KOMMISSIONENS DELEGEREDE FORORDNING (EU) 2015/63
af 21. oktober 2014
om supplerende regler til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/59/EU for så vidt angår ex ante-bidrag til afviklingsfinansieringsordninger
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/59/EU af 15. maj 2014 om et regelsæt for genopretning og afvikling af kreditinstitutter og investeringsselskaber og om ændring af Rådets direktiv 82/891/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/24/EF, 2002/47/EF, 2004/25/EF, 2005/56/EF, 2007/36/EF, 2011/35/EU, 2012/30/EU og 2013/36/EU samt forordning (EU) nr. 1093/2010 og (EU) nr. 648/2012 (1), særlig artikel 103, stk. 7 og 8, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I henhold til direktiv 2014/59/EU skal medlemsstaterne etablere afviklingsfinansieringsordninger for at sikre, at afviklingsmyndigheden på effektiv vis kan anvende afviklingsværktøjer og -beføjelser. Sådanne afviklingsfinansieringsordninger bør have tilstrækkelige finansielle ressourcer til, at afviklingsrammerne kan fungere effektivt, og har derfor beføjelse til at opkræve ex ante-bidrag hos de institutter, der er meddelt tilladelse på deres område, herunder EU-filialer (»institutter«).
(2)
Medlemsstaterne er forpligtet til at opkræve ex ante-bidrag til afviklingsfinansieringsordninger ikke alene hos institutter, men også hos EU-filialer, jf. nævnte direktivs artikel 103, stk. 1. EU-filialer er også omfattet af Kommissionens beføjelser til at vedtage delegerede retsakter, jf. nævnte direktivs artikel 103, stk. 7 og 8. I henhold til artikel 47 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/36/EU (2) falder tilsynskravene for og den tilsynsmæssige behandling af EU-filialer dog ind under medlemsstaternes ansvarsområde, og derfor bør mange af risikojusteringsparametrene i denne delegerede forordning ikke anvendes direkte på EU-filialerne. Selv om EU-filialer ikke falder ind under denne forordnings anvendelsesområde, kan de gøres til genstand for en særlig ordning, som Kommissionen indfører ved en fremtidig delegeret retsakt.
(3)
I henhold til artikel 6, 15, 16, 95 og 96 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 575/2013 (3) er visse investeringsselskaber, som kun har fået meddelt tilladelse til at levere begrænsede tjenester og udøve begrænsede aktiviteter, ikke omfattet af visse kapital- og likviditetskrav eller kan fritages for dem. Derfor finder mange af de risikojusteringsparametre, der bør fastlægges, ikke anvendelse på dem. Selv om medlemsstaterne er forpligtet til at opkræve ex ante-bidrag hos disse investeringsselskaber, jf. artikel 103, stk. 1, i direktiv 2014/59/EU, bør beføjelsen til at træffe nærmere bestemmelser om risikojusteringen overlades til medlemsstaterne for ikke at pålægge disse selskaber en uforholdsmæssig stor byrde. Nævnte investeringsselskaber bør derfor ikke falde ind under denne forordnings anvendelsesområde.
(4)
I henhold til artikel 102, stk. 1, i direktiv 2014/59/EU bør medlemsstaterne sikre, at deres finansieringsordninger i løbet af en periode at regne fra direktivets ikrafttræden og indtil den 31. december 2024 når op på at råde over finansielle midler svarende til mindst 1 % af de dækkede indskud i alle de institutter, der er meddelt tilladelse på deres område. I nævnte periode bør bidragene til finansieringsordningerne fordeles så jævnt som muligt over perioden, indtil målniveauet er nået, med behørig hensyntagen til konjunkturfasen og til den indvirkning, som procykliske bidrag kan have på de bidragydende institutters finansielle stilling.
(5)
I henhold til artikel 103, stk. 1, i direktiv 2014/59/EU skal der opkræves bidrag mindst én gang om året for at nå det målniveau, der er omhandlet i nævnte direktivs artikel 102. I henhold til artikel 103, stk. 2, i direktiv 2014/59/EU bør det årlige bidrag afspejle et instituts størrelse, idet bidraget bør baseres på et fast beløb, der er bestemt på grundlag af nævnte instituts passiver (»årligt basisbidrag«); derefter afspejler bidraget risikoniveauet for et givet instituts relevante aktiviteter, idet det årlige basisbidrag bør afpasses forholdsmæssigt efter nævnte instituts risikoprofil (»supplerende risikojustering«). En første indikator for den risiko, som et givet institut indebærer, er instituttets størrelse. Jo større et givet institut er, desto mere sandsynligt er det, at afviklingsmyndigheden i en stresssituation ud fra almene hensyn vil anse det for nødvendigt at afvikle instituttet og at anvende afviklingsfinansieringsordningen til at sikre, at afviklingsværktøjerne anvendes på effektiv vis.
(6)
For at fastsætte, hvordan afviklingsmyndighederne bør afpasse bidragene forholdsmæssigt efter institutternes risikoprofil, er det nødvendigt at præcisere de risikosøjler og -indikatorer, som bør anvendes til at bestemme institutternes risikoprofil, mekanismen for anvendelse af risikojusteringen på det årlige basisbidrag og det årlige basisbidrag som udgangspunktet for risikojusteringen. Sådanne elementer, som skal supplere de risikokriterier, der er omhandlet i artikel 103, stk. 7, i direktiv 2014/59/EU, bør etableres således, at medlemsstaterne forbliver ligestillede og det indre marked solidt, hvilket skal ske ved at undgå forskelle mellem medlemsstaternes tilgang til beregning af bidragene til deres respektive afviklingsfinansieringsordninger. På den måde bliver de bidrag, som institutterne betaler til afviklingsfinansieringsordningerne, sammenlignelige og forudsigelige for alle banktyper, hvilket er af stor betydning for lige vilkår i det indre marked.
(7)
I henhold til artikel 5, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 806/2014 (4) anses Den Fælles Afviklingsinstans (»Afviklingsinstansen«), oprettet ved nævnte forordnings artikel 42, stk. 1, ved anvendelsen af nævnte forordning og direktiv 2014/59/EU for at være den relevante nationale afviklingsmyndighed, hvis den udfører opgaver eller udøver beføjelser, som i henhold til nævnte direktiv skal udføres eller varetages af den nationale afviklingsmyndighed. Ved artikel 70, stk. 7, i forordning (EU) nr. 806/2014 tillægges Afviklingsinstansen beføjelse til at beregne institutternes bidrag til Den Fælles Afviklingsfond, der ved anvendelse af nærværende forordning, baseret på artikel 103, stk. 7, i direktiv 2014/59/EU, skal erstatte finansieringsordningerne i de medlemsstater, som deltager i Den Fælles Afviklingsmekanisme, fra den 1. januar 2016, og derfor bør begrebet afviklingsmyndighed i nærværende forordning også omfatte Afviklingsinstansen.
(8)
Beregning af bidrag på individuelt niveau ville, i forbindelse med koncerner, ved fastsættelsen af de forskellige koncernenheders årlige basisbidrag føre til dobbelttælling af visse passiver, idet de passiver, der er tilknyttet de aftaler, som enhederne i samme koncern indgår med hinanden, udgør en del af passiver i alt, som skal tages i betragtning ved fastsættelsen af de enkelte koncernenheders basisbidrag. Derfor bør fastsættelsen af det årlige basisbidrag præciseres nærmere i forbindelse med koncerner for at afspejle koncernenhedernes indbyrdes forbundethed og undgå dobbelttælling af koncerninterne eksponeringer. For at sikre lige vilkår for enheder, som er en del af en koncern, og institutter, som er medlemmer af den samme institutsikringsordning eller er permanent tilknyttet det samme centrale organ, bør sidstnævnte behandles på samme måde.
(9)
Ved beregning af en koncernenheds årlige basisbidrag bør passiver i alt, der skal tages i betragtning, ikke omfatte passiver, der er tilknyttet aftaler, som den pågældende koncernenhed har indgået med andre enheder, som er en del af samme koncern. En sådan udelukkelse bør dog kun være mulig, hvis den enkelte koncernenhed er etableret i Unionen, i fuldt omfang er underlagt den samme konsolidering, er omfattet af passende centraliserede procedurer for risikoevaluering, -måling og -kontrol, og hvis der ikke er nuværende eller forudsete væsentlige praktiske eller juridiske hindringer for umiddelbar tilbagebetaling af de relevante passiver, når de forfalder. Dette burde forhindre, at passiver udelukkes fra bidragenes beregningsgrundlag, hvis der ikke er garanti for, at koncerninterne udlånseksponeringer er dækket, i tilfælde af at koncernens finansielle situation forværres. For at undgå, at udelukkelse af koncerninterne passiver begunstiger koncernenheder, som er omfattet af denne udelukkelse, bør en sådan udelukkelse heller ikke gøre det muligt for de berørte institutter at drage fordel af den forenklede bidragsordning for små institutter, hvis et givet institut efter udelukkelse af koncerninterne passiver ville have adgang til den forenklede ordning. For at sikre lige vilkår for enheder, som er en del af en koncern, og institutter, som er medlemmer af samme institutsikringsordning eller er permanent tilknyttet samme centrale organ, bør sidstnævnte behandles på samme måde.
(10)
Uanset reglen om, at bidrag bør beregnes på individuelt niveau, bør reglerne om ex ante-bidrag i forbindelse med et centralt organ, hvis tilknyttede kreditinstitutter helt eller delvist er undtaget fra tilsynskrav i henhold til national lovgivning, jf. artikel 10 i forordning (EU) nr. 575/2013, kun finde anvendelse på det centrale organ og de tilknyttede kreditinstitutter som en helhed på konsolideret grundlag, idet det centrale organs og alle de tilknyttede institutters solvens og likviditet overvåges som en helhed på grundlag af institutternes konsoliderede regnskaber.
(11)
Fastsættelsen af det årlige basisbidrag bør også præciseres nærmere i forbindelse med finansielle markedsinfrastrukturer (»FMI'er«). Visse FMI'er, f.eks. centrale modparter (»CCP'er«) eller værdipapircentraler (»CSD'er«), meddeles også tilladelse som kreditinstitutter. Visse CSD'er leverer navnlig banklignende tjenesteydelser, som er accessoriske i forhold til deres aktiviteter som markedsinfrastrukturer. I modsætning til kreditinstitutter har CSD'er ikke dækkede indskud, men snarere intradagmidler eller dag-til-dag-indeståender, som hidrører fra afviklingen af de værdipapirtransaktioner, de leverer til finansielle institutioner eller centralbanker. Disse resulterer generelt ikke i kontantbeholdninger, som kan sidestilles med finansiering, der tilvejebringes med henblik på at udføre bankaktiviteter. Da de banklignende tjenesteydelser, som FMI'er yder, er accessoriske i forhold til FMI'ernes hovedaktiviteter, som er clearing eller afvikling, i forbindelse med hvilke nævnte enheder er underlagt strenge tilsynskrav i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 648/2012 (5) og (EU) nr. 909/2014 (6) samt de relevante bestemmelser i forordning (EU) nr. 575/2013 og direktiv 2013/36/EU, og da FMI'ernes forretningsmodel ikke indebærer risici, som kan sammenlignes med et kreditinstituts risici, bør der kun tages hensyn til de passiver, der er forbundet med enheders banklignende aktiviteter, ved fastsættelsen af deres passiver i alt med henblik på beregning af deres årlige basisbidrag.
(12)
Den regnskabsmæssige behandling af derivater er ikke harmoniseret i Unionen i forhold til individuelle regnskaber, hvilket derfor kunne få indflydelse på omfanget af de passiver, som skal tages i betragtning ved beregningen af de enkelte bankers bidrag. Den metode til beregning af gearingsgraden, som er omhandlet i artikel 429, stk. 6 og 7, i forordning (EU) nr. 575/2013, finder anvendelse på alle banker og sikrer, at samme derivataftale, og navnlig nettingen mellem derivataftaler, betragtes på samme måde, uanset hvilke regnskabsmæssige bestemmelser den pågældende bank er undergivet. For at sikre harmoniseret behandling af derivater ved fastsættelsen af det årlige basisbidrag bør derivater derfor, idet der tages højde for sammenligneligheden af deres værdiansættelse institutterne imellem og for lige vilkår i hele Unionen, værdiansættes i overensstemmelse med artikel 429, stk. 6 og 7, i forordning (EU) nr. 575/2013. For at sikre en forudsigelig værdiansættelse af derivater i henhold til forordning (EU) nr. 575/2013 bør det dog sikres, at en sådan værdiansættelse ikke kan føre til en værdi, som udgør mindre end 75 % af de berørte derivaters værdi i henhold til de relevante regnskabsmæssige bestemmelser.
(13)
Visse kreditinstitutter er støttebanker, som har til formål at fremme de samfundsmæssige målsætninger for centralregeringen eller en regional eller lokal myndighed i en medlemsstat hovedsagelig ved at yde støttelån på ikkekonkurrencemæssigt grundlag uden vinding for øje. De lån, som sådanne institutter yder, er direkte eller indirekte delvist garanteret af centralregeringen eller den regionale eller lokale myndighed. Støttelån ydes på ikkekonkurrencemæssigt grundlag uden vinding for øje med henblik på at fremme samfundsmæssige målsætninger for Unionen eller centralregeringen eller en regional myndighed i en medlemsstat. Støttelån ydes til tider gennem et andet institut som formidler (pass through-lån). I sådanne tilfælde modtager det formidlende kreditinstitut støttelån fra en multilateral udviklingsbank eller enhed i den offentlige sektor og yder dem til andre kreditinstitutter, som yder dem til slutkunderne. Da de formidlende kreditinstitutter videregiver den likviditet, der er forbundet med disse lån fra den oprindelige støttebank, til et udlånsinstitut eller et andet formidlende institut, bør sådanne passiver ikke medregnes i passiver alt, som skal tages i betragtning med henblik på beregning af det årlige basisbidrag.
(14)
I henhold til artikel 103, stk. 1, i direktiv 2014/59/EU skal alle institutter bidrage til afviklingsfinansieringsordningerne. Der skal dog findes en forholdsmæssig og rimelig balance mellem ethvert instituts forpligtelse til at bidrage til en afviklingsfinansieringsordning og dets størrelse, risikoprofil, omfanget og kompleksiteten af dets aktiviteter, dets indbyrdes forbundethed med andre institutter eller med det finansielle system generelt, indvirkningen af dets sammenbrud på de finansielle markeder, på andre institutter, på finansieringsvilkårene eller på økonomien i almindelighed og den deraf følgende sandsynlighed for, at et institut indleder afvikling og gør brug af finansieringsordningen. Sådanne forhold tages i betragtning af afviklingsmyndighederne, jf. artikel 4 i direktiv 2014/59/EU, når de afgør, om visse institutter bør være omfattet af forenklede forpligtelser i forhold til kravene om at udarbejde genopretnings- og afviklingsplaner. Der bør endvidere tages hensyn til den administrative byrde, som visse institutter og afviklingsmyndigheder pålægges ved beregning af de årlige bidrag, når det vurderes, om der er den rette balance mellem opfyldelse af kravene i direktiv 2014/59/EU og de særlige karakteristika ved de forskellige institutter, som omfattet af nævnte direktiv.
(15)
Små institutter har generelt ikke en høj risikoprofil, indebærer ofte en mindre systemisk risiko i sammenligning med store institutter, og har ofte i tilfælde af sammenbrud mindre indvirkning end store institutter på økonomien i almindelighed. Samtidig kan en eventuel indvirkning af små institutters sammenbrud på den finansielle stabilitet ikke udelukkes, idet selv små institutter kan skabe systemiske risici grundet deres rolle i banksystemet i almindelighed, de kumulative konsekvenser af deres netværk eller den afsmitningsvirkning, de kan skabe ved tab af tillid til banksystemet.
(16)
I de fleste tilfælde indebærer små institutter ikke systemiske risici, og der er mindre sandsynlighed for, at de bringes under afvikling, hvilket følgelig gør det mindre sandsynligt, at de i sammenligning med store institutter bliver omfattet af afviklingsfinansieringsordningerne, og derfor bør metoden til beregning af deres årlige bidrag til afviklingsfinansieringsordningerne forenkles. Små institutters årlige bidrag bør bestå af et fast beløb, der udelukkende er baseret på deres årlige basisbidrag, afpasset forholdsmæssigt efter deres størrelse. I en sådan metode bør indgå et forholdsmæssigt system af årlige bidrag, idet afviklingsmyndigheden skal overholde et årligt målniveau for finansieringsordningen, når de enkelte institutters årlige bidrag fastsættes. Et fast beløb er derfor udtryk for, at små institutter i mange tilfælde indebærer en mindre risiko, og det muliggør en bredere afpasning af bidraget fra større institutter, som generelt er mere systemiske, i forhold til deres risikoprofil.
(17)
Der bør for at beslutte, hvilke institutter der betragtes som små, anvendes en dobbelttærskel, hvor den første tærskel, baseret på passiver i alt (eksklusive kapitalgrundlag) minus dækkede indskud, bør svare til højst 300 mio. EUR, og den anden tærskel, baseret på de samlede aktiver, ikke bør overstige 1 mia. EUR. Sidstnævnte bør forhindre, at større institutter, som når den første tærskel for passiver, bliver omfattet af den forenklede ordning.
