KOMMISSIONENS FORORDNING (EU) Nr. 1123/2013
af 8. november 2013
om fastsættelse af internationale kreditanvendelsesrettigheder i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF af 13. oktober 2003 om en ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i Fællesskabet og om ændring af Rådets direktiv 96/61/EF (1), særlig artikel 11a, stk. 8, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Protokollen til De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer (Kyotoprotokollen) indeholder to mekanismer til oprettelse af internationale kreditter, som parterne kan bruge til at kompensere for emissioner. Fælles gennemførelse giver mulighed for at oprette emissionsreduktionsenheder, mens mekanismen for bæredygtig udvikling giver mulighed for at indføre godkendte emissionsreduktioner.
(2)
Medlemsstaternes nationale tildelingsplaner, der er vedtaget i henhold til artikel 9 i direktiv 2003/87/EF, indeholder bestemmelser om driftsledernes brug af visse mængder godkendte emissionsreduktioner og emissionsreduktionsenheder til at opfylde deres forpligtelser til at returnere kvoter, jf. artikel 12 i direktiv 2003/87/EF, for perioden 2008-2012.
(3)
Artikel 11a i direktiv 2003/87/EF giver mulighed for fortsat brug af godkendte emissionsreduktioner og emissionsreduktionsenheder, der er udstedt inden for rammerne af Kyotoprotokollen, under emissionshandelssystemet i direktiv 2003/87/EF i perioden fra 2013-2020 og indeholder bestemmelser vedrørende de niveauer, der er tilladt for forskellige kategorier af driftsledere og luftfartøjsoperatører med henblik på opfyldelse af deres forpligtelser til at returnere kvoter i henhold til artikel 12 i direktiv 2003/87/EF. Artikel 11a, stk. 8, indeholder visse minimale rettigheder, udtrykt procentvis, for driftsledere og luftfartøjsoperatører til anvendelse af internationale kreditter i perioden 2008 til 2020 og træffer bestemmelse om foranstaltninger til at fastsætte de nøjagtige procentvise begrænsninger.
(4)
Direktiv 2003/87/EF indeholdt bestemmelser til at forbinde Kyotoprotokollens projektbaserede mekanismer med emissionshandelssystemet med henblik på at øge omkostningseffektiviteten af reduktionen af de samlede drivhusgasemissioner. Under hensyn til det antal kvoter med gyldighed for perioden 2013-2020, der er udstedt i henhold til artikel 13, stk. 2, andet afsnit, i direktiv 2003/87/EF, bør tilladelserne til at anvende internationale kreditter sættes til de minimumsniveauer, der er angivet i artikel 11a, stk. 8, første og tredje afsnit. Derved vil den samlede begrænsning i anvendelsen af internationale kreditter i artikel 11a, stk. 8, femte afsnit, i direktiv 2003/87/EF blive overholdt, og artikel 11a, stk. 8, andet afsnit, og fjerde afsnit, andet punktum, vil ikke finde anvendelse herpå. Luftfartsoperatørers overskydende anvendelsesrettigheder for 2012 opretholdes i medfør af artikel 11a, stk. 2, 3 og 4, i direktiv 2003/87/EF.
(5)
Driftsledere af stationære anlæg med en væsentlig kapacitetsudvidelse i henhold til artikel 20 i Kommissionens afgørelse 2011/278/EU af 27. april 2011 om fastlæggelse af midlertidige EU-regler for harmoniseret gratistildeling af emissionskvoter i henhold til artikel 10a i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF (2), bør have krav på at blive behandlet enten som eksisterende driftsledere eller som nytilkomne.
(6)
Artikel 58 til 61 i Kommissionens forordning (EU) nr. 389/2013 af 2. maj 2013 om oprettelse af et EU-register i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF og Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 280/2004/EF og nr. 406/2009/EF, og om ophævelse af Kommissionens forordning (EU) nr. 920/2010 og nr. 1193/2011 (3) indeholder nærmere bestemmelser om den praktiske gennemførelse af begrænsningerne af kreditanvendelsesrettighederne deri.
(7)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Udvalget for Klimaændringer -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
1. Hver driftsleder af et stationært anlæg, der modtog en gratistildeling eller en tilladelse til at anvende internationale kreditter i perioden fra 2008 til 2012, har ret til at anvende internationale kreditter i perioden fra 2008 til 2020 op til den mængde, der var tilladt i perioden fra 2008 til 2012, eller op til en mængde, der svarer til et maksimum på 11 % af driftslederens tildeling i perioden fra 2008 til 2012, hvis denne er højere.
2. Hver driftsleder af et stationært anlæg, der hverken modtog en gratistildeling eller en tilladelse til at anvende internationale kreditter i perioden fra 2008 til 2012, og, som en undtagelse fra stk. 1, hver driftsleder af et stationært anlæg i betydningen i artikel 3, litra h), første og andet led, i direktiv 2003/87/EF har ret til at anvende internationale kreditter i perioden fra 2008 til 2020 op til et maksimum på 4,5 % af driftslederens verificerede emissioner i perioden fra 2013 til 2020.
3. Hver driftsleder af et stationært anlæg med en væsentlig kapacitetsudvidelse i henhold til artikel 20 i afgørelse 2011/278/EU har ret til at anvende internationale kreditter i perioden fra 2008 til 2020 op til den mængde, for hvilken driftslederen havde tilladelse i perioden fra 2008 til 2012, eller op til en mængde, der svarer til et maksimum på 11 % af driftslederens tildeling i perioden fra 2008 til 2012, eller op til et maksimum på 4,5 % af driftslederens verificerede emissioner i perioden fra 2013 til 2020, hvis dette er højere.
4. Hver driftsleder af et stationært anlæg, der modtog en gratistildeling for perioden fra 2008 til 2012, og som udførte aktiviteter, der ikke er opført på listen i bilag I til direktiv 2003/87/EF som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 219/2009 (4), men som er opført på listen i bilag I til direktiv 2003/87/EF som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/29/EF (5), har ret til at anvende internationale kreditter i perioden fra 2008 til 2020 op til den mængde, for hvilken driftslederen havde tilladelse i perioden fra 2008 til 2012, eller op til en mængde, der svarer til et maksimum på 11 % af driftslederens tildeling i perioden fra 2008 til 2012, eller op til et maksimum på 4,5 % af driftslederens verificerede emissioner i perioden fra 2013 til 2020, hvis dette er højere.
5. Hver luftfartsoperatør har ret til at anvende internationale kreditter op til et maksimum på 1,5 % af sine verificerede emissioner i perioden 2013 til 2020, uden at dette dog berører eventuelle overskydende rettigheder fra 2012.
Artikel 2
1. Medlemsstaterne beregner og offentliggør de internationale kreditanvendelsesrettigheder for hver af deres driftsledere, jf. artikel 1, stk. 1, og giver Kommissionen meddelelse herom i henhold til artikel 59 i forordning (EU) nr. 389/2013 en måned efter datoen for nærværende forordnings ikrafttræden.
2. For hver af de driftsledere, der er nævnt i artikel 1, stk. 2, og for hver af de luftfartsoperatører, der er nævnt i artikel 1, stk. 5, skal der beregnes en international kreditanvendelsesrettighed på grundlag af verificerede emissioner, og rettigheden skal ajourføres årligt. For driftslederne, der er nævnt i artikel 1, stk. 3 og 4, skal der beregnes en ajourført international kreditanvendelsesrettighed på grundlag af rettigheden beregnet i henhold til artikel 1, stk. 1, eller på grundlag af 4,5 % af de verificerede emissioner for perioden fra 2013 til 2020, hvis dette er højere. Når de verificerede emissioner er blevet godkendt, meddeler medlemsstaterne Kommissionen ændringerne i den internationale kreditanvendelsesrettighed i henhold til artikel 59 i forordning (EU) nr. 389/2013.
Artikel 3
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 8. november 2013.
A BIZOTTSÁG 1123/2013/EU RENDELETE
(2013. november 8.)
a nemzetközi jóváírási jogosultságoknak a 2003/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv értelmében történő meghatározásáról
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel az üvegházhatást okozó gázok kibocsátási egységei Közösségen belüli kereskedelmi rendszerének létrehozásáról és a 96/61/EK tanácsi irányelv módosításáról szóló, 2003. október 13-i 2003/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvre (1) és különösen annak 11a. cikke (8) bekezdésére,
mivel:
(1)
Az Egyesült Nemzetek éghajlatváltozási keretegyezményéhez fűzött jegyzőkönyv (a továbbiakban: a Kiotói Jegyzőkönyv) kétféle mechanizmust léptetett életbe olyan nemzetközi kreditek létrehozására, amelyekkel a felek ellensúlyozhatják kibocsátásaikat. Az együttes végrehajtás (JI) kibocsátáscsökkentési egységek (ERU-egységek), míg a tiszta fejlesztési mechanizmus (CDM) igazolt kibocsátáscsökkentési egységek (CER-egységek) létrehozását írja elő.
(2)
A tagállamok által a 2003/87/EK irányelv 9. cikke szerint elfogadott nemzeti kiosztási tervek előírják, hogy az üzemeltetők bizonyos mennyiségű CER-egységet és ERU-egységet használhatnak fel annak érdekében, hogy a 2008-2012 közötti időszakra vonatkozóan teljesítsék a kibocsátási egységekhez kapcsolódó átadási kötelezettségeiket a 2003/87/EK irányelv 12. cikke szerint.
(3)
A 2003/87/EK irányelv 11a. cikke úgy rendelkezik, hogy a 2013-2020 közötti időszakban a 2003/87/EK irányelv által létrehozott kibocsátáskereskedelmi rendszerben továbbra is felhasználhatók a Kiotói Jegyzőkönyv értelmében biztosított CER- és ERU-egységek, és tartalmaz olyan rendelkezéseket is, amelyek az üzemeltetők és a légijármű-üzemeltetők kategóriái szerint meghatározzák az engedélyezett mennyiségeket a 2003/87/EK irányelv 12. cikke szerinti, a kibocsátási egységekhez kapcsolódó átadási kötelezettségek teljesítése érdekében. A 11a. cikk (8) bekezdése meghatározza a nemzetközi jóváírásoknak az üzemeltetők és a légijármű-üzemeltetők által történő felhasználására vonatkozó egyes minimális jogosultságok százalékos értékét a 2008-2020 közötti időszakra, és e százalékos arányok határértékeinek pontos meghatározására irányuló intézkedéseket is tartalmaz.
(4)
A 2003/87/EK irányelv a Kiotói Jegyzőkönyv által bevezetett mechanizmusokat összekapcsolta a kibocsátáskereskedelmi rendszerrel azért, hogy javítsa az üvegházhatású gázok globális kibocsátáscsökkentésének költséghatékonyságát. Tekintettel a 2003/87/EK irányelv 13. cikke (2) bekezdésének második albekezdése értelmében a 2013-2020 közötti időszakra kibocsátott érvényes egységek számára, a nemzetközi egységek felhasználására vonatkozó jogosultságokat a 11a. cikk (8) bekezdése első és harmadik albekezdésében meghatározott minimális szinteken kellene megállapítani. Így a nemzetközi kibocsátási egységek felhasználására a 2003/87/EK irányelv 11a. cikke (8) bekezdésének ötödik albekezdésében meghatározott felső határértéket be lehet tartani, és a 2003/87/EK irányelv 11a. cikke (8) bekezdésének második albekezdése, valamint negyedik albekezdésének második mondata nem kerül alkalmazásra. A 2003/87/EK irányelv 11a. cikke (2), (3) és (4) bekezdésének megfelelően a légijármű-üzemeltetők a 2012-re vonatkozó fennmaradó jogosultságukat megőrzik.
(5)
Azoknak a helyhez kötött létesítmény-üzemeltetőknek, amelyekben a kibocsátási egységekre vonatkozó harmonizált ingyenes kiosztás uniós szintű átmeneti szabályainak a 2003/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 10a. cikke értelmében történő meghatározásáról szóló, 2011. április 27-i 2011/278/EU bizottsági határozat (2) 20. cikkével összhangban jelentős kapacitásbővítés történt, jogosultnak kell lenniük arra, hogy vagy meglévő üzemeltetőként vagy új belépőként kezeljék őket.
(6)
A Bizottság a 2003/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv, valamint a 280/2004/EK és a 406/2009/EK európai parlamenti és tanácsi határozat szerinti uniós kibocsátásiegység-forgalmi jegyzék létrehozásáról, továbbá a 920/2010/EU és az 1193/2011/EU bizottsági rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. május 2-i 389/2013/EU rendeletének (3) 58-61. cikke részletezi az e rendeletben megállapított jogosultsági határok gyakorlati alkalmazását.
(7)
Az e rendeletben előírt rendelkezések összhangban vannak az Éghajlatváltozási Bizottság véleményével,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
(1) Minden egyes, helyhez kötött létesítményt működtető üzemeltető, aki a 2008-2012 közötti időszakban nemzetközi jóváírások felhasználására vonatkozó jogosultságot vagy ingyenes kiosztást kapott, a 2008-2020 közötti időszakban jogosult annyi nemzetközi jóváírást felhasználni, amennyi nem haladja meg a 2008-2012 közötti időszakra számára engedélyezett mennyiséget, vagy a 2008-2012 közötti kiosztásának legfeljebb 11 %-át, attól függően, hogy melyik érték a magasabb.
(2) Minden egyes, helyhez kötött létesítményt működtető üzemeltető, aki a 2008-2012 közötti időszakban nem kapott sem ingyenes kiosztást, sem pedig nemzetközi jóváírások felhasználására vonatkozó jogosultságot, valamint - az (1) bekezdéstől eltérve - minden egyes, a 2003/87/EK irányelv 3h. cikke első két francia bekezdése szerinti, helyhez kötött létesítményt működtető üzemeltető jogosult a 2008-2020 közötti időszakban a 2013-2020 közötti időszakra vonatkozó hitelesített kibocsátása legfeljebb 4,5 %-ának megfelelő nemzetközi jóváírások felhasználására.
(3) Minden egyes, helyhez kötött létesítményt működtető üzemeltető, akinél a 2011/278/EU határozat 20. cikke értelmében jelentős kapacitásbővítés történt, a 2008-2020 közötti időszakban jogosult annyi nemzetközi jóváírást felhasználni, amennyit a 2008-2012 közötti időszakra számára engedélyeztek, vagy a 2008-2012 közötti kiosztásának legfeljebb 11 %-át, vagy a 2013-2020 közötti időszakra vonatkozó hitelesített kibocsátásának legfeljebb 4,5 %-át, attól függően, hogy melyik érték a magasabb.
(4) Minden egyes, helyhez kötött létesítményt működtető üzemeltető, aki a 2008-2012 közötti időszakban ingyenes kiosztást kapott, és a 219/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel (4) módosított 2003/87/EK irányelv I. mellékletében nem felsorolt, de a 2009/29/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (5) módosított 2003/87/EK irányelv I. mellékletében szereplő tevékenységet végez, a 2008-2020 közötti időszakban jogosult annyi nemzetközi jóváírást felhasználni, amennyit a 2008-2012 közötti időszakra számára engedélyeztek, vagy a 2008-2012 közötti kiosztásának legfeljebb 11 %-át, vagy a 2013-2020 közötti időszakra vonatkozó hitelesített kibocsátásának legfeljebb 4,5 %-át, attól függően, hogy melyik érték a magasabb.
(5) Minden egyes légijármű-üzemeltető a 2013-2020 közötti időszakban hitelesített kibocsátásának legfeljebb 1,5 %-át kitevő nemzetközi jóváírás felhasználására jogosult, a 2012-ből fennmaradó jogosultságai sérelme nélkül.
2. cikk
(1) Az 1. cikk (1) bekezdésének megfelelően a tagállamok minden egyes üzemeltetőjük esetében kiszámítják és közzéteszik a nemzetközi jóváírás felhasználására vonatkozó jogosultságot, és a 389/2013/EU rendelet 59. cikkének megfelelően erről egy hónappal az e rendelet hatálybalépését követően tájékoztatják a Bizottságot.
(2) Az 1. cikk (2) bekezdésében említett minden egyes üzemeltető és az 1. cikk (5) bekezdésében említett minden egyes légijármű-üzemeltető esetében a nemzetközi jogosultságot a hiteles kibocsátás alapján számítják ki és évente aktualizálják. Az 1. cikk (3) és (4) bekezdésében említett üzemeltetők esetében aktualizált nemzetközi jogosultságot számítanak ki, vagy az 1. cikk (1) bekezdésében említett nagyobbik jogosultságnak, vagy a 2013-2020 közötti időszakra vonatkozó hitelesített kibocsátás legfeljebb 4,5 %-ának megfelelően. A hitelesített kibocsátások jóváhagyása után a tagállamok a 389/2013/EU rendelet 59. cikkének megfelelően értesítik a Bizottságot a nemzetközi jogosultságokban bekövetkezett változásokról.
3. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2013. november 8-án.