RÅDETS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 215/2013
af 11. marts 2013
om indførelse af udligningstold på importen af visse stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, med oprindelse i Folkerepublikken Kina
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 597/2009 om beskyttelse mod subsidieret indførsel fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1), særlig artikel 15,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, og
ud fra følgende betragtninger:
1. SAGSFORLØB
1.1. INDLEDNING
(1)
Europa-Kommissionen ("Kommissionen") offentliggjorde den 22. februar 2012 en meddelelse ("indledningsmeddelelsen") i Den Europæiske Unions Tidende (2) om indledning af en antisubsidieprocedure vedrørende importen til Unionen af visse stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, med oprindelse i Folkerepublikken Kina ("Kina" eller "det pågældende land").
(2)
Antisubsidieproceduren blev indledt, efter at EUROFER ("klageren") indgav en klage den 9. januar 2012 på vegne af producenter, der tegner sig for over 70 % af den samlede EU-produktion af visse stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale. Klagen indeholdt umiddelbare beviser for, at der fandt subsidiering sted af den pågældende vare, og at der forvoldtes væsentlig skade som følge heraf, hvilket ansås for tilstrækkeligt til at begrunde indledningen af en procedure.
(3)
Forud for indledningen af proceduren og i overensstemmelse med artikel 10, stk. 7, i grundforordningen meddelte Kommissionen Kinas regering, at den havde modtaget en behørigt dokumenteret klage, hvori man påstod, at subsidieret indførsel af visse stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, med oprindelse i Folkerepublikken Kina forårsager væsentlig skade på erhvervsgrenen i EU. Den kinesiske regering blev indkaldt til konsultationer med henblik på at kaste lys over situationen vedrørende indholdet af klagen og nå frem til en gensidigt acceptabel løsning. Den kinesiske regering tog imod tilbuddet om konsultationer, og der blev efterfølgende gennemført konsultationer. Det var ikke muligt at nå frem til en fælles løsning under konsultationerne. Der blev dog taget behørigt hensyn til den kinesiske regerings bemærkninger til påstandene i klagen om, at ordningerne ikke var udligningsberettigede. Efter konsultationerne indsendte den kinesiske regering en række indlæg.
1.2. ANTIDUMPINGPROCEDURE
(4)
Europa-Kommissionen offentliggjorde den 21. december 2011 en meddelelse i Den Europæiske Unions Tidende (3) om indledning af en antidumpingprocedure vedrørende importen til Unionen af visse stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, med oprindelse i Folkerepublikken Kina.
(5)
Den 20. september 2012 indførte Kommissionen ved forordning (EU) nr. 845/2012 (4) en midlertidig antidumpingtold på import af visse stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, med oprindelse i Folkerepublikken Kina.
(6)
Skadesanalysen i denne antisubsidieundersøgelse er identisk med undersøgelsen i den parallelle antidumpingundersøgelse, idet definitionen af EU-erhvervsgrenen, de repræsentative EU-producenter og undersøgelsesperioden er ens i de to undersøgelser. Bemærkningerne om skadesaspekter i disse procedurer blev således taget i betragtning i begge sager.
1.3. PARTER, SOM ER BERØRT AF PROCEDUREN
(7)
Kommissionen underrettede officielt klagerne, andre kendte EU-producenter, de kendte eksporterende producenter i Kina, importører, forhandlere, brugere, leverandører og sammenslutninger, om hvem Kommissionen vidste, at de var berørt af sagen, samt Folkerepublikken Kinas repræsentanter om indledningen af proceduren. Interesserede parter fik lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter skriftligt og til at anmode om en høring inden for den frist, der var fastsat i indledningsmeddelelsen.
(8)
I betragtning af det store antal eksporterende producenter, EU-producenter og ikke forretningsmæssigt forbundne importører blev alle kendte eksporterende producenter og ikke forretningsmæssigt forbundne producenter anmodet om at give sig til kende over for Kommissionen og som angivet i indledningsmeddelelsen fremlægge basisoplysninger om deres aktiviteter vedrørende den pågældende vare i perioden den 1. oktober 2010 til den 30. september 2011. Disse oplysninger skulle afgives i henhold til grundforordningens artikel 27 for at give Kommissionen mulighed for at afgøre, hvorvidt det var nødvendigt at udtage stikprøver og i givet fald gøre dette. De kinesiske myndigheder blev også konsulteret.
(9)
I første omgang indsendte 19 eksporterende producenter/grupper af producenter i Kina de nødvendige oplysninger og indvilligede i at indgå i stikprøven. I henhold til oplysningerne fra de eksporterende producenter og i overensstemmelse med grundforordningen artikel 27 foreslog Kommissionen som udgangspunkt en stikprøve bestående af tre eksporterende producenter/grupper af eksporterende producenter. Men en af de eksporterende producenter i denne stikprøve ønskede alligevel ikke at samarbejde. Denne producent blev derfor erstattet med den næste eksporterende producent med den største eksportomsætning til Unionen. Efter meddelelsen ønskede heller ikke denne eksporterende producent alligevel at samarbejde.
(10)
For at undgå yderligere forsinkelser i proceduren besluttede man at begrænse stikprøven til to grupper af eksporterende producenter, der havde den største eksportomsætning over for EU, nemlig Zhangjiagang Panhua Steel Strip Co., Ltd og dermed forretningsmæssigt forbundne virksomheder og Zhejiang Huadong Light Steel Building Material Co., Ltd og dermed forretningsmæssigt forbundne virksomheder. Stikprøven af disse to grupper af eksporterende producenter tjener som grundlag for fastsættelsen af subsidiesatsen for disse grupper samt subsidiesatsen for alle samarbejdsvillige eksporterende producenter, som ikke er en del af stikprøven, jf. kravene i grundforordningens artikel 15, stk. 2, og 15, stk. 3.
(11)
Hvad angår EU-producenterne, meddelte Kommissionen i indledningsmeddelelsen, at den havde udtaget en midlertidig stikprøve af EU-producenter. Denne stikprøve bestod af seks virksomheder, om hvem Kommissionen vidste, at de producerede samme vare, som blev udvalgt ud fra deres salgs- og produktionsmængde, størrelse og geografiske placering i Unionen. EU-producenterne i stikprøven tegnede sig for 46 % af EU-produktionen og 38 % af EU-salget. Interesserede parter blev i indledningsmeddelelsen også opfordret til at fremsætte bemærkninger til den midlertidige stikprøve. En af EU-producenterne meddelte, at virksomheden ikke ønskede at indgå i stikprøven og blev derfor erstattet i stikprøven af den næststørste producent.
(12)
Fire ikke forretningsmæssigt forbundne EU-importører afgav de nødvendige oplysninger og indvilligede i at indgå i stikprøven. På grund af det begrænsede antal samarbejdsvillige importører blev det derfor konkluderet, at stikprøveudtagning ikke længere var nødvendig.
(13)
Kommissionen udsendte spørgeskemaer til repræsentanterne for Folkerepublikken Kina, de to kinesiske eksporterende producenter i stikprøven, 14 andre eksporterende producenter i Folkerepublikken Kina, der anmodede om dette, de seks EU-producenter i stikprøven, de fem samarbejdsvillige importører i EU og til de kendte brugere.
(14)
Der indkom besvarelser fra repræsentanterne for Folkerepublikken Kina, ni eksporterende producenter og forretningsmæssigt forbundne virksomheder i Kina, de seks EU-producenter i stikprøven, to ikke forretningsmæssigt forbundne importører og ti brugere.
(15)
Kommissionen indhentede og efterprøvede alle de basisoplysninger, som den anså for nødvendige med henblik på at træffe en afgørelse om subsidiering, deraf følgende skade og Unionens interesser. Der blev aflagt kontrolbesøg hos følgende statslige myndigheder og virksomheder:
a)
Folkerepublikken Kinas regering
-
Det kinesiske handelsministerium, Beijing, Kina
b)
EU-producenter
-
ArcelorMittal Belgium, Belgien, og den forretningsmæssigt forbundne salgsvirksomhed ArcelorMittal Flat Carbon Europe SA, Luxembourg
-
ArcelorMittal Poland, Polen
-
ThyssenKrupp Steel Europe AG, Tyskland
-
voestalpine Stahl GmbH og voestalpine Stahl Service Center GmbH, Østrig
-
Tata Steel Maubeuge SA (der tidligere var kendt som Myriad SA), Frankrig
-
Tata Steel UK Ltd, Det Forenede Kongerige
c)
Grupper af eksporterende producenter (og forretningsmæssigt forbundne virksomheder) i Kina
-
Zhangjiagang Panhua Steel Strip Co., Ltd og de forretningsmæssigt forbundne virksomheder: Chongqing Wanda Steel Strip Co., Ltd, Zhangjiagang Wanda Steel Strip Co., Ltd, Jiangsu Huasheng New Construction Materials Co. Ltd og Zhangjiagang Free Trade Zone Jiaxinda International Trade Co., Ltd
-
Zhejiang Huadong Light Steel Building Material Co. Ltd og dettes forretningsmæssigt forbundne virksomhed Hangzhou P.R.P.T. Metal Material Company Ltd
d)
Importører i Unionen
-
ThyssenKrupp Mannex, Tyskland
-
Macrometal, Hamburg, Tyskland
(16)
Herefter blev alle parter underrettet om de væsentligste kendsgerninger og betragtninger, på grundlag af hvilke det påtænktes at anbefale indførelse af endelig udligningstold på import af visse stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, med oprindelse i Folkerepublikken Kina ("den endelige fremlæggelse af oplysninger"). Alle parterne fik en frist til at fremsætte bemærkninger i forbindelse med den endelige fremlæggelse af oplysninger.
(17)
De indkomne bemærkninger fra parterne blev gennemgået og taget i betragtning, når dette var relevant.
1.4. UNDERSØGELSESPERIODEN OG DEN BETRAGTEDE PERIODE
(18)
Undersøgelsen af subsidiering og skade omfattede perioden fra den 1. oktober 2010 til den 30. september 2011 ("undersøgelsesperioden" eller "UP"). Undersøgelsen af udviklingstendenser af relevans for vurderingen af skade omfattede perioden fra den 1. januar 2008 til udgangen af UP ("den betragtede periode").
2. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE
2.1. DEN PÅGÆLDENDE VARE
(19)
I henhold til indledningsmeddelelsen var den undersøgte vare visse stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, dvs. fladvalsede produkter af ulegeret og legeret stål (ikke rustfrit stål), der er malet, lakeret eller overtrukket med plast på mindst én side, undtagen såkaldte "sandwichpaneler" af den art, der anvendes til bygninger og består af to ydre metalplader med en stabiliserende kerne af isoleringsmateriale mellem dem, og undtagen varer med afsluttende overfladebehandling med zinkstøv (en zinkholdig maling med et indhold af zink på 70 vægtprocent eller derover).
2.2. ANMODNINGER OM FRITAGELSE AF VARER
(20)
The China Iron and Steel Association, to importører og to brugere foreslog, at fem varetyper skulle fritages. Disse anmodninger blev modtaget og er blevet analyseret på følgende måde:
2.2.1. STÅLPRODUKTER OVERTRUKKET MED ORGANISK MATERIALE MED METALBELÆGNING AF KROM ELLER TIN
(21)
En bruger af stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, indsendte en anmodning om fritagelse af stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, med et underlag med en metalbelægning af krom eller tin, fra varedækningen. Undersøgelsen har vist, at metalbelægningen af krom eller tin gør denne varetype fysisk og teknisk anderledes end de undersøgte stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale. Desuden anvendes stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, med et underlag med en metalbelægning med krom eller tin nærmest udelukkende inden for erhvervsgrenene fødevareemballage og kabler. Endelig forklarede EU-erhvervsgrenen, at den ikke ønskede ovennævnte varetype medtaget i denne undersøgelse. I lyset af ovenstående begrundelser medtages stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, med et underlag med en metalbelægning af krom eller tin, ikke i varedækningen.
2.2.2. VARMVALSEDE PLADER MED BESKYTTENDE GRUNDMALING, ENTEN ORGANISK ELLER UORGANISK
(22)
Denne anmodning blev afvist, fordi disse produkter ikke hører under de undersøgte KN-koder. Malingen eller coatingen er kun beregnet til rustbeskyttelse og hører derfor under KN-kode 7208 og ikke KN-kode 7210. Varmvalsede plader med beskyttende grundmaling, enten organisk eller uorganisk, er ikke en del af varedækningen og kan derfor ikke fjernes fra den.
2.2.3. STÅLPRODUKTER MED ET UNDERLAG MED EN TYKKELSE MELLEM 0,6 OG 2,0 MM
(23)
CISA og to importører anmodede om fritagelse af stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, med et underlag med en tykkelse mellem 0,6 og 2,0 mm, som udgør mellem 5 og 10 % af importen fra Kina, med den begrundelse, at der kun er tale om direkte konkurrence mellem kinesiske eksportvarer og varer fremstillet af EU-erhvervsgrenen for stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, med et underlag på mellem 0,25 og 0,6 mm.
(24)
Denne anmodning blev afvist, idet både kinesiske eksportører og EU-erhvervsgrenen fremstiller og sælger stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, med et underlag med en tykkelse mellem 0,6 og 2,0 mm, og derfor er disse produkter tydeligvis i konkurrence med hinanden. Der blev ikke fremlagt beviser for, at stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, med et underlag med en tykkelse på over 0,6 mm ikke konkurrerer med stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, med et underlag med en tykkelse på under 0,6 mm, og at disse derfor udgør en anden varetype. Stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, med et underlag med en tykkelse på under og over 0,6 mm har de samme fysiske og tekniske egenskaber og de samme slutanvendelser og er derfor samme vare.
2.2.4. STÅLPRODUKTER, DER ER OVERTRUKKET MED ORGANISK MATERIALE, MED ET UNDERLAG AF EN ALUMINIUM-ZINK-LEGERING
(25)
De to importører hævdede, at kun fire EU-producenter har tilladelse til at fremstille denne varetype, og at kun en enkelt virksomhed rent faktisk fremstiller den. De hævdede ligeledes, at dette produkt adskiller sig fra forzinkede stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, for så vidt angår produktegenskaberne.
(26)
Denne anmodning blev afvist, eftersom de to varetyper er substituerbare og har overlappende anvendelsesområder, og mindst to samarbejdsvillige EU-producenter fremstillede denne varetype i undersøgelsesperioden. Det skal bemærkes, at kun en enkelt samarbejdsvillig kinesisk eksporterende producent eksporterede denne varetype til Unionen i løbet af undersøgelsesperioden.
2.2.5. STÅLPRODUKTER, DER ER OVERTRUKKET MED ORGANISK MATERIALE, MED ET UNDERLAG AF EN ZINKLEGERING
(27)
Denne anmodning blev afvist, for til trods for en enkelt brugers påstand fremstilles og sælges varen i betydelige mængder af adskillige EU-producenter, og det har de samme fysiske og tekniske egenskaber og slutanvendelser som andre typer af stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale.
2.3. ANMODNING OM MEDTAGELSE AF VARER
(28)
En sammenslutning anmodede om, at stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, med en metalbelægning af krom eller tin, som klassificeres under TARIC-kode 7210122010 og 7210500010, blev medtaget i varedækningen. Denne anmodning blev afvist, idet disse koder ikke var medtaget i den oprindelige klage, og idet produkter, der er omfattet af disse koder, har andre fysiske og tekniske egenskaber end de produkter, der er omfattet af klagen.
2.4. PÅGÆLDENDE VARE
(29)
Eftersom fritagelsen af stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, med en metalbelægning af krom eller tin som beskrevet i betragtning 21 blev accepteret, ændres den pågældende vare i henhold til denne fritagelse.
(30)
Den pågældende vare er derfor visse stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, dvs. fladvalsede produkter af ulegeret og legeret stål (ikke rustfrit stål), der er malet, lakeret eller overtrukket med plast på mindst én side, undtagen såkaldte "sandwichpaneler" af den art, der anvendes til bygninger og består af to ydre metalplader med en stabiliserende kerne af isoleringsmateriale mellem dem, og undtagen varer med afsluttende overfladebehandling med zinkstøv (en zinkholdig maling med et indhold af zink på 70 vægtprocent eller derover) med oprindelse i Folkerepublikken Kina, som i øjeblikket tariferes under KN-kode ex 7210 70 80, ex 7212 40 80, ex 7225 99 00 og ex 7226 99 70 ("den pågældende vare").