(18)
Der bør foretages en skelnen inden for kategorien af små institutter, idet nogle er meget små, mens andre befinder sig tæt på de maksimumstærskler, som giver dem mulighed for at drage fordel af den forenklede ordning. Under et system med et fælles fast beløb ville de årlige bidrag fra meget små institutter blive uforholdsmæssigt større end dem fra de små institutter, som er tæt på at nå maksimumstærsklerne. Samtidig bør det undgås, at den forenklede ordning fører til en uforholdsmæssig stor forskel mellem de årlige bidrag fra de største af de små institutter og de institutter, som ikke har adgang til den forenklede ordning, idet de befinder sig lige over tærsklerne. For at undgå sådanne uønskede virkninger bør der derfor indføres et system med flere kategorier af små institutter, hvis årlige bidrag bør bestå af forskellige faste beløb. Det burde give mulighed for en progressiv stigning i bidragene inden for den forenklede ordning og mellem det højeste faste beløb og det laveste bidrag efter den metode, hvor det årlige basisbidrag afpasses efter instituttets risikoprofil.
(19)
Hvis afviklingsmyndigheden bestemmer, at små institutter har en særlig høj risikoprofil, bør afviklingsmyndigheden have mulighed for at beslutte, at de berørte institutter ikke længere bør være omfattet af den forenklede ordning, og at deres bidrag i stedet bør beregnes efter den metode, hvor det årlige basisbidrag afpasses efter andre risikofaktorer end instituttets størrelse.
(20)
Institutter som omhandlet i artikel 45, stk. 3, i direktiv 2014/59/EU rekapitaliseres ikke ved anvendelse af afviklingsfinansieringsordningerne, jf. artikel 44 og 101 i direktiv 2014/59/EU, idet de afvikles ved hjælp af nationale insolvensprocedurer eller andre former for procedurer, som gennemføres i overensstemmelse med artikel 38, 40 eller 42 i direktiv 2014/59/EU, og ophører med deres aktiviteter. Disse procedurer sikrer, at nævnte institutters kreditorer, herunder i givet fald indehavere af dækkede obligationer, dækker tabet på en måde, som realiserer afviklingens mål. Deres bidrag til afviklingsfinansieringsordningerne bør derfor afspejle disse særlige karakteristika. Afviklingsfinansieringsordningerne kan dog anvendes til andre formål, jf. artikel 101 i direktiv 2014/59/EU. Hvis et sådant institut anvender afviklingsfinansieringsordningen til sådanne formål, bør afviklingsmyndigheden kunne sammenligne risikoprofilen for alle andre institutter, som er omfattet af artikel 45, stk. 3, i direktiv 2014/59/EU, med risikoprofilen for det institut, som har anvendt afviklingsfinansieringsordningen, og anvende den metode, der er omhandlet i denne delegerede retsakt, på de institutter, som har en risikoprofil, der svarer til eller er højere end risikoprofilen for de institutter, som har anvendt afviklingsfinansieringsordningen. Der bør også udarbejdes en oversigt over elementer, som afviklingsmyndigheden bør tage i betragtning, når den sammenligner risikoprofiler.
(21)
For at sikre afviklingsmyndighederne i medlemsstaterne en fælles fortolkning af kriterierne i artikel 103, stk. 7, i direktiv 2014/59/EU, således at risikoindikatoren for institutter med henblik på beregning af de individuelle bidrag til afviklingsfinansieringsordningerne fastsættes på samme måde i hele Unionen, bør der indføres bestemmelser om en række risikosøjler, og tilsvarende risikoindikatorer for hver af disse risikosøjler, som afviklingsmyndighederne skal tage i betragtning, når de vurderer institutternes risikoprofil. For at sikre en konsekvent tilsynspraksis bør risikoindikatorerne bestå af gældende reguleringsmæssige benchmarks, som allerede findes eller er ved at blive etableret.
(22)
Hvis den relevante lovgivning indeholder bestemmelser om undtagelser, som fritager institutter for at fastsætte nogle af risikoindikatorerne på det enkelte instituts niveau, og forudsat at de kompetente myndigheder i givet fald tillader, at sådanne undtagelser anvendes, bør afviklingsmyndighederne vurdere de relevante indikatorer på konsolideret, eller i givet fald delkonsolideret, niveau for at sikre dels en konsekvent tilsynspraksis, dels at koncerner, som anvender sådanne undtagelser, ikke straffes unødigt.
(23)
For at gøre det muligt for afviklingsmyndighederne at anvende en konsekvent tilgang til de risikosøjler og -indikatorer, som de bør tage i betragtning med henblik på at bestemme institutternes risikoprofil, bør de enkelte risikosøjlers og -indikatorers relative vægt også bestemmes ved denne forordning. Det er dog vigtigt at sikre afviklingsmyndighederne tilstrækkelig fleksibilitet, når de vurderer institutternes risikoprofil, således at de kan afpasse anvendelsen af risikosøjler og -indikatorer efter de enkelte institutters særlige karakteristika. Da dette ikke udelukkende kan opnås ved at indføre bestemmelser om vurdering af risikoprofiler inden for et interval, men kræver en vis skønsmargin til fastsættelse af visse risikoindikatorers betydning fra sag til sag, bør visse risikoindikatorers vægt kun være vejledende, eller der bør fastsættes et interval for dem med henblik på at give afviklingsmyndighederne mulighed for at bestemme nævnte indikatorers relevans i et givet tilfælde.
(24)
Når betydningen af de forskellige indikatorer svarende til en given søjle bestemmes, bør sammenlægningen inden for søjlerne foretages ved hjælp af et aritmetisk vægtet gennemsnit af de individuelle indikatorer. For så vidt angår beregningen af den endelige sammensatte risikoindikator svarende til det enkelte institut, bør en sådan beregning for at undgå kompensationsvirkninger søjlerne imellem, hvor et institut, som klarer sig rimeligt godt under flere søjler og meget dårligt under en anden, normalt ville få et middelresultat i henhold til et aritmetisk gennemsnit af forskellige søjler, baseres på det geometrisk vægtede gennemsnit af de individuelle søjler.
(25)
Intervallet til vurdering af den risikograd, som et givet institut indebærer, bør give mulighed for tilstrækkelig afpasning af institutternes risikoprofil i henhold til de forskellige risikosøjler og -indikatorer i denne forordning og samtidig tilvejebringe tilstrækkelig sikkerhed og forudsigelighed i forhold til de årlige beløb, som institutterne skal bidrage med i henhold til direktiv 2014/59/EU og denne forordning.
(26)
For at sikre, at bidragene rent faktisk betales, er det nødvendigt at præcisere betalingsbetingelserne og -midlerne. For bidrag, som ikke betales kontant, men i uigenkaldelige betalingsforpligtelser, jf. artikel 103 i direktiv 2014/59/EU, er det navnlig nødvendigt at præcisere, hvilken andel af de uigenkaldelige betalingsforpligtelser de enkelte institutter kan anvende, og den form for sikkerhedsstillelse, som accepteres til dækning af disse uigenkaldelige betalingsforpligtelser, således at afviklingsmyndigheden kan sikre den faktiske betaling, når den uigenkaldelige betalingsforpligtelse gennemføres, hvis afviklingsmyndigheden støder på vanskeligheder ved gennemførelsen af den uigenkaldelige betalingsforpligtelse. For at sikre, at de årlige bidrag rent faktisk betales, er det nødvendigt at sikre afviklingsmyndighederne særlige beføjelser til at anvende administrative sanktioner og andre administrative foranstaltninger over for institutter, som ikke opfylder kravene i denne forordning om beregning og afpasning af bidragene, f.eks. kravet om at tilvejebringe de oplysninger, som afviklingsmyndigheden anmoder om. Afviklingsmyndigheden bør også have beføjelse til at pålægge et institut dagbøder, hvis det berørte institut kun delvist betaler det årlige bidrag, som er forfaldent til betaling, eller hvis det ikke indbetaler bidraget, eller hvis nævnte institut ikke opfylder kravene i afviklingsmyndighedens meddelelse. Det er endvidere nødvendigt at indføre et særligt krav om informationsudveksling mellem kompetente myndigheder og afviklingsmyndigheder.
(27)
For at sikre, at risikojusteringen fortsat afspejler udviklingen i banksektoren og derfor til stadighed opfylder kravene i direktiv 2014/59/EU, tager Kommissionen på grundlag af erfaringerne med dets anvendelse risikojusteringen med henblik på beregning af de årlige bidrag, og navnlig hensigtsmæssigheden af risikojusteringsmultiplikatoren i denne forordning og behovet for en eventuel forhøjelse af risikojusteringsmultiplikatorens øverste grænse, op til fornyet overvejelse inden den 1. juni 2016.
(28)
I henhold til artikel 130, stk. 1, i direktiv 2014/59/EU, finder medlemsstaternes forpligtelse til at opkræve årlige bidrag af institutter, som er meddelt tilladelse på deres område, anvendelse fra den 1. januar 2015, og derfor bør denne forordning også finde anvendelse fra den 1. januar 2015 -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
AFDELING 1
ALMINDELIGE BESTEMMELSER
Artikel 1
Genstand
Ved denne forordning fastlægges regler vedrørende:
a)
metodologien til beregning og justering af institutters risikoprofil og af de bidrag, der af institutter skal betales til afviklingsfinansieringsordninger
b)
institutters forpligtelser vedrørende de oplysninger, de skal stille til rådighed med henblik på beregning af bidragene, og vedrørende betalingen af bidragene til afviklingsfinansieringsordninger
c)
foranstaltningerne til sikring af, at afviklingsmyndighederne kontrollerer, at bidragene er blevet betalt korrekt.
Artikel 2
Anvendelsesområde
1. Denne forordning finder anvendelse på institutter som omhandlet i artikel 103, stk. 1, i direktiv 2014/59/EU og som defineret i nævnte direktivs artikel 2, stk. 1, nr. 23). Den finder også anvendelse på et centralt organ og dets tilknyttede institutter på konsolideret grundlag, hvis de tilknyttede institutter er helt eller delvis undtaget fra tilsynsmæssige krav i national lovgivning i henhold til artikel 10 i forordning (EU) nr. 575/2013.
2. Henvisninger til en koncern indbefatter et centralt organ og alle kreditinstitutter, der er fast tilknyttet til det centrale organ, jf. artikel 10 i forordning (EU) nr. 575/2013, og deres datterselskaber.
Artikel 3
Definitioner
Definitionerne i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/49/EU (7) og direktiv 2014/59/EU finder anvendelse i nærværende forordning. I denne forordning forstås desuden ved:
1) »institutter«: kreditinstitutter som defineret i artikel 2, stk. 1, nr. 2), i direktiv 2014/59/EU eller investeringsselskaber som defineret i nr. 2) i denne artikel samt et centralt organ og alle kreditinstitutter, som er fast tilknyttet det centrale organ, jf. artikel 10 i forordning (EU) nr. 575/2013, som en helhed på konsolideret grundlag, hvis betingelserne i artikel 2, stk. 1, er opfyldt
2) »investeringsselskaber«: investeringsselskaber som defineret i artikel 2, stk. 1, nr. 3), i direktiv 2014/59/EU, undtagen investeringsselskaber, som er omfattet af definitionen i artikel 96, stk. 1, litra a) eller b), i forordning (EU) nr. 575/2013, eller investeringsselskaber, som udøver aktivitet 8 i afsnit A i bilag I til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/39/EF (8), men som ikke udøver aktivitet 3 eller 6 i afsnit A i bilag I til nævnte direktiv
3) »årligt målniveau«: den samlede sum af årlige bidrag fastsat for hver bidragsperiode af afviklingsmyndigheden med henblik på at nå det målniveau, der er omhandlet i artikel 102, stk. 1, i direktiv 2014/59/EU
4) »finansieringsordning«: en ordning, der har til formål at sikre afviklingsmyndighedens effektive anvendelse af afviklingsværktøjer og -beføjelser som omhandlet i artikel 100, stk. 1, i direktiv 2014/59/EU
5) »årligt bidrag«: det i artikel 103 i direktiv 2014/59/EU omhandlede beløb, som er opkrævet af den nationale afviklingsmyndighed med henblik på den nationale finansieringsordning i løbet af bidragsperioden hos hvert af de institutter, der er omhandlet i denne forordnings artikel 2
6) »bidragsperiode«: et kalenderår
7) »afviklingsmyndighed«: den myndighed, der er omhandlet i artikel 2, stk. 1, nr. 18), i direktiv 2014/59/EU, eller en anden relevant myndighed udpeget af medlemsstaterne med henblik på artikel 100, stk. 2 og 6, i direktiv 2014/59/EU
8) »kompetent myndighed«: en kompetent myndighed som defineret i artikel 4, stk. 1, nr. 40), i forordning (EU) nr. 575/2013
9) »indskudsgarantiordninger (DGS)«: ordninger som omhandlet i artikel 1, stk. 2, litra a), b) eller c), i direktiv 2014/49/EU
10) »dækkede indskud«: de indskud, der er omhandlet i artikel 6, stk. 1, i direktiv 2014/49/EU, undtagen midlertidigt store indskud som defineret i nævnte direktivs artikel 6, stk. 2
11) »passiver i alt«: passiver i alt som defineret i afdeling 3 i Rådets direktiv 86/635/EØF (9) eller som defineret i henhold til IFRS-standarderne som omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1606/2002 (10)
12) »aktiver i alt«: aktiver i alt som defineret i afdeling 3 i direktiv 86/635/EØF eller som defineret i henhold til IFRS-standarderne som omhandlet i forordning (EF) nr. 1606/2002
13) »samlet risikoeksponering (TRE)«: den samlede risikoeksponering som defineret i artikel 92, stk. 3, i forordning (EU) nr. 575/2013
14) »egentlig kernekapitalprocent«: den procent, der er omhandlet i artikel 92, stk. 2, litra a), i forordning (EU) nr. 575/2013
15) »MREL«: minimumskravet for kapitalgrundlag og nedskrivningsrelevante passiver som defineret i artikel 45, stk. 1, i direktiv 2014/59/EU
16) »kapitalgrundlag«: kapitalgrundlag, som omhandlet i artikel 4, stk. 1, nr. 118), i forordning (EU) nr. 575/2013
17) »nedskrivningsrelevante passiver«: passiver og kapitalinstrumenter som defineret i artikel 2, stk. 1, nr. 71), i direktiv 2014/59/EU
18) »gearingsgrad«: gearingsgrad som defineret i artikel 429 i forordning (EU) nr. 575/2013
19) »likviditetsdækningsgrad (LCR)«: likviditetsdækningsgrad som defineret i artikel 412 i forordning (EU) nr. 575/2013 og som yderligere defineret i Kommissionens delegerede forordning (EU) 2015/61 (11)
20) »net stable funding ratio (NSFR)«: net stable funding ratio som indberettet i henhold til artikel 415 i forordning (EU) nr. 575/2013
21) »central modpart (CCP)«: en juridisk person som defineret i artikel 2, nr. 1), i forordning (EU) nr. 648/2012
22) »derivater«: derivater i henhold til bilag II til forordning (EU) nr. 575/2013
23) »værdipapircentral (CSD)«: en juridisk person som defineret i artikel 2, stk. 1, nr. 1), og i artikel 54 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 909/2014 (12)
24) »afvikling«: afslutning af en værdipapirtransaktion som defineret i artikel 2, stk. 1, nr. 2), i forordning (EU) nr. 909/2014
25) »clearing«: processen i forbindelse med etablering af positioner som defineret i artikel 2, nr. 3), i forordning (EU) nr. 648/2012
26) »finansiel markedsinfrastruktur«: for så vidt angår denne forordning: en CCP som omhandlet i nr. 21) i denne artikel eller en CSD som omhandlet i nr. 23) i denne artikel, der er meddelt tilladelse i overensstemmelse med artikel 8 i direktiv 2013/36/EU
27) »støttebank«: et foretagende eller en enhed, der er oprettet af centralregeringen eller en regional myndighed i en medlemsstat, og som yder støttelån på ikke-konkurrencemæssigt grundlag uden vinding for øje med henblik på at fremme denne regerings eller myndigheds almene samfundsmæssige målsætninger, forudsat at regeringen eller myndigheden har en forpligtelse til at afdække foretagendets eller enhedens økonomiske grundlag og opretholde dets/dens levedygtighed i hele dets/dens levetid, eller at mindst 90 % af dets/dens oprindelige finansiering eller af det støttelån, der ydes, direkte eller indirekte garanteres af medlemsstatens centralregering eller af en regional myndighed i medlemsstaten
28) »støttelån«: lån ydet af en støttebank eller gennem et formidlende institut på ikke-konkurrencemæssigt grundlag uden vinding for øje med henblik på at fremme de samfundsmæssige målsætninger for centralregeringen eller en regional myndighed i en medlemsstat
29) »formidlende institut«: et kreditinstitut, som formidler støttelån, forudsat at det ikke yder dem som lån til en slutkunde.
AFDELING 2
METODOLOGI
Artikel 4
Fastsættelse af de årlige bidrag
1. Afviklingsmyndighederne fastsætter de årlige bidrag, der skal betales af hvert institut, i forhold til dets risikoprofil på grundlag af de oplysninger, som instituttet har indgivet i overensstemmelse med artikel 14, og under anvendelse af den metodologi, der er fastsat i denne afdeling.
2. Afviklingsmyndighederne fastsætter det årlige bidrag omhandlet i stk. 1 på grundlag af det årlige målniveau for afviklingsfinansieringsordningen under hensyn til det målniveau, der skal nås senest den 31. december 2024 i overensstemmelse med artikel 102, stk. 1, i direktiv 2014/59/EU, og på grundlag af gennemsnittet af dækkede indskud i det foregående år, beregnet kvartalsvis, for alle institutter, der er meddelt tilladelse på deres område.
Artikel 5
Risikojustering af det årlige basisbidrag
1. De bidrag, der er omhandlet i artikel 103, stk. 2, i direktiv 2014/59/EU, beregnes eksklusive følgende passiver:
a)
koncerninterne passiver, der opstår på grundlag af transaktioner, der af et institut indgås med et institut, som er en del af samme koncern, forudsat at samtlige følgende betingelser er opfyldt:
i)
hvert institut er etableret i Unionen
ii)
hvert institut er i fuldt omfang underlagt det samme konsoliderede tilsyn i henhold til artikel 6-17 i forordning (EU) nr. 575/2013 og er omfattet af passende centraliserede procedurer for risikoevaluering, -måling og -kontrol, og
iii)
der er ingen nuværende eller forudsete væsentlige praktiske eller juridiske hindringer for umiddelbar tilbagebetaling af passiverne, når de forfalder
b)
passiver, som er oprettet af et institut, som er medlem af en institutsikringsordning (IPS) som omhandlet i artikel 2, stk. 1, nr. 8), i direktiv 2014/59/EU, og som af den kompetente myndighed har fået tilladelse til at anvende artikel 113, stk. 7, i forordning (EU) nr. 575/2013, gennem en aftale, der er indgået med et andet institut, som er medlem af den samme IPS
c)
i tilfælde af en central modpart, der er etableret i en medlemsstat, der har gjort brug af muligheden i artikel 14, stk. 5, i forordning (EU) nr. 648/2012: passiver i tilknytning til clearingaktiviteter som defineret i nævnte forordnings artikel 2, nr. 3), herunder passiver, der opstår i forbindelse med foranstaltninger, som den centrale modpart træffer for at overholde margenkrav, for at oprette en misligholdelsesfond og for at opretholde tilstrækkelige præfinansierede finansielle ressourcer til at dække potentielle tab som led i default waterfall'et i henhold til nævnte forordning samt for at investere sine finansielle ressourcer i overensstemmelse med nævnte forordnings artikel 47
d)
i tilfælde af en værdipapircentral: passiver i tilknytning til en værdipapircentrals aktiviteter, herunder passiver over for værdipapircentralens deltagere eller tjenesteydere med en løbetid på under syv dage i forbindelse med aktiviteter, for hvilke den har fået tilladelse til at levere bankmæssige hjælpeydelser i henhold til afsnit IV i forordning (EU) nr. 909/2014, men eksklusive andre passiver, der opstår i forbindelse med sådanne bankmæssige aktiviteter
e)
i tilfælde af investeringsselskaber: passiver, der opstår som følge af besiddelse af kunders aktiver eller penge, herunder kunders aktiver eller penge, der er deponeret af eller på vegne af investeringsinstitutter som defineret i artikel 1, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/65/EF (13) eller AIF'er som defineret i artikel 4, stk. 1, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/61/EU (14), under forudsætning af at disse kunder er beskyttet i henhold til den gældende insolvensret
f)
i tilfælde af institutter, der arbejder med støttelån: det formidlende instituts passiver over for det eksponeringsleverende institut eller en anden støttebank eller et andet formidlende institut og den oprindelige støttebanks passiver over for dens finansieringsparter, for så vidt som størrelsen af disse passiver matches af det pågældende instituts støttelån.
2. De i stk. 1, litra a) og b), omhandlede passiver trækkes for hver enkelt transaktion ligeligt fra passiver i alt hos de institutter, som er parter i de transaktioner eller aftaler, der er omhandlet i stk. 1, litra a) og b).
3. For så vidt angår denne afdeling bestemmes det årlige gennemsnit, beregnet kvartalsvis, af passiver omhandlet i stk. 1, der opstår på grundlag af derivatkontrakter i overensstemmelse med artikel 429, stk. 6 og 7, i forordning (EU) nr. 575/2013.
Den værdi, der bestemmes for passiver i tilknytning til derivatkontrakter, må dog ikke være under 75 % af værdien af de samme passiver, når denne bestemmes ved anvendelse af de regnskabsbestemmelser, der gælder for det pågældende institut med henblik på regnskabsaflæggelse.
Hvis der i henhold til nationale regnskabsstandarder, der gælder for et institut, ikke foretages nogen regnskabsmæssig opgørelse af eksponering for bestemte derivatinstrumenter, fordi de ikke balanceføres, skal instituttet til afviklingsmyndigheden indberette summen af positive dagsværdier for disse derivater som genanskaffelsesomkostningerne og lægge dem til sine balanceførte regnskabsmæssige værdier.
4. For så vidt angår denne afdeling medregnes i passiver i alt som omhandlet i stk. 1 ikke den regnskabsmæssige værdi af passiver, der opstår på grundlag af derivatkontrakter, men den tilsvarende værdi bestemt efter stk. 3.
5. Med henblik på at kontrollere, om alle betingelser og krav omhandlet i stk. 1-4 er opfyldt, skal afviklingsmyndigheden basere sig på de relevante vurderinger, som de kompetente myndigheder har foretaget, og som er stillet til rådighed i henhold til artikel 90 i direktiv 2014/59/EU.
Artikel 6
Risikosøjler og -indikatorer
1. Afviklingsmyndigheden vurderer institutters risikoprofil på grundlag af følgende fire risikosøjler:
a)
risikoeksponering
b)
stabiliteten og mangfoldigheden af finansieringskilderne
c)
instituttets betydning for stabiliteten i det finansielle system eller i økonomien
d)
supplerende risikoindikatorer, som bestemmes af afviklingsmyndigheden.
2. Søjlen »risikoeksponering« består af følgende fire risikoindikatorer:
a)
instituttets kapitalgrundlag og nedskrivningsrelevante passiver ud over MREL
b)
gearingsgrad
c)
egentlig kernekapitalprocent
d)
samlet risikoeksponering divideret med aktiver i alt.
3. Søjlen »stabiliteten og mangfoldigheden af finansieringskilderne« består af følgende risikoindikatorer:
a)
net stable funding ratio
b)
LCR.
4. Søjlen »instituttets betydning for stabiliteten i det finansielle system eller i økonomien« består af indikatoren »andel af interbanklån og -indskud i Den Europæiske Union, hvorved instituttets betydning for økonomien i den medlemsstat, hvor det er etableret, afspejles«.
5. Søjlen »supplerende risikoindikatorer, som bestemmes af afviklingsmyndigheden« består af følgende indikatorer:
a)
handelsaktiviteter, ikke-balanceførte eksponeringer, derivater, kompleksitet og mulighed for afvikling
b)
medlemskab af en institutsikringsordning
c)
omfanget af tidligere ekstraordinær finansiel støtte fra det offentlige.
Ved bestemmelsen af de forskellige risikoindikatorer i søjlen »supplerende risikoindikatorer, som bestemmes af afviklingsmyndigheden« skal afviklingsmyndigheden tage hensyn til betydningen af disse indikatorer i lyset af sandsynligheden for, at der indledes afvikling af det pågældende institut, og den deraf følgende sandsynlighed for, at der gøres brug af afviklingsfinansieringsordningen, hvis instituttet afvikles.
6. Ved bestemmelsen af indikatorerne »handelsaktiviteter, ikke-balanceførte eksponeringer, derivater, kompleksitet og mulighed for afvikling« omhandlet i stk. 5, litra a), skal afviklingsmyndigheden tage hensyn til følgende elementer:
a)
Instituttets øgede risikoprofil som følge af:
i)
betydningen af handelsaktiviteter i forhold til balancens størrelse, kapitalgrundlagets størrelse, eksponeringernes risikograd og den overordnede forretningsmodel
ii)
betydningen af ikke-balanceførte eksponeringer i forhold til balancens størrelse, kapitalgrundlagets størrelse og eksponeringernes risikograd
iii)
betydningen af omfanget af derivater i forhold til balancens størrelse, kapitalgrundlagets størrelse, eksponeringernes risikograd og den overordnede forretningsmodel
iv)
den vurderede kompleksitet af et instituts forretningsmodel og organisationsstruktur, jf. afsnit II, kapitel II, i direktiv 2014/59/EU.
b)
Instituttets nedsatte risikoprofil som følge af:
i)
det relative omfang af derivater, der cleares gennem en central modpart (CCP)
ii)
den grad, i hvilken et institut i henhold til afsnit II, kapitel II, i direktiv 2014/59/EU kan afvikles umiddelbart og uden retlige hindringer.
7. Ved bestemmelsen af den i stk. 5, litra b), omhandlede indikator, skal afviklingsmyndigheden tage hensyn til følgende elementer:
a)
hvorvidt omfanget af de midler, der umiddelbart er til rådighed til både rekapitalisering og likviditetsfinansiering for at støtte det berørte institut i tilfælde af problemer, er tilstrækkeligt til at give mulighed for en troværdig og effektiv støtte til det pågældende institut
b)
graden af retlig og kontraktmæssig sikkerhed for, at de i litra a) omhandlede midler vil blive udnyttet fuldt ud, før der kan anmodes om ekstraordinær offentlig støtte.
8. Den i stk. 5, litra c), omhandlede risikoindikator skal have maksimumsværdien inden for det interval, der er omhandlet i trin 3 i bilag I, for:
a)
institutter, der indgår i en koncern, der er underlagt omstrukturering efter at have modtaget statsmidler eller tilsvarende midler, f.eks. fra en afviklingsfinansieringsordning, og stadig er i omstrukturerings- eller afviklingsperioden, undtagen de to sidste år af gennemførelsen af omstruktureringsplanen
b)
institutter, der likvideres, indtil udløbet af likvidationsplanen (i det omfang, de stadig er forpligtet til at betale bidraget).
Den skal have minimumsværdien inden for det interval, der er omhandlet i trin 3 i bilag I, for alle andre institutter.
9. For så vidt angår stk. 6, 7 og 8 baserer afviklingsmyndigheden sig på de vurderinger, der er foretaget af de kompetente myndigheder, hvis disse er tilgængelige.
Artikel 7
Relativ vægt af hver risikosøjle og -indikator
1. Ved vurderingen af hvert instituts risikoprofil anvender afviklingsmyndigheden følgende vægte på risikosøjlerne:
a)
risikoeksponering: 50 %
b)
stabiliteten og mangfoldigheden af finansieringskilderne: 20 %
c)
instituttets betydning for stabiliteten i det finansielle system eller i økonomien: 10 %
d)
supplerende risikoindikatorer, som bestemmes af afviklingsmyndigheden: 20 %.
2. Den relative vægt af de risikoindikatorer, som afviklingsmyndigheder skal vurdere for at bestemme søjlen »risikoeksponering«, er følgende:
a)
instituttets kapitalgrundlag og nedskrivningsrelevante passiver ud over MREL: 25 %
b)
gearingsgrad: 25 %
c)
egentlig kernekapitalprocent: 25 %
d)
samlet risikoeksponering divideret med aktiver i alt: 25 %.
3. Hver risikoindikator i søjlen »stabiliteten og mangfoldigheden af finansieringskilderne« har samme vægt.
4. Den relative vægt af hver indikator, som afviklingsmyndigheder skal vurdere for at bestemme søjlen »supplerende risikoindikatorer, som bestemmes af afviklingsmyndigheden«, er følgende:
a)
handelsaktiviteter, ikke-balanceførte eksponeringer, derivater, kompleksitet og mulighed for afvikling: 45 %
b)
medlemskab af en institutsikringsordning: 45 %
c)
omfanget af tidligere ekstraordinær finansiel støtte fra det offentlige: 10 %.
Ved anvendelsen af den indikator, der er omhandlet i litra b), tager afviklingsmyndigheden hensyn til den relative vægt af den indikator, der er omhandlet i litra a).
Artikel 8
Anvendelse af risikoindikatorerne i særlige tilfælde
1. Hvis en kompetent myndighed anvender en undtagelse over for et institut i henhold til artikel 8 og 21 i forordning (EU) nr. 575/2013, anvender afviklingsmyndigheden den indikator, der er omhandlet i nærværende forordnings artikel 6, stk. 3, litra b), på likviditetsundergruppeniveau. Det tal på likviditetsundergruppeniveau, der fremkommer ved hjælp af denne indikator, tildeles hvert institut, som indgår i likviditetsundergruppen, med henblik på beregning af det pågældende instituts risikoindikator.
2. Hvis den kompetente myndighed helt undlader at anvende kapitalkrav på et institut på individuelt niveau i henhold til artikel 7, stk. 1, i forordning (EU) nr. 575/2013 og afviklingsmyndigheden også helt har dispenseret fra anvendelsen på individuelt niveau over for det samme institut af MREL i henhold til artikel 45, stk. 12, i direktiv 2014/59/EU, kan den i nærværende forordnings artikel 6, stk. 2, litra a), omhandlede indikator beregnes på konsolideret niveau. Det tal på konsolideret niveau, der fremkommer ved hjælp af denne indikator, tildeles hvert institut, som indgår i koncernen, med henblik på beregning af det pågældende instituts risikoindikator.
3. Hvis en kompetent myndighed anvender en undtagelse på et institut under andre omstændigheder, der er omhandlet i forordning (EU) nr. 575/2013, kan de relevante indikatorer beregnes på konsolideret niveau. Det tal på konsolideret niveau, der fremkommer ved hjælp af disse indikatorer, tildeles hvert institut, som indgår i koncernen, med henblik på beregning af det pågældende instituts risikoindikatorer.
Artikel 9
Anvendelse af risikojusteringen på det årlige basisbidrag
1. Afviklingsmyndigheden fastsætter den supplerende risikojusteringsmultiplikator for hvert institut ved at kombinere de i artikel 6 omhandlede risikoindikatorer i overensstemmelse med de i bilag I angivne formler og procedurer.
2. Det årlige bidrag for hvert institut fastsættes af afviklingsmyndigheden for hver bidragsperiode ved at gange det årlige basisbidrag med den supplerende risikojusteringsmultiplikator i overensstemmelse med formlerne og procedurerne i bilag I, jf. dog artikel 10.
3. Risikojusteringsmultiplikatoren skal ligge i intervallet 0,8 til 1,5.
Artikel 10
Små institutters årlige bidrag
1. Institutter, hvis passiver i alt, minus kapitalgrundlag og dækkede indskud, er lig med eller under 50 000 000 EUR, og hvis aktiver i alt er under 1 000 000 000 EUR, betaler et fast beløb på 1 000 EUR som årligt bidrag for hver bidragsperiode.
2. Institutter, hvis passiver i alt, minus kapitalgrundlag og dækkede indskud, er over 50 000 000 EUR, men lig med eller under 100 000 000 EUR, og hvis aktiver i alt er under 1 000 000 000 EUR, betaler et fast beløb på 2 000 EUR som årligt bidrag for hver bidragsperiode.
3. Institutter, hvis passiver i alt, minus kapitalgrundlag og dækkede indskud, er over 100 000 000 EUR, men lig med eller under 150 000 000 EUR, og hvis aktiver i alt er under 1 000 000 000 EUR, betaler et fast beløb på 7 000 EUR som årligt bidrag for hver bidragsperiode.
4. Institutter, hvis passiver i alt, minus kapitalgrundlag og dækkede indskud, er over 150 000 000 EUR, men lig med eller under 200 000 000 EUR, og hvis aktiver i alt er under 1 000 000 000 EUR, betaler et fast beløb på 15 000 EUR som årligt bidrag for hver bidragsperiode.
5. Institutter, hvis passiver i alt, minus kapitalgrundlag og dækkede indskud, er over 200 000 000 EUR, men lig med eller under 250 000 000 EUR, og hvis aktiver i alt er under 1 000 000 000 EUR, betaler et fast beløb på 26 000 EUR som årligt bidrag for hver bidragsperiode.
6. Institutter, hvis passiver i alt, minus kapitalgrundlag og dækkede indskud, er over 250 000 000 EUR, men lig med eller under 300 000 000 EUR, og hvis aktiver i alt er under 1 000 000 000 EUR, betaler et fast beløb på 50 000 EUR som årligt bidrag for hver bidragsperiode.
7. Hvis instituttet på tilfredsstillende vis godtgør, at det faste beløb, der er omhandlet i stk. 1-6, er højere end bidraget som beregnet i henhold til artikel 5, anvender afviklingsmyndigheden det laveste beløb, jf. dog stk. 8.
8. Uanset stk. 1-6 kan en afviklingsmyndighed træffe en begrundet afgørelse, ved hvilken det fastsættes, at et institut har en risikoprofil, der ikke står i forhold til dets begrænsede størrelse, og anvende artikel 5, 6, 7, 8 og 9 på det pågældende institut. Denne afgørelse baseres på følgende kriterier:
a)
instituttets forretningsmodel
b)
de oplysninger, som instituttet har indberettet i henhold til artikel 14
c)
risikosøjlerne og -indikatorerne omhandlet i artikel 6
d)
den kompetente myndigheds vurdering af instituttets risikoprofil.
9. Stk. 1-8 finder ikke anvendelse på institutter, hvis passiver i alt, minus kapitalgrundlag og dækkede indskud, er lig med eller under 300 000 000 EUR, efter at de i artikel 5, stk. 1, omhandlede passiver er fratrukket.
10. De fradrag, der er omhandlet i artikel 5, stk. 1, tages ikke i betragtning ved anvendelsen af stk. 1-9 på institutter, hvis passiver i alt, minus kapitalgrundlag og dækkede indskud, er lig med eller under 300 000 000 EUR, før de i artikel 5, stk. 1, omhandlede passiver er fratrukket.
Artikel 11
Årlige bidrag for institutter omfattet af artikel 45, stk. 3, i direktiv 2014/59/EU
1. Uden at dette berører artikel 10, beregnes de årlige bidrag for institutter omfattet af artikel 45, stk. 3, i direktiv 2014/59/EU i overensstemmelse med artikel 9 under anvendelse af 50 % af deres årlige basisbidrag.
2. Hvis afviklingsfinansieringsordningen anvendes over for et institut omfattet af artikel 45, stk. 3, i direktiv 2014/59/EU i en medlemsstat til et af de formål, der er omhandlet i artikel 101 i direktiv 2014/59/EU, kan afviklingsmyndigheden træffe en begrundet afgørelse om, at artikel 5, 6, 7, 8 og 9 finder anvendelse på de institutter, som har en risikoprofil, der svarer til eller er højere end risikoprofilen for det institut, som har anvendt afviklingsfinansieringsordningen til et af de formål, der er omhandlet i artikel 101 i direktiv 2014/59/EU. Afviklingsmyndigheden skal ved sin afgørelse af, om risikoprofilen er tilsvarende, med henblik på sin begrundede afgørelse tage hensyn til samtlige følgende elementer:
a)
instituttets forretningsmodel
b)
de oplysninger, som instituttet har indberettet i henhold til artikel 14
c)
risikosøjlerne og -indikatorerne omhandlet i artikel 6
d)
den kompetente myndigheds vurdering af instituttets risikoprofil.
Artikel 12
Nyligt tilsynsbelagte institutter eller ændring af status
1. Hvis et institut er et nyligt tilsynsbelagt institut for kun en del af bidragsperioden, fastsættes det delvise bidrag ved at anvende den metodologi, der er anført i afdeling 3, på dets årlige bidrag beregnet under den efterfølgende bidragsperiode ved hensyntagen til det antal fulde måneder af bidragsperioden, for hvilke instituttet er tilsynsbelagt.
2. En ændring af institutters, herunder små institutters, status i løbet af bidragsperioden har ingen konsekvenser for det årlige bidrag, der skal betales i det pågældende år.
Artikel 13
Procedure for opkrævning af de årlige bidrag
1. Afviklingsmyndigheden underretter hvert af de i artikel 2 omhandlede institutter om sin afgørelse om fastsættelse af det årlige bidrag, som hvert institut skal betale, senest den 1. maj hvert år.
2. Afviklingsmyndigheden meddeler afgørelsen på en eller flere af følgende måder:
a)
elektronisk eller ved et tilsvarende kommunikationsmiddel, der giver mulighed for kvittering for modtagelse
b)
ved anbefalet brev med kvittering for modtagelse.
3. Af afgørelsen skal det fremgå, på hvilke vilkår og hvordan det årlige bidrag skal betales, og ligeledes skal andelen af uigenkaldelige betalingsforpligtelser, jf. artikel 103 i direktiv 2014/59/EU, som hvert institut kan anvende, fremgå. Afviklingsmyndigheden accepterer kun sikkerhedsstillelse af en art og på betingelser, der giver mulighed for hurtig realisering, herunder i tilfælde af en afviklingsafgørelse i løbet af en weekend. Sikkerhedsstillelsen værdiansættes konservativt for at afspejle væsentligt forværrede markedsforhold.
4. Uden at det berører andre midler, som afviklingsmyndigheden kan tage i anvendelse, medfører delvis betaling, manglende betaling eller manglende overholdelse af kravene i afgørelsen, at det pågældende institut pålægges dagbøder vedrørende det udestående bidragsbeløb.
Den daglige dagbøderente påløber dagligt på det skyldige beløb til en rentesats, der anvendes af Den Europæiske Centralbank på dennes væsentligste refinansieringstransaktioner, som offentliggjort i C-udgaven af Den Europæiske Unions Tidende, gældende på den første kalenderdag i den måned, i hvilken betalingsfristen falder, og forhøjet med otte procentpoint fra den dag, hvor bidraget forfaldt.
5. Hvis et institut er et nyligt tilsynsbelagt institut for kun en del af bidragsperioden, opkræves dets delvise årlige bidrag sammen med det årlige bidrag, der er forfaldent for den følgende bidragsperiode.
AFDELING 3
ADMINISTRATIVE ASPEKTER OG SANKTIONER
Artikel 14
Institutters indberetningsforpligtelser
1. Institutter indgiver til afviklingsmyndigheden de seneste foreliggende godkendte årsregnskaber inden den 31. december i året forud for bidragsperioden sammen med påtegningen fra revisor eller revisionsfirma, jf. artikel 32 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/34/EU (15).
2. Institutter skal til afviklingsmyndigheden indgive som minimum de oplysninger, der er omhandlet i bilag II, på individuelt enhedsniveau.
3. Oplysningerne i bilag II, som indgår i kravene vedrørende tilsynsmæssig indberetning, der er fastsat ved Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 680/2014 (16), eller i påkommende tilfælde ved andre tilsynsmæssige indberetningskrav gældende for instituttet i henhold til national lovgivning, indgives til afviklingsmyndigheden som indberettet af instituttet i den seneste relevante tilsynsrapport, der er indgivet til den kompetente myndighed, vedrørende referenceåret for årsregnskabet som omhandlet i stk. 1.
4. De i stk. 1, 2 og 3 omhandlede oplysninger indgives senest den 31. januar hvert år for det år, der sluttede den 31. december det foregående år, eller for det pågældende relevante regnskabsår. Hvis den 31. januar ikke er en hverdag, indgives oplysningerne den følgende hverdag.
5. Hvis de oplysninger eller data, der indgives til afviklingsmyndighederne, er omfattet af ajourføringer eller rettelser, skal sådanne ajourføringer eller rettelser indgives til afviklingsmyndighederne uden unødig forsinkelse.
6. Institutterne indgiver de i bilag II omhandlede oplysninger i de dataformater og i den repræsentationsform, der er fastlagt af afviklingsmyndigheden.
7. De oplysninger, der indgives i henhold til stk. 2 og 3, er underlagt kravene om fortrolighed og tavshedspligt i artikel 84 i direktiv 2014/59/EU.
Artikel 15
Afviklingsmyndighedernes forpligtelse til at udveksle oplysninger
1. Med henblik på beregning af den nævner, der anvendes i forbindelse med den i artikel 7, stk. 1, litra c), omhandlede risikosøjle, indgiver afviklingsmyndighederne senest den 15. februar hvert år til Den Europæiske Banktilsynsmyndighed (EBA) de oplysninger, de har modtaget fra alle institutter, der er etableret på deres område, vedrørende interbanklån og -indlån, jf. bilag I, på aggregeret niveau.
2. Senest den 1. marts hvert år meddeler EBA hver afviklingsmyndighed værdien af nævneren vedrørende risikosøjlen som omhandlet i artikel 7, stk. 1, litra c).
Artikel 16
Indberetningsforpligtelser for indskudsgarantiordninger
1. Senest den 31. januar hvert år indgiver indskudsgarantiordninger til afviklingsmyndighederne beregningen af gennemsnitsbeløbet for dækkede indskud det foregående år, beregnet kvartalsvis, for alle deres medlemskreditinstitutter.
2. Disse oplysninger forelægges både på individuelt og aggregeret niveau for så vidt angår de berørte kreditinstitutter for at gøre det muligt for afviklingsmyndighederne at fastsætte det årlige målniveau for afviklingsfinansieringsordningen i overensstemmelse med artikel 4, stk. 2, og fastsætte det årlige basisbidrag for hvert institut i overensstemmelse med artikel 5.
Artikel 17
Håndhævelse
1. Hvis institutter ikke indgiver alle de oplysninger, der er omhandlet i artikel 14, inden for den i nævnte artikel fastsatte frist, anvender afviklingsmyndigheden skøn eller sine egne antagelser for at beregne det årlige bidrag for det pågældende institut.
2. Hvis oplysningerne ikke indgives senest den 31. januar hvert år, kan afviklingsmyndigheden anvende den højeste risikojusteringsmultiplikator på det pågældende institut, jf. artikel 9.
3. Hvis de oplysninger, som institutterne har indgivet til afviklingsmyndigheden, er omfattet af tilpasninger eller revisioner, justerer afviklingsmyndigheden det årlige bidrag i overensstemmelse med de ajourførte oplysninger efter beregning af det pågældende instituts årlige bidrag for den følgende bidragsperiode.
4. Forskelle mellem det årlige bidrag, der er beregnet og betalt på grundlag af de oplysninger, som er omfattet af tilpasninger eller revisioner, og det årlige bidrag, som skulle have været betalt som følge af justeringen af det årlige bidrag, indregnes i det årlige bidragsbeløb, der er skyldigt for den følgende bidragsperiode. Justeringen foretages ved at nedsætte eller hæve bidragene for den følgende bidragsperiode.
Artikel 18
Administrative sanktioner og andre administrative foranstaltninger
Afviklingsmyndighederne kan pålægge administrative sanktioner og andre administrative foranstaltninger, jf. artikel 110 i direktiv 2014/59/EU, over for personer eller enheder, der er ansvarlige for overtrædelser af denne forordning.
AFDELING 4
SAMARBEJDSORDNINGER
Artikel 19
Samarbejdsordninger
1. For at sikre, at bidragene reelt betales, bistår de kompetente myndigheder afviklingsmyndighederne med at udføre opgaver i henhold til denne forordning, hvis sidstnævnte anmoder herom.
2. På anmodning meddeler de kompetente myndigheder afviklingsmyndighederne kontaktoplysningerne for de institutter, som den i artikel 13, stk. 1, omhandlede afgørelse skal meddeles, senest den 1. april hvert år eller den følgende hverdag, hvis den 1. april ikke er en hverdag. Sådanne kontaktoplysninger vedrører navnet på den juridiske person, navnet på den fysiske person, der repræsenterer den juridiske person, adresse, e-mailadresse, telefonnummer, faxnummer og enhver anden oplysning, ved hvilken et institut kan identificeres.
3. De kompetente myndigheder stiller alle oplysninger, der gør det muligt for afviklingsmyndighederne at beregne de årlige bidrag, til rådighed for disse, navnlig oplysninger vedrørende den supplerende risikojustering og relevante undtagelser, som de kompetente myndigheder måtte have indrømmet institutter i henhold til direktiv 2013/36/EU og forordning (EU) nr. 575/2013.
AFDELING 5
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 20
Overgangsbestemmelser
1. Hvis de oplysninger, der kræves i tilknytning til en bestemt indikator som omhandlet i bilag II, ikke indgår i det gældende tilsynsmæssige indberetningskrav, der er omhandlet i artikel 14, for referenceåret, anvendes den pågældende risikoindikator ikke, før det pågældende tilsynsmæssige indberetningskrav finder anvendelse. Vægten af andre tilgængelige risikoindikatorer omjusteres i forhold til deres vægt i henhold til artikel 7, således at summen af deres vægte er 1. I 2015, hvis nogle af de oplysninger, der kræves i henhold til artikel 16, ikke er tilgængelige for indskudsgarantiordningen senest den 31. januar med henblik på beregning af det årlige målniveau omhandlet i artikel 4, stk. 2, eller det årlige basisbidrag for hvert institut omhandlet i artikel 5, og indskudsgarantiordningen har givet meddelelse herom, meddeler de relevante kreditinstitutter afviklingsmyndighederne disse oplysninger senest den nævnte dato. Uanset artikel 13, stk. 1, gælder for så vidt angår de bidrag, der skal betales i 2015, at afviklingsmyndighederne skal meddele hvert institut deres afgørelse vedrørende fastsættelsen af det årlige bidrag, de skal betale, senest den 30. november 2015.
2. Uanset artikel 13, stk. 4, gælder for så vidt angår de bidrag, der skal betales i 2015, at det skyldige beløb i henhold til den i artikel 13, stk. 3, omhandlede afgørelse skal betales senest den 31. december 2015.
3. Uanset artikel 14, stk. 4, gælder for så vidt angår de oplysninger, der skal indgives til afviklingsmyndigheden i 2015, at de i nævnte stykke omhandlede oplysninger skal indgives senest den 1. september 2015.
4. Uanset artikel 16, stk. 1, skal indskudsgarantiordningerne senest den 1. september 2015 til afviklingsmyndigheden indgive oplysningerne om beløbet for dækkede indskud pr. 31. juli 2015.
5. Indtil udløbet af den indledende periode, der er omhandlet i artikel 69, stk. 1, i forordning (EU) nr. 806/2014, kan medlemsstaterne tillade institutter, hvis passiver i alt minus kapitalgrundlag og dækkede indskud er over 300 000 000 EUR, og hvis aktiver i alt er lig med eller under 3 000 000 000 EUR, at betale et fast beløb på 50 000 EUR for de første 300 000 000 EUR passiver i alt, minus kapitalgrundlag og dækkede indskud. Ved passiver i alt minus kapitalgrundlag og dækkede indskud over 300 000 000 EUR bidrager sådanne institutter i henhold til denne forordnings artikel 4-9.
Artikel 21
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 2015.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 21. oktober 2014.
A BIZOTTSÁG (EU) 2015/63 FELHATALMAZÁSON ALAPULÓ RENDELETE
(2014. október 21.)
a 2014/59/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvnek a szanálásfinanszírozási rendszerhez való előzetes hozzájárulás tekintetében történő kiegészítéséről
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel a hitelintézetek és befektetési vállalkozások helyreállítását és szanálását célzó keretrendszer létrehozásáról és a 82/891/EGK tanácsi irányelv, a 2001/24/EK, 2002/47/EK, 2004/25/EK, 2005/56/EK, 2007/36/EK, 2011/35/EU, 2012/30/EU és 2013/36/EU irányelv, valamint az 1093/2010/EU és a 648/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet módosításáról szóló, 2014. május 15-i 2014/59/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvre (1) és különösen annak 103. cikke (7) és (8) bekezdésére,
mivel:
(1)
A 2014/59/EU irányelv előírja a tagállamok számára finanszírozási rendszer vagy rendszerek létrehozását annak biztosítása érdekében, hogy a szanálási hatóság hatékonyan alkalmazza a szanálási eszközöket és hatásköröket. A szanálási keret hatékony működése érdekében ezeknek a szanálásfinanszírozási rendszereknek megfelelő pénzügyi forrásokkal kell rendelkezniük, és ezért hatáskört kapnak arra, hogy a területükön engedélyezett intézményektől és az uniós fióktelepektől (a továbbiakban: intézmények) előzetes hozzájárulást szedjenek be.
(2)
A tagállamok kötelesek nem csak az intézményektől, hanem a az említett irányelv 103. cikkének (1) bekezdése alapján az uniós fióktelepektől is előzetes hozzájárulást beszedni a szanálásfinanszírozási rendszerhez. Az uniós fióktelepekre is kiterjed a Bizottság felhatalmazása arra, hogy az említett irányelv 103. cikkének (7) és (8) bekezdése alapján felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el. Mindazonáltal figyelembe véve, hogy a 2013/36/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (2) 47. cikke értelmében az uniós fióktelepekre vonatkozó prudenciális követelmények és felügyeleti bánásmód a tagállamok felelősségi körébe tartozik, az ebben a felhatalmazáson alapuló rendeletben meghatározott számos kockázatkiigazítási mértéket nem helyénvaló közvetlenül alkalmazni az uniós fióktelepekre. Ezért, noha az uniós fióktelepek nem tartoznak e rendelet hatálya alá, a Bizottság által egy jövőbeli felhatalmazáson alapuló jogi aktusban kidolgozott célzott rendszer hatálya alá kerülhetnek.
(3)
Az 575/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (3) 6., 15., 16., 95. és 96. cikke alapján bizonyos befektetési vállalkozások, amelyek csak korlátozott szolgáltatások és tevékenységek végzésére rendelkeznek engedéllyel, nem tartoznak bizonyos tőke- és likviditási követelmények hatálya alá, vagy mentesíthetők azok alól. Következésképpen számos meghatározandó kockázatkiigazítási mérték nem alkalmazandó rájuk. Noha a tagállamok a 2014/59/EU irányelv 103. cikke (1) bekezdésének megfelelően kötelesek ezektől a befektetési vállalkozásoktól előzetes hozzájárulást beszedni, helyénvaló meghagyni a tagállamok kockázatkiigazítás-megállapítási hatáskörét e vállalkozások aránytalan megterhelésének elkerülése érdekében. Az említett befektetési vállalkozások ezért nem tartoznak e rendelet hatálya alá.
(4)
A 2014/59/EU irányelv 102. cikkének (1) bekezdése értelmében a tagállamok biztosítják, hogy az irányelv hatálybalépésétől 2024. december 31-ig tartó időszakban a finanszírozási rendszereik rendelkezésre álló pénzügyi eszközei elérjék a területükön engedélyezett összes intézmény biztosított betétei összegének legalább 1 %-át. Az említett időszakban a finanszírozási rendszerekbe irányuló hozzájárulásokat a célszint eléréséig időben a lehető legegyenletesebben kell elosztani, figyelembe véve az üzleti ciklusokat és azt a hatást, amelyet a prociklikus hozzájárulások gyakorolhatnak a hozzájáruló intézmények pénzügyi pozíciójára.
(5)
A 2014/59/EU irányelv 103. cikkének (1) bekezdése előírja, hogy az irányelv 102. cikkében meghatározott célszint elérése érdekében legalább évente kell hozzájárulást fizetni. A 2014/59/EU irányelv 103. cikkének (2) bekezdése alapján az éves hozzájárulásnak tükröznie kell az intézmény méretét, mivel a hozzájárulás alapját az adott intézmény kötelezettségei alapján meghatározott rögzített összeg képezi (alapvető éves hozzájárulás); másodszor, tükrözi az intézmény meghatározó tevékenységeinek kockázati szintjét, mivel az alapvető éves hozzájárulást az adott intézmény kockázati profiljával arányosan ki kell igazítani (kiegészítő kockázatkiigazítás). Egy intézmény mérete az intézmény által jelentett kockázat első mutatója. Minél nagyobb egy intézmény, annál valószínűbb, hogy válsághelyzet esetén a szanálási hatóság közérdeknek tartja az adott intézmény szanálását és a szanálási eszközök hatékony alkalmazásának biztosítása érdekében a szanálásfinanszírozási rendszer használatát.
(6)
Annak tisztázása érdekében, hogy a szanálási hatóságoknak hogyan kell az intézmények kockázati profiljával arányosan kiigazítaniuk a hozzájárulásokat, szükséges meghatározni azokat a kockázati pilléreket és mutatókat, amelyeket az intézmények kockázati profiljának, az alapvető éves hozzájárulás kockázatkiigazítási mechanizmusának és az alapvető éves hozzájárulásnak, mint a kockázatkiigazítás kiindulópontjának a meghatározásához fel kell használni. A 2014/59/EU irányelv 103. cikkének (7) bekezdésében említett kockázati kritériumokat kiegészítő elemeket úgy kell meghatározni, hogy fennmaradjanak a tagállamok közötti egyenlő versenyfeltételek és az erős belső piac, elkerülve, hogy a tagállamok eltérő megközelítést alkalmazzanak a szanálásfinanszírozási rendszereikhez tett hozzájárulások kiszámítására. Ez lehetővé teszi, hogy az intézmények által a szanálásfinanszírozási rendszerekbe befizetett hozzájárulások a különböző banktípusok esetén összehasonlíthatók és kiszámíthatók legyenek, ami a belső piacon az egyenlő versenyfeltételek fontos eleme.
(7)
A 806/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (4) 5. cikkének (1) bekezdése úgy rendelkezik, hogy a rendelet 42. cikkének (1) bekezdésével létrehozott Egységes Szanálási Testületet (a továbbiakban: a Testület) az említett rendelet és a 2014/59/EU irányelv alkalmazása céljából az érintett nemzeti szanálási hatóságnak kell tekinteni, ha olyan feladatokat végez vagy hatásköröket gyakorol, amelyeket az említett irányelv szerint a nemzeti szanálási hatóságnak kellene végeznie vagy gyakorolnia. Figyelembe véve, hogy a 806/2014/EU rendelet 70. cikkének (7) bekezdése felhatalmazza a Testületet arra, hogy a 2014/59/EU irányelv 103. cikkének (7) bekezdése alapján e rendelet alkalmazásával kiszámítsa az Egységes Szanálási Mechanizmusban részt vevő tagállamok finanszírozási rendszereit 2016. január 1-jétől felváltó Egységes Szanálási Alapba tett intézményi hozzájárulásokat, a szanálási hatóság e rendelet szerinti fogalmának magában kell foglalnia a Testületet is.
(8)
A hozzájárulások egyedi szintű kiszámítása csoportok esetében bizonyos kötelezettségek kétszeres figyelembevételéhez vezetne a csoporthoz tartozó különböző vállalkozások alapvető éves hozzájárulásának meghatározása során, mivel az ugyanahhoz a csoporthoz tartozó vállalkozások egymással kötött megállapodásaihoz kapcsolódó kötelezettségek a csoporthoz tartozó vállalkozások alapvető éves hozzájárulásának meghatározásához figyelembe veendő összes kötelezettség részét képeznék. Csoportok esetében ezért tovább kell részletezni az alapvető éves hozzájárulás meghatározását, a csoporthoz tartozó vállalkozások összefonódottságának tükrözése és a csoporton belüli kitettségek kétszeres figyelembevételének elkerülése érdekében. A csoport részét képező vállalkozások, valamint az ugyanazon intézményvédelmi rendszer tagját alkotó vagy ugyanahhoz a központi szervhez tartósan kapcsolt intézmények egyenlő versenyfeltételeinek biztosítása érdekében az utóbbiakra ugyanaz a bánásmód alkalmazandó.
(9)
A csoporthoz tartozó vállalkozás alapvető éves hozzájárulásának kiszámítása céljából indokolt, hogy a figyelembe veendő összes kötelezettség ne tartalmazza az olyan szerződésekből eredő kötelezettségeket, amelyeket a csoporthoz tartozó vállalkozás más, ugyanazon csoporthoz tartozó vállalkozással kötött. Mindazonáltal az ilyen kivétel csak akkor lehetséges, ha a csoporthoz tartozó minden vállalkozás az Unióban letelepedett, bevonása teljes körű az egyazon konszolidált éves beszámolóba, megfelelő kockázatértékelési, -mérési és -ellenőrzési eljárások alá tartozik, és ha a lényeges kötelezettségek esedékességkori azonnali teljesítésének jelentős gyakorlati vagy jogi akadálya nincs és nem is várható. Ezáltal megakadályozható, hogy a kötelezettségek kizárásra kerüljenek a hozzájárulások számítási alapjából, ha nincs garancia arra, hogy a csoporton belüli hitelezési kitettségek fedezettek lennének a csoport pénzügyi helyzetének romlása esetén. Ezenfelül annak elkerülése érdekében, hogy a csoporton belüli kötelezettségek kivétele révén az ilyen mentesítésben részesülő, csoporthoz tartozó vállalkozások előnyhöz jussanak, a kivétel nem teheti lehetővé, hogy az érintett intézmény a kis intézmények számára biztosított egyszerűsített hozzájárulási rendszert alkalmazza, amennyiben a csoporton belüli kötelezettségek kivételét követően az intézmény jogosult lenne az egyszerűsített rendszerre. A csoport részét képező vállalkozások, valamint az ugyanazon intézményvédelmi rendszer tagját alkotó vagy ugyanahhoz a központi szervhez tartósan kapcsolt intézmények egyenlő versenyfeltételeinek biztosítása érdekében az utóbbiakra ugyanaz a bánásmód alkalmazandó.
(10)
Attól a szabálytól eltérve, hogy a hozzájárulások kiszámítását egyedi szinten kell végrehajtani, abban az esetben, ha a központi szervhez tartósan kapcsolt hitelintézetek az 575/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 10. cikkének megfelelően a nemzeti jog alapján teljesen vagy részben mentesülnek a prudenciális követelmények alól, az előzetes hozzájárulásra vonatkozó szabályok csak azért alkalmazandók a központi szervre és a kapcsolt hitelintézetekre együtt, összevont alapon, mert a központi szerv és az összes kapcsolt intézmény fizetőképességét és likviditását együtt, ezen intézmények összevont beszámolói alapján monitorozzák.
(11)
Az alapvető éves hozzájárulás pénzügyi piaci infrastruktúra esetében történő meghatározását szintén tovább kell részletezni. Bizonyos pénzügyi piaci infrastruktúrák, például a központi szerződő felek vagy a központi értéktárak hitelintézetként is engedélyezettek. Néhány központi értéktár a piaci infrastruktúraként folytatott tevékenységeit kiegészítő banki jellegű szolgáltatásokat is nyújt. A hitelintézetekkel szemben a központi értéktárak nem rendelkeznek biztosított betétekkel, hanem főként az általuk pénzügyi intézményeknek vagy központi bankoknak nyújtott értékpapír-ügyletek kiegyenlítéséből eredő napon belüli vagy napi egyenlegekkel. Ezek általában nem eredményeznek a banki tevékenységek végzése érdekében gyűjtött forrásokhoz hasonlítható készpénzegyenlegeket. Mivel a pénzügyi piaci infrastruktúrák által végzett banki jellegű tevékenységek kiegészítik az elszámolásra vagy kiegyenlítésre irányuló fő tevékenységeiket, amelyek kapcsán ezek a szervezetek szigorú prudenciális követelmények alá tartoznak a 648/2012/EU (5) és a 909/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (6) alapján, valamint az 575/2013/EU rendelet és a 2013/36/EU irányelv vonatkozó rendelkezései alapján, és mivel a pénzügyi piaci infrastruktúrák üzleti modellje nem foglal magában a hitelintézetéhez hasonlítható kockázatokat, csak a szóban forgó szervezetek banki jellegű tevékenységéhez kapcsolódó kötelezettségeket kell figyelembe venni összes kötelezettségüknek az alapvető éves hozzájárulásuk kiszámítása céljából történő meghatározásakor.
(12)
A származtatott ügyletek elszámolása az egyéni számlák tekintetében nincs harmonizálva az Unióban, és ezért ez hatással lehet az egyes bankok hozzájárulásainak kiszámításánál figyelembe veendő kötelezettségek összegére nézve. Az 575/2013/EU rendelet 429. cikkének (6) és (7) bekezdésében említett, a tőkeáttételi mutatóra vonatkozó módszertan minden bankra alkalmazandó, és biztosítja, hogy ugyanazt a származtatott ügyletet és különösen a származtatott ügyletek közötti nettósítást ugyanolyan módon vegyék figyelembe az adott bankra vonatkozó számviteli kerettől függetlenül. A származtatott ügyleteknek az alapvető éves hozzájárulás meghatározása során történő harmonizált kezelése érdekében, amely lehetővé teszi értékelésük intézmények közötti összehasonlíthatóságát és az Unió egészében egyenlő versenyfeltételeket biztosít, a származtatott ügyleteket az 575/2013/EU rendelet 429. cikkének (6) és (7) bekezdésével összhangban kell értékelni. Mindazonáltal a származtatott ügyletek 575/2013/EU rendelet szerinti értékelésének kiszámíthatósága érdekében gondoskodni kell arról, hogy az ilyen értékelés ne vezessen az érintett származtatott ügyletek releváns számviteli keret szerinti értékének 75 %-ánál alacsonyabb értékhez.
(13)
Néhány hitelintézet fejlesztési bankként működik, célja a tagállam központi, regionális vagy helyi kormányzata közpolitikai céljainak előmozdítása, túlnyomórészt kedvezményes kölcsönök nem versengő, nonprofit alapon történő nyújtásával. Az ilyen intézmények által nyújtott hiteleket a központi, regionális vagy helyi kormányzat közvetlenül vagy közvetve részlegesen garantálja. A kedvezményes kölcsönöket nem versengő, nonprofit alapon nyújtják az Unió vagy egy tagállam központi vagy regionális kormányzata közpolitikai céljainak előmozdítása érdekében. A kedvezményes kölcsönöket néha egy másik intézmény közvetítésével nyújtják (közvetített kölcsönök). Ilyen esetekben a közvetítő hitelintézet a multilaterális fejlesztési banktól vagy közszektorbeli intézménytől kapott kedvezményes kölcsönt a végső ügyfeleknek hitelező hitelintézetek felé továbbítja. Mivel a közvetítő hitelintézetek e kölcsönök likviditását az eredeti fejlesztési banktól a hitelnyújtó intézményhez vagy egy másik közvetítő intézményhez továbbítják, az érintett kötelezettségeket az éves alapvető hozzájárulás számításával összefüggésben indokolt kivenni a figyelembe vett összes kötelezettség közül.
(14)
A 2014/59/EU irányelv 103. cikkének (1) bekezdése minden intézmény hozzájárulását előírja a szanálásfinanszírozási rendszerhez. Mindazonáltal arányos és méltányos egyensúlyt kell teremteni az intézmények szanálásfinanszírozási rendszerhez való hozzájárulási kötelezettsége, illetve mérete, kockázati profilja, tevékenységeinek köre és összetettsége, más intézményekkel vagy általában a pénzügyi rendszerrel való összefonódottsága, csődjének a pénzügyi piacokra, más intézményekre, a finanszírozási feltételekre vagy a tágabb gazdaságra gyakorolt hatása, vagyis annak a valószínűsége között, hogy az intézmény szanálás alá kerül és igénybe veszi a finanszírozási rendszert. A 2014/59/EU irányelv 4. cikke értelmében a szanálási hatóságok figyelembe vesznek ilyen elemeket annak eldöntésekor, hogy a helyreállítási és szanálási tervek elkészítésére vonatkozó követelmények terén engedélyezzenek-e egyszerűsített kötelezettségeket bizonyos intézmények számára. Emellett a 2014/59/EU irányelvben meghatározott követelmények teljesítése és az említett irányelv hatályába tartozó különböző intézmények sajátosságai közötti helyes egyensúly értékelésekor figyelembe kell venni az egyes intézményeknek és a szanálási hatóságoknak az éves hozzájárulások kiszámításából eredő adminisztratív terhét is.
(15)
A kis intézmények általában nem rendelkeznek magas kockázati profillal, és rendszerszinten gyakran kevésbé kockázatosak a nagy intézményekhez képest, csődjük tágabb gazdaságra gyakorolt hatása pedig sok esetben kisebb a nagy intézményekénél. Mindazonáltal a kis intézmények csődjének pénzügyi stabilitásra gyakorolt potenciális hatását nem szabad figyelmen kívül hagyni, mivel a tágabb bankrendszerben betöltött szerepük, hálózataik kumulatív hatásai, vagy az általuk előidézett, a bankrendszerbe vetett bizalom elvesztésével járó tovagyűrűző hatások miatt még a kis intézmények is teremthetnek rendszerszintű kockázatot.
(16)
Figyelembe véve, hogy a kis intézmények a legtöbb esetben nem jelentenek rendszerszintű kockázatot, illetve a nagy intézményekhez képest kevésbé valószínű, hogy szanálás alá kerülnek, és így kisebb annak a valószínűsége is, hogy igénybe veszik a szanálásfinanszírozási rendszert, a szanálásfinanszírozási rendszerhez való éves hozzájárulásuk számításához használt módszertant célszerű egyszerűsíteni. A kis intézmények éves hozzájárulását indokolt kizárólag az alapvető éves hozzájárulásuk alapján, méretükkel arányos átalányként megállapítani. E módszertan várhatóan lehetővé teszi az éves hozzájárulások arányos rendszerének kialakítását, mivel az egyes intézmények éves hozzájárulásának meghatározásakor a szanálási hatóságnak igazodnia kell a finanszírozási rendszer éves célszintjéhez. Az átalány tehát figyelembe veszi, hogy a kis intézmények sok esetben kevésbé kockázatosak, és lehetővé teszi a nagy és általában rendszerszinten fontos intézmények hozzájárulásának a kockázati profillal arányos nagyobb kiigazítását.
(17)
Az intézmények kis méretűként való besorolásához kettős értékhatárt célszerű alkalmazni: az első határ a szavatoló tőke és biztosított betétek nélkül számított összes kötelezettség értéke, amely legfeljebb 300 millió EUR lehet, a második határ az összes eszköz értéke, amely legfeljebb 1 milliárd EUR lehet. Utóbbi azt hivatott megakadályozni, hogy az első, kötelezettségekre vonatkozó értékhatáron még belül maradó nagy intézmények is részt vehessenek az egyszerűsített rendszerben.
(18)
A kis intézmények kategóriáján belül további megkülönböztetést kell alkalmazni, mivel egyes intézmények igen kis méretűek, mások viszont az értékhatárokhoz közel állva részt vehetnek az egyszerűsített rendszerben. Egységes átalányt alkalmazva az igen kis intézmények éves hozzájárulása aránytalanul magasabb lenne az értékhatárokhoz közel álló kis intézményekénél. Indokolt elkerülni ugyanakkor, hogy az egyszerűsített rendszer aránytalan különbséget teremtsen a legnagyobb kis intézmények éves hozzájárulása és az értékhatárt éppen meghaladó, és így az egyszerűsített rendszerből kimaradó intézmények hozzájárulása között. Az ilyen nem kívánt hatások elkerülése érdekében ezért helyénvaló egy olyan többkategóriás rendszert kidolgozni, amelyben a kis intézmények átalányösszegként meghatározott éves hozzájárulása kategóriánként eltér. Ez lehetővé teszi a hozzájárulások progresszivitását egyfelől magában az egyszerűsített rendszerben, másfelől a legmagasabb átalányösszeg és az azon módszer szerinti legkisebb hozzájárulás között, amely az alapvető éves hozzájárulásnak az intézmény kockázati profilját figyelembe vevő kiigazításán alapul.
(19)
Ha a szanálási hatóság megállapítja, hogy egy kis intézmény kiemelkedően magas kockázati profillal rendelkezik, lehetőséggel kell rendelkeznie egy olyan határozat meghozására, amely szerint az érintett intézmény a továbbiakban nem vehet részt az egyszerűsített rendszerben, és hozzájárulását ehelyett egy olyan módszer szerint kell kiszámítani, amelyben az alapvető éves hozzájárulást az intézmény méretén kívüli kockázati tényezőkhöz igazítják.
(20)
A 2014/59/EU irányelv 45. cikkének (3) bekezdésében említett intézményeket nem tőkésítik fel a 2014/59/EU irányelv 44. és 101. cikkének megfelelő szanálásfinanszírozási rendszer igénybevételével, mivel ezen intézmények felszámolására a nemzeti fizetésképtelenségi eljárások vagy a 2014/59/EU irányelv 38., 40. vagy 42. cikkének megfelelően végrehajtott egyéb eljárások keretében kerül sor, és megszüntetik működésüket. Az említett eljárások biztosítják, hogy az említett intézmények hitelezői - ideértve adott esetben a biztosítékkal fedezett kötvények birtokosait - a szanálási célkitűzéseknek megfelelő módon viseljenek veszteségeket. A szanálásfinanszírozási rendszerbe fizetendő hozzájárulásuknak ezért figyelembe kell vennie e sajátosságokat. Célszerű ugyanakkor, hogy a szanálásfinanszírozási rendszerek a 2014/59/EU irányelv 101. cikkében említett egyéb célokra is igénybe vehetők legyenek. Amennyiben egy ilyen intézmény a szanálásfinanszírozási rendszert bármely ilyen célra igénybe veszi, célszerű, hogy a szanálási hatóság összehasonlíthassa a 2014/59/EU irányelv 45. cikkének (3) bekezdése alá tartozó minden egyéb intézmény kockázati profilját a szanálásfinanszírozási rendszert igénybe vett intézményével, és alkalmazhassa az ebben a felhatalmazáson alapuló jogi aktusban meghatározott módszertant azokra az intézményekre, amelyek kockázati profilja hasonló vagy magasabb a szanálásfinanszírozási rendszert igénybe vett intézményénél. Helyénvaló továbbá létrehozni a szanálási hatóság által a kockázati profilok összehasonlításakor figyelembe veendő elemek jegyzékét.
(21)
Annak érdekében, hogy a tagállamok szanálási hatóságai harmonizáltan értelmezzék a 2014/59/EU irányelv 103. cikkének (7) bekezdésében megállapított kritériumokat, és így a szanálásfinanszírozási rendszerbe fizetendő egyéni hozzájárulások számításakor az egész Unióban egységesen határozzák meg az intézmények kockázati mutatóját, célszerű megállapítani azokat a kockázati pilléreket és az egyes kockázati pillérekbe tartozó megfelelő azon kockázati mutatókat, amelyeket a szanálási hatóságoknak figyelembe kell venniük az intézmények kockázati profiljának értékeléskor. A felügyeleti gyakorlatok összhangjának biztosítása érdekében a kockázati mutatóknak már meglévő, vagy kidolgozás alatt álló szabályozói referenciamutatókból kell állniuk.
(22)
Amennyiben a vonatkozó jog lehetőséget ad az intézmények mentesítésére egyes kockázati mutatók intézményi szintű megállapítása alól, és - ilyen esetben - feltéve, hogy az illetékes hatóság engedélyezi e mentesség alkalmazását, úgy a szanálási hatóságnak az érintett mutatókat összevont (konszolidált) vagy adott esetben szubkonszolidált alapon kell értékelnie annak érdekében, hogy biztosítsa a felügyeleti gyakorlattal való összhangot, és ne okozzon indokolatlan hátrányt a mentességgel élő csoportok számára.
(23)
Annak érdekében, hogy a szanálási hatóságok egységes megközelítést alkalmazzanak az intézmények kockázati profiljának megállapításához figyelembe veendő kockázati pillérek és mutatók jelentőségét illetően, e rendeletben célszerű meghatározni az egyes kockázati pillérek és mutatók relatív súlyát is. Mindazonáltal fontos, hogy a szanálási hatóságok kellően rugalmasak lehessenek az intézmények kockázati profiljának értékelésében, és ezért a kockázati pilléreket és mutatókat az egyes intézmények sajátosságait figyelembe véve moduláltan alkalmazhassák. Ez azonban nem valósítható meg csupán a kockázati profil értékelésére szolgáló tartományokkal, hanem bizonyos kockázati mutatók jelentősége kapcsán is szükségessé tesz bizonyos fokú eseti mérlegelést, így e kockázati mutatók súlyát indokolt pusztán tájékoztató jelleggel megadni, illetve tekintetükben indokolt tartományokat kijelölni ahhoz, hogy a szanálási hatóság adott esetben meghatározhassa e mutatók jelentőségét.
(24)
Az adott pillérbe tartozó különböző mutatók jelentőségének meghatározásakor a pilléren belüli aggregáláshoz az egyes mutatók súlyozott számtani átlagát kell venni. Az egyes intézményekre vonatkozó végső összetett kockázati mutató számításához az olyan, pillérek közötti kompenzációs hatások elkerülése érdekében, amelyek esetében a több pillérben aránylag jól, egy másikban viszont igen gyengén teljesítő intézmény a különböző pillérek számtani átlagát képezve közepes pontszámot kap, az egyes pillérek súlyozott mértani átlagát kell venni.
(25)
Az intézmények kockázatosságának értékelésére szolgáló tartományt úgy kell megállapítani, hogy az lehetővé tegye az intézmények kockázati profiljának az e rendeletben megállapított különböző kockázati pillérek és mutatók szerinti kellő modulációját, egyben elegendő bizonyosságot és kiszámíthatóságot nyújtson az intézmények által a 2014/59/EU irányelv és e rendelet értelmében fizetendő éves hozzájárulás összegét illetően.
(26)
A hozzájárulások tényleges befizetésének biztosítása érdekében szükséges meghatározni a fizetési feltételeket és módozatokat. Különösen a nem készpénzben, hanem a 2014/59/EU irányelv 103. cikkének megfelelően nem visszavonható fizetési kötelezettségvállalással teljesített hozzájárulások esetében szükséges meghatározni az egyes intézmények által igénybe vehető nem visszavonható fizetési kötelezettségvállalások arányát és az ezen nem visszavonható fizetési kötelezettségvállalások fedezetére elfogadott biztosítékok típusát, hogy a szanálási hatóság a nem visszavonható fizetési kötelezettségvállalások végrehajtásakor ezáltal biztosíthassa a tényleges befizetést, amennyiben nehézségekbe ütközne a nem visszavonható fizetési kötelezettségvállalások végrehajtásakor. Az éves hozzájárulások tényleges befizetésének biztosítása érdekében külön hatáskört kell biztosítani a szanálási hatóságnak arra, hogy közigazgatási bírságokat és egyéb adminisztratív intézkedéseket hozzanak az e rendeletben a hozzájárulások számítása és kiigazítása kapcsán megállapított követelményeket és a szanálási hatóság által kért információk nyújtására vonatkozó kötelezettségeket megszegő intézményekkel szemben. A szanálási hatóság számára hatáskört kell biztosítani arra is, hogy napi késedelmi kamatot számítson fel annak az intézménynek, amely az esedékes éves hozzájárulást csak részlegesen vagy egyáltalán nem fizeti meg, vagy amely nem tesz eleget a szanálási hatóság értesítésében előírt követelményeknek. Emellett külön kötelezettségeket szükséges előírni az illetékes hatóságok és a szanálási hatóságok közötti információcsere tekintetében.
(27)
Annak biztosítása érdekében, hogy a kockázati kiigazítás folyamatosan figyelembe vegye a bankszektorbeli fejleményeket, vagyis folyamatosan megfeleljen a 2014/59/EU irányelv követelményeinek, a Bizottság az alkalmazás során szerzett tapasztalatok alapján 2016. június 1. előtt felül fogja vizsgálni az éves hozzájárulások számítása során végzett kockázati kiigazítást, illetve különösen az e rendeletben meghatározott kockázatkiigazítási szorzó helyénvalóságát, valamint a kockázatkiigazítási szorzó felső határának esetleges emelése iránti igényt.
(28)
A 2014/59/EU irányelv 130. cikkének (1) bekezdése értelmében a tagállamok 2015. január 1-jétől kötelesek beszedni a területükön engedélyezett intézmények éves hozzájárulásait, így e rendeletet indokolt szintén 2015. január 1-jétől alkalmazni,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. SZAKASZ
ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK
1. cikk
Tárgy
Ez a rendelet a következőket meghatározó szabályokat állapít meg:
a)
az intézmények által a szanálásfinanszírozási rendszerekbe fizetendő hozzájárulások kiszámítására és az intézmények kockázati profiljához való hozzáigazítására vonatkozó módszertan;
b)
az intézmények kötelezettségei a hozzájárulások kiszámítása céljából benyújtandó információk tekintetében, valamint a hozzájárulásoknak a szanálásfinanszírozási rendszerekbe történő befizetése tekintetében;
c)
a hozzájárulások szabályszerű megfizetésének szanálási hatóságok általi ellenőrzését biztosító intézkedések.
2. cikk
Hatály
(1) Ez a rendelet a 2014/59/EU irányelv 103. cikkének (1) bekezdésében említett és a 2. cikke (1) bekezdésének 23. pontjában meghatározott intézményekre alkalmazandó. A rendelet összevont alapon a központi szervre és kapcsolt intézményeire is alkalmazandó, amennyiben a kapcsolt intézmények az 575/2013/EU rendelet 10. cikkének megfelelően teljes mértékben vagy részben mentesülnek a nemzeti jog szerinti prudenciális követelmények alól.
(2) A csoportra történő minden hivatkozás magában foglalja a központi szervet és a központi szervhez tartósan kapcsolt összes hitelintézetet, az 575/2013/EU rendelet 10. cikkében említettek szerint.
3. cikk
Fogalommeghatározások
E rendelet alkalmazásában a 2014/49/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvben (7) és a 2014/59/EU irányelvben szereplő fogalommeghatározások alkalmazandók. E rendelet alkalmazásában továbbá:
1. „intézmény”: a 2014/59/EU irányelv 2. cikke (1) bekezdésének 2. pontjában meghatározott hitelintézet, vagy az e cikk 2. pontjában meghatározott befektetési vállalkozás, valamint az 575/2013/EU rendelet 10. cikkében említett központi szerv és a központi szervhez tartósan kapcsolt összes hitelintézet együtt összevont alapon, ha teljesülnek a 2. cikk (1) bekezdésében foglalt feltételek;
2. „befektetési vállalkozás”: a 2014/59/EU irányelv 2. cikke (1) bekezdésének 3. pontjában meghatározott befektetési vállalkozás, kivéve az 575/2013/EU rendelet 96. cikke (1) bekezdésének a) vagy b) pontja szerinti meghatározás alá tartozó befektetési vállalkozások, és azok a befektetési vállalkozások, amelyek a 2004/39/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (8) I. melléklete A. szakaszában szereplő 8. tevékenységet végzik, de nem végzik az említett irányelv I. melléklete A. szakaszában szereplő 3. vagy 6. tevékenységet;
3. „éves célszint”: a 2014/59/EU irányelv 102. cikke (1) bekezdésében említett célszint eléréséhez a szanálási hatóság által az egyes hozzájárulási időszakokra meghatározott éves hozzájárulások teljes összege;
4. „finanszírozási rendszer”: olyan rendszer, amelynek célja annak biztosítása, hogy a szanálási hatóság hatékonyan alkalmazza a szanálási eszközöket és hatásköröket, a 2014/59/EU irányelv 100. cikkének (1) bekezdésében említetteknek megfelelően;
5. „éves hozzájárulás”: a 2014/59/EU irányelv 103. cikkében említett összeg, amelyet a szanálási hatóság szed be a hozzájárulási időszak alatt az e rendelet 2. cikkében említett minden intézménytől a nemzeti finanszírozási rendszer céljára;
6. „hozzájárulási időszak”: egy naptári év;
7. „szanálási hatóság”: a 2014/59/EU irányelv 2. cikke (1) bekezdésének 18. pontjában említett hatóság, vagy a 2014/59/EU irányelv 100. cikke (2) és (6) bekezdésének alkalmazásában a tagállamok által kijelölt minden más érintett hatóság;
8. „illetékes hatóság”: az 575/2013/EU rendelet 4. cikke (1) bekezdésének 40. pontjában meghatározott illetékes hatóság;
9. „betétbiztosítási rendszer”: a 2014/49/EU irányelv 1. cikke (2) bekezdésének a), b) vagy c) pontjában meghatározott rendszer;
10. „biztosított betét”: a 2014/49/EU irányelv 6. cikkének (1) bekezdésében említett betét, kivéve az említett irányelv 6. cikkének (2) bekezdésében meghatározott ideiglenesen magas számlaegyenleget;
11. „összes kötelezettség”: a 86/635/EGK tanácsi irányelv (9) 3. szakaszában meghatározott, vagy az 1606/2002/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletben (10) említett nemzetközi pénzügyi beszámolási standardokkal összhangban meghatározott összes kötelezettség;
12. „összes eszköz”: a 86/635/EGK irányelv 3. szakaszában meghatározott, vagy az 1606/2002/EK rendeletben említett nemzetközi pénzügyi beszámolási standardokkal összhangban meghatározott összes eszköz;
13. „teljes kockázati kitettség”: az 575/2013/EU rendelet 92. cikkének (3) bekezdésében meghatározott teljes kockázati kitettségérték;
14. „elsődleges alapvető tőkemegfelelési mutató”: az 575/2013/EU rendelet 92. cikke (2) bekezdésének a) pontjában említett mutató;
15. „MREL”: a 2014/59/EU irányelv 45. cikkének (1) bekezdésében meghatározott, a szavatolótőkére és a leírható, illetve átalakítható kötelezettségekre vonatkozó minimumkövetelmény;
16. „szavatoló tőke”: az 575/2013/EU rendelet 4. cikke (1) bekezdésének 118. pontjában meghatározott szavatoló tőke;
17. „leírható, illetve átalakítható kötelezettségek”: a 2014/59/EU irányelv 2. cikke (1) bekezdésének 71. pontjában meghatározott kötelezettségek és tőkeinstrumentumok;
18. „tőkeáttételi mutató”: az 575/2013/EU rendelet 429. cikkében meghatározott tőkeáttételi mutató;
19. „likviditásfedezeti ráta”: az 575/2013/EU rendelet 412. cikkében meghatározott, és a (EU) 2015/61 felhatalmazáson alapuló bizottsági rendeletben (11) tovább részletezett likviditásfedezeti ráta;
20. „nettó stabil forrásellátottsági ráta”: az 575/2013/EU rendelet 415. cikkének megfelelően bejelentett nettó forrásellátottsági ráta;
21. „központi szerződő fél”: a 648/2012/EU rendelet 2. cikkének 1. pontjában meghatározott jogi személy;
22. „származtatott ügyletek”: az 575/2013/EU rendelet II. melléklete szerinti származtatott ügyletek;
23. „központi értéktár”: a 909/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (12) 2. cikke (1) bekezdésének 1. pontjában és 54. cikkében meghatározott jogi személy;
24. „kiegyenlítés”: értékpapírügylet teljesítése a 909/2014/EU rendelet 2. cikke (1) bekezdésének 2. pontjában meghatározottak szerint;
25. „elszámolás”: pozíciók meghatározásának folyamata a 648/2012/EU rendelet 2. cikkének 3. pontjában meghatározottak szerint;
26. „pénzügyi piaci infrastruktúra”: e rendelet alkalmazásában az e cikk 21. pontjában említett központi szerződő fél vagy az e cikk 23. pontjában említett központi értéktár, amely a 2013/36/EU irányelv 8. cikkének megfelelően engedélyezett intézmény;
27. „fejlesztési bank”: egy tagállam központi vagy regionális kormányzata által létrehozott olyan vállalkozás vagy szervezet, amely nem versenyalapon, hanem nonprofit jelleggel nyújt kedvezményes kölcsönöket az adott kormányzat közpolitikai célkitűzéseinek támogatása érdekében, feltéve, hogy az adott kormányzat köteles biztosítani a vállalkozás vagy szervezet gazdasági bázisának védelmét, valamint az intézmény fennállásának teljes ideje alatt fenntartani annak működőképességét; vagy eredeti finanszírozásának vagy az általa nyújtott kedvezményes kölcsönöknek legalább 90 %-át közvetlenül vagy közvetetten a tagállam központi vagy regionális kormányzata garantálja;
28. „kedvezményes kölcsön”: fejlesztési bank által vagy közvetítő bankon keresztül nem versenyalapon, hanem nonprofit jelleggel nyújtott kölcsön, valamely tagállam központi vagy regionális kormányzata közpolitikai célkitűzéseinek előmozdítása érdekében;
29. „közvetítő intézmény”: olyan hitelintézet, amely kedvezményes kölcsönöket közvetít, feltéve, hogy azokat nem hitelként nyújtja egy végső felhasználónak.
2. SZAKASZ
MÓDSZERTAN
4. cikk
Az éves hozzájárulások meghatározása
(1) A szanálási hatóságok az egyes intézmények által fizetendő éves hozzájárulást az intézmények által a 14. cikknek megfelelően szolgáltatott információk alapján kialakított kockázati profil arányában és az e szakaszban megállapított módszertan alkalmazásával határozzák meg.
(2) A szanálási hatóság az (1) bekezdésben említett éves hozzájárulást a szanálásfinanszírozási rendszer éves célszintje alapján, a 2014/59/EU irányelv 102. cikkének (1) bekezdésében említett, 2024. december 31-ig elérendő célszintet figyelembe véve és az illetékességi területén engedélyezett összes intézmény biztosított betéteinek előző évi, negyedévente számított átlagos összege alapján határozza meg.
5. cikk
Az alapvető éves hozzájárulás kockázati kiigazítása
(1) A 2014/59/EU irányelv 103. cikkének (2) bekezdésében említett hozzájárulásokat a következő kötelezettségek kivételével kell kiszámítani:
a)
az intézmény által az ugyanazon csoportba tartozó másik intézménnyel kötött ügyletekből eredő csoporton belüli kötelezettségek, feltéve, hogy teljesülnek az alábbi feltételek:
i.
az egyes intézmények az Unióban letelepedettek;
ii.
az egyes intézmények az 575/2013/EU rendelet 6-17. cikkének megfelelő azonos teljes körűen összevont alapú felügyelet és megfelelő centralizált kockázatértékelési, -mérési és -ellenőrzési eljárások alá tartoznak; valamint
iii.
a kötelezettség esedékességkori azonnali teljesítésének jelentős gyakorlati vagy jogi akadálya nincs és nem várható;
b)
a 2014/59/EU irányelv 2. cikke (1) bekezdésének 8. pontjában említett intézményvédelmi rendszerben tag és az 575/2013/EU rendelet 113. cikkének (7) bekezdésének alkalmazására az illetékes hatóság által engedélyezett intézmény által az ugyanazon intézményvédelmi rendszerben tag másik intézménnyel kötött megállapodás révén vállalt kötelezettségek;
c)
a 648/2012/EU rendelet 14. cikkének (5) bekezdése szerinti lehetőséggel élő tagállamban letelepedett központi szerződő fél esetében az említett rendelet 2. cikkének 3. pontjában meghatározott elszámolási tevékenységekkel kapcsolatos kötelezettségek, ideértve a központi szerződő fél által hozott azon intézkedésekből származó kötelezettségeket is, amelyek célja az említett rendeletnek megfelelő többlépcsős veszteségfedezés részeként biztosítéki követelmények teljesítése, garanciaalap létrehozása és elegendő előfinanszírozott pénzügyi forrás fenntartása, valamint pénzügyi forrásainak az említett rendelet 47. cikkének megfelelő befektetése;
d)
központi értéktár esetében a központi értéktár tevékenységeivel kapcsolatos kötelezettségek, ideértve a központi értéktár résztvevőivel vagy szolgáltatóival szemben fennálló, olyan tevékenységekből eredő hét napnál rövidebb lejáratú kötelezettségeket, amelyek tekintetében a központi értéktár a 909/2014/EU rendelet IV. címének megfelelő, banki jellegű kiegészítő szolgáltatások végzésére vonatkozó engedélyt szerzett, de ide nem értve az ilyen banki jellegű tevékenységekből eredő egyéb kötelezettségeket;
e)
befektetési vállalkozások esetében azon kötelezettségek, amelyek ügyféleszközök vagy ügyfélpénzek birtoklásából erednek - ideértve a 2009/65/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (13) 1. cikkének (2) bekezdésében meghatározott ÁÉKBV vagy a 2011/61/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (14) 4. cikke (1) bekezdésének a) pontjában meghatározott ABA-k képviseletében birtokolt ügyféleszközöket vagy ügyfélpénzeket is -, feltéve, hogy az érintett ügyfél az alkalmazandó fizetésképtelenségi törvény védelme alatt áll;
f)
kedvezményes kölcsönöket nyújtó intézmények esetében a közvetítő intézménynek a kezdeményezővel, másik fejlesztési bankkal vagy másik közvetítővel szembeni kötelezettségei és az eredeti fejlesztési banknak a finanszírozó felekkel szembeni kötelezettségei, amennyiben e kötelezettségek összege megfelel az intézmény kedvezményes kölcsöneinek.
(2) Az (1) bekezdés a) és b) pontjában említett kötelezettségeket egyenlően, ügyletenként kell levonni azon intézmények összes kötelezettségéből, amelyek felei az (1) bekezdés a) és b) pontjában említett ügyleteknek vagy megállapodásoknak.
(3) E szakasz alkalmazásában az (1) bekezdésben említett, származtatott ügyletekből eredő kötelezettségek negyedéves alapon számított éves átlagos összegét az 575/2013/EU rendelet 429. cikkének (6) és (7) bekezdése alapján kell értékelni.
Mindazonáltal a származtatott ügyletekből eredő kötelezettségekhez rendelt érték nem lehet kevesebb ugyanazon kötelezettségek azon értékének 75 %-ánál, amely az érintett intézményre a pénzügyi beszámolás keretében alkalmazandó számviteli előírások alkalmazásából ered.
Ha az intézményre alkalmazandó nemzeti számviteli standard bizonyos származtatott eszközök kapcsán nem írja elő a kitettség mérését, mivel azokat mérlegen kívül tartják, az intézmény e derivatívák pozitív valós értékeinek összegét pótlási értékként bejelenti a szanálási hatóságnak és azokat hozzáadja a mérlegen belüli számviteli értékekhez.
(4) E szakasz alkalmazásában az (1) bekezdésben említett összes kötelezettség a származtatott ügyletekből eredő kötelezettségek számviteli értéke helyett a (3) bekezdés szerint meghatározott megfelelő értéket tartalmazza.
(5) A szanálási hatóság az (1)-(4) bekezdésben említett összes feltétel és követelmény teljesülésének ellenőrzésekor az illetékes hatóságok által elvégzett és a 2014/59/EU irányelv 90. cikkének megfelelően rendelkezésre bocsátott vonatkozó értékeléseket veszi alapul.
6. cikk
Kockázati pillérek és mutatók
(1) A szanálási hatóság az intézmények kockázati profilját a következő négy kockázati pillér alapján értékeli:
a)
kockázati kitettség;
b)
forrásellátottsági stabilitás és diverzifikáció;
c)
intézményi jelentőség a pénzügyi rendszer vagy a gazdaság stabilitása szempontjából;
d)
szanálási hatóság által meghatározandó kiegészítő kockázati mutatók.
(2) A „kockázati kitettség” pillér a következő kockázati mutatókat tartalmazza:
a)
a leírható, illetve átalakítható kötelezettségekre vonatkozó minimumkövetelményeken felül az intézmények által tartott szavatoló tőke, valamint leírható, illetve átalakítható kötelezettségek;
b)
tőkeáttételi mutató;
c)
elsődleges alapvető tőkemegfelelési mutató;
d)
a teljes kockázati kitettség és az összes eszköz hányadosa.
(3) A „forrásellátottsági stabilitás és diverzifikáció” pillér a következő kockázati mutatókat tartalmazza:
a)
nettó stabil forrásellátottsági ráta;
b)
likviditásfedezeti ráta.
(4) Az „intézményi jelentőség a pénzügyi rendszer vagy a gazdaság stabilitása szempontjából” pillér a „bankközi kölcsönök és betétek európai unióbeli aránya, amely az intézménynek azon tagállam gazdasága szerinti jelentőségét mutatja, amelyben az letelepedett” mutatót tartalmazza.
(5) A „szanálási hatóság által meghatározandó kiegészítő kockázati mutatók” pillér a következő mutatókat tartalmazza:
a)
kereskedési tevékenység, mérlegen kívüli kitettségek, derivatívák, összetettség és szanálhatóság;
b)
intézményvédelmi rendszerben való tagság;
c)
korábbi rendkívüli állami pénzügyi támogatás mértéke.
A szanálási hatóság a „szanálási hatóság által meghatározandó kiegészítő kockázati mutatók” pillér különböző kockázati mutatóinak meghatározásakor annak fényében veszi figyelembe az említett mutatók jelentőségét, hogy az érintett intézmény mekkora valószínűséggel kerül szanálásra, illetve az intézmény szanálása esetén mekkora valószínűséggel kerül sor a szanálásfinanszírozási rendszer igénybevételére.
(6) A szanálási hatóság az (5) bekezdés a) pontjában említett „kereskedési tevékenység, mérlegen kívüli kitettségek, derivatívák, összetettség és szanálhatóság” mutatóinak meghatározásakor a következő elemeket veszi figyelembe:
a)
Az intézmény kockázati profiljának az alábbiak miatti növekedése:
i.
a kereskedési tevékenységek jelentősége a mérlegfőösszeg, a szavatolótőke szintje, a kitettségek kockázatossága és az általános üzleti modell viszonylatában;
ii.
a mérlegen kívüli kitettségek jelentősége a mérlegfőösszeg, a szavatolótőke szintje és a kitettségek kockázatossága viszonylatában;
iii.
a derivatívák összegének jelentősége a mérlegfőösszeg, a szavatolótőke szintje, a kitettségek kockázatossága és az általános üzleti modell viszonylatában;
iv.
az intézmény üzleti modell és szervezeti felépítés szerinti összetettségének mértéke a 2014/59/EU irányelv II. címének II. fejezete alapján.
b)
Az intézmény kockázati profiljának az alábbiak miatti csökkenése:
i.
a központi szerződő félen (CCP) keresztül elszámolt derivatívák relatív összege;
ii.
az intézmény azonnali és jogi akadályok nélküli szanálhatóságának mértéke a 2014/59/EU irányelv II. címének II. fejezete alapján.
(7) A szanálási hatóság az (5) bekezdés b) pontjában említett mutató meghatározásakor a következő elemeket veszi figyelembe:
a)
azt, hogy az érintett intézmény problémák esetén való támogatása érdekében feltőkésítés és likviditásfinanszírozás céljára egyaránt azonnal rendelkezésre álló források összege kellően nagy-e ahhoz, hogy lehetővé tegye az intézmény hiteles és hathatós támogatását;
b)
a jogi vagy szerződéses bizonyosság mértéke a tekintetben, hogy a rendkívüli állami támogatás igénylése előtt teljes körűen hasznosítják az a) pontban említett forrásokat.
(8) Az (5) bekezdés c) pontjában említett kockázati mutató az I. melléklet 3. lépésében említett tartomány maximumértékét veszi fel a következők esetében:
a)
azon intézmények, amelyek olyan csoport tagjai, amely állami vagy hasonló - például szanálásfinanszírozási rendszerből származó - források megszerzése után szerkezetátalakítás alanyává vált, és még mindig szerkezetátalakítás vagy megszűnés alatt áll, ide nem értve a szerkezetátalakítási terv két utolsó végrehajtási évét;
b)
a felszámolási terv végéig a felszámolásra kerülő intézmények (amennyiben még mindig kötelesek a hozzájárulás befizetésére).
Minden más intézmény esetében az I. melléklet 3. lépésében említett tartomány minimumértékét veszi fel.
(9) A szanálási hatóság a (6), (7) és (8) bekezdés alkalmazásában az illetékes hatóságok által elvégzett értékeléseket veszi alapul, amennyiben azok rendelkezésre állnak.
7. cikk
Az egyes kockázati pillérek és mutatók relatív súlya
(1) A szanálási hatóság az egyes intézmények kockázati profiljának értékelésekor a következő súlyokat rendeli a kockázati pillérekhez:
a)
kockázati kitettség: 50 %;
b)
forrásellátottsági stabilitás és diverzifikáció: 20 %;
c)
intézményi jelentőség a pénzügyi rendszer vagy a gazdaság stabilitása szempontjából: 10 %;
d)
szanálási hatóság által meghatározandó kiegészítő kockázati mutatók: 20 %.
(2) A szanálási hatóság által a „kockázati kitettség” pillér meghatározásához értékelendő kockázati mutatók relatív súlyai a következők:
a)
a leírható, illetve átalakítható kötelezettségekre vonatkozó minimumkövetelményeken felül az intézmények által tartott szavatoló tőke, valamint leírható, illetve átalakítható kötelezettségek: 25 %;
b)
tőkeáttételi mutató: 25 %;
c)
elsődleges alapvető tőkemegfelelési mutató: 25 %;
d)
a teljes kockázati kitettség és az összes eszköz hányadosa: 25 %.
(3) A „forrásellátottsági stabilitás és diverzifikáció” pillér kockázati mutatói azonos súllyal rendelkeznek.
(4) A szanálási hatóság által a „szanálási hatóság által meghatározandó kiegészítő kockázati mutatók” pillér meghatározásához értékelendő mutatók relatív súlyai a következők:
a)
kereskedési tevékenység, mérlegen kívüli kitettségek, derivatívák, összetettség és szanálhatóság 45 %;
b)
intézményvédelmi rendszerben való tagság; 45 %;
c)
korábbi rendkívüli állami pénzügyi támogatás mértéke: 10 %.
A szanálási hatóság a b) pontban említett mutató alkalmazásakor az a) pontban említett mutató relatív súlyát veszi figyelembe.
8. cikk
A kockázati mutatók alkalmazása különös esetekben
(1) Amennyiben az illetékes hatóság az 575/2013/EU rendelet 8. és 21. cikkének megfelelően mentességet ad egy intézménynek, úgy a szanálási hatóság az e rendelet 6. cikke (3) bekezdésének b) pontjában említett mutatót a likviditási alcsoport szintjén veszi figyelembe. Az intézmények kockázati mutatójának számításakor a likviditási alcsoportba tartozó intézményekhez az említett mutató likviditási alcsoport szintjén felvett értékét kell rendelni.
(2) Amennyiben az illetékes hatóság az 575/2013/EU rendelet 7. cikkének (1) bekezdése értelmében teljes körű egyedi mentességet ad egy intézménynek a tőkekövetelmények alkalmazása alól, és a szanálási hatóság a 2014/59/EU irányelv 45. cikke (12) bekezdésének megfelelően szintén teljes körű egyedi mentességet ad ugyanazon intézménynek a szavatolótőkére és a leírható, illetve átalakítható kötelezettségekre vonatkozó minimumkövetelmény alól, úgy az e rendelet 6. cikke (2) bekezdésének a) pontjában említett mutató összevont alapon is számítható. Az intézmények kockázati mutatójának számításakor a csoportba tartozó intézményekhez az említett mutató összevont alapú értékét kell rendelni.
(3) Amennyiben az illetékes hatóság az 575/2013/EU rendeletben meghatározott egyéb feltételek mellett ad mentességet egy intézménynek, úgy az adott mutatók összevont alapon is számíthatók. Az intézmények kockázati mutatóinak számításakor a csoportba tartozó intézményekhez az említett mutatók összevont alapú értékét kell rendelni.
9. cikk
Az alapvető éves hozzájárulás kockázati kiigazítása
(1) A szanálási hatóság az egyes intézményekre vonatkozó kiegészítő kockázatkiigazítási szorzót a 6. cikkben említett kockázati mutatóknak az I. mellékletben megadott képletnek és eljárásoknak megfelelő kombinációjával határozza meg.
(2) A 10. cikk sérelme nélkül, a szanálási hatóság az egyes intézmények éves hozzájárulását minden hozzájárulási év vonatkozásában az alapvető éves hozzájárulás és a kiegészítő kockázatkiigazítási szorzó összeszorzásával határozza meg az I. mellékletben megadott képletnek és eljárásoknak megfelelően.
(3) A kockázatkiigazítási szorzó 0,8 és 1,5 közé esik.
10. cikk
Kis intézmények éves hozzájárulása
(1) Azok az intézmények, amelyek szavatoló tőke és biztosított betétek nélkül számított összes kötelezettsége legfeljebb 50 000 000 EUR, összes eszköze pedig kevesebb mint 1 000 000 000 EUR, minden hozzájárulási időszakban 1 000 EUR összegű átalányt fizetnek éves hozzájárulásként.
(2) Azok az intézmények, amelyek szavatoló tőke és biztosított betétek nélkül számított összes kötelezettsége több mint 50 000 000 EUR, de legfeljebb 100 000 000 EUR, összes eszköze pedig kevesebb mint 1 000 000 000 EUR, minden hozzájárulási időszakban 2 000 EUR összegű átalányt fizetnek éves hozzájárulásként.
(3) Azok az intézmények, amelyek szavatoló tőke és biztosított betétek nélkül számított összes kötelezettsége több mint 100 000 000 EUR, de legfeljebb 150 000 000 EUR, összes eszköze pedig kevesebb mint 1 000 000 000 EUR, minden hozzájárulási időszakban 7 000 EUR összegű átalányt fizetnek éves hozzájárulásként.
(4) Azok az intézmények, amelyek szavatoló tőke és biztosított betétek nélkül számított összes kötelezettsége több mint 150 000 000 EUR, de legfeljebb 200 000 000 EUR, összes eszköze pedig kevesebb mint 1 000 000 000 EUR, minden hozzájárulási időszakban 15 000 EUR összegű átalányt fizetnek éves hozzájárulásként.
(5) Azok az intézmények, amelyek szavatoló tőke és biztosított betétek nélkül számított összes kötelezettsége több mint 200 000 000 EUR, de legfeljebb 250 000 000 EUR, összes eszköze pedig kevesebb mint 1 000 000 000 EUR, minden hozzájárulási időszakban 26 000 EUR összegű átalányt fizetnek éves hozzájárulásként.
(6) Azok az intézmények, amelyek szavatoló tőke és biztosított betétek nélkül számított összes kötelezettsége több mint 250 000 000 EUR, de legfeljebb 300 000 000 EUR, összes eszköze pedig kevesebb mint 1 000 000 000 EUR, minden hozzájárulási időszakban 50 000 EUR összegű átalányt fizetnek éves hozzájárulásként.
(7) A (8) bekezdés sérelme nélkül, amennyiben az intézmény kellő bizonyítékot szolgáltat arról, hogy az (1)-(6) bekezdésben említett átalányösszeg magasabb, mint az 5. cikknek megfelelően számított hozzájárulás, úgy a szanálási hatóság az alacsonyabb összeget alkalmazza.
(8) A szanálási hatóság az (1)-(6) bekezdés ellenére indokolt határozatban megállapíthatja, hogy egy intézmény kockázati profilja nem áll arányban kis méretével, és az adott intézményre az 5., 6., 7., 8. és 9. cikket alkalmazhatja. Az ilyen határozatnak a következő kritériumokon kell alapulnia:
a)
az intézmény üzleti modellje;
b)
az intézmény által a 14. cikk értelmében bejelentett információk;
c)
a 6. cikkben említett kockázati pillérek és mutatók;
d)
az illetékes hatóságnak az intézmény kockázati profiljára vonatkozó értékelése.
(9) Az (1)-(8) bekezdés nem alkalmazandó azokra az intézményekre, amelyek szavatoló tőke és biztosított betétek nélkül számított összes kötelezettsége az 5. cikk (1) bekezdésében említett kötelezettségek kivétele után legfeljebb 300 000 000 EUR.
(10) Az 5. cikk (1) bekezdésében említett kivételeket nem szabad figyelembe venni az (1)-(9) bekezdés azon intézményekre való alkalmazásakor, amelyek szavatoló tőke és biztosított betétek nélkül számított összes kötelezettsége az 5. cikk (1) bekezdésében említett kötelezettségek kivétele előtt legfeljebb 300 000 000 EUR.
11. cikk
A 2014/59/EU irányelv 45. cikkének (3) bekezdése alá tartozó intézmények éves hozzájárulása
(1) A 10. cikk sérelme nélkül, a 2014/59/EU irányelv 45. cikkének (3) bekezdése alá tartozó intézmények éves hozzájárulását a 9. cikknek megfelelően kell kiszámítani, alapvető éves hozzájárulásuk 50 %-ának felhasználásával.
(2) Amennyiben a szanálásfinanszírozási rendszert egy tagállamban a 2014/59/EU irányelv 45. cikkének (3) bekezdése alá tartozó intézmény tekintetében a 2014/59/EU irányelv 101. cikkében említett bármely célból veszik igénybe, úgy a szanálási hatóság indokolt határozatban megállapíthatja, hogy az 5., 6., 7., 8. és 9. cikk alkalmazandó azokra az intézményekre, amelyek kockázati profilja hasonló vagy meghaladja azon intézmény kockázati profilját, amely a szanálásfinanszírozási rendszert a 2014/59/EU irányelv 101. cikkében említett bármely célból vette igénybe. Az indokolt határozattal összefüggésben a szanálási hatóság a kockázati profil hasonlóságának meghatározásakor a következő elemek mindegyikét figyelembe veszi:
a)
az intézmény üzleti modellje;
b)
az intézmény által a 14. cikk értelmében bejelentett információk;
c)
a 6. cikkben említett kockázati pillérek és mutatók;
d)
az illetékes hatóságnak az intézmény kockázati profiljára vonatkozó értékelése.
12. cikk
Újonnan felügyelet alá került intézmények és státusváltozás
(1) Amennyiben egy intézmény újonnan, a hozzájárulási időszaknak csak egy része tekintetében kerül felügyelet alá, úgy az intézmény részleges hozzájárulását a 3. szakaszban megállapított módszertannak a soron következő hozzájárulási időszak vonatkozásában kiszámított éves hozzájárulási összegre való alkalmazásával és a felügyelet alatti teljes hónapok számának figyelembevételével kell kiszámítani.
(2) Az intézmény státusának hozzájárulási időszak alatti megváltozása, ideértve a kis intézményeket is, nem befolyásolja az adott évben fizetendő éves hozzájárulást.
13. cikk
Az éves hozzájárulás beszedésének folyamata
(1) A szanálási hatóság a 2. cikkben említett egyes intézményeket minden évben legkésőbb május 1-jéig értesíti az adott intézmény által fizetendő éves hozzájárulást megállapító határozatáról.
(2) A szanálási hatóság a határozatról az alábbi módokon tehet értesítést:
a)
elektronikus úton vagy más hasonló kommunikáció útján, amely lehetővé teszi az átvétel elismerését;
b)
tértivevényes ajánlott levélben.
(3) A határozatban meg kell adni az éves hozzájárulás megfizetésére az egyes intézmények rendelkezésére álló fizetési feltételeket és módozatokat, valamint a 2014/59/EU irányelv 103. cikkében említett, nem visszavonható fizetési kötelezettségvállalások arányát. A szanálási hatóság biztosítékként csak olyan típusú és feltételű biztosítékokat fogad el, amelyek lehetővé teszik a gyors lehívást, ideértve a hét végén hozott szanálási határozat esetét is. A biztosítékot a jelentősen megromlott piaci feltételek miatt konzervatívan kell értékelni.
(4) A szanálási hatóság rendelkezésére álló egyéb jogorvoslati lehetőségek sérelme nélkül, részleges fizetés, a fizetés elmaradása vagy a határozatban előírt követelmény be nem tartása esetén az érintett intézmény napi késedelmi kamatot fizet az érintett összeg után.
A napi késedelmi kamat napi alapon, az Európai Központi Bank által a fő refinanszírozási műveletekre alkalmazott, az Európai Unió Hivatalos Lapjának C sorozatában közzétett, a fizetési határidő lejárta szerinti hónap első naptári napján hatályos kamatláb 8 százalékponttal megnövelt értéke alapján számítandó, a részlet esedékességének napjától kezdődően.
(5) Amennyiben egy intézmény újonnan, a hozzájárulási időszaknak csak egy része tekintetében kerül felügyelet alá, úgy az intézmény részleges éves hozzájárulását a soron következő hozzájárulási időszakban esedékes éves hozzájárulás összegével együtt kell beszedni.
3. SZAKASZ
ADMINISZTRATÍV SZEMPONTOK ÉS BÍRSÁGOK
14. cikk
Az intézmény jelentéstételi kötelezettségei
(1) Az intézmény a szanálási hatóság rendelkezésére bocsátja a hozzájárulási időszakot megelőző év december 31-e előtt rendelkezésre álló legutóbbi jóváhagyott éves pénzügyi kimutatását, a jogszabály szerint engedélyezett könyvvizsgáló vagy könyvvizsgáló társaság által benyújtott véleménnyel együtt, a 2013/34/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (15) 32. cikkével összhangban.
(2) Az intézmény az egyes szervezetek szintjén legalább a II. mellékletben említett információt a szanálási hatóság rendelkezésére bocsátja.
(3) A II. mellékletben említett információt, amelyet a 680/2014/EU bizottsági végrehajtási rendeletben (16) meghatározott felügyeleti jelentéstételi követelmények, vagy adott esetben az intézményre a nemzeti jog alapján alkalmazandó egyéb felügyeleti jelentéstételi követelmények magukban foglalnak, úgy kell a szanálási hatóság rendelkezésére bocsátani, ahogyan azt az intézmény az illetékes hatóságnak benyújtott, az (1) bekezdésben említett éves pénzügyi kimutatás referenciaévére vonatkozó legutóbbi releváns felügyeleti jelentésben bejelentette.
(4) Az (1), (2) és (3) bekezdésben említett információt az előző év december 31-én véget ért év, vagy az alkalmazandó releváns pénzügyi év tekintetében legkésőbb minden év január 31-ig be kell nyújtani. Ha január 31-e nem munkanap, az információt a következő munkanapon kell benyújtani.
(5) Amennyiben a szanálási hatóságnak benyújtott információk vagy adatok frissítésre vagy korrekcióra szorulnak, az ilyen frissítést vagy korrekciót indokolatlan késedelem nélkül be kell nyújtani a szanálási hatóságnak.
(6) Az intézmény a II. mellékletben említett információkat a szanálási hatóság által meghatározott adatformátumban és megjelenítéssel nyújtja be.
(7) A (2) és (3) bekezdésnek megfelelően benyújtott információ a 2014/59/EU irányelv 84. cikkében meghatározott, a bizalmas adatkezelésre és a szakmai titoktartásra vonatkozó követelmények hatálya alá tartozik.
15. cikk
A szanálási hatóságok információcserére vonatkozó kötelezettsége
(1) A 7. cikk (1) bekezdésének c) pontjában említett kockázati pillérben előírt nevező kiszámítása céljából, a szanálási hatóság minden év február 15-ig az Európai Bankhatóság (EBH) rendelkezésére bocsátja a területén letelepedett összes intézménytől az I. mellékletben említett bankközi kötelezettségekkel és betétekkel kapcsolatosan kapott információt összesített szinten.
(2) Az EBH minden év március 1-jéig közli a szanálási hatóságokkal a 7. cikk (1) bekezdésének c) pontjában említett kockázati pillér nevezőjének értékét.
16. cikk
A betétbiztosítási rendszerek jelentéstételi kötelezettségei
(1) A betétbiztosítási rendszerek minden év január 31-ig a szanálási hatóság rendelkezésére bocsátják az összes tag hitelintézetük előző évi biztosított betéteinek negyedévente kiszámított átlagos összegének számítását.
(2) Ezt az információt az érintett hitelintézetek egyedi és összesített szintjén egyaránt meg kell adni, hogy a szanálási hatóság a 4. cikk (2) bekezdésének megfelelően meghatározhassa a szanálásfinanszírozási rendszer éves célszintjét, és az 5. cikknek megfelelően meghatározhassa az egyes intézmények alapvető éves hozzájárulását.
17. cikk
Végrehajtás
(1) Ha az intézmények nem nyújtják be a 14. cikkben említett összes információt az abban a cikkben előírt határidőn belül, a szanálási hatóság becsléseket vagy saját feltevéseit használja fel az érintett intézmény éves hozzájárulásának kiszámításához.
(2) Ha az információkat nem bocsátják rendelkezésre minden év január 31-ig, a szanálási hatóság az érintett intézményhez a 9. cikkben említett legmagasabb kockázatkiigazítási szorzót rendelheti.
(3) Ha az intézmények által a szanálási hatóságnak benyújtott információ ismételt megállapításra vagy módosításra szorul, a szanálási hatóság az érintett intézmény következő hozzájárulási időszakra vonatkozó éves hozzájárulásának kiszámításakor a frissített információnak megfelelően kiigazítja az éves hozzájárulást.
(4) Az ismételt megállapításra vagy módosításra szoruló információ alapján kiszámított és kifizetett éves hozzájárulás, valamint azon éves hozzájárulás közötti különbséget, amelyet az éves hozzájárulás kiigazítását követően kellett volna kifizetni, a következő hozzájárulási időszakban esedékes éves hozzájárulás összegében kell kiegyenlíteni. A kiigazítást a következő hozzájárulási időszak hozzájárulásainak csökkentése vagy növelése révén kell megtenni.
18. cikk
Közigazgatási szankciók és egyéb adminisztratív intézkedések
A szanálási hatóságok az e rendelet megsértéséért felelős személyekre vagy szervezetekre a 2014/59/EU irányelv 110. cikkében említett közigazgatási szankciókat és egyéb adminisztratív intézkedéseket alkalmazhatnak.
4. SZAKASZ
EGYÜTTMŰKÖDÉSI MEGÁLLAPODÁSOK
19. cikk
Együttműködési megállapodások
(1) A hozzájárulások tényleges kifizetésének biztosítása érdekében az illetékes hatóság segíti a szanálási hatóságot az e rendelet szerinti feladatok végrehajtásában, ha az utóbbi ezt kéri.
(2) Az illetékes hatóság kérésre legkésőbb minden év április 1-jéig, vagy ha április 1. nem munkanap, a következő munkanapig a szanálási hatóság rendelkezésére bocsátja azon intézmények elérhetőségét, amelyeket értesíteni kell a 13. cikk (1) bekezdésében említett határozatról. Az elérhetőség tartalmazza a jogi személy nevét, a jogi személyt képviselő természetes személy nevét, a címet, e-mail címet, telefonszámot, faxszámot és minden egyéb olyan információt, amely lehetővé teszi az intézmény azonosítását.
(3) Az illetékes hatóság a szanálási hatóság rendelkezésére bocsát minden információt, amely lehetővé teszi a szanálási hatóság számára az éves hozzájárulás kiszámítását, különös tekintettel a kiegészítő kockázatkiigazítással kapcsolatos információkra és a releváns mentességekre, amelyeket az illetékes hatóság a 2013/36/EU irányelv és az 575/2013/EU rendelet alapján biztosított az intézményeknek.
5. SZAKASZ
ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
20. cikk
Átmeneti intézkedések
(1) Ha a II. mellékletben említett specifikus mutatóhoz szükséges információ a referenciaévre vonatkozóan nem szerepel a 14. cikkben említett alkalmazandó felügyeleti jelentéstételi követelményben, akkor az adott kockázati mutató nem alkalmazandó addig, amíg az említett felügyeleti jelentéstételi követelmény alkalmazandó nem lesz. A többi rendelkezésre álló kockázati mutató súlyát a 7. cikkben megállapított súlyukkal arányosan újra kell számítani, hogy a súlyuk összege 1 legyen. 2015-ben, ha a 16. cikkben említett valamely információ január 31-én nem áll a betétbiztosítási rendszer rendelkezésére a 4. cikk (2) bekezdésében említett éves célszintnek, vagy az egyes intézmények 5. cikkben említett alapvető éves hozzájárulásának kiszámítása céljából, a betétbiztosítási rendszer általi értesítést követően az érintett hitelintézetek az említett időpontig a szanálási hatóság rendelkezésére bocsátják a szóban forgó információt. A 13. cikk (1) bekezdésétől eltérve a 2015-ben fizetendő hozzájárulások tekintetében a szanálási hatóság minden intézményt legkésőbb 2015. november 30-ig értesít az általuk befizetendő éves hozzájárulást meghatározó határozatáról.
(2) A 13. cikk (4) bekezdésétől eltérve, és tekintettel a 2015-ben befizetendő hozzájárulásokra, a 13. cikk (3) bekezdésében említett határozat alapján esedékes összeget 2015. december 31-ig kell befizetni.
(3) A 14. cikk (4) bekezdésétől eltérve, és tekintettel a 2015-ben a szanálási hatóság rendelkezésére bocsátandó információkra, a szóban forgó bekezdésben említett információt legkésőbb 2015. szeptember 1-jéig kell rendelkezésre bocsátani.
(4) A 16. cikk (1) bekezdésétől eltérve a betétbiztosítási rendszerek a biztosított betétek 2015. július 31-i állapot szerinti összegére vonatkozó információt 2015. szeptember 1-jéig szanálási hatóság rendelkezésére bocsátják.
(5) A 806/2014/EU rendelet 69. cikkének (1) bekezdésében említett kezdeti időszak végéig a tagállamok azon intézmények számára, amelyeknek a szavatoló tőkével és a biztosított betétekkel csökkentett összes kötelezettsége meghaladja a 300 000 000 EUR-t, és amelyeknek összes eszköze egyenlő vagy kevesebb, mint 3 000 000 000 EUR, engedélyezhetik, hogy a szavatoló tőkével és a biztosított betétekkel csökkentett összes kötelezettség első 300 000 000 EUR értékére 50 000 EUR átalányösszeget fizessenek. A szavatoló tőkével és a biztosított betétekkel csökkentett összes kötelezettség 300 000 000 EUR feletti értékére az említett intézményeknek e rendelet 4-9. cikkével összhangban kell hozzájárulást fizetniük.
21. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
Ezt a rendeletet 2015. január 1-jétől kell alkalmazni.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2014. október 21-én.