012/EU, Euratom rendelet rendelkezései szerint hajtja végre, közvetlenül a Bizottság szolgálatai, az uniós küldöttségek és a végrehajtó ügynökségek útján, a tagállamokkal megosztott irányítás keretében, illetve közvetetten, a 966/2012/EU, Euratom rendeletben felsorolt szervezetekre ruházva a költségvetés-végrehajtási feladatokat. Az említett szervezeteknek gondoskodniuk kell az Unió külső tevékenységével való összhangról, továbbá - ugyanolyan feltételek mellett, mint amelyek a Bizottságra nézve is érvényesek - más szervezetekre ruházhatják a költségvetés-végrehajtási feladatokat.
A 966/2012/EU, Euratom rendelet 60. cikkének (5) bekezdése szerinti kötelezettségüket évente kell teljesíteniük. Amennyiben szükséges az ellenőri véleményt a jelentéstől és a gazdálkodói felelősségi nyilatkozattól számított egy hónapon belül kell benyújtani ahhoz, hogy azt figyelembe vegyék a Bizottság megbízhatósági nyilatkozatában.
A Bizottság által megbízott, a 966/2012/EU, Euratom rendelet 58. cikke (1) bekezdése c) pontjának ii. alpontjában említett nemzetközi szervezetek és említett rendelet 58. cikke (1) bekezdése c) pontjának v. és vi. alpontjában említett tagállami szervek is - ugyanolyan feltételek mellett, mint amelyek a Bizottságra nézve is érvényesek -átruházhatják a költségvetés-végrehajtási feladatokat olyan nonprofit szervezetekre, amelyek rendelkeznek a megfelelő operatív és pénzügyi kapacitással.
A 966/2012/EU, Euratom rendelet 60. cikkének (2) bekezdésében meghatározott kritériumokat teljesítő szervezeteket úgy kell tekinteni, mint amelyek megfelelnek említett rendelet 139. cikkében említett kiválasztási kritériumoknak.
(8) Az e cikk (1) bekezdésében és a 6. cikk (1) bekezdésében említett finanszírozási formákat, valamint a végrehajtásnak az e cikk (3) bekezdésében említett módjait annak alapján kell megválasztani, hogy mennyire alkalmasak a tevékenységek konkrét célkitűzéseinek megvalósítására és eredmények elérésére, figyelemmel különösen az ellenőrzések költségeire, az adminisztratív terhekre és a szabályok be nem tartásának várható kockázataira. Vissza nem térítendő támogatások esetében ennek keretében mérlegelni kell az egyösszegű támogatások, az átalányok és az egységköltség-alapú térítés alkalmazását is.
(9) Az eszközök keretében finanszírozott tevékenységek végrehajthatók párhuzamos és közös társfinanszírozás útján is.
Párhuzamos társfinanszírozás esetén a tevékenységet több egyértelműen azonosítható részre osztják, amelyeket a társfinanszírozást nyújtó különböző partnerek egyenként finanszíroznak oly módon, hogy a finanszírozás végső felhasználása mindig azonosítható.
Közös társfinanszírozás esetén a tevékenység teljes költségét felosztják a társfinanszírozást nyújtó partnerek között, és a forrásokat úgy egyesítik, hogy a finanszírozás forrása a tevékenység részeként végzett intézkedések egyike esetében sem azonosítható. Ilyen esetben a vissza nem térítendő támogatásra vonatkozó és a közbeszerzési szerződéseknek a 966/2012/EU, Euratom rendelet 35. cikke szerinti utólagos közzétételének összhangban kell állnia a megbízott szervezetre vonatkozó esetleges szabályokkal.
(10) Az e cikk (1) bekezdésében vagy a 6. cikk (1) bekezdésében említett finanszírozási formák igénybevétele során az Unió és a partnerei közötti együttműködés többek között a következő formákat öltheti:
a)
háromoldalú konstrukciók, amelyek keretében az Unió harmadik országokkal összehangolja a partnerországnak vagy -régiónak nyújtott támogatását;
b)
igazgatási együttműködési intézkedések, mint amilyen a tagállamok, valamint a partnerországok vagy -régiók közintézményei, helyi hatóságai, nemzeti közjogi szervei vagy közfeladatokat ellátó magánjogi szervezetei közötti ikerintézményi együttműködés, valamint olyan együttműködési intézkedések, amelyek keretében a tagállamok és a tagállamok regionális és helyi hatóságai közszférából érkező szakértőket küldenek ki;
c)
a köz- és magánszféra közötti partnerség kialakításához és igazgatásához szükséges költségekhez való hozzájárulás;
d)
ágazati szakpolitikai támogatási programok, amelyek keretében az Unió egy partnerország ágazati programjához nyújt támogatást;
e)
az ENI és az IPA II esetében hozzájárulás az országok uniós programokban és ügynökségekben való részvételének költségeihez;
f)
kamattámogatások;
g)
az uniós ügynökségeknek nyújtott vissza nem térítendő támogatások formájában nyújtott finanszírozás.
(11) A kedvezményezett országokból származó érdekelt felekkel való együttműködés során a Bizottság a finanszírozás módozatainak, a hozzájárulás formájának, az odaítélés módozatainak, valamint a vissza nem térítendő támogatások kezelésére vonatkozó igazgatási rendelkezéseknek a megállapítása során szem előtt tartja egyedi adottságaikat, többek között igényeiket és hátterüket, hogy a támogatás a lehető legtöbb ilyen érdekelt félhez eljuthasson és szükségleteiket a lehető legjobban kielégítse. A 966/2012/EU, Euratom rendelettel összhangban ösztönözni kell az olyan egyedi módozatokat, mint a partnerségi megállapodások, a támogatás továbbadásának engedélyezése, a közvetlen odaítélés, az ajánlattételi felhívás korlátozott részvételi jogosultsággal, vagy az egyösszegű támogatás.
(12) A partnerországok átmeneti és reformfolyamataira irányuló támogatások végrehajtásakor az Unió adott esetben a tagállamok tapasztalataira, illetve az ezekből levont tanulságokra támaszkodik, és ezeket megosztja a partnerországokkal is.
5. cikk
Adók, illetékek és díjak
Az uniós támogatás nem keletkeztethet különadókat, illetékeket és díjakat, és nem vezethet ezek beszedéséhez.
Adott esetben megfelelő rendelkezésekről kell megállapodni a harmadik országokkal annak érdekében, hogy az uniós pénzügyi támogatás végrehajtását szolgáló tevékenységek mentesüljenek az adók, vámok, illetve egyéb adóterhek alól. Egyéb esetben az ilyen adók, illetékek és díjak a 966/2012/EU, Euratom rendeletben meghatározott feltételeknek megfelelően támogathatók.
6. cikk
Konkrét finanszírozási rendelkezések
(1) Az e rendelet 4. cikkének (1) bekezdésében említett finanszírozási formák mellett a következő eszközök keretében biztosított uniós pénzügyi támogatás a 966/2012/EU, Euratom rendelettel összhangban a következő finanszírozási formák útján is nyújtható:
a)
a DCI és az ENI keretében, nemzetközileg elfogadott adósságcsökkentő programok keretében történő adósságcsökkentés;
b)
a DCI és a stabilitás és a béke elősegítését szolgáló eszköz keretében, kivételes esetekben ágazati és általános importprogramok útján, amelyek a következő formákat ölthetik:
i.
természetbeni ágazati importprogramok;
ii.
a szóban forgó ágazat importjának finanszírozására devizát nyújtó ágazati importprogramok;
iii.
a termékek széles skáláját átfogó általános import finanszírozására devizát nyújtó általános importprogramok;
c)
az EIDHR keretében a következők közvetlen odaítélése:
i.
az emberijogvédőknek nyújtott kisebb értékű, vissza nem térítendő támogatások sürgős védelmi tevékenységek finanszírozására, adott esetben társfinanszírozás szükségessége nélkül;
ii.
a 235/2014/EU rendelet 2. cikkének (4) bekezdésében említett legsúlyosabb körülmények között vagy legsúlyosabb helyzetekben szükséges tevékenységek finanszírozására - adott esetben társfinanszírozás szükségessége nélkül - nyújtott, vissza nem térítendő támogatások, amikor ajánlattételi felhívást nem lenne megfelelő közzé tenni. Az ilyen támogatások maximális összege legfeljebb 1 000 000 EUR, és időtartamuk legfeljebb 18 hónap, amely további 12 hónappal meghosszabbítható a végrehajtás objektív és váratlan akadályainak felmerülése esetén;
iii.
vissza nem térítendő támogatások az ENSZ Emberi Jogi Főbiztosának Hivatala és az Emberi Jogokkal és Demokratizálódással Foglalkozó Európai Egyetemközi Központ részére, amely az emberi jogok és a demokratizálódás területén szerezhető európai mesterfokozatot és EU-ENSZ ösztöndíjprogramot nyújt, valamint az ahhoz kapcsolódó egyetemi hálózat részére, amely az emberi jogok terén szerezhető posztgraduális diplomákat ad ki, ideértve a harmadik országokból származó diákoknak és emberijogvédőknek nyújtott ösztöndíjakat is.
(2) Az ENI és az IPA II keretében megvalósított, határokon átnyúló együttműködési programokat a tagállamokkal megosztott irányítás keretében, a harmadik országokkal vagy nemzetközi szervezetekkel pedig közvetett irányítás keretében kell végrehajtani. A részletes szabályokat a 232/2014/EU rendelet és a 231/2014/EU rendelet alapján elfogadott végrehajtási jogi aktusokban kell előírni.
(3) A Bizottság elfogadhat többéves cselekvési programokat:
a)
rendszeres tevékenységek esetében legfeljebb hároméves időszakra;
b)
az IPA II keretében legfeljebb hétéves időszakra.
A többéves kötelezettségvállalásokban olyan rendelkezéseket kell előírni, amelyek jelzik, hogy a kötelezettségvállalás kiindulási évét követő évek vonatkozásában tett kötelezettségvállalások indikatív jellegűek és az Unió jövőbeli éves költségvetéseinek függvényében alakulnak.
(4) Az ENI és az IPA II keretében végrehajtott, egy évnél hosszabb időszakra szóló tevékenységek több évre vonatkozó költségvetési kötelezettségvállalásai éves részletekre bonthatók.
Ilyen esetben a Bizottság - hacsak az alkalmazandó szabályok másképp nem rendelkeznek - automatikusan visszavonja a kötelezettségvállalást az adott programra vonatkozó költségvetési kötelezettségvállalás bármely olyan része tekintetében, amely a kötelezettségvállalást követő ötödik év december 31-ig nem került felhasználásra előfinanszírozásként vagy időközi kifizetésként, vagy amelyre vonatkozóan a megbízott szervezet nem nyújtott be igazolt költségnyilatkozatot vagy kifizetési kérelmet.
(5) Az IPA II keretében a tagállamokkal megosztott irányítás mellett végrehajtott határokon átnyúló együttműködésre irányadó szabályoknak összhangban kell állniuk az 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletben (17) és az 1299/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletben (18) foglalt szabályokkal.
7. cikk
Az Unió pénzügyi érdekeinek védelme
(1) A Bizottság megfelelő intézkedéseket tesz - a csalás, korrupció és egyéb jogellenes cselekmények elleni megelőző intézkedések, hatékony ellenőrzések, illetve szabálytalanságok észlelése esetén a tévesen kifizetett összegek visszafizettetésével vagy adott esetben visszaszolgáltatásával, valamint adott esetben hatékony, arányos és visszatartó erejű közigazgatási és pénzügyi szankciók alkalmazásával - annak biztosítása érdekében, hogy az e rendelet alapján finanszírozott tevékenységek végrehajtása során az Európai Unió pénzügyi érdekei ne sérüljenek.
(2) A Bizottság vagy képviselői, valamint a Számvevőszék jogosult dokumentumalapú és helyszíni ellenőrzést, illetve nemzetközi szervezetek esetében - a velük elért megállapodásokkal összhangban - felülvizsgálatot végezni a vissza nem térítendő támogatások kedvezményezettjeinél, valamint az e rendelet alapján uniós forrásokból részesülő kivitelezőknél és alvállalkozóknál.
(3) Az Európai Csalás Elleni Hivatal (OLAF) - a 883/2013/EU, Euratom európai parlamenti és tanács rendeletben (19), valamint a 2185/96/Euratom, EK tanácsi rendeletben (20) foglalt rendelkezéseknek és eljárásoknak megfelelően - vizsgálatokat, többek között helyszíni ellenőrzéseket és vizsgálatokat folytathat annak megállapítására, hogy az e rendelet keretében finanszírozott, vissza nem térítendő támogatásra vonatkozó megállapodással, vissza nem térítendő támogatásra vonatkozó határozattal vagy szerződéssel összefüggésben elkövettek-e az Unió pénzügyi érdekeit sértő csalást, korrupciót vagy más jogellenes cselekményt.
(4) Az (1), a (2) és a (3) bekezdés sérelme nélkül a harmadik országokkal és nemzetközi szervezetekkel kötött együttműködési megállapodásoknak, továbbá a rendelet végrehajtása keretében létrejött szerződéseknek, vissza nem térítendő támogatásra vonatkozó megállapodásoknak és vissza nem térítendő támogatásra vonatkozó határozatoknak olyan rendelkezéseket kell tartalmazniuk, amelyek kifejezetten felhatalmazzák a Bizottságot, a Számvevőszéket és az OLAF-ot arra, hogy saját hatáskörüknek megfelelően lefolytassák az említett ellenőrzéseket, helyszíni ellenőrzéseket és vizsgálatokat.
III. CÍM
A KÖZBESZERZÉSEK, A VISSZA NEM TÉRÍTENDŐ TÁMOGATÁSOK ODAÍTÉLÉSÉRE VONATKOZÓ ELJÁRÁSOK ÉS EGYÉB ODAÍTÉLÉSI ELJÁRÁSOK TEKINTETÉBEN AZ ÁLLAMPOLGÁRSÁGRA ÉS SZÁRMAZÁSRA ALKALMAZANDÓ SZABÁLYOK
8. cikk
Közös szabályok
(1) A harmadik felek érdekét szolgáló, e rendelet keretében finanszírozott tevékenységekhez kapcsolódó közbeszerzési szerződések, valamint vissza nem térítendő támogatások odaítélésére vonatkozó eljárásokban és egyéb odaítélési eljárásokban való részvétel nyitva áll az adott eszköz céljából e címben meghatározott támogatható országok minden természetes személy állampolgára és az ezen országokban ténylegesen letelepedett minden jogi személy, valamint a nemzetközi szervezetek előtt.
A jogi személyek lehetnek civil társadalmi szervezetek, mint például nem kormányzati nonprofit szervezetek és független politikai alapítványok, közösség alapú szervezetek és magánszektorbeli nonprofit ügynökségek, intézmények és szervezetek, valamint ezek helyi, nemzeti, regionális és nemzetközi hálózatai.
(2) A valamely partnerrel vagy más adományozóval közösen társfinanszírozott, vagy egy tagállammal megosztott irányítás keretében végrehajtott, illetve a Bizottság által létrehozott vagyonkezelő alapon keresztül megvalósított tevékenységek esetében azon országoknak, amelyek az adott partner, más adományozó vagy tagállam szabályai szerint, illetve a vagyonkezelő alap létrehozásáról szóló aktusban meghatározottak alapján támogathatók, szintén támogathatóknak kell lenniük.
A 966/2012/EU, Euratom rendelet 58. cikke (1) bekezdése c) pontjának ii-viii. alpontjában felsorolt kategóriákon belüli, a közvetett irányításban részt vevő megbízott szervek egyike útján végrehajtott tevékenységek esetében azon országoknak, amelyek az érintett szerv szabályai szerint támogathatók, szintén támogathatóknak kell lenniük.
(3) Az eszközök egyike és azon felül egy másik uniós külső tevékenységi eszköz - ideértve az Európai Fejlesztési Alapot is - által is finanszírozott tevékenységek esetében az ezen eszközök bármelyike szerint meghatározott országok mindegyike támogathatónak minősül az adott tevékenységek tekintetében.
Az eszközök egyike által finanszírozott globális, regionális, vagy határokon átnyúló jellegű tevékenységek esetében a tevékenység hatálya alá tartozó országok, területek és régiók az adott tevékenység tekintetében támogathatónak minősülhetnek.
(4) Az e rendelet keretében finanszírozott közbeszerzési szerződés alapján vagy vissza nem térítendő támogatásra vonatkozó megállapodásnak megfelelően vásárolt valamennyi árunak támogatható országból kell származnia. Származhatnak azonban bármely más országból is, amennyiben a beszerzendő áru összege nem éri el a versenytárgyalásos eljárás alkalmazásának küszöbértékét. E rendelet alkalmazásában a „származás” fogalma a 2913/92/EGK tanácsi rendelet (21) 23. és 24. cikkében, illetve a nem preferenciális származás tekintetében irányadó egyéb uniós jogalkotási aktusokban meghatározott fogalom.
(5) Az e címben szereplő szabályok nem alkalmazandók és nem keletkeztetnek az állampolgársághoz kapcsolódó korlátozásokat az olyan természetes személyekre vonatkozóan, akik egy támogatható vállalkozó vagy adott esetben alvállalkozó alkalmazásában vagy vele más jogszerű szerződéses viszonyban állnak.
(6) A helyi kapacitások, piacok és beszerzések támogatása érdekében előnyben kell részesíteni a helyi és a regionális vállalkozókat, ha a 966/2012/EU, Euratom rendelet biztosítja, hogy a szerződés egyetlen ajánlat alapján is odaítélhető. Minden más esetben a helyi és a regionális vállalkozók részvétele az említett rendelet vonatkozó rendelkezéseivel összhangban támogatandó.
(7) Az e cím szerinti támogathatóság korlátozható a kérelmezők állampolgársága, földrajzi elhelyezkedése vagy jellege alapján, ha a korlátozást a tevékenység sajátos jellege és célkitűzései indokolja, és amennyiben a tevékenység hatékony végrehajtása érdekében szükséges,. Ilyen korlátozások különösen a határokon átnyúló együttműködési tevékenységek odaítélési eljárásaiban való részvételre vonatkozhatnak.
(8) Azok a természetes és jogi személyek, akiknek szerződést ítéltek oda, kötelesek betartani az alkalmazandó környezetvédelmi jogszabályokat, köztük a többoldalú környezetvédelmi megállapodásokat, valamint a nemzetközileg elfogadott alapvető munkaügyi normákat (22).
9. cikk
A DCI, az ENI és a harmadik országokkal való együttműködésre vonatkozó partnerségi eszköz keretében való támogathatóság
(1) A következő országokbeli ajánlattevők, pályázók és részvételre jelentkezők jogosultak a DCI, az ENI és a harmadik országokkal való együttműködésre vonatkozó partnerségi eszköz keretében nyújtott támogatásra:
a)
a tagállamok, a 231/2014/EU rendelet I. mellékletében felsorolt kedvezményezettek és az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodás szerződő felei;
b)
az ENI vonatkozásában az ENI által érintett partnerországok, valamint az Oroszországi Föderáció, amennyiben az adott eljárásra olyan több országot érintő és határokon átnyúló együttműködési program keretében kerül sor, amelyekben az Oroszországi Föderáció is részt vesz;
c)
az ODA-kedvezményezetteket felsoroló OECD-DAC-jegyzékben (a továbbiakban: az ODA-kedvezményezettek jegyzéke) szereplő fejlődő országok és területek, amelyek nem tagjai a G-20 csoportnak, valamint a 2001/822/EK tanácsi határozat hatálya alá tartozó tengerentúli országok és területek (23);
d)
az ODA-kedvezményezettek jegyzékében szereplő fejlődő országok, amelyek tagjai a G-20 csoportnak, valamint más országok és területek, amennyiben kedvezményezettjei az e cikk hatálya alá tartozó eszközök keretében az Unió által finanszírozott tevékenységnek;
e)
olyan országok, amelyek számára a Bizottság külső támogatás kölcsönös igénybevételének lehetőségét biztosítja. Legalább egyéves, korlátozott időtartamra kölcsönös igénybevételi lehetőség biztosítható, amikor egy ország egyenlő feltételek mellett támogatásra jogosítja az Unióból és az e cikk hatálya alá tartozó eszközök keretében támogatható országokból származó szervezeteket. A Bizottság a 16. cikk (2) bekezdésében említett tanácsadó bizottsági eljárásnak megfelelően és az érintett kedvezményezett országgal vagy országokkal folytatott konzultációt követően határoz a kölcsönös igénybevételi lehetőségről és annak időtartamáról; valamint
f)
az ODA-kedvezményezettek jegyzékében szereplő legkevésbé fejlett országok vagy súlyosan eladósodott szegény országok egyikében végrehajtott szerződések esetében az OECD tagországai.
(2) A nem támogatható országokból származó ajánlattevőket, pályázókat és részvételre jelentkezőket, illetve a nem támogatható származású árukat a Bizottság támogathatónak fogadhatja el a következők esetében:
a)
a kedvezményezett országokkal szomszédos, velük hagyományos gazdasági, kereskedelmi vagy földrajzi kapcsolatban álló országok, vagy
b)
sürgősség, vagy a termékeknek és szolgáltatásoknak az érintett országok piacán tapasztalt hiánya, vagy más olyan kellően indokolt eset, amikor a támogathatósági szabályok alkalmazása lehetetlenné tenné vagy rendkívül megnehezítené egy projekt, program vagy tevékenység megvalósítását.
(3) Megosztott irányítás keretében végrehajtott tevékenységek esetében az érintett tagállam, amelyre a Bizottság végrehajtási feladatokat ruházott, jogosult a Bizottság nevében támogathatónak elfogadni az e cikk (2) bekezdésében említett nem támogatható országokból származó ajánlattevőket, pályázókat és részvételre jelentkezőket, vagy a 8. cikk (4) bekezdésében említett nem támogatható származású árukat.
10. cikk
AZ IPA II keretében való támogathatóság
(1) A következő országokból származó ajánlattevők, pályázók és részvételre jelentkezők jogosultak támogatásra az IPA II keretében:
a)
a tagállamok, a 231/2014/EU rendelet I. mellékletében felsorolt kedvezményezettek és az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodás szerződő felei, valamint az ENI által érintett partnerországok, valamint
b)
azok az országok, amelyek számára a Bizottság a 9. cikk (1) bekezdésének e) pontjában meghatározott feltételeknek megfelelően külső támogatás kölcsönös igénybevételi lehetőségét biztosítja.
(2) A nem támogatható országokból származó ajánlattevőket, pályázókat és részvételre jelentkezőket, illetve a nem támogatható származású árukat a Bizottság támogathatónak fogadhatja el sürgősséggel, vagy a termékeknek és szolgáltatásoknak az érintett országok piacán tapasztalt hiányával járó, vagy más olyan kellően indokolt esetekben, amikor a támogathatósági szabályok alkalmazása lehetetlenné tenné vagy rendkívül megnehezítené egy projekt, program vagy tevékenység megvalósítását,.
(3) Megosztott irányítás keretében végrehajtott tevékenységek esetében az érintett tagállam, amelyre a Bizottság végrehajtási feladatokat ruházott, jogosult a Bizottság nevében támogathatónak elfogadni az e cikk (2) bekezdésében említett nem támogatható országokból származó ajánlattevőket, pályázókat és részvételre jelentkezőket, vagy a 8. cikk (4) bekezdésében említett nem támogatható származású árukat.
11. cikk
Az EIDHR és a stabilitás és a béke elősegítését szolgáló eszköz keretében való támogathatóság
(1) A tevékenység jellegéből és célkitűzéseiből következő, a 8. cikk (7) bekezdésében foglalt korlátozások sérelme nélkül, a közbeszerzési szerződésekre vagy vissza nem térítendő támogatásokra vonatkozó odaítélési eljárásokban, valamint a szakértők toborzásában való részvételnek az EIDHR és a stabilitás és a béke elősegítését szolgáló eszköz keretében korlátozások nélkül nyitottnak kell lennie.
(2) Az EIDHR keretében a következő szervek és szereplők jogosultak támogatásra a 4. cikk (1), (2) és (3) bekezdésével és a 6. cikk (1) bekezdésének c) pontjával összhangban:
a)
civil társadalmi szervezetek, köztük nem kormányzati nonprofit szervezetek és független politikai alapítványok, közösségi alapú szervezetek, valamint a magánszektorba tartozó nonprofit ügynökségek, intézmények és szervezetek, valamint ezek helyi, nemzeti, regionális és nemzetközi hálózatai;
b)
a közszektorba tartozó nonprofit ügynökségek, intézmények és szervezetek, valamint helyi, nemzeti, regionális és nemzetközi szintű hálózatok;
c)
nemzeti, regionális és nemzetközi parlamenti szervek, ha ez szükséges az EIDHR célkitűzéseinek megvalósításához, és a javasolt intézkedés nem finanszírozható más eszközből;
d)
nemzetközi és regionális kormányközi szervezetek;
e)
természetes személyek, jogi személyiséggel nem rendelkező szervezetek, és - kivételes és kellően indokolt esetben - az e bekezdésben fel nem sorolt szervek vagy szereplők, ha ez az EIDHR célkitűzéseinek megvalósításához szükséges.
12. cikk
A tevékenységek nyomon követése és értékelése
(1) A Bizottság rendszeresen nyomon követi tevékenységeit és áttekinti, hogy milyen mértékben sikerült elérni az elvárt eredményeket, a következményeket és a végeredményeket is ideértve. Emellett a Bizottság - adott esetben független külső értékelések útján - értékeli ágazati szakpolitikáinak és tevékenységeinek hatását és eredményességét, valamint a programozás hatékonyságát. Az Európai Parlament vagy a Tanács független külső értékelésekre vonatkozó javaslatait kellőképpen figyelembe kell venni. Az értékeléseknek az OECD/DAC bevált gyakorlatra vonatkozó elvein kell alapulniuk, és annak megállapítására kell irányulniuk, hogy teljesültek-e a konkrét célkitűzések - adott esetben a nemek közötti egyenlőség szempontjára is figyelemmel -, valamint a későbbi műveletek tökéletesítését célzó ajánlásokat kell tartalmazniuk. Az említett értékeléseket előre meghatározott, egyértelmű, átlátható és - adott esetben -országspecifikus és mérhető mutatók alapján kell elvégezni.
(2) A Bizottság az értékelő jelentéseit a 16. cikkben említett megfelelő bizottságon keresztül megküldi az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak és a tagállamoknak. A tagállamok kérésére a konkrét értékelések az érintett bizottságon belül megvitathatók. Az eredményeket fel kell használni a programtervezés és a forráselosztás során.
(3) A Bizottság megfelelő mértékig minden érintett érdekelt felet bevon az e rendelet szerint nyújtott uniós támogatás értékelési szakaszába, és adott esetben törekedhet arra, hogy az uniós tagállamokkal és a fejlesztési partnerekkel közös értékelést készítsen.
(4) A 13. cikkben említett jelentésben összegezni kell a főbb tapasztalatokat és a korábbi években végzett értékeléseiben megfogalmazott ajánlásokat követő intézkedéseket.
IV. CÍM
EGYÉB KÖZÖS RENDELKEZÉSEK
13. cikk
Éves jelentés
(1) A Bizottság megvizsgálja az uniós külső tevékenységek pénzügyi támogatása keretében tett intézkedések végrehajtása terén elért eredményeket, és 2015-től kezdődően évente az elért eredményeket és az adott eszköz hatékonyságát mérő mutatók alapján készített jelentést nyújt be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak az egyes rendeletek célkitűzéseinek megvalósulásáról. Az említett jelentést megküldi az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának is.
(2) Az éves jelentésben a kiadását megelőző év vonatkozásában országokra, régiókra és együttműködési ágazatokra lebontva ismertetni kell a finanszírozott intézkedéseket, a nyomon követés és értékelés eredményeit, az érintett partnerek közreműködését, valamint a költségvetési kötelezettségvállalások és kifizetési előirányzatok végrehajtását. A jelentésben értékelni kell az uniós pénzügyi támogatás eredményeit, a lehető legnagyobb mértékben felhasználva a támogatás ezen eszközök célkitűzéseinek megvalósítása terén játszott szerepére vonatkozó konkrét és mérhető mutatókat. A fejlesztési együttműködés esetében a jelentésben értékelni kell - amennyiben lehetséges és indokolt - a segélyhatékonysági elvek betartását, az innovatív pénzügyi eszközök tekintetében is.
(3) A 2021-ben készítendő jelentésnek tartalmaznia kell a 2014-2020-as időszakra vonatkozó éves jelentésekben szereplő, az e rendelet hatálya alá tartozó valamennyi támogatásról - így a külső címzett bevételekről és a vagyonkezelő alapokhoz való hozzájárulásokról - szóló összesített információkat, a kiadások részletezését a kedvezményezett ország, a pénzügyi eszközök felhasználása, a kötelezettségvállalások és a kifizetések szerinti bontásban feltüntetve.
14. cikk
Éghajlat-politikai és biodiverzitási kiadások
Az elfogadott indikatív programozási dokumentumok alapján az éghajlat-politikához és a biodiverzitáshoz kapcsolódó összes kiadásra vonatkozóan éves becslést kell végezni. Az eszközök keretében odaítélt finanszírozást az OECD módszertanán (a riói mutatókon) alapuló éves rendszerrel nyomon kell követni - nem zárva ki az adott esetben a rendelkezésre álló pontosabb módszertanoknak az uniós programok teljesítménymenedzsmentjének meglévő módszertanába integrált alkalmazását - annak érdekében, hogy számszerűsíteni lehessen az éghajlat-politikával és a biodiverzitással összefüggésben a cselekvési programok, valamint a 2. cikk (1) bekezdésében említett egyedi és különleges intézkedések szintjén végrehajtott, az értékelésekben és az éves jelentésekben rögzített kiadásokat.
15. cikk
A kedvezményezett országokból származó érdekelt felek bevonása
A Bizottság - valahányszor lehetséges és helyénvaló -, gondoskodik arról, hogy a végrehajtási folyamat során megfelelő konzultációra kerüljön sor a kedvezményezett országokból származó érintett érdekelt felekkel, beleértve a civil társadalmi szervezeteket és a helyi hatóságokat is, illetve meggyőződik arról, hogy e konzultációra sor került, valamint gondoskodik arról, hogy ezen érdekelt felek időben hozzáférjenek a vonatkozó információkhoz, hogy ennek révén érdemi szerepet játszhassanak ebben a folyamatban.
V. CÍM
ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
16. cikk
A bizottsági eljárás
(1) A Bizottságot az eszközök által létrehozott bizottságok segítik. Ezek a bizottságok a 182/2011/EU rendelet értelmében vett bizottságoknak minősülnek.
(2) Az e bekezdésre történő hivatkozáskor a 182/2011/EU rendelet 4. cikkét kell alkalmazni.
Ha a bizottságnak írásbeli eljárásban kell véleményt nyilvánítania, az ilyen eljárást eredmény nélkül lezárják, amennyiben a véleménynyilvánításra megállapított határidőn belül az elnök úgy határoz, vagy a bizottsági tagok egyszerű többsége ezt kéri.
(3) Az e bekezdésre történő hivatkozáskor a 182/2011/EU rendelet 5. cikkét kell alkalmazni.
Ha a bizottságnak írásbeli eljárásban kell véleményt nyilvánítania, az ilyen eljárást eredmény nélkül lezárják, amennyiben a véleménynyilvánításra megállapított határidőn belül az elnök úgy határoz, vagy a bizottsági tagok egyszerű többsége ezt kéri.
(4) Az e bekezdésre történő hivatkozáskor a 182/2011/EU rendelet 5. cikkével együtt értelmezett 8. cikkét kell alkalmazni.
Az elfogadott határozat az elfogadott vagy módosított dokumentum, cselekvési program vagy intézkedés időtartamára marad hatályban.
(5) Az EBB egy megfigyelője részt vesz a bizottságnak az EBB-t érintő kérdésekre vonatkozó eljárásaiban.
17. cikk
Az eszközök félidős felülvizsgálata és értékelése
(1) A Bizottság legkésőbb 2017. december 31-ig félidős felülvizsgálati jelentést nyújt be minden egyes eszköz és e rendelet végrehajtásáról. A jelentésben a 2014. január 1-jétől2017. június 30-ig tartó időszakot kell értékelni, az egyes eszközök célkitűzéseinek a megvalósulására összpontosítva, amihez az elért eredményeket és az eszközök hatékonyságát mérő mutatókat kell alapul venni.
Az egyes eszközök céljainak elérését szem előtt tartva a jelentésben ezenkívül meg kell vizsgálni az egyes eszközök hozzáadott értékét, az egyszerűsítés lehetőségeit, a belső és külső koherenciát, ideértve az eszközök közötti komplementaritást és szinergiákat is, azt, hogy a célkitűzések továbbra is relevánsak-e, valamint hogy az intézkedések milyen mértékben járulnak hozzá az Unió külső tevékenységeinek összhangjához és adott esetben az intelligens, fenntartható és inkluzív növekedés uniós prioritásainak megvalósításához. A jelentésben figyelembe kell venni az eszközök hosszú távú hatásaira vonatkozó megállapításokat és következtetéseket. A jelentésnek tartalmaznia kell információt az egyes pénzügyi eszközök tekintetében a források multiplikátorhatására is.
A jelentést az uniós támogatás végrehajtásának javítása céljából kell elkészíteni. A jelentés tájékoztatást ad az eszközök keretében végrehajtott tevékenységi formák megújítása, módosítása vagy felfüggesztése kérdésében hozott határozatokról.
A jelentésnek emellett tartalmaznia kell a vonatkozó éves jelentésekben szereplő, az e rendelet hatálya alá tartozó valamennyi támogatásról - így a külső címzett bevételekről és a vagyonkezelő alapokhoz való hozzájárulásokról - szóló összesített információkat, a kiadások részletezését a kedvezményezett ország, a pénzügyi eszközök felhasználása, a kötelezettségvállalások és a kifizetések szerinti bontásban feltüntetve.
A Bizottság a következő pénzügyi időszakra vonatkozó időközi felülvizsgálat keretében végső értékelő jelentést készít a 2014 és 2020 közötti időszakról.
(2) Az (1) bekezdés első albekezdésében említett félidős felülvizsgálati jelentést be kell nyújtani az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak, adott esetben az eszközök és e rendelet szükséges módosításait tartalmazó jogalkotási javaslatokkal együtt.
(3) A mutatók 2014. január 1-jei értékeit kell alapul venni annak értékelésekor, hogy milyen mértékben valósultak meg a célkitűzések.
(4) A Bizottság felkéri a partnerországokat, hogy a segélyhatékonyságra vonatkozó nemzetközi kötelezettségvállalásoknak megfelelően adjanak meg minden szükséges adatot és információt annak érdekében, hogy lehetővé váljon az érintett intézkedések nyomon követése és értékelése.
(5) A hosszabb távú eredményeket, hatásokat és az eszközök hatásainak fenntarthatóságát a nyomon követésre, az értékelésre és a jelentéstételre az értékelés időpontjában alkalmazandó szabályoknak és eljárásoknak megfelelően kell értékelni.
18. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.
Ezt a rendeletet 2014. január 1-jétől2020. december 31-ig kell alkalmazni.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Strasbourgban, 2014. március 11-én.