2.5. SAMME VARE
(31)
Undersøgelsen har vist, at visse stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, som fremstilles og sælges i EU af EU-erhvervsgrenen, visse stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, der fremstilles og sælges på det kinesiske hjemmemarked, og visse stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, som importeres til EU fra Kina, har de samme grundlæggende fysiske og kemiske egenskaber og de samme grundlæggende slutanvendelser. Det konkluderes derfor, at disse varer er identiske i henhold til grundforordningens artikel 2, litra c).
3. SUBSIDIERING
3.1. INDLEDENDE BEMÆRKNINGER
(32)
Både den kinesiske regering og de kinesiske eksporterende producenter i stikprøven indsendte svar på spørgeskemaerne og indvilgede i besøg på stedet for at kontrollere svarene.
(33)
Efter at have analyseret besvarelsen af spørgeskemaet fra den kinesiske regering fremsendte Kommissionen en mangelskrivelse og to breve forud for kontrolbesøget. Kommissionen gav den kinesiske regering rigelig tid til at udarbejde og indsende et indlæg, når dette var nødvendigt og berettiget. Den kinesiske regering blev indrømmet væsentlige forlængelser af fristerne, dvs. 20 dages forlængelse af fristen for besvarelsen af spørgeskemaet, hvilket betød en endelig frist på 57 dage for indsendelsen af svaret på spørgeskemaet, og 25 dage for svaret på mangelskrivelsen.
(34)
I sine svar på spørgeskemaet, mangelskrivelserne og diverse andre breve medtog den kinesiske regering kun oplysninger om ordninger, der anvendes af de eksporterende producenter i stikprøven, og anførte, at den ikke burde anmodes om at besvare spørgsmål om påståede subsidieordninger, som også var til rådighed for producenter, der ikke var med i stikprøven, eller producenter, der ikke havde givet sig til kende.
(35)
Kommissionen meddelte høfligt, at den var uenig i denne fremgangsmåde, og forklarede den kinesiske regering, at formålet med det spørgeskema, der blev fremsendt til den kinesiske regering, er, at Kommissionen skal indhente oplysninger om statsstøtte til den erhvervsgren, der fremstiller stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, i Kina og afgøre, hvorvidt der ydes statsstøtte til EU-import af den pågældende vare. Kommissionen meddelte den kinesiske regering, at der er behov for flere oplysninger om omfanget af statsstøtte for at kunne afhjælpe enhver betydelig manglende samarbejdsvilje hos eksportører, der påstås at være blevet begunstiget under særlige støtteordninger, som ikke benyttes af virksomhederne i stikprøven eller de samarbejdsvillige virksomheder, samt mulige anmodninger om individuel undersøgelse fra samarbejdsvillige eksporterende producenter. Den kinesiske regering ændrede imidlertid ikke sin fremgangsmåde og fremsendte ikke oplysninger om størstedelen af de påståede andre støtteordninger i klagen, som ikke anvendes af virksomhederne i stikprøven.
(36)
Forud for kontrolbesøget anmodede den kinesiske regering Kommissionen om at fremlægge yderligere oplysninger skriftligt og navnlig en liste over de spørgsmål, Kommissionen havde til hensigt at stille under kontrolbesøget, samt en liste over de statslige myndigheder, der forventedes at deltage i kontrolbesøget. I mangel af disse anførte man, at den kinesiske regering "ikke var klar over, hvad der skulle have været forberedt, eller hvad man kunne forvente sig under kontrolbesøget", og at skrivelsen forud for kontrolbesøget "bestemt ikke indeholder nogen angivelse af, hvad Kommissionen har til hensigt at kontrollere …".
(37)
Kommissionen kunne ikke imødekomme den kinesiske regerings anmodning. I denne forbindelse bemærkes det, at Kommissionen har opfyldt alle de relevante bestemmelser i grundforordningens artikel 26. Man havde sendt en detaljeret skrivelse til den kinesiske regering forud for kontrolbesøget, hvori man bekræftede dagsordenen (datoer og de grupper af støtteordninger, der skulle drøftes på de enkelte dage af kontrolbesøget) og anmodede de ansvarlige myndigheder for de relevante ordninger og de embedsmænd, der havde deltaget i udarbejdelsen af den kinesiske regerings svar, om at være til stede. Kommissionen forklarede også forud for kontrolbesøget på stedet, at den kinesiske regering som den eneste kunne identificere de myndigheder, der var ansvarlige for de ordninger, som skulle undersøges, og de embedsmænd, der vil være mest relevante at mødes med under kontrolbesøget og få til at besvare spørgsmål. Med hensyn til listen over specifikke spørgsmål forklarede Kommissionen, at EU-lovgivningen (eller WTO-kravene) ikke indeholder krav om en sådan liste, og at formålet med denne undersøgelse er at gennemgå den kinesiske regerings svar på spørgeskemaet og de relevante tillægsoplysninger. Derfor ville kontrolbesøget følge strukturen i disse dokumenter. Kommissionen vil også søge at indhente og få præciseret yderligere oplysninger, der er nødvendige for den igangværende procedure, men de præcise spørgsmål i denne forbindelse afhænger af den kinesiske regerings reaktion på den første gennemgang af dens svar. Forud for kontrolbesøget på stedet blev det også gjort klart for den kinesiske regering, at en afvisning af at fremlægge de nødvendige oplysninger eller af at bistå den undersøgende myndighed med at kontrollere de oplysninger og data, der blev anset for nødvendige for proceduren, kan undergrave undersøgelsesprocessen i alvorlig grad. Man mindede også den kinesiske regering om konsekvenserne af bestemmelserne i grundforordningens artikel 28.
(38)
Under kontrolbesøget i det kinesiske handelsministerium i Beijing bestræbte Kommissionen sig på at verificere de fremsendte oplysninger ud fra det bevismateriale, der var blevet brugt til at udarbejde den kinesiske regerings besvarelse, i henhold til grundforordningens artikel 11 og 26. I denne forbindelse nåede Kommissionen til den foreløbige konklusion, at de manglende oplysninger og den manglende dokumentation ikke gav mulighed for en korrekt kontrol af besvarelserne i spørgeskemaet. Desuden var visse oplysninger slet ikke blevet indsendt, selv om der specifikt blev anmodet herom, og visse spørgsmål var ganske enkelt ikke blevet besvaret. Derfor blev den kinesiske regering gjort opmærksom på konsekvenserne af manglende samarbejdsvilje i henhold til grundforordningens artikel 28, stk. 1 og 6.
(39)
Den kinesiske regering anførte ligeledes, at Kommissionen pålagde den kinesiske regering en urimelig byrde og havde bedt om irrelevante og unødvendige oplysninger i spørgeskemaet og den efterfølgende mangelskrivelse.
(40)
For så vidt angår de ønskede oplysninger bemærkes det, at Kommissionen kun bad om oplysninger vedrørende påstande i klagen, der anses for nødvendige med henblik på at nå frem til en repræsentativ konklusion, og som var konsekvente i forhold til dens anmodning om de samme data og oplysninger i undersøgelsesprocessen, og bad den kinesiske regering forklare de indsendte oplysninger og deres konsekvenser for de undersøgte ordninger. Med andre ord anmodede Kommissionen alene om oplysninger, der var nødvendige for at vurdere eksistensen og omfanget af den foreliggende subsidiering af det pågældende produkt under andre subsidieordninger, som var anført i klagen. Disse oplysninger ville have gjort det muligt at bestemme omfanget af subsidier ydet under de andre undersøgte subsidieordninger for ikke-samarbejdsvillige eksporterende producenter. Eftersom hverken repræsentanter for Folkerepublikken Kina eller de ikke-samarbejdsvillige eksporterende producenter fremkom med de oplysninger, der var nødvendige for at bestemme, om andre subsidieordninger var tilgængelige for ikke-samarbejdsvillige eksporterende producenter, konkluderede Kommissionen på baggrund af de foreliggende oplysninger, at de andre påstående subsidieordninger rent faktisk var til rådighed for de andre ikke-samarbejdsvillige eksporterende producenter, og beregnede derfor fordelen ved disse ordninger på grundlag af de tilgængelige oplysninger i sagen.
3.2. INDIVIDUEL UNDERSØGELSE
(41)
Der indkom krav om individuel undersøgelse fra to samarbejdende eksporterende producenter i henhold til grundforordningens artikel 27, stk. 3, nemlig Union Steel China (Union Steel) og Shenzhen Sino Master Steel Co. Ltd. Det var ikke muligt at imødekomme ønsket om individuel undersøgelse for begge virksomheder som følge af det store antal påståede støtteordninger og den meget tidskrævende antisubsidieundersøgelse, som ville gøre en individuel undersøgelse uforholdsmæssig besværlig og muligvis gøre det umuligt at afslutte undersøgelsen i tide.
(42)
Union Steel var imidlertid allerede blevet undersøgt ved den parallelle antidumpingundersøgelse, og derfor blev der beregnet en individuel skadesmargen for denne virksomhed.
(43)
Eftersom den kinesiske regerings svar kun indeholdt oplysninger om de ordninger, der benyttes af de eksporterende producenter i stikprøven som forklaret i betragtning 34 ovenfor, var det i praksis umuligt at analysere nogle af de støtteordninger, som Union Steel eventuelt måtte benytte. På grundlag af de oplysninger, der er til rådighed i henhold til grundforordningens artikel 28, blev den gennemsnitlige subsidiesats, som anvendes for andre samarbejdsvillige virksomheder, også tillagt denne virksomhed.
3.3. SÆRORDNINGER
(44)
På grundlag af oplysningerne i klagen ønskede Kommissionen oplysninger om følgende ordninger, som angiveligt omfattede støtte ydet af en statslig myndighed:
I)
Statslig levering af varer eller tjenesteydelser mod utilstrækkeligt vederlag
-
levering af rå- og hjælpestoffer mod utilstrækkeligt vederlag: varmvalset og koldvalset stål
-
indrømmelse af brugsrettigheder til jord mod utilstrækkeligt vederlag
-
programmer bestående af levering af vand mod utilstrækkeligt vederlag
-
program bestående af levering af elektricitet mod utilstrækkeligt vederlag
-
program bestående af levering af elektricitet og vand mod utilstrækkeligt vederlag i Jiangsu-provinsen
-
levering af diverse rå- og hjælpestoffer mod utilstrækkeligt vederlag
II)
Favorable lån til erhvervsgrenen for stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale
III)
Egenkapitalprogrammer
-
konvertering af gæld til egenkapital
-
tilførsel af egenkapital
-
ikke udbetalt dividende
IV)
Indkomstskat og andre direkte skatter
-
skattepolitikker med fradrag af udgifter til forskning og udvikling
-
skattelettelser til de centrale og vestlige regioner
-
indkomstskattelettelser for køb af indenlandsk fremstillet produktionsudstyr
-
favorable skattepolitikker for virksomheder, der betragtes som højteknologiske virksomheder og virksomheder, der anvender ny teknologi
-
indkomstskattelettelser for virksomheder, der beskæftiger sig med omfattende ressourceudnyttelse ("særlige råvarer")
-
skattefritagelser for indkøb af specialudstyr
-
favorabel indkomstbeskatning af virksomheder i den nordøstlige region
-
fritagelse for indkomstskat ved investering i indenlandsk renovering af teknologi
-
forskellige lokale skattelettelser (Shandong-provinsen, Chongqing City, Guangxi-regionen, Zhuang, skattelettelser til udvikling af de centrale og vestlige regioner)
-
skattefritagelse af dividende mellem kvalificerede kinesiske virksomheder
-
to ordninger med skattefritagelse og tre med 50 % skattefritagelse for produktive virksomheder med udenlandsk kapital (FIE)
-
programmer med lokal fritagelse og lempelse af indkomstskat for produktive virksomheder med FIE'er
-
indkomstskattelempelse for FIE'er, der anskaffer indenlandsk produceret udstyr
-
indkomstskattesubsidier for FIE'er baseret på geografisk beliggenhed
V)
Ordninger vedrørende indirekte skat og importtold
-
fritagelse for importtold og moms for FIE'er og visse nationale virksomheder, der anvender importeret udstyr i tilskyndede industrier
-
momsrefusioner til FIE'er, der køber nationalt produceret udstyr
-
momsfradrag for anlægsaktiver i den centrale region
-
andre skattefordele i Ma'anshan
VI)
Tilskudsordninger:
-
China World Top Brand-programmet
-
Famous Brands-programmet
-
statens fond for nøgleteknologiprojekter
-
programmer for godtgørelse af retsudgifter i forbindelse med antidumpingsager
VII)
Regeringens køb af varer til overpris
VIII)
Andre regionalprogrammer
-
subsidier ydet i Tianjin Binhai New Area og Tianjin Economic and Technological Development Area
-
programmer i tilknytning til den nordøstlige region
-
tilskud under Juangsu-provinsens forsknings- og teknologiprogram
-
tilskud under Hebei-provinsens forsknings- og teknologiprogram
IX)
Ad hoc-støtte som omtalt i klagen
3.3.1. STATSLIG LEVERING AF VARER ELLER TJENESTEYDELSER MOD UTILSTRÆKKELIGT VEDERLAG
3.3.1.1. Levering af varmvalset og koldvalset stål mod utilstrækkeligt vederlag
(45)
Påstanden i klagen lød på, at den kinesiske regering kontrollerer visse industrier og produkter tidligere i cyklen, hvilket giver mulighed for at levere rå- og hjælpestoffer til producenter af stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, til gunstige priser. Dette betyder, at producenter af visse stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, modtager kompensationsstøtte gennem indkøb af varmvalset stål og koldvalset stål fra statsejede virksomheder til priser, der ligger lavere end markedsprisen, hvilket dermed giver de statsejede virksomheder et utilstrækkeligt vederlag.
(46)
Kommissionen bad den kinesiske regering fremlægge detaljerede oplysninger om statsejede virksomheder, der leverer varmvalset stål og koldvalset stål til kinesiske eksporterende producenter af stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, for at efterprøve påstandene i klagen og fastslå, hvorvidt disse statsejede virksomheder er offentlige organer. Kommissionen udarbejdede navnlig bilag B i spørgeskemaet til den kinesiske regering, som var rettet mod de statsejede virksomheder, og bad den kinesiske regering levere de ønskede oplysninger i dette bilag. I mangelskrivelsen bad Kommissionen igen den kinesiske regering fremsende de oplysninger, den havde udbedt sig i bilag B, og tilskyndede den kinesiske regering til at koordinere svarene med de berørte statsejede virksomheder.
(47)
Den kinesiske regering gav imidlertid ikke noget svar på nogen af spørgsmålene i bilag B og fremsendte heller ikke de relevante oplysninger, som Kommissionen bad om i spørgeskemaets hoveddel (f.eks. om den kinesiske regerings ejerskab over og kontrol med de statsejede virksomheder inden for stålsektoren og dens rolle i omorganiseringen af den kinesiske stålindustri). I stedet for at fremsende de ønskede oplysninger erklærede den kinesiske regering i sit svar på spørgeskemaet, at klagerne ikke har kunnet påvise, at producenterne af varmvalset stål og koldvalset stål er offentlige organer.
(48)
Som følge af den manglende samarbejdsvilje fra den kinesiske regerings side måtte Kommissionen undersøge de øvrige bedste oplysninger, der var til rådighed. Kommissionen gav den kinesiske regering meddelelse om denne fremgangsmåde. Ved vurderingen af, hvorvidt de statsejede virksomheder, der leverer varmvalset stål og koldvalset stål til de kinesiske eksporterende producenter af visse stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, er offentlige organer, anvendte Kommissionen de begrænsede oplysninger fra den kinesiske regering, oplysninger i klagen, offentligt tilgængelige faktuelle oplysninger fra lignende procedurer, der er gennemført af andre undersøgelsesmyndigheder, samt andre offentligt tilgængelige oplysninger og baserede sine resultater på samtlige oplysninger i sagsakterne.
a) Statsejede virksomheder, der leverer varmvalset og koldvalset stål til producenter af visse stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, er offentlige organer
(49)
Klageren hævder, at statsejede virksomheder i Kina er offentlige organer i henhold til grundforordningens artikel 2, litra b), som leverer varer (varmvalset stål og koldvalset stål) til producenter af visse stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, til priser, der ligger under markedspriserne og dermed giver dem en fordel.
(50)
WTO's appelorgan (AO) definerede i sin rapport i USA - Definitive Anti-Dumping and Countervailing Duties on Certain Products from China (5) (AO-rapporten) - et offentligt organ som en enhed, der "besidder, udøver eller har fået tildelt statslig myndighed" (6). AO fandt ligeledes, at offentlige organer også er kendetegnet ved "udøvelse af statslige funktioner" (7), som "normalt vil blive betragtet som en del af statens praksis i henhold til den relevante medlemsstats retsorden" (8).
(51)
I lyset af konklusionerne fra WTO's AO er der to spørgsmål, der skal behandles, nemlig (a) hvorvidt de pågældende statsejede virksomheder udfører funktioner, der normalt anses for en del af den statslige praksis i Kina, og (b) hvis dette er tilfældet, hvorvidt de udøver statslig myndighed i denne forbindelse.
(52)
Der foreligger omfattende beviser på, at den kinesiske regering er dybt involveret i forvaltningen af økonomien. Den kinesiske regerings fortrinsrolle i økonomien er indskrevet i Folkerepublikken Kinas forfatning. Artikel 7 i forfatningen lyder som følger: "Statens økonomi er den sektor i en socialistisk økonomi, der ejes af hele folket. Den er drivkraften i den nationale økonomi. Staten sikrer den statslige økonomis konsolidering og vækst". Artikel 15 i forfatningen lyder som følger: "Staten udøver økonomisk planlægning på grundlag af et socialistisk offentligt ejerskab". I vedtægterne for Kinas Kommunistiske Parti fastslås det offentlige ejerskabs fortrinsstilling ligeledes. F.eks. lyder præamblen til vedtægterne for Kinas Kommunistiske Parti: "Partiet skal opretholde og forbedre det grundlæggende økonomiske system, hvor det offentlige ejerskab spiller en dominerende rolle …". De forskellige femårsplaner, der udarbejdes af den nationale udviklings- og reformkommission (NDRC) og vedtages af Kinas højeste juridiske myndighed, statsrådet, indikerer, at den kinesiske regering har et stærkt greb om økonomien.
(53)
For så vidt angår stålsektoren viser oplysningerne i sagen, at de statsejede virksomheder, der fremstiller varmvalset stål og koldvalset stål i Kina, ofte udøver de beskrevne statslige funktioner, bl.a. i sektorplanerne for jern- og stålindustrien. Disse planer bekræfter, at den kinesiske regering har valgt at være tæt involveret i administrationen og udviklingen af stålindustrien i Kina, og de statsejede virksomheders gennemførelse af planerne kan derfor anses for at udgøre statslig praksis. Planerne indeholder målsætninger og mål for alle operatører inden for jern- og stålindustrien og kræver, at hele sektoren leverer et bestemt resultat. Den kinesiske regering bruger i praksis de statsejede jern- og stålvirksomheder som statens forlængede arm for at nå målsætningerne og målene i planerne.
(54)
Bekendtgørelse nr. 35 fra NDRC - Politikker for udvikling af jern- og stålindustrien indeholder bl.a. en politik om at begrænse antallet af jern- og stålsmelteanlæg og opstiller mål for produktionen i de stålkoncerner, der ligger i top 10 på hjemmemarkedet (artikel 3), af hensyn til produktionskapaciteten forbydes det at oprette nye virksomheder inden for jern- og stålsektoren (artikel 10), der opstilles betingelser for adgang til jern- og stålindustrien for så vidt angår udstyr og ligeledes de tekniske og økonomiske indekser, som jern- og stålvirksomheder bør overholde (artikel 12), der opstilles regler for ændringer af stålvirksomheders organisationsstruktur (artikel 20) og forvaltning af investeringer (artikel 22 og 23), der opstilles betingelser for adgang til økonomiske midler (artikel 25 og 26), og staten tildeles ret til at intervenere i indkøb af råvarer (artikel 30).
(55)
12. femårige udviklingsplan for stålindustrien sammenfatter gennemførelsen af målene i den forrige plan, omfatter udviklingsstrategien og opstiller mål for hele stålindustrien. I lighed med bekendtgørelse nr. 35 opstiller den meget specifikke mål for niveauet for industriklynger (afsnit III.(III).6), tilskynder til gennemførelse af visse projekter og fjerner incitamenterne til andre (afsnit IV(IV)) og forskelsbehandler til fordel for jern- og stålindustrien i forskellige provinser (afsnit IV(V), yder støtte til store stålvirksomheder og giver de største statsejede kinesiske stålproducenter som Bao Steel, Anshan Iron and Steel, Wuhan Iron and Steel osv. en ledende rolle (9). Planen giver også mulighed for at styrke reguleringen og forvaltningen af de eksisterende stålvirksomheders produktion (afsnit V(IV).
(56)
Folkerepublikken Kinas lov om statsejede virksomheders aktiver forpligter også de statsejede virksomheder (eller virksomheder med statslige investeringer, som de betegnes i denne lov) til at overholde den nationale industripolitik (10). På samme måde forpligter Foreløbige foranstaltninger vedrørende tilsyn og administration af investeringer foretaget af centrale virksomheder statsejede virksomheder til at følge statens udviklingsplaner og industripolitikker (11). I henhold til Foranstaltninger vedrørende administration af centrale virksomheders udviklingsstrategier og -planer skal alle statsejede virksomheder formulere en udviklings- og strategiplan, som statsrådets kommission for tilsyn med og administration af statsejede aktiver (SASAC) skal gennemgå og godkende. Ved denne gennemgang og forud for godkendelsen skal SASAC bl.a. tage stilling til, hvorvidt planen er i overensstemmelse med den nationale udviklingsplanlægning og industripolitikkerne, og hvorvidt den er i overensstemmelse med den strategiske tilpasning af den statsejede økonomis udformning og struktur (12).
(57)
De konkrete eksempler på gennemførelsen af foranstaltningerne i planerne som f.eks. flytningen af Capital Steel Corporation (13) eller de talrige fusioner af stålvirksomheder (14) viser, at planerne ikke blot er vejledende dokumenter, der fungerer som retningslinjer, men at de fører til konkrete foranstaltninger, som de statsejede stålvirksomheder træffer efter anvisning fra regeringen (repræsenteret ved NDRC og statsrådet).
(58)
Alle de specifikke foranstaltninger, som beskrives i ovenstående betragtninger, skal efterfølges og gennemføres af de virksomheder, der er omfattet af planerne. Man konkluderer, at de statsejede stålvirksomheder gennem denne direkte statslige involvering i stålvirksomhedernes kommercielle adfærd fungerer som regeringens forlængede arm og udfører statslige funktioner, som efterfølgende fører til opfyldelse af de mål, der opstilles i planerne.
(59)
Efter at have fastslået, at statsejede virksomheder udfører statslige funktioner, er spørgsmålet så, om de udøver statslig myndighed i denne forbindelse. I denne henseende er det af central betydning, hvorvidt de kontrolleres af staten (15). Hvis det forholder sig sådan, er det i lyset af de relevante beviser rimeligt at antage, at statsejede virksomheder fungerer som statens forlængede arm og i praksis gennemfører den politik, der fastlægges i ovennævnte planer.
(60)
Den statslige kontrol, der beskrives nedenfor, tyder på, at statsejede virksomheder har, udøver eller er tillagt statslig myndighed. Kontrollen kan bl.a. udøves gennem statsligt ejerskab, administrativ styring og involvering af SASAC, bestyrelsen og statslige planer.
(61)
Som tidligere nævnt i afsnittet om manglende samarbejdsvilje (betragtning 46-48) stillede den kinesiske regering ikke de ønskede oplysninger om ejerstrukturen for producenter af varmvalset stål og koldvalset stål i Kina til rådighed. Sammen med svaret på spørgeskemaet fremsendte den kinesiske regering en liste med 54 virksomheder, i hvilke den kinesiske regering er den største aktionær, men under kontrolbesøget hævdede den, at listen ikke er korrekt og ligeledes indeholder privatejede virksomheder. Den kinesiske regering korrigerede ikke listen og specificerede heller ikke, hvilke af virksomhederne der er privatejede, og hvilke der ejes af den kinesiske regering. På grund af den manglende samarbejdsvilje var Kommissionen nødt til at gennemgå andre oplysninger i sagsakterne og offentligt tilgængelige oplysninger.
(62)
Klageren fremlagde dokumentation for, at de største producenter af varmvalset stål og koldvalset stål er statsejede, og fremlagde detaljerede oplysninger om dette i bilag 10 til klagen (16). Andre offentligt tilgængelige oplysninger (17) bekræfter, at den kinesiske regering har ejerandele i mange af producenterne af varmvalset stål og koldvalset stål.
(63)
Med udgangspunkt i alle oplysningerne i sagen er det rimeligt at konkludere, at den kinesiske regering har en betydelig ejerandel i mange af de kinesiske producenter af varmvalset stål og koldvalset stål.
(64)
SASAC udøver de funktioner, som staten har ansvaret for, som investor og forvalter af de statsejede aktiver, som det fører tilsyn med. Det bemærkes, at selv om den kinesiske regering i sit svar på spørgeskemaet og i den efterfølgende dokumentation hævdede, at SASAC ikke er involveret i statsejede virksomheders kommercielle operationer, og underbyggede denne påstand med henvisning til artikel 7 i de foreløbige foranstaltninger vedrørende tilsyn med og forvaltning af virksomheders statsejede aktiver (18), tyder andre artikler i samme lov samt andre oplysninger i dokumentationen (19) på, at det forholder sig anderledes.
(65)
Den kinesiske regerings svar på spørgeskemaet om statsstøtte viser, at SASAC med bemyndigelse fra statsrådet udnævner og afskediger den øverste ledelse i de virksomheder, det fører tilsyn med, og vurderer deres resultater gennem juridiske procedurer. Det har også ansvaret for at tilskynde de virksomheder, det fører tilsyn med, til at anvende de vejledende principper og politikker, har ansvaret for den grundlæggende forvaltning af virksomhedernes statsejede aktiver samt styrer og overvåger ledelsesarbejdet i lokale statsejede aktiver i henhold til lovgivningen.
(66)
SASAC er også ansvarlig for aflønning og vurdering af de statsejede virksomheders ledere, og desuden udnævner det lederne af de statsejede virksomheder og træffer beslutning om belønninger og sanktioner over for disse (20). Alle oplysningerne tyder faktisk på, at karrieren for ledere af statsejede virksomheder afhænger af SASAC. Disse omstændigheder viser, at SASAC helt klart har fået overdraget statslig myndighed.
(67)
Bestyrelsessammensætningen i statsejede virksomheder viser også, at den kinesiske regering har en stor grad af kontrol med de statsejede virksomheder. Oplysningerne i sagen (21) viser, at mange medlemmer af bestyrelser og tilsynsråd bestrider eller tidligere har bestridt funktioner for staten og/eller partiet, og at udvælgelsen påvirkes kraftigt af statslige myndigheder som SASAC eller Kinas kommunistiske parti.
(68)
Den kinesiske regerings politikker, interesser og mål vedrørende stålindustrien findes i forskellige statslige planer på centralt og sub-centralt niveau. De statsejede virksomheder tilskyndes til at følge disse politikker (virksomheder, der ikke følger dem, rammes endda af sanktioner), og de seneste handlinger, som nogle af de største statsejede stålvirksomheder i Kina har foretaget, viser tydeligt, at man følger disse politikker, og at de statsejede stålvirksomheder arbejder på at nå de mål, der opstilles i disse planer.
(69)
I henhold til den 12. femårige udviklingsplan for stålindustrien er det kun de "virksomheder, der overholder nationens politikker for jern- og stålindustrien og standarderne og betingelserne for produktion og drift af jern- og stålindustrien, der spiller en fremtrædende rolle ved fusioner og omorganisering." (22)
(70)
En række planer på provinsniveau og lokalt niveau omhandler også specifikke statsejede virksomheder og opstiller mål for disse. Klageren refererede uddrag af disse planer (23). Den kinesiske regering blev bedt om at fremsende alle disse planer i spørgeskemaet og i mangelskrivelsen med henblik på kontrol og præcisering, men den kinesiske regering besluttede ikke at fremsende dem. Det bemærkes imidlertid, at den kinesiske regering ikke anfægtede nøjagtigheden af disse henvisninger under proceduren. Desuden indrømmer de virksomheder, der nævnes i provinsernes planer og de lokale planer, at de samarbejder med myndighederne og beskriver, hvordan de handler eller tidligere har handlet i henhold til planerne (24).
(71)
Selv om den kinesiske regering hævder, at nogle af ovennævnte planer kun er vejledende, ikke bindende og udelukkende skal tjene som rettesnor, underbygges denne påstand ikke af andre oplysninger i sagen. Tværtimod gør mange love og bestemmelser, som helt klart er juridisk bindende (25), statens udviklingsplaner og industripolitikker obligatoriske for de statsejede virksomheder.
(72)
Den kinesiske regering formulerer målsætninger og mål for jern- og stålindustrien gennem femårsplaner og andre relevante officielle dokumenter og når disse mål ved hjælp af de funktioner og aktiviteter, der beskrives i dem. Eftersom disse planer og dokumenter formuleres af departementer i den kinesiske regering som nationalrådet eller NDRC, bør de funktioner og aktiviteter, som de henviser til, anses for at være statslige. Som ovenfor beskrevet er de statsejede stålvirksomheder forpligtede til at følge planerne og politikkerne, idet de fungerer som statens forlængede arm, og eftersom staten udøver en betydelig kontrol med dem, udøver de i praksis statslig myndighed.
(73)
I lyset af den kinesiske regerings manglende samarbejdsvilje blev udstrækningen af de enheder, der betragtes som "offentlige organer", ikke defineret fuldt ud. Under alle omstændigheder gælder det, at enhver statsejet virksomhed, hvor staten har aktiemajoriteten eller er den største aktionær, er et offentligt organ. Enheder, som staten ikke har aktieposter i, er private enheder. Når det er sagt, er det ikke nødvendigt at skelne mellem offentlige og private instanser her, eftersom det påvises i betragtning 85-98 nedenfor, at alle private organer inden for stålsektoren er underlagt og styres af staten og dermed i enhver relevant henseende opfører sig på samme måde som offentlige organer.
b) Fordele (offentlige organer)
(74)
Med henblik på at vurdere, hvorvidt der er tale om en fordel i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 2, er det nødvendigt at sammenligne priserne på varmvalset stål og koldvalset stål, som de pågældende eksporterende producenter betaler, med den relevante reference. I AO-rapporten bekræftede man, at i tilfælde, hvor markedet i det leverende land forvrides som følge af statens rolle, er det tilladt at benytte eksterne referencer. Det bemærkes ligeledes, at "når staten er den dominerende leverandør, er det sandsynligt, at de private leverandørers priser vil blive forvredet, men det er stadig nødvendigt at foretage en analyse af de enkelte sager" (26). AO erklærede desuden, at: "… vi antyder ikke, at der findes en grænse, over hvilken det forhold, at staten er den dominerende leverandør på markedet, i sig selv er tilstrækkeligt til at fastslå, at der er tale om prisforvridning, men det er klart, at jo mere dominerende statens rolle på markedet er, jo mere sandsynligt er det, at denne rolle vil føre til forvridning af de private leverandørers priser" (27). AO erklærede videre, at: "når staten er en "betydelig" leverandør, er der behov for beviser vedrørende andre faktorer end statens markedsandel, eftersom statens rolle som en betydelig leverandør ikke i sig selv beviser, at der sker en forvridning af de private leverandørers priser". Det første spørgsmål, der skal besvares, er derfor, om statens andel af produktionen af varmvalset stål og koldvalset stål i Kina er dominerende eller blot betydelig.
(75)
Kommissionen bad den kinesiske regering fremsende oplysninger om markedet for varmvalset stål og koldvalset stål for så vidt angår den andel af produktionen af varmvalset stål og koldvalset stål, der kommer fra statsejede virksomheder og private virksomheder, men den kinesiske regering fremsendte ingen relevante oplysninger om dette (28).
(76)
Kommissionen benyttede andre tilgængelige oplysninger (29) vedrørende dette spørgsmål og kunne konstatere, at mindst 63 % af det varmvalsede stål i Kina produceres af statsejede stålvirksomheder. Det er vigtigt at bemærke, at man nåede frem til, at statsejede virksomheder har en andel på 63 %, efter en meget konservativ analyse, og at dette tal er et absolut minimum. Det forhold, at mange af de påståede private leverandører, som indberettes af eksportørerne, synes at være handelsvirksomheder (som udmærket kan have købt varen af statsejede virksomheder), den manglende samarbejdsvilje fra den kinesiske regerings side (se betragtning 46-48 ovenfor) og resultaterne fra andre undersøgelsesmyndigheder (se fodnote 32) fører til den konklusion, at de statsejede virksomheders faktiske andel af markedet for varmvalset stål er langt højere. Den kinesiske regerings stærke tilstedeværelse inden for denne sektor for varmvalset stål (se betragtning 85-94 nedenfor) begrænser desuden de private operatørers manøvremuligheder.
(77)
På grundlag af ovenstående blev det fastslået, at de statsejede virksomheder er dominerende på markedet for varmvalset stål i Kina. De statsejede virksomheders dominans på markedet for varmvalset stål er så betydelig, at de private producenter ikke har andet valg end at tilpasse deres priser efter de statsejede virksomheders, således som det fremgår nedenfor.
(78)
Med hensyn til koldvalset stål var de statsejede virksomheders andel som indberettet af de kinesiske eksporterende producenter (18 %) langt lavere end for varmvalset stål, men dette blev modsagt af andre oplysninger (se betragtning 79 nedenfor). I lyset af den manglende samarbejdsvilje hos den kinesiske regering konkluderes det, at eftersom mange af de påståede private leverandører, som eksportørerne har indberettet, synes at være handelsvirksomheder (som udmærket kan have købt varen af statsejede virksomheder), og eftersom den kinesiske regerings stærke involvering i denne sektor medfører begrænsninger på de private operatørers handelsaktiviteter (se betragtning 85-94 nedenfor), (dels på grundlag af de foreliggende oplysninger (se betragtning 79 nedenfor) i henhold til grundforordningens artikel 28), indtager de statsejede virksomheder også en dominerende stilling på markedet for koldvalset stål i Kina.
(79)
Denne konklusion underbygges af World Steel Capacity Book, som modsiger andelen på 18 %, som de kinesiske eksportører har indberettet, og viser, at mere end 70 % af den samlede produktionskapacitet for koldvalset stål i Kina er statsejet (30).
(80)
Kommissionen bad den kinesiske regering om oplysninger vedrørende priser på varmvalset stål og koldvalset stål fremstillet af statsejede og privatejede virksomheder, som sælges på det kinesiske marked. Den kinesiske regering fremlagde ingen sådanne oplysninger som svar på spørgeskemaet. Undersøgelsen hos eksportører af visse stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, viste, at de priser, som de fire eksporterende producenter/koncerner betalte for varmvalset stål og koldvalset stål fra private producenter af varmvalset stål og koldvalset stål eller fra grossister i undersøgelsesperioden, konsekvent lå meget tæt på priserne hos statsejede virksomheder (31). De observerede data viser sammen med de statsejede virksomheders dominerende stilling inden for denne sektor, at de private leverandørers priser rent faktisk følger de priser, der betales til statsejede virksomheder. Kontrakten, som en af de eksporterende producenter i stikprøven har fremlagt vedrørende levering af varmvalset stål fra en privatejet leverandør, indeholder endda en betingelse om, at prisen skal sammenkædes med prisen hos en statsejet leverandør.
(81)
På grundlag af de samlede oplysninger i sagen fastslås det, at priserne på varmvalset stål og koldvalset stål, der sælges af statsejede virksomheder i Kina, er forvredne som følge af de statsejede virksomheders dominerende stilling på markedet for varmvalset stål og koldvalset stål i Kina. Priserne på varmvalset stål og koldvalset stål fra private leverandører tilpasses priserne hos de statsejede virksomheder. Under hensyntagen til dette konkluderes det, at der ikke findes pålidelige markedspriser i Kina for varmvalset stål og koldvalset stål. Da der ikke findes nogen "gældende markedsvilkår" på markedet for varmvalset stål og koldvalset stål i Kina, måtte Kommissionen i overensstemmelse med grundforordningens artikel 6, litra d), søge efter en alternativ reference. Eftersom hele det kinesiske marked er forvredet, anses det for upraktisk at tilpasse omkostningerne og priserne i Kina på nogen meningsfyldt måde, og importpriserne vil være tilsvarende forvredet som følge af de statsejede virksomheders dominerende stilling. Derfor ledte man efter en ekstern reference i overensstemmelse med grundforordningens artikel 6, litra d), nr. ii).
(82)
Den mest hensigtsmæssige reference er tilsyneladende en konstrueret reference, der tager udgangspunkt i verdensmarkedspriserne på varmvalset stål og koldvalset stål, som regelmæssigt offentliggøres i forskellige specialiserede ståltidsskrifter som Steel Business Briefing, MEPS og CRU.
(83)
Ved at sammenligne priserne hos de statsejede virksomheder med en ekstern reference (konstrueret som forklaret i betragtning 103 nedenfor) kunne man konstatere, at disse priser lå et godt stykke under referencepriserne og dermed gav de kinesiske eksporterende producenter af visse stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, en fordel i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 2.
c) Specificitet
(84)
Dette subsidieprogram er specifikt som defineret i grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra c), idet kun et begrænset antal erhvervsgrene og virksomheder i Kina anvender det varmvalsede stål og koldvalsede stål til deres produktion.
d) Overdragelse og pålæggelse til private leverandører
(85)
Det næste spørgsmål, der skal behandles, er, hvorvidt den kinesiske regering alligevel overdrager det til eller pålægger de private producenter af varmvalset stål og koldvalset stål, som ikke er offentlige organer, at levere varmvalset stål og koldvalset stål til producenterne af visse stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, i betydningen i grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. iv).
(86)
Som udgangspunkt er det allerede blevet fastslået, at den kinesiske stat har en politik om at levere varmvalset stål og koldvalset stål til sektoren for stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, fordi organer, som er en del af staten, beskæftiger sig med disse leverancer og indtager en dominerende stilling på markedet, som giver dem mulighed for at tilbyde priser, der ligger under markedsprisen. Og under alle omstændigheder, og uanset om disse organer betegnes som "offentlige" eller ej, viser de samme oplysninger, at der foreligger en statslig politik om kraftig indgriben i denne sektor. Nu skal det undersøges, om denne politik også gør sig gældende for private leverandører.
(87)
I en række statslige planer og politikdokumenter er der tegn på, at stålproducenterne i Kina (både statsejede og privatejede virksomheder) modtager tilskyndelse og støtte fra den kinesiske regering. I visse afsnit i disse dokumenter antydes det, at der findes en direkte sammenhæng mellem staten og private stålvirksomheders adfærd, og i en række tilfælde kan det konstateres, at denne "vejledning" betød, at stålvirksomhederne handlede som anbefalet i planerne.
(88)
I bekendtgørelse nr. 35 fra NDRC - Politikker for udvikling af jern- og stålindustrien tilskyndes stålvirksomhederne f.eks. til at handle på en bestemt måde (32), der opstilles betingelser for investeringer, og investeringerne gøres afhængige af myndighedernes godkendelse (33), man påvirker konkurrencen om ressourcer (34) og indfører endda sanktioner over for virksomheder, der ikke overholder bestemmelserne (35). Den 12. femårige udviklingsplan for stålindustrien påvirker også stålvirksomhedernes forretningsbeslutninger, og dette kan igen få konsekvenser for omkostningsstruktur og priser (36).
(89)
Herunder fremsendte klageren i bilag 24 en række uddrag fra diverse politikdokumenter fra forskellige statslige organisationer, hvoraf det fremgik, at den kinesiske regering yder støtte til stålindustrien i almindelighed og til stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, i særdeleshed (37).
(90)
Desuden foreligger der offentligt tilgængelige oplysninger, der viser, at de privatejede virksomheder handler i overensstemmelse med forskellige statslige planer og politikdokumenter (38).
(91)
Den kinesiske regering har truffet forholdsregler med henblik på at modvirke eksporten af varmvalset stål og koldvalset stål i form af eksportrestriktioner, der gennemføres med det komplekse momsrefusionssystem. Mere specifikt er varmvalset stål og koldvalset stål belagt med en moms på 17 %. Momsen på visse stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, som er fremstillet af koldvalset stål (der fremstilles af varmvalset stål), og som sælges indenlands, godtgøres med en sats på 13 %, men hvis virksomheden vælger at eksportere varmvalset stål eller koldvalset stål, refunderes momsen overhovedet ikke. Dette system betyder, at de privatejede producenter af varmvalset stål og koldvalset stål ikke kan handle med den sædvanlige frihed på markedet, og det medfører også en forøgelse af det indenlandske udbud af varmvalset stål og koldvalset stål og vil uundgåeligt presse prisen på det kinesiske marked. Så privatejede producenter af varmvalset stål og koldvalset stål (på samme måde som statsejede virksomheder) kan ikke handle uafhængigt af den kinesiske regerings politik.
(92)
I afsnittet ovenfor vedrørende fordele for offentlige organer blev det fastslået, at som følge af de statsejede stålvirksomheders dominerende stilling på markedet for varmvalset stål og koldvalset stål har de private producenter af varmvalset stål og koldvalset stål intet andet valg end at tilpasse deres priser efter de statsejede virksomheders priser. De fastsætter med andre ord ikke priserne, men overtager dem snarere. Dette er endnu et tegn på, at de private producenter af varmvalset stål og koldvalset stål ikke kan handle uafhængigt af foranstaltninger truffet af den kinesiske regering og andre offentlige organer.
(93)
Dette forhold underbygges af oplysningerne fra de kinesiske eksporterende producenter, der besvarede spørgeskemaerne om antidumping, som viser, at priserne hos private leverandører af varmvalset stål og koldvalset stål nærmest er de samme som for de statsejede virksomheder. I kontrakten, som en af de eksporterende producenter i stikprøven fremlagde vedrørende levering af varmvalset stål fra en privatejet leverandør, er der endda en betingelse om, at prisen skal sammenkædes med prisen hos en statsejet leverandør.
(94)
I lyset af ovenstående oplysninger om, at priserne hos de statsejede virksomheder ligger under markedspriserne, er det klart, at priserne hos privatejede leverandører, eftersom de er tilpasset efter de statsejede virksomheders priser, også ligger under markedspriserne.
e) Finansielt bidrag
(95)
Ifølge artikel 3, stk. 1, litra a), nr. iv) - andet led - i grundforordningen er der tale om økonomisk støtte, når staten: "overdrager til eller pålægger et privat organ at varetage en eller flere af den type funktioner, der er omhandlet, i nr. i), ii) og iii), og som normalt ville påhvile staten, og den pågældende praksis ikke reelt afviger fra den praksis, der normalt følges af staten". WTO's appelorgan har fortolket "pålægger" som en henvisning til situationer, hvor staten udøver sin myndighed, herunder en grad af tvang, over et privat organ, og "overdrager til" som en henvisning til situationer, hvor staten giver ansvaret til et privat organ (39). Desuden udformede WTO-panelet om amerikanske eksportbegrænsninger (40) en tredelt test for pålæggelse og overdragelse, som kræver, at der er tale om (a) en statslig foranstaltning, som er (b) rettet mod en bestemt part, og (c) hvis formål er en bestemt opgave eller forpligtelse (41).
(96)
På grundlag af dette udgør inddragelsen af de private leverandører under den kinesiske regerings politik for levering af varmvalset stål og koldvalset stål "pålæggelse" og "overdragelse" til private leverandører af følgende grunde:
En statslig "foranstaltning":
-
Den kinesiske regerings "politik" (se betragtning 86 ovenfor) udgør en "foranstaltning" eller "foranstaltninger". Politikken gennemføres af offentlige organer (statsejede virksomheder), som er dominerende på markedet og sælger til under markedspriser, og af den kinesiske regering gennem planer og manipulation af eksportrestriktioner. Den samlede virkning er, at private leverandører i praksis tvinges til at følge de offentlige organers priser, der ligger under markedspriserne.
"rettet mod en bestemt part":
-
Statens politik (navnlig planer og eksportrestriktioner) gælder alle producenter af varmvalset stål og koldvalset stål, både statsejede og private. I denne henseende er politikken "rettet" mod alle producenter. Dette dokumenteres af, at de statsejede virksomheders og private virksomheders priser ligger på linje, og at de private leverandører sælger til priser, som kommercielt set er ufornuftige.
"hvis formål er en bestemt opgave eller forpligtelse":
-
Formålet med statens politik er at levere varmvalset stål og koldvalset stål til priser under markedsprisen, hvilket fremgår af prisniveauet i Kina. Den kinesiske regerings og de statsejede virksomheders foranstaltninger giver ikke de private leverandører andet valg end at følge de offentlige organers praksis, og dette pålægger dem reelt en bestemt opgave eller forpligtelse. Den kinesiske regerings politik, navnlig gennem planerne og momsmanipulationen, udgør en alvorlig begrænsning af de private leverandørers fritagelse fra denne opgave eller forpligtelse.
(97)
Under hensyntagen til alle ovennævnte faktorer kan man konkludere, at den kinesiske regerings eksportbegrænsning, den statslige planlægning og de statsejede virksomheders dominerende stilling begrænser friheden for de private leverandører af varmvalset stål og koldvalset stål og tvinger dem til at handle på en ikke kommercielt funderet måde og til at acceptere økonomisk irrationelle priser (lavere end markedspriserne), hvilket de ikke ville gøre på et frit og åbent marked. Dette bekræfter, at statens politik for levering af varmvalset stål og koldvalset stål (herunder til sektoren for stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale) også gælder for private leverandører.
(98)
I lyset af ovenstående analyse førte oplysningerne i sagsakterne og andre offentligt tilgængelige oplysninger desuden Kommissionen til den konklusion, at private producenter af varmvalset stål og koldvalset stål i Kina af den kinesiske regering er blevet pålagt og har fået overdraget ansvaret for at levere varer i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. iii), og 3, stk. 1, litra a), nr. iv), og handler på samme måde som statsejede stålvirksomheder.
f) Fordele (private leverandører)
(99)
Kommissionen fastslog, at de private leverandører af varmvalset stål og koldvalset stål af den kinesiske regering har fået pålagt og fået overdraget ansvaret for en opgave, og undersøgelsen viste, at priserne fra privatejede leverandører af varmvalset stål og koldvalset stål er tilpasset de statsejede virksomheders priser (se ovenstående afsnit).
(100)
Med udgangspunkt i dette konkluderes det, at resultaterne vedrørende fordele og specificitet ved de statsejede virksomheders levering af varmvalset stål og koldvalset stål til priser under markedspriser også gælder for privatejede leverandører af varmvalset stål og koldvalset stål.
g) Resultaterne af undersøgelsen
(101)
To af de eksporterende producenter i stikprøven har opnået fordele ved dette program. En eksporterende producent (Panhua Steel Group) har opnået fordele ved levering af varmvalset stål mod utilstrækkeligt vederlag, og den anden eksporterende producent (Huadong Steel Group) har opnået fordele ved leveringen af koldvalset stål mod utilstrækkeligt vederlag.
h) Beregning af subsidiebeløbet
(102)
Det udligningsberettigede subsidiebeløb blev beregnet, udtrykt ved den fordel, som det konstateredes, at modtageren havde opnået i undersøgelsesperioden. Fordelen beregnes ved at tage summen af differencerne mellem de faktiske købspriser og de relevante referenceværdier for indkøbene af varmvalset stål og koldvalset stål. Det resulterende beløb blev herefter fordelt på den samlede omsætning for den samarbejdsvillige eksporterende producent i undersøgelsesperioden, fordi subsidierne ikke var betinget af eksportresultaterne og ikke blev ydet med henvisning til de fremstillede, producerede, eksporterede eller transporterede mængder.
(103)
Eftersom det kinesiske marked for varmvalset stål og koldvalset stål er forvredet, anvendte man verdensmarkedspriserne på varmvalset stål og koldvalset stål som et velegnet grundlag til at udregne referencepriser for varmvalset stål og koldvalset stål. Med udgangspunkt i forskellige ståltidsskrifter (SBB og MEPS) valgte man de indenlandske priser, ekskl. skatter og afgifter, i fem lande/regioner (Europa, USA, Tyrkiet, Japan og Brasilien). Med henblik på at finde frem til repræsentative referencer valgte Kommissionen det største marked for hver geografisk region, dvs. Europa (EU) Nordamerika (USA), Latinamerika (Brasilien), Asien (Japan) og Mellemøsten/Nordafrika (Tyrkiet). De månedlige gennemsnitspriser i undersøgelsesperioden for hvert af de fem lande/regioner blev omregnet til et matematisk gennemsnit for at nå frem til de månedlige referencepriser. De fem udvalgte lande/regioner havde ikke de højeste priser i undersøgelsesperioden, de er alle medlemmer af WTO, er blandt de 10 største stålproducenter i verden og ligger på forskellige kontinenter. De således beregnede referencepriser anses derfor for rimelige og passende.
(104)
Subsidiesatsen, som blev udregnet for denne ordning i undersøgelsesperioden for de eksporterende producenter i stikprøven, udgør 23,02 % for Huadong Group og 27,63 % for Panhua Group.
(105)
Den vægtede gennemsnitlige subsidiesats for de samarbejdsvillige virksomheder, der ikke er med i stikprøven, er 25,37 %.
(106)
Som følge af den ringe samarbejdsvilje fastsættes subsidiesatsen for alle ikke-samarbejdsvillige virksomheder til den højeste subsidiesats, der blev konstateret for denne ordning for en enhed, der er forretningsmæssigt forbundet med en af de samarbejdsvillige virksomheder i stikprøven, nemlig 32,44 %.
3.3.1.2. Indrømmelse af brugsrettigheder til jord mod utilstrækkeligt vederlag
a) Indledning
(107)
Klageren påstod, at der ikke findes noget fungerende marked for jord i Kina, og at det beløb, som virksomhederne betaler for brugsretten til jorden, ligger under den normale markedspris. I sit svar på antisubsidiespørgeskemaet erklærede den kinesiske regering, at "i overensstemmelse med Folkerepublikken Kinas lov om forvaltning af jord, ejes jord i byområder af staten. Jord i landdistrikter og forstæder ejes kollektivt af bønderne, medmindre andet bestemmes af staten". Den kinesiske regering hævdede, at der findes et standardiseret, regelbundet og konkurrencebaseret marked for jord, og at brugsretten til jorden skal handles offentligt i overensstemmelse med lovgivningen for markedet for jord. Den kinesiske regering erklærede også, at jord til industriel og kommerciel brug skal erhverves mod vederlag for anvendelsen på det åbne marked gennem budrunder og auktioner. Den kinesiske regering fremlagde ingen oplysninger om de faktiske priser på brugsretten til jord eller minimumspriser for jord, som fastsættes af staten, og som blev nævnt i svaret på antisubsidiespørgeskemaet og under kontrolbesøget.
(108)
Under kontrolbesøget bad Kommissionen den kinesiske regering fremlægge dokumentation for påstanden om, at al jord til industriel anvendelse i Kina tildeles gennem budrunder eller auktioner. Den kinesiske regering kunne ikke fremlægge en sådan dokumentation under kontrolbesøget, men fremsendte nogle oplysninger om dette efter kontrolbesøget. Men al denne dokumentation viser, at ud af 13 transaktioner vedrørende brugsretten til jord for de eksporterende producenter i stikprøven var kun seks genstand for en budrunde eller en auktion. Der blev ikke fremlagt oplysninger om deltagerne i auktionen/budrunden, som Kommissionen havde bedt om, og i alle tilfælde var den endelige pris, som virksomheden betalte, den samme pris, som de lokale myndigheder havde fastsat vilkårligt.
(109)
Kommissionen bad også den kinesiske regering fremlægge sine synspunkter om mulige referencer ud fra den antagelse, at der ikke findes nogen markedspris for jord i Kina. Selv om dette kun var en antagelse og på ingen måde var et resultat eller en konklusion på det tidspunkt, hvor spørgeskemaet blev sendt til den kinesiske regering, gav den kinesiske regering udtryk for det synspunkt, at formodningen var forkert, og anførte ikke nogen mulige referencer. Den kinesiske regering påpegede også den påståede fejl i klagen, at klageren på den ene side hævder, at der ikke findes noget marked for jord i Kina, og at man bør benytte en "ekstern reference", men at man på den anden side hævder, at de statsejede virksomheder får overdraget jord fra staten på gunstige betingelser i forhold til det private erhvervsliv, og anførte, at hvis der skulle anvendes en reference, skulle det være de priser, som "ikke-tilskyndede" kinesiske virksomheder betaler, men man gav ikke nogen oplysninger om disse priser. I denne forbindelse skal det bemærkes, at klageren påstod, at markedet for brugsretten til jord i Kina var forvrænget som helhed, og at både statsejede og private producenter af visse stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, har modtaget brugsrettigheder til jord mod utilstrækkeligt vederlag.
b) Retsgrundlag
(110)
Indrømmelsen af brugsretten til jord i Kina hører under Folkerepublikken Kinas jordforvaltningslov og Folkerepublikken Kinas lov om fast ejendom.
c) Praktisk gennemførelse
(111)
Al jord er iflg. artikel 2 i jordforvaltningsloven statsejet, idet jord ifølge den kinesiske forfatning og relevante lovbestemmelser tilhører Folkerepublikken Kinas befolkning. Jord kan ikke sælges, men rettighederne til brug af jorden kan tildeles i henhold til lovgivningen. De statslige myndigheder kan tildele dem gennem offentlige budrunder eller ved auktion.
d) Resultaterne af undersøgelsen
(112)
De samarbejdsvillige eksporterende producenter har indberettet oplysninger om den jord, de besidder, samt de fleste af de relevante kontrakter/certifikater vedrørende brugsretten til jord, men den kinesiske regering har kun fremsendt meget begrænsede oplysninger om priserne på rettigheder til brug af jord.
(113)
Som nævnt ovenfor hævdede den kinesiske regering, at rettighederne til brug af jord i Kina tildeles gennem budrunder eller auktioner. Dette fremgår også af artikel 137 i Folkerepublikken Kinas lov om fast ejendom (42).
(114)
Men ved kontrollen af de samarbejdsvillige eksporterende producenter fandt man, at dette system, som den kinesiske regering beskriver, ikke altid fungerer sådan i praksis. Ud af seks brugsrettigheder til jord, som Chongqing Wanda Steel Strip Co. Ltd. (en del af Panhua Group Co. Ltd) har erhvervet, har virksomhedens repræsentanter bekræftet, at der for de fires vedkommende ikke fandt nogen budproces sted. Chongqing Wanda var den eneste deltager, og den endelige transaktionspris, som selskabet betalte, var præcis den samme pris, som det lokale kontor for jordressourcer havde fastsat vilkårligt på forhånd. For de resterende to rettigheder til anvendelse af jord blev der gennemført en budproces, men hverken virksomheden eller den kinesiske regering fremlagde nogen dokumentation for dette. Det fremgår rent faktisk af de dokumenter, som den kinesiske regering fremlagde efter kontrolbesøget, at også disse to brugsrettigheder til jord blev erhvervet for en pris, der var identisk med den pris, som det lokale kontor for jordressourcer havde fastsat. Zhangjiagang Panhua Steel Strip Co., Ltd (også en del af Panhua Group Co. Ltd) erhvervede tre brugsrettigheder til jord fra private virksomheder til gengæld for aktier i Panhua Group Co. Ltd.
(115)
Zhejiang Huadong Light Steel Building Material Co., Ltd erhvervede to af sine brugsrettigheder til jord fra det lokale kontor for brug af jordressourcer i Xiaoshan-distriktet og en fra den private virksomhed. Der kunne ikke fremlægges nogen dokumentation for budrunder eller auktioner, idet den kinesiske regering anførte, at for brugsrettigheder til jord indkøbt før den 1. september 2006 fandtes der ingen bekræftelse på transaktioner vedrørende brugsrettigheder til jord, og den kinesiske regering hverken bekræftede eller benægtede, at disse transaktioner havde fundet sted efter en budrunde eller auktion.
(116)
Resultaterne af proceduren bekræfter, at situationen vedrørende salg og køb af jord i Kina er uklar og ugennemsigtig, og at priserne ofte fastsættes vilkårligt af myndighederne. Myndighederne fastsætter priserne i henhold til vurderingssystemet for jord i byområder, hvor det kræves, at de blandt andre kriterier også skal tage hensyn til industripolitikken ved prissætning af industrigrunde. I det mindste inden for stålsektoren er adgangen til industrigrunde ved lov begrænset til virksomheder, der overholder de industripolitikker, der fastlægges af staten (43).
(117)
Uafhængige oplysninger fra klageren viser også, at jord i Kina stilles til rådighed til priser, der ligger under de normale markedspriser (44).
e) Konklusion
(118)
I overensstemmelse hermed bør den kinesiske regerings indrømmelse af brugsrettigheder til jord betragtes som et subsidie i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. iii), og artikel 3, stk. 2, idet der indrømmes goder, hvilket har medført en fordel for modtagervirksomhederne. Som forklaret i betragtning 114-115 ovenfor findes der ikke noget fungerende marked for jord i Kina, og brugen af en ekstern reference viser, at det beløb, som de samarbejdsvillige eksportører har betalt for brugsretten til jord, ligger et godt stykke under den normale markedspris. Subsidiet er specifikt efter grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra a) og c), eftersom adgangen til industrijord ved lov er begrænset til virksomheder, der overholder statens industripolitikker, kun bestemte transaktioner var omfattet af en udbudsprocedure, priserne ofte blev fastsat af myndighederne og regeringens praksis på dette område var uklar og ugennemsigtig.
(119)
Subsidiet betragtes derfor som udligningsberettiget.
f) Beregning af subsidiebeløbet
(120)
Det blev konkluderet, at situationen i Kina med hensyn til brugsrettigheder til jord ikke er markedsbaseret, og at der tilsyneladende ikke findes nogen private referencer overhovedet i Kina. En justering for omkostninger eller priser i Kina er derfor ikke mulig. Det konkluderes under disse omstændigheder, at der ikke findes et marked i Kina, jf. grundforordningens artikel 6, litra d), nr. ii), og at brugen af en ekstern reference til at måle fordelens omfang er berettiget. Eftersom den kinesiske regering ikke var samarbejdsvillig og ikke fremsatte nogen forslag til en ekstern reference, måtte Kommissionen anvende de tilgængelige oplysninger for at fastlægge en hensigtsmæssig ekstern reference. I den forbindelse anså man det for hensigtsmæssigt at anvende oplysninger om det særskilte toldområde Taiwan som en hensigtsmæssig reference.
(121)
Kommissionen er af den opfattelse, at jordpriserne i Taiwan udgør det bedste referencealternativ for de områder i Kina, hvor de samarbejdsvillige eksporterende producenter er beliggende. Størstedelen af de eksporterende producenter er beliggende i den østlige del af Kina i udviklede områder med et højt BNP i provinser med høj befolkningstæthed.
(122)
Det udligningsberettigede subsidiebeløb blev beregnet, udtrykt ved den fordel, som det konstateredes, at modtagerne havde opnået i UP. Den fordel, som modtageren har opnået, beregnes ved at tage højde for det beløb, som hver virksomhed havde betalt for brugsrettigheder til jord, og det beløb, som normalt skulle have været betalt på grundlag af den taiwanesiske reference.
(123)
I denne beregning brugte Kommissionen den gennemsnitlige pris pr. kvadratmeter jord i Taiwan renset for kursnedskrivning og udvikling i BNP fra og med datoerne i de respektive kontrakter om brugsrettigheder til jord. Oplysningerne vedrørende priser på industrigrunde blev hentet fra webstedet for Taiwans økonomiministeriums industrielle kontor. Kursnedskrivningen og udviklingen i BNP for Taiwan blev beregnet på grundlag af inflation og udvikling i BNP pr. indbygger ved nuværende priser i USD for Taiwan som offentliggjort af IMF i World Economic Outlook fra 2011. Dette subsidiebeløb (tæller) er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 3, blevet fordelt over UP ved hjælp af den normale løbetid for brugsrettigheder til erhvervsmæssig jord i Kina, dvs. 50 år. Dette beløb blev derefter fordelt over de samarbejdsvillige eksporterende producenters samlede omsætning i UP, da subsidiet ikke er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, producerede, eksporterede eller transporterede mængder.
(124)
Den beregnede subsidiesats for denne ordning i undersøgelsesperioden for de samarbejdsvillige eksporterende producenter udgør 0,34 % for Huadong Group og 1,12 % for Panhua Group.
(125)
Den vægtede gennemsnitlige subsidiesats for de samarbejdsvillige virksomheder, der ikke er med i stikprøven, er 0,73 %.
(126)
Som følge af den ringe samarbejdsvilje fastsættes subsidiesatsen for alle ikke-samarbejdsvillige virksomheder til den højeste subsidiesats, der blev konstateret for denne ordning for en enhed, som er forretningsmæssigt forbundet med en af de samarbejdsvillige virksomheder i stikprøven, nemlig 1,36 %.
3.3.1.3. Program bestående af levering af vand mod utilstrækkeligt vederlag
a) Indledning
(127)
I klagen hævdes det, at vandpriserne i Kina udelukkende fastsættes af de offentlige myndigheder, og at prisstrukturen fastsættes i henhold til industrielle makropolitikker. Det anføres også, at vandpriserne var forskellige i de forskellige lokalområder, og at der også var tale om differentierede satser fra virksomhed til virksomhed. I klagen hævdede man, at det var sandsynligt, at producenter af visse stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, havde opnået fordele som følge af vandpriser mod utilstrækkeligt vederlag i overensstemmelse med politikken om at tilskynde til produktion af stålprodukter med høj værditilvækst.
(128)
Vandforsyningen og vandmarkedet i Kina administreres af NDRC, ministeriet for vandressourcer og miljøministeriet. Markedet for vandforsyning domineres stadig i vid udstrækning af lokale statsejede virksomheder, selv om virksomheder med udenlandsk kapital er gået ind i en række vandforsyningsprojekter i nogle byer og har brudt de statslige leverandørers monopol. Den kinesiske regering kunne dog ikke fremsende en detaljeret liste over vandleverandører med angivelse af deres forsyningsområde og leverede mængder (se betragtning 129 nedenfor), men begrænsede sit svar til en liste over vandleverandører i de områder, hvor de eksporterende producenter i stikprøven var beliggende.
(129)
Med hensyn til prissætningen fastlægger NDRC den overordnede prispolitik, mens de lokale myndigheder fastsætter den lokale vandpris efter en høringsprocedure, der har til formål at sikre en bæredygtig udnyttelse af vandressourcerne. Priserne afspejler omkostningerne samt et rimeligt overskud for de lokale vandleverandører. Den kinesiske regering fremsendte de relevante prislister, der var gældende i de kommuner, hvor de producerende eksportører af visse stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, i stikprøven var placeret. Det blev præciseret, at de forskellige kommunale priser gælder ensartet for alle industribrugere og ikke varierer afhængigt af virksomheden eller brugerne.
b) Resultaterne af undersøgelsen
(130)
Undersøgelsen bekræftede, at NDRC fastsætter basisprisen for vand, og at de kommunale prismyndigheder fastsætter prisen for de enkelte kommuner baseret på en række forskellige parametre (f.eks. distributionsomkostninger, dækningsbidrag og et rimeligt overskud). Oven i vandprisen lægges en "spildevandsafgift", som også fastsættes på kommunalt plan.
(131)
Mens basisprisen for vand, spildevandsafgiften og andre mulige lokale tillægsafgifter ligeledes gælder for alle brugere i de samme kategorier, konstateredes det, at en af de to eksportører i stikprøven, Zhejiang Huadong Group, ikke betalte spildevandsafgiften.
(132)
Eksportøren hævdede, at man betalte denne afgift som et engangsbeløb til miljøbeskyttelseskontoret. Men Kommissionen mener ikke, at denne betaling skete i stedet for spildevandsafgiften af følgende tre grunde: 1) i det officielle dokument står der "spildevandsudledningsafgift" og ikke "spildevandsafgift", 2) betalingen står ikke i forhold til det faktiske vandforbrug, 3) det samlede erlagte beløb er temmelig lille sammenlignet med det samlede beløb, der ville være forfaldet, hvis man skulle have betalt spildevandsafgift i henhold til det faktiske vandforbrug.
c) Finansielt bidrag
(133)
Zhejiang Huadong Group modtog et finansielt bidrag, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. iii), idet staten leverede vand gennem det lokale vandforsyningsselskab (Hangzhou Xiaoshan Water Supply Co. Ltd.). Dette er at betragte som et finansielt bidrag fra staten i form af levering af varer ud over den generelle infrastruktur, jf. grundforordningen. Dette kan også betragtes som indtægter, som staten giver afkald på, fordi et offentligt organ ikke har opkrævet forfaldne indtægter, jf. artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii).
d) Fordel
(134)
Huadong Steel Group opnåede en fordel, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 2, eftersom staten har leveret vand mod utilstrækkeligt vederlag. Det er fastslået, at denne eksportør ikke har betalt den fulde pris for vandleverancerne, som normalt ville være gældende for den brugerkategori, den tilhører, idet den ikke har betalt "spildevandsafgiftsdelen" af vandprisen.
e) Specificitet
(135)
Subsidiet i form af levering af vand til en af de samarbejdsvillige eksportører er specifikt, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra c), eftersom ikke alle virksomheder fritages for spildevandsafgiften. Uanset manglen på lovgivning, der begrænser dette subsidie til bestemte virksomheder, gør muligheden for, at en bestemt virksomhed, der fremstiller den pågældende vare, kunne få leveret vand mod utilstrækkeligt vederlag, kombineret med de lokale myndigheders mulighed for at give afkald på en del af den pris, der normalt betales for vand, dette til et specifikt subsidie. Kommissionen kunne ikke indsamle yderligere oplysninger om grundlaget for, at man gav afkald på denne afgift, eftersom den eksporterende producent ikke kunne tilvejebringe disse oplysninger.
f) Beregning af subsidiebeløbet
(136)
Det udligningsberettigede subsidiebeløb blev beregnet, udtrykt ved den fordel, som det konstateredes, at modtagerne havde opnået i UP. Fordelen betragtes som størrelsen af spildevandsafgiften, som ikke er betalt på vandforbruget i undersøgelsesperioden. I overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2, er dette subsidiebeløb (tæller) blevet fordelt på de samarbejdsvillige eksporterende producenters samlede omsætning i UP, fordi subsidiet ikke var betinget af eksportresultaterne og ikke blev ydet med henvisning til de fremstillede, producerede, eksporterede eller transporterede mængder.
(137)
Zhejiang Huadong Group har opnået en fordel som følge af den manglende betaling af spildevandsafgiften. Den beregnede subsidiesats for dette er 0,01 %.
(138)
Den vægtede gennemsnitlige subsidiesats for de samarbejdsvillige virksomheder, der ikke er med i stikprøven, er 0,01 %.
(139)
Som følge af den ringe samarbejdsvilje fastsættes subsidiesatsen for alle ikke-samarbejdsvillige virksomheder til den højeste subsidiesats, der blev konstateret for denne ordning for de samarbejdsvillige virksomheder i stikprøven, nemlig 0,01 %.
3.3.1.4. Program bestående af levering af elektricitet mod utilstrækkeligt vederlag
a) Indledning
(140)
Klageren hævdede, at den kinesiske regering har leveret elektricitet mod utilstrækkeligt vederlag gennem lavere takster. Klageren hævdede navnlig, at elpriserne blev fastsat forskelligt i forskellige provinser, og at man også anvendte lavere takster som et industripolitisk redskab til at fremme stålprodukter med stor merværdi og til at begrænse brugen af forældet produktionskapacitet.
(141)
NDRC er ansvarlig for at regulere elektricitetsmarkedet og fastsætte priserne i Kina. Hovednettene i provinserne og mellem provinserne drives af to statsejede leverandører: State Grid Corporation of China og China Southern Power Grid Corporation. Elektricitetsleverandørerne på kommunalt plan er datterselskaber af disse virksomheder. Man er i færd med at indføre en konkurrencemekanisme i Kina gennem nogle pilotprojekter, men dens virkninger er stadig ubetydelige på nuværende tidspunkt.
(142)
Elektricitetspriserne fastsættes af NDRC i henhold til en procedure, der omfatter undersøgelser af priserne, ekspertvurdering, offentlige høringer og fastsættelse og offentliggørelse af den endelige pris. NDRC offentliggør de priser, der gælder i de enkelte provinser, i notater, og herefter offentliggør de lokale priskontorer et tilsvarende notat på lokalt plan om gennemførelse af de priser, der fastsættes af den centrale NDRC. Den endelige pris afspejler indkøbspriser, transmissionsomkostninger og -tab samt statslige tillægsafgifter. Priserne er differentieret fra provins til provins afhængigt af den lokale situation og de politiske mål, man forfølger i de forskellige provinser. De fastsættes for forskellige kategorier af slutbrugere (f.eks. boliger, industrielle brugere). Der findes et yderligere prisdifferentiale for forskellige industrielle brugere med henblik på at gennemføre de industripolitikker, der fastlægges af den kinesiske regering, og de fremgår af kataloget i NDRC's beslutning nr. 40 (2005) (se nærmere forklaring i betragtning 182). Brugere, der tilhører kategorien "tilskyndede" virksomheder i henhold til NDRC-kataloget, betaler grundtaksten for elektricitet, mens brugere, der tilhører kategorien "forældede" eller "forbudte" virksomheder, betaler en tillægsafgift ud over grundtaksten. Brugere, der ikke hører ind under nogen af kategorierne i kataloget, tilhører standardkategorien af "tilladte" virksomheder og betaler ligeledes grundtaksten uden tillægsafgifter. Producenter af stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, vil normalt tilhøre kategorien af "tilskyndede" virksomheder i henhold til NDRC's beslutning nr. 40.
b) Manglende samarbejdsvilje
(143)
Kommissionen bad den kinesiske regering fremsende de lovgivningsmæssige rammer for elektricitetsmarkedet, prissætningen og den rolle, som alle de relevante organer og enheder spiller. Den kinesiske regering fremsendte ikke alle de relevant prisbeslutninger fra NDRC og de lokale priskontorer, ikke bare vedrørende de producerende eksportører uden for stikprøven, men også for de producerende eksportører i stikprøven. Den kinesiske regering undlod ligeledes at give en nøjagtig beskrivelse af NDRC's og de lokale priskontorers rolle ved fastsættelse af priserne. Kommissionen gav den kinesiske regering meddelelse om disse mangler vedrørende de producerende eksportører i stikprøven i sin skrivelse af 12. august 2012. Efter kontrolbesøgene kunne man også konstatere, at den kinesiske regering angav en forkert elektricitetstakst for en af de samarbejdsvillige eksportører i stikprøven.
c) Resultaterne af undersøgelsen
(144)
Undersøgelsen bekræftede, at det er NDRC, der fastsætter priserne på elektricitet i de forskellige provinser. Man kunne konstatere, at det lokale priskontor blot fungerer som statens forlængede arm til gennemførelse af den beslutning, som NDRC har truffet på centralt plan. Dette blev også bekræftet af, at NDRC udsteder notater, hvori man fastsætter de faktiske priser for de enkelte proviser, og herefter omsættes disse notater formelt til lokale notater af de lokale priskontorer og gennemføres på lokalt plan. Undersøgelsen viste ligeledes, at de differentierede elektricitetssatser for visse sektorer og/eller på provinsniveau og lokalt niveau fastsættes i henhold til bestemte faktorer, herunder navnlig forfølgelsen af de industripolitiske mål, som fastsættes af central- og lokalregeringerne i deres femårsplaner og i sektorplanerne.
(145)
Undersøgelsen af de samarbejdsvillige eksportører i stikprøven viste, at en af dem, Chongqing Wanda Steel Strip ("CWSS"), betalte en elektricitetstakst, der var lavere end den almindeligt gældende takst for industrielle brugere. Man konstaterede, at i det specifikke område, hvor denne eksportør var beliggende, havde en underkategori af visse industrielle brugere, herunder dem, der fremstiller den pågældende vare, ret til denne lavere takst.
d) Finansielt bidrag
(146)
En af de samarbejdsvillige eksportører i stikprøven (CWSS) modtog et finansielt bidrag, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. iii), idet staten leverede elektricitet gennem det lokale offentlige elforsyningsselskab. Dette er at betragte som støtte fra staten i form af levering af varer ud over den generelle infrastruktur, jf. grundforordningen.
e) Fordel
(147)
CWSS opnåede en fordel, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 2, eftersom staten har leveret elektricitet mod utilstrækkeligt vederlag. Det er blevet fastslået, at denne eksportør havde ret til en takst, der var lavere end den almindeligt gældende takst for store industrielle brugere.
f) Specificitet
(148)
Subsidiet i form af levering af elektricitet til en af de samarbejdsvillige eksportører er specifikt, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra a), og artikel 4, stk. 3. Den lavere elektricitetstakst fastsættes i det relevante NDRC-notat og indarbejdes i notatet fra det lokale priskontor, dvs. at det godkendes af en central myndighed og forvaltes på lokalt plan. Denne lavere takst er begrænset til visse virksomheder inden for bestemte sektorer (hovedsagelig producenter af ferrolegeringer i elektroovne og gødningsvirksomheder), der er medtaget i en underkategori af store industrielle brugere. Derfor er denne lavere takst i henhold til lovgivningen begrænset til virksomheder, der falder inden for disse kategorier, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra a).
(149)
Subsidiet er også begrænset til en bestemt region, idet det kun gælder i et begrænset geografisk område, hvor den eksporterende producent er beliggende. Dette område tilskyndes i henhold til lovgivning fra centralregeringen i form af statsrådets cirkulære om forskellige politikker for udvikling af Kinas kæmpemæssige vestlige områder (flere oplysninger findes i betragtning 233 nedenfor). I dette cirkulære nævner man specifikt prismekanismen for transmission og levering af elektricitet som et af de redskaber, der kan anvendes til at skabe udvikling i visse sektorer. Eftersom elektricitetstaksterne på dette område fastsættes af en central myndighed, er dette subsidie også regionalt specifikt, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 3.
g) Beregning af subsidiebeløbet
(150)
Det udligningsberettigede subsidiebeløb blev beregnet, udtrykt ved den fordel, som det konstateredes, at modtagerne havde opnået i UP. Fordelen for de eksporterende producenter er beregnet ved at benytte differencen mellem den faktiske elektricitetstakst pr. kWh og den takst, der burde være betalt pr. kWh for store industrielle brugere, ganget med den forbrugte elektricitetsmængde i undersøgelsesperioden. I overensstemmelse med artikel 7, stk. 2, i grundforordningen er dette beløb (tæller) blevet fordelt på de samarbejdsvillige eksporterende producenters samlede omsætning i undersøgelsesperioden, fordi subsidiet ikke var betinget af eksportresultaterne og ikke blev ydet med henvisning til de fremstillede, producerede, eksporterede eller transporterede mængder.
(151)
En af de samarbejdsvillige eksporterende producenter i stikprøven, som tilhører Panhua Group (CWSS), har opnået fordele som følge af denne lavere elektricitetstakst. Den beregnede subsidiesats for Panhua Group er 0,14 %.
(152)
Den vægtede gennemsnitlige subsidiesats for de samarbejdsvillige virksomheder, der ikke er med i stikprøven, er 0,07 %.
(153)
Som følge af den ringe samarbejdsvilje fastsættes subsidiesatsen for alle ikke-samarbejdsvillige virksomheder til den højeste subsidiesats, der blev konstateret for denne ordning for en enhed, der er relateret til en af de samarbejdsvillige virksomheder i stikprøven, nemlig 0,17 %.
3.3.1.5. Levering af diverse varer mod utilstrækkeligt vederlag
(154)
Klageren henviste til en række andre varer, som den kinesiske regering har leveret til producenter af visse stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, gennem sine statsejede virksomheder. Klageren nævnte navnlig en række specifikke transaktioner vedrørende levering af flere stålprodukter, som fremstilles af statsejede virksomheder, herunder jernmalmkoncentrat, piller, sintret malm, skrot, råemner, legeringer og mange andre. Klagen viste, at prisen for levering af disse varer blev fastsat under henvisning til forskellige elementer og/eller referencer, og at der var tale om prisnedsættelser eller tilpasninger afhængigt af de forskellige varer og af, hvorvidt transaktionen vedrørte forretningsmæssigt forbundne parter.
(155)
Den kinesiske regering svarede, at dette program for stålproducenter ikke fandtes i undersøgelsesperioden. Som følge af manglen på yderligere oplysninger fra den kinesiske regering om dette program baserede Kommissionen sine resultater på de foreliggende oplysninger i sagen, jf. grundforordningens artikel 28.
(156)
I den udstrækning at priserne på de forskellige ovennævnte varer ikke er udtryk for et tilstrækkeligt vederlag, er dette program at betragte som et udligningsberettiget subsidie, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. iii), og artikel 6, litra d). Men kompleksiteten af de forskellige transaktioner vedrørende levering af disse varer og de bagved liggende kontrakter, som ikke var tilgængelige i optegnelserne vedrørende proceduren, gav ikke Kommissionen mulighed for at nå frem til en endelig konklusion vedrørende dette. Kommissionen har derfor besluttet ikke at foretage yderligere vurderinger af dette program.
3.3.2. FAVORABLE LÅN OG RENTESATSER TIL ERHVERVSGRENEN FOR STÅLPRODUKTER, DER ER OVERTRUKKET MED ORGANISK MATERIALE
a) Indledning
(157)
Klageren hævdede, at producenter af visse stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, opnåede fordele i kraft af lave (subsidierede) rentesatser fra statsejede forretningsbanker og statslige banker i overensstemmelse med den kinesiske regerings politik om at støtte og udvikle udvidelsen af den kinesiske stålindustri i henhold til femårsplanerne.
b) Manglende samarbejdsvilje og brug af de foreliggende oplysninger
(158)
Kommissionen bad den kinesiske regering om oplysninger vedrørende andelen af lån, der stammede fra banker, hvor den kinesiske regering er hoved- eller eneaktionær, banker, hvor den kinesiske regering har en aktiepost, men ikke er hovedaktionær, banker, hvor den kinesiske regering ikke er aktionær, og udenlandsk ejede banker, både til industrien som helhed og til den erhvervsgren, som denne procedure vedrører. Den kinesiske regering svarede, at man ikke fører registre over beløb og rentesatser for lån, der ydes af statsejede banker, og at den kinesiske regering heller ikke har registreret oplysninger om lån til stålindustrien. Den kinesiske regering foreslog ikke nogen alternative kilder til disse oplysninger.
(159)
Kommissionen søgte også at få oplysninger om statens ejerskab over banker og finansieringsinstitutter, men den kinesiske regering fremsendte ikke oplysningerne, idet man hævdede, at man ikke havde registreret sådanne oplysninger. Selv om det er usandsynligt, at den kinesiske regering ikke er klar over de aktiver, den ejer, bemærkes det i henhold til offentligt tilgængelige oplysninger (45) (46), at den kinesiske regering er hovedaktionær i mange af de store banker i Kina, og derfor har den for statsejede virksomheder, der fremstiller varmvalset stål og koldvalset stål, adgang til bankernes vedtægter, hvor oplysningerne om aktionærerne skal beskrives i detaljer. I denne forbindelse bemærkes det også, at i henhold til artikel 61 i lov om forretningsbanker [2003] skal bankerne "indberette balancer, resultatopgørelser og andre finansielle opgørelser samt statistiske rapporter og dokumenter til banktilsynsorganet under statsrådet og People's Bank of China".
(160)
Kommissionen bad ligeledes om oplysninger (via et særligt spørgeskema - bilag A) vedrørende strukturen af den statslige kontrol med de berørte kinesiske banker samt gennemførelsen af statslige politikker eller interesser vedrørende stålindustrien (dvs. bestyrelser og generalforsamlinger, referater af generalforsamlinger/bestyrelsesmøder, aktionærers/bestyrelsesmedlemmers nationalitet, udlånspolitikker og risikovurdering i forbindelse med lån til de samarbejdsvillige eksporterende producenter). I svaret på spørgeskemaet fremsendte den kinesiske regering imidlertid kun et bilag A, der indeholdt en række generelle oplysninger (de fleste hentet fra bankernes websteder). De fleste af de specifikke oplysninger, som der anmodes om i bilag A, blev ikke fremsendt. På nogle af spørgsmålene svarede den kinesiske regering, at man ikke råder over disse oplysninger i øjeblikket, og vedrørende nogle spørgsmål fremsendte man kun oplysninger om udvalgte banker (f.eks. fremsendte man kun vedtægter for otte banker). I mangelskrivelsen gentog Kommissionen sin anmodning og opfordrede den kinesiske regering til at fremsende alle de oplysninger, som man oprindeligt havde bedt om i spørgeskemaet. I sit svar på mangelskrivelsen fremsendte den kinesiske regering nogle yderligere oplysninger. Men svaret var stadig meget ufuldstændigt, og mange af de ønskede oplysninger (f.eks. statens procentmæssige ejerskab af statsejede banker, vedtægterne for nogle af de banker, der nævnes i spørgeskemaet, fuldstændige svar på spørgsmålene i bilag A) blev ikke fremsendt.
(161)
I spørgeskemaet, mangelskrivelsen og igen i forbindelse med et kontrolbesøg på stedet bad Kommissionen om cirkulærer fra People's Bank of China (PBOC) vedrørende udvidelsen af finansieringsinstitutternes lånerentepolitik (YinFa [2003] No. 250 og YinFa [2004] No. 251). Kommissionen fik kendskab til disse cirkulærers eksistens i forbindelse med en tidligere undersøgelse. Men i stedet for at fremsende disse cirkulærer henviste den kinesiske regering Kommissionen til PBOC's websted, hvor den kunne finde oplysninger om finansieringsinstitutternes udlånsrentepolitik. Under kontrolbesøget fremlagde man to dokumenter om dette, men der var kun tale om udskrifter fra webstedet. Det bemærkes, at det fulde indhold af disse cirkulærer ikke kunne findes på PBOC's websted.
(162)
Kommissionen bad også om at få PBOC's cirkulære vedrørende ændringerne af 8. juni 2012 udleveret under kontrollen på stedet. Den kinesiske regering udleverede ikke cirkulæret, men fremkom derimod kun med generelle oplysninger, der var udskrevet fra PBOC's websted vedrørende justering af referencerentesatserne.
(163)
Kommissionen bad også den kinesiske regering arrangere møder med specifikke banker for at kontrollere oplysninger vedrørende udlån på favorable vilkår til erhvervsgrenen for stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale. Men den kinesiske regering undlod at arrangere disse møder og hævdede, at man ikke kunne rette henvendelse til statsejede banker for at få dem til at arrangere sådanne møder. Det bemærkes også, at i skrivelsen forud for kontrolbesøget af 7. juni 2012 forklarede Kommissionen, at man ville være parat til at indlede kontrolbesøget en dag tidligere og afsætte mere tid til kontrollen, hvis den kinesiske regering mente, at bankerne er de bedst egnede til at fremkomme med præciseringer og forklaringer vedrørende udlån på favorable vilkår. Derfor bad Kommissionen den kinesiske regering bekræfte, at bankerne ville være til stede, forud for kontrolbesøget, således at kontrolteamet kunne træffe de nødvendige forholdsregler. I sin skrivelse af 15. juni 2012 erklærede den kinesiske regering, at man fortsat ville anmode bankerne om at samarbejde, men at man ikke kunne tvinge dem til det. Først på kontrolbesøgets første dag fik Kommissionens team at vide, at repræsentanten for China Construction Bank var til stede og parat til at besvare spørgsmål og komme med forklaringer. Eftersom Kommissionen ikke havde fået meddelelse om dette (selv om man specifikt havde anmodet om det i brevet forud for kontrolbesøget), var det ikke muligt at stille specifikke spørgsmål om kontrakter og lånebetingelser, men kun spørgsmål af generel karakter. Under alle omstændigheder fremlagde repræsentanten for China Construction Bank ingen dokumentation for sine udtalelser med den begrundelse, at alle de dokumenter, Kommissionen bad om, ville være fortrolige og til intern brug.
(164)
Den kinesiske regering blev gjort bekendt med konsekvenserne af manglende samarbejdsvilje, jf. artikel grundforordningens 28, stk. 1 og 6. I betragtning af denne manglende samarbejdsvilje har det ud over relevante kinesiske regeringsdokumenter indgivet af andre parter også været nødvendigt at benytte oplysninger fra sekundære kilder, herunder klagen og offentligt tilgængelige oplysninger fra internettet.
c) Resultaterne af undersøgelsen
(165)
Undersøgelsen viste, at det kinesiske finansmarked er kendetegnet af statslig indgriben, fordi de fleste af de større banker er statsejede. De kinesiske myndigheder har kun fremlagt meget begrænsede oplysninger om aktiebeholdning/ejerskab for bankerne i Kina. Kommissionen har dog, jf. nedenfor, samlet alle tilgængelige oplysninger med henblik på at nå frem til repræsentative konklusioner. I forbindelse med sin analyse af, hvorvidt bankerne er organer, der har fået overdraget eller udøver statslig myndighed (offentlige organer), søgte Kommissionen også oplysninger om ikke bare statens ejerskab af bankerne, men også andre kendetegn som statslig tilstedeværelse i bestyrelserne, statslig kontrol med deres aktiviteter, gennemførelsen af statens politikker eller interesser, samt hvorvidt enhederne er oprettet som følge af lovgivningen.
(166)
På grundlag af de foreliggende oplysninger kan det konkluderes, at de statsejede banker i Kina har den største markedsandel og er de dominerende aktører på det kinesiske finansmarked. Ifølge Deutsche Banks undersøgelse af banksektoren i Kina fra 2006 (47) udgør de statsejede bankers andel muligvis mere end 2/3 af det kinesiske marked. I samme forbindelse hedder det i WTO's handelspolitiske gennemgang af Kina, at "statens omfattende ejerskab er endnu et bemærkelsesværdigt træk ved finanssektoren i Kina" (48) og "der er kun sket få ændringer af markedsstrukturen inden for den kinesiske banksektor, som domineres af statsejede banker" (49). Det er relevant at bemærke, at de fem største statsejede handelsbanker (Agricultural Bank, Bank of China, Construction Bank of China, Bank of Communications og Industrial and Commercial Bank) tilsyneladende udgør mere end halvdelen af den kinesiske banksektor (50).
(167)
Kommissionen bad ligeledes om oplysninger vedrørende strukturen af den statslige kontrol med disse kinesiske banker samt gennemførelsen af statslige politikker eller interesser vedrørende stålindustrien (dvs. bestyrelser og generalforsamlinger, referater af generalforsamlinger/bestyrelsesmøder, aktionærers/bestyrelsesmedlemmers nationalitet, udlånspolitikker og risikovurdering i forbindelse med lån til de samarbejdsvillige eksporterende producenter). Men som anført i betragtning 160 ovenfor fremlagde den kinesiske regering kun meget begrænsede oplysninger om dette. Kommissionen måtte derfor gøre brug af de foreliggende faktiske oplysninger. Den konkluderede ud fra de tilgængelige oplysninger og tal, at disse banker er under statens kontrol og udøver statslige beføjelser på en sådan måde, at de kan henføres til staten. De relevante data, der blev anvendt til at nå frem til ovennævnte resultater, er hentet fra oplysninger fra den kinesiske regering, årsberetninger fra kinesiske banker, der enten blev fremsendt af den kinesiske regering eller var offentligt tilgængelige, oplysninger fra Deutsche Banks undersøgelse af den kinesiske banksektor fra 2006, WTO's politiske gennemgang af Kina (2010 og 2012), Verdensbankens rapport om Kina frem mod 2030, oplysninger fra de samarbejdsvillige eksporterende producenter og oplysningerne i klagen. Hvad angår udenlandske banker skønner uafhængige kilder, at de udgør en mindre del af den kinesiske banksektor og derfor spiller en ubetydelig rolle i politisk betingede udlån, idet relevante oplysninger tyder på, at deres andel kan udgøre blot 1 % af det kinesiske marked (51). Relevante offentligt tilgængelige oplysninger bekræfter også, at kinesiske banker, navnlig de store handelsbanker, stadig er afhængige af statsejede aktionærer og staten med henblik på tilvejebringelse af kapital, når der er kapitalmangel som følge af udvidet kreditgivning (52).
(168)
Langt størstedelen af de banker, der ydede lån til de samarbejdsvillige eksporterende producenter, er statsejede banker. På grundlag af de foreliggende oplysninger kunne man konstatere, at mindst 14 af de 17 omtalte banker er statsejede banker, herunder de største handelsbanker i Kina som Bank of China, China Construction Bank og Industrial and Commercial Bank of China. For så vidt angår de resterende statsejede banker bad Kommissionen om de samme oplysninger, som nævnes ovenfor, med hensyn til statslig kontrol og gennemførelsen af statslige politikker eller interesser vedrørende stålindustrien. Disse detaljerede oplysninger blev ikke stillet til rådighed. Det konkluderes derfor, at bankerne kontrolleres af staten og udøver statslig myndighed på en sådan måde, at deres handlinger kan tillægges staten. Derfor bør de statsejede handelsbanker i Kina betragtes som offentlige organer.
(169)
Et andet tegn på den kinesiske regerings involvering i det kinesiske finansmarked er den rolle, som PBOC spiller ved fastlæggelsen af de specifikke begrænsninger for fastsættelsen af rentesatserne og deres udsving. Undersøgelsen fastslog nemlig, at Kinas nationalbank har særlige regler for, hvordan renterne svinger i Kina. Ifølge de foreliggende oplysninger fastlægges disse regler i PBOC's cirkulære om tilpasning af rentesatser på indlån og udlån - Yinfa (2004) No 251 ("cirkulære 251"). De finansielle institutioner anmodes om at indrømme rentesatser inden for et vist interval i forhold til den kinesiske nationalbanks referencerentesats. For lån fra forretningsbanker og politisk styrede banker, der forvaltes kommercielt, er der ingen øvre intervalgrænse, men kun en nedre intervalgrænse. For kreditkooperativer i byerne og i landområder er der både øvre og nedre intervalgrænser. For favorable lån og lån, for hvilke statsrådet har fastsat særlige regler, kan rentesatserne ikke bevæge sig opad. Kommissionen anmodede den kinesiske regering om at uddybe definitionen og ordlyden i Cirkulære 251 og i den tidligere lovgivning (PBOC's cirkulære om finansieringsinstitutters rentespænd - YinFa [2003] No. 250). Men som beskrevet i betragtning 161 og 162 ovenfor nægtede den kinesiske regering at fremsende disse cirkulærer, hvilket forhindrede Kommissionen i at kontrollere deres indhold og udbede sig forklaringer. Eftersom den kinesiske regering ikke fremlagde nogen relevante oplysninger om dette, der kunne indikere, at situationen har ændret sig siden maj 2011, da Kommissionen afsluttede sine antisubsidieundersøgelser vedrørende coated finpapir (53), fastslås det, at PBOC er involveret og påvirker fastsættelsen af rentesatserne i de statsejede handelsbanker.
Den kinesiske regering fremlagde ikke dokumentation for, at den konstaterede situation i undersøgelsen af coated finpapir har ændret sig, så på grundlag af de foreliggende oplysninger og de øvrige oplysninger, der nævnes ovenfor, konkluderes det, at situationen vedrørende metodologien for fastsættelse af rentesatserne bør forblive den samme i hele undersøgelsesperioden.
(170)
Kommissionen bestræbte sig også på at analysere, hvorvidt den kinesiske regering overdrager det til eller pålægger de privatejede forretningsbanker i Kina at stille lån på favorable vilkår (subsidierede lån) til rådighed for producenter af stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. iv).
(171)
Det fremgår af ovenstående afsnit om statens involvering i banksektoren (betragtning 165-169), at den kinesiske regering har en politik om at stille lån på favorable vilkår til rådighed for sektoren for stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, fordi offentlige organer (statsejede handelsbanker) (54) er involveret i denne långivning og indtager en dominerende stilling på markedet, hvilket giver dem mulighed for at tilbyde rentesatser, der ligger under markedsrenten. Nu skal det undersøges, om denne politik også gør sig gældende for private leverandører.
(172)
Loven om forretningsbanker [2003] finder anvendelse på statsejede forretningsbanker og privatejede forretningsbanker på samme måde. I henhold til artikel 38 i denne lov skal alle forretningsbanker (dvs. også de privatejede) "fastsætte udlånsrenten i overensstemmelse med den øvre og nedre grænse for udlånsrenten som fastsat af PBOC", og i artikel 34 i loven om forretningsbanker instrueres forretningsbankerne i at "udøve deres låneaktiviteter i henhold til nationaløkonomiens og samfundsudviklingens behov og i samme ånd som statens industripolitikker".
(173)
I bekendtgørelse nr. 35 - Politikker for udvikling af jern- og stålindustrien, navnlig artikel 24 og 25, som begrænser långivningen til kun at gælde virksomheder, der overholder de nationale udviklingspolitikker for jern- og stålindustrien, skelnes der heller ikke mellem statsejede og privatejede forretningsbanker.
(174)
Desuden er ovennævnte (betragtning 161 og 162) cirkulærer fra PBOC også bindende for privatejede forretningsbanker.
(175)
Ovenstående citater fra love og bestemmelser af relevans for banksektoren viser, at den kinesiske regerings politik om at yde lån på favorable vilkår til producenter af stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, ligeledes gælder privatejede forretningsbanker, og at den kinesiske regering rent faktisk instruerer dem om at "udøve deres låneaktiviteter i henhold til nationaløkonomiens og samfundsudviklingens behov og i samme ånd som statens industripolitikker" (55).
(176)
Kommissionen bad om relevante oplysninger fra den kinesiske regering for at kunne vurdere, hvordan bankerne i Kina foretager en vurdering af kreditrisikoen for producenterne af visse stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, inden de beslutter, hvorvidt de vil yde dem lån eller ej, og træffer beslutning om lånebetingelserne. I bilag A til spørgeskemaet bad Kommissionen om oplysninger om, hvordan bankerne vil tage hensyn til risikoen, når de yder lån, hvordan låntagers kreditværdighed vurderes, hvilke risikopræmier banken opkræver for forskellige virksomheder/industrier i Kina, hvilke faktorer banken tager hensyn til ved vurdering af låneansøgningen, en beskrivelse af låneansøgningen og godkendelsesprocessen osv. Men hverken den kinesiske regering eller de enkelte banker, der identificeres i spørgeskemaet, fremlagde dokumentation om dette. Den kinesiske regering fremførte kun svar af generel karakter, som ikke blev underbygget af nogen form for dokumentation for den vurdering af kreditrisiko, der finder sted.
(177)
Kommissionen bad ligeledes om tilsvarende oplysninger fra de samarbejdsvillige eksporterende producenter og forsøgte at verificere dem ved kontrolbesøg på stedet hos de eksporterende producenter i stikprøven. Begge grupper af eksporterende producenter i stikprøven svarede, at bankerne anmoder om visse dokumenter og foretager en vis analyse af kreditrisikoen, inden lånene ydes. Men de kunne ikke fremlægge dokumentation for disse påstande. Under kontrolbesøgene på stedet bad Kommissionen om bevis for, at bankerne bad om sådanne dokumenter, eller at virksomhederne fremsendte disse dokumenter til bankerne, eller at bankerne udfærdigede en rapport som bevis for, at man foretager disse analyser af kreditrisikoen. Men grupperne af eksporterende producenter i stikprøven kunne ikke fremlægge denne dokumentation og heller ikke anden dokumentation til støtte for deres påstande. Det bemærkes også, at ingen af grupperne af eksporterende producenter i stikprøven eller individuelle virksomheder i disse grupper har fået tildelt en kreditvurdering.
(178)
Man udbad sig oplysningerne vedrørende vurderingen af kreditrisikoen fra de interesserede parter gentagne gange, eftersom man anser det for vigtigt, bl.a. i lyset af (i) oplysningerne i IMF's rapport fra 2006, hvoraf det fremgår af liberaliseringen af banker i Kina er ufuldstændig, og at der ikke tages behørigt hensyn til kreditrisikoen (56), (ii) IMF's rapport fra 2009, hvori man fremhævede den manglende liberalisering af rentesatserne i Kina (57), (iii) IMF's landerapport fra 2010, hvori man skrev, at kapitaludgifterne i Kina er forholdsvis lave, at tildelingen af kreditter undertiden sker uden hensyntagen til priserne, og at en stor opsparing hos virksomhederne til dels skyldes de lave udgifter til forskellige produktionsfaktorer (herunder kapital og jord) (58) og (iv) OECD's økonomiske overblik over Kina 2010 (59) og OECD's økonomiske afdelings arbejdsdokument nr. 747 om reformerne i Kinas finanssektor (60), hvori det hedder, at ejerskabet over finansieringsinstitutter fortsat domineres af staten, hvilket giver anledning til bekymring over, hvorvidt bankernes udlånsbeslutninger udelukkende er baseret på forretningsmæssige overvejelser, idet bankernes traditionelle rolle synes at være som statslige agenturer med tætte bånd til staten.
d) Finansiel bistand
(179)
På grundlag af den samlede dokumentation konkluderes det, at størstedelen af lånene til de to grupper af eksporterende producenter i stikprøven stammer fra statsejede banker, der anses for at være offentlige organer, fordi de har fået overdraget statslig myndighed og udøver statslige funktioner. Der foreligger yderligere dokumentation for, at disse banker i praksis udøver statslig myndighed, for, som det forklares i betragtning 169, er der tydeligvis tale om indgriben fra statens side (dvs. PBOC) i forretningsbankernes beslutninger om rentesatserne på lån til kinesiske virksomheder. Under disse omstændigheder kontrolleres disse enheders lånepraksis direkte af staten. At bankerne udøver statslig myndighed bekræftes ligeledes af, hvordan NDRC's bekendtgørelse nr. 35 - Politikker for udvikling af jern- og stålindustrien (61), beslutning 40 og artikel 34 i loven om forretningsbanker fungerer med hensyn til gennemførelsen af statens industripolitikker. Der foreligger også en lang række indicier, der underbygges af objektive undersøgelser og rapporter, om, at der fortsat er tale om en høj grad af statslig indgriben i det kinesiske finanssystem som allerede forklaret i betragtning 178 ovenfor. Endelig undlod den kinesiske regering at fremlægge oplysninger, som kunne have ført til en bedre forståelse af de statsejede bankers forbindelser med staten som forklaret i betragtning 159-164.
Derfor konkluderer Kommissionen med hensyn til lån ydet af statsejede forretningsbanker i Kina, at der ydes økonomisk støtte til producenter af stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, i form af direkte overførsler af midler fra staten, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. i). Den samme dokumentation viser desuden, at staten overdrager det til og pålægger statsejede forretningsbanker (samt privatejede banker) at varetage disse funktioner, og dette betyder derfor, at der foreligger et finansielt bidrag, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. iv).
(180)
I lyset af analysen i betragtning 170-175 ovenfor fastslås det også, at den kinesiske regering overdrager det til og pålægger privatejede banker at yde lån til producenter af visse stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, og at der foreligger et finansielt bidrag, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. i), og artikel 3, stk. 1, litra a), nr. iv).
e) Fordel
(181)
Der foreligger en fordel i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 2, og artikel 6, litra b), i den udstrækning, at de statslige lån ydes på mere favorable betingelser, end låntageren ellers kunne opnå på markedet. Eftersom man har fastslået, at ikke-statslige lån i Kina ikke kan anvendes som en hensigtsmæssig reference for markedet (den kinesiske regering overdrager det til og pålægger privatejede banker at udøve disse funktioner), er det nødvendigt at konstruere en sådan reference ved hjælp af den metode, der beskrives i betragtning 191 og 192 nedenfor.
f) Specificitet
(182)
Stålindustrien tilhører den tilskyndede kategori i henhold til beslutning nr. 40. Beslutning nr. 40 er en bekendtgørelse fra statsrådet, som er den højeste administrative instans i Folkerepublikken Kina, og dermed er beslutningen juridiske bindende for andre offentlige organer og de erhvervsdrivende. Heri klassificeres de industrielle sektorer i "tilskyndede, begrænsede og afviklede projekter". Denne lov udgør industripolitiske retningslinjer, som sammen med registerkataloget viser, hvordan den kinesiske regering fører en politik med at fremme og støtte grupper af virksomheder eller erhvervsgrene som stålsektoren og erhvervsgrenen for visse stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, som i registerkataloget klassificeres som en "tilskyndet industri". Det bemærkes, at antallet af erhvervsgrene, der står opført som "tilskyndede", kun udgør en brøkdel af den kinesiske økonomi. Desuden tildeles kun visse aktiviteter inden for disse tilskyndede sektorer status som "tilskyndede". Det hedder ligeledes i beslutning nr. 40, artikel 17, at de "tilskyndede investeringsprojekter" skal være omfattet af specifikke privilegier og incitamenter, bl.a. finansiel støtte. Med hensyn til de "begrænsede og afviklede projekter" giver beslutning nr. 40 de statslige myndigheder beføjelser til at gribe direkte ind for at regulere markedet. Ifølge artikel 18 og 19 skal den relevante myndighed forhindre finansieringsinstitutterne i at yde lån til sådanne "begrænsede og afviklede projekter". Det fremgår klart af ovenstående, at beslutning nr. 40 indeholder bindende regler for alle økonomiske institutioner i form af bestemmelser vedrørende fremme af og støtte til tilskyndede industrier, herunder erhvervsgrenen for visse stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale.
(183)
Desuden begrænser man i bekendtgørelse nr. 35 fra NDRC - Politikker til udvikling af jern- og stålindustrien, navnlig artikel 24 og 25, långivning til kun at gælde stålvirksomheder, der fuldt ud overholder udviklingspolitikkerne for jern- og stålindustrien.
(184)
Klageren fremlagde også dokumentation for, at visse andre statslige planer og dokumenter tilskynder til og instruerer om finansiel støtte til stålindustrien i almindelighed og ligeledes til bestemte geografiske områder af Kina (62) (63).
(185)
Under hensyntagen til alle ovenstående bemærkninger fremgår det klart, at myndighederne kun tillader finansieringsinstitutterne at yde lån på favorable vilkår til et begrænset antal erhvervsgrene/virksomheder, der følger den kinesiske regerings udviklingspolitikker. På grundlag af dokumentationen i sagen og som følge af den kinesiske regerings manglende samarbejdsvilje i dette spørgsmål konkluderes det, at subsidierne i form af lån på favorable vilkår ikke er almindeligt tilgængelige og dermed er specifikke, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra a). Desuden fremlagde ingen af de interesserede parter dokumentation for, at subsidiet er baseret på objektive kriterier eller betingelser, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra b).
(186)
Undersøgelsen viste, at de to grupper af eksporterende producenter i stikprøven havde fordel af favorable lånevilkår i undersøgelsesperioden.
g) Konklusion
(187)
Dermed bør finansieringen af erhvervsgrenen for stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, betragtes som et subsidie.
(188)
Da der er tale om et finansielt bidrag, en fordel for eksporterende producenter og specificitet, bør dette subsidie betragtes som udligningsberettiget.
h) Beregning af subsidiebeløbet
(189)
Det udligningsberettigede subsidiebeløb blev beregnet, udtrykt ved den fordel, som det konstateredes, at modtagerne havde opnået i UP. I henhold til grundforordningens artikel 6, litra b), anses fordelen for modtagerne at være forskellen mellem det beløb, som den virksomhed, der modtager lånet, betaler for statslånet, og det beløb, som den pågældende virksomhed måtte betale for et tilsvarende lån på markedsvilkår, som den faktisk kunne opnå på markedet.
(190)
Som forklaret ovenfor (betragtning 165-178) er lån, der ydes af kinesiske banker, udtryk for en betydelig grad af statslig indgriben i banksektoren, og afspejler ikke satser, som man ville finde på et fungerende marked, så derfor har det været nødvendigt at beregne en hensigtsmæssig markedsreference ved hjælp af nedenstående metode. Som følge af den kinesiske regerings manglende samarbejdsvilje har Kommissionen endvidere måttet gøre brug af de foreliggende faktiske oplysninger for at beregne en egnet referencerentesats.
(191)
Ved beregning af en passende reference anses det for rimeligt at anvende de kinesiske rentesatser, som justeres, så de afspejler en normal markedsrisiko. I en situation, hvor eksportørernes aktuelle finansielle tilstand er blevet konstateret på et forvredet marked, og der ikke foreligger nogen pålidelige oplysninger fra de kinesiske banker om målingen af risikoen og udarbejdelsen af kreditvurderinger, anses det for nødvendigt ikke at tage de kinesiske eksportørers kreditværdighed for pålydende, men at foretage en opjustering, som afspejler det forvredne kinesiske markeds indvirkning på deres finansielle situation.
(192)
Med hensyn til ovenstående som forklaret i betragtning 160, 163 og 164 blev såvel den kinesiske regering som de samarbejdsvillige eksporterende producenter bedt om at fremlægge oplysninger om de kinesiske bankers udlånspolitikker og metoden for tildeling af lån til de eksporterende producenter. Parterne undlod at fremlægge disse oplysninger, selv om de gentagne gange blev anmodet om dette, og nægtede at give adgang til de statsejede banker. I lyset af den manglende samarbejdsvilje, de foreliggende faktiske oplysninger og i henhold til grundforordningens artikel 28, stk. 6, skønnes det korrekt at antage, at alle virksomheder i Kina kun tildeles den højeste grad af "Non-investment grade"-obligationer (BB hos Bloomberg), og at anvende den egnede præmie, der forventes på obligationer udstedt af virksomheder med denne rating, på den kinesiske nationalbanks almindelige udlånssats. Fordelen for de eksporterende producenter er beregnet ved at tage rentedifferencen udtrykt som en procentdel ganget med det udestående beløb på lånet, dvs. den rente, der ikke blev betalt i løbet af undersøgelsesperioden. Dette beløb blev derefter fordelt på de samarbejdsvillige eksporterende producenters samlede omsætning.
(193)
Subsidiesatsen, som blev udregnet for denne ordning i undersøgelsesperioden for de eksporterende producenter i stikprøven, udgør 0,25 % for Huadong Group og 0,89 % for Panhua Group.
(194)
Den vægtede gennemsnitlige subsidiesats for de samarbejdsvillige virksomheder, der ikke er med i stikprøven, er 0,58 %.
(195)
Som følge af den ringe samarbejdsvilje fastsættes subsidiesatsen for alle ikke-samarbejdsvillige virksomheder til den højeste subsidiesats, der blev konstateret for denne ordning for en enhed, der er forretningsmæssigt forbundet til en af de samarbejdsvillige virksomheder i stikprøven, nemlig 0,97 %.
3.3.3. EGENKAPITALPROGRAMMER
(196)
En række påståede subsidieprogrammer vedrørende egenkapital blev specificeret i klagen vedrørende de eksporterende producenter, som ikke var medtaget i stikprøven, og/eller som ikke var samarbejdsvillige i forbindelse med undersøgelsen. Kommissionen bad den kinesiske regering fremlægge oplysninger om disse programmer i det oprindelige og de supplerende spørgeskemaer og gav efterfølgende den kinesiske regering rig lejlighed til at fremsende svar vedrørende disse programmer. Den kinesiske regering havde den holdning, at man kun ville fremsende svar vedrørende de påståede subsidieprogrammer for de to eksporterende producenter i stikprøven og bekræftede denne holdning gennem hele proceduren.
(197)
Den betydelige manglende samarbejdsvilje under denne procedure gjorde det umuligt for Kommissionen at fremskaffe oplysninger og dokumentation om de programmer, der nævnes i klagen. Kommissionen verificerede, at de eksporterende producenter i stikprøven ikke gjorde brug af disse programmer. Derfor måtte Kommissionen fastslå eksistensen af støtteprogrammerne og resttolden for alle de øvrige programmer, for hvilke den kinesiske regering ikke fremsendte oplysninger, og som ikke var tilgængelige for eller blev benyttet af de eksporterende producenter i stikprøven på grundlag af dokumentationen i sagen i overensstemmelse med bestemmelserne i grundforordningens artikel 28, stk. 1.
3.3.3.1. Konvertering af gæld til egenkapital
a) Beskrivelse
(198)
Klagen indeholdt dokumentation for, at adskillige stålproducenter var involveret i konvertering af gæld til egenkapital i 2000 for et samlet gældsbeløb på 62,5 mia. RMB. Det hævdes, at den udestående gæld, som statsejede stålproducenter skyldte statsejede forretningsbanker, blev annulleret til gengæld for aktiekapital gennem fire kinesiske porteføljeadministrationsselskaber, og at dette ikke skete på grundlag af markedsmæssige overvejelser. I klagen hævdedes det desuden, at porteføljeadministrationsselskaberne blev oprettet med særligt henblik på at afvikle store uerholdelige fordringer i nøgleindustrier, inklusive stålsektoren, og på at omstrukturere statsejede virksomheders gæld bl.a. gennem konvertering af gæld til egenkapital. Som følge af manglen på yderligere oplysninger fra den kinesiske regering om dette program baserede Kommissionen sine resultater på de foreliggende oplysninger i sagen, jf. grundforordningens artikel 28 (jf. betragtning 33-35 ovenfor). Af samme grund blev grundforordningens artikel 28 anvendt på programmerne for tilførsel af egenkapital og ikke udbetalt dividende, som beskrives i betragtning 204-215 nedenfor.
b) Resultaterne af undersøgelsen
(199)
Resultaterne af undersøgelsen af dette program er baseret på oplysningerne i klagen. Konvertering af gæld til egenkapital udgør et finansielt bidrag i form af tilførsel af egenkapital og/eller lån, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. i), eller i form af tabte indtægter som følge af annulleret eller ikke tilbagebetalt gæld, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii). Dette finansielle bidrag blev ydet af staten gennem offentlige organer, der medvirkede til disse transaktioner, dvs. de fire porteføljeadministrationsselskaber og forskellige statsejede forretningsbanker (jf. betragtning 168 ovenfor). Som følge af den kinesiske regerings manglende samarbejdsvilje viser dokumentationen i sagen, at porteføljeadministrationsselskaber er offentlige organer, fordi de blev specifikt oprettet af den kinesiske regering til at fjerne betydelige uerholdelige fordringer i nøgleindustrier, herunder stålsektoren, og til at omlægge statsejede virksomheders gæld. Derfor anses de for at udøve statslig myndighed.
(200)
Desuden har klageren fremlagt beviser, der gør det overvejende sandsynligt, at det betydelige beløb i eftergivet gæld ikke var genstand for de sædvanlige forretningsmæssige overvejelser, eftersom den kinesiske regering ikke foretog en vurdering, som en normal privat investor ville foretage af den forventede rimelige forrentning, som disse konverteringer til egenkapital ville medføre over tid. I stedet hævdede man i klagen, at den kinesiske regering konverterede betydelige gældsbeløb til egenkapital med henblik på at nedbringe forholdet mellem passiver og aktiver for stålproducenterne for at styrke deres konkurrenceevne bortset fra de forretningsmæssige overvejelser, som en privat investor ville foretage. Efter en nøje analyse af oplysningerne i klagen og i mangel af andre oplysninger i sagsakterne konkluderede Kommissionen, at foranstaltningerne derfor anses for at udgøre en fordel, jf. grundforordningens artikel 6, litra a).
(201)
Dette subsidie er specifikt, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 2, idet det er begrænset til de udvalgte enheder, hvori staten er selskabsdeltager, og idet tildelingen af denne finansiering foregår vilkårligt, og der ikke foreligger nogen objektive kriterier. Derfor konkluderes det, at dette program udgør et udligningsberettiget subsidie for eksporterende producenter af den pågældende vare.
c) Beregning af subsidiebeløbet
(202)
Det udligningsberettigede subsidiebeløb blev beregnet, udtrykt ved den fordel, som det konstateredes, at modtagerne havde opnået i UP. Fordelen for modtageren er ikke-tilbagevendende og anses for at udgøre det fulde beløb af konverteringen af gæld til egenkapital, dvs. det eftergivne gældsbeløb. Eftersom den kinesiske regering ikke fremsendte andre oplysninger til vurdering af denne fordel, baserede Kommissionen sine konklusioner på oplysningerne i klagen. I overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 3, tildeles det således beregnede subsidiebeløb undersøgelsesperioden i henhold til den normale afskrivningsperiode for de modtagende virksomheders aktiver. Beløbet er blevet justeret gennem tillæg af rente i denne periode for at afspejle værdien af fordelen over tid og dermed fastslå ordningens fulde fordel for modtagerne. I overensstemmelse med artikel 7, stk. 2, i grundforordningen er dette subsidiebeløb blevet fordelt på produktionsmængden for den pågældende vare i undersøgelsesperioden, fordi subsidiet ikke var betinget af eksportresultaterne og ikke blev ydet med henvisning til de fremstillede, producerede, eksporterede eller transporterede mængder.
(203)
Subsidiesatsen for alle ikke-samarbejdsvillige virksomheder udgør således 0,05 %. Det var ikke nødvendigt at medtage subsidiesatsen for producenterne i stikprøven og for andre samarbejdsvillige producenter af de årsager, der beskrives i betragtning 196 og 197.
3.3.3.2. Tilførsel af egenkapital
a) Beskrivelse
(204)
I klagen hævdes det, at den kinesiske regering i årenes løb har ydet betydelige kontante tilskud til stålproducenterne gennem tilførsel af egenkapital. Ifølge klageren opkøbte den kinesiske regering (gennem forskellige statsejede enheder) aktier i virksomheder, hvor man allerede var hovedaktionær, uden at opnå yderligere aktionærrettigheder. I klagen beskrives ligeledes de specifikke transaktioner, der omfatter statskontrollerede enheder, herunder China International Capital Corporation (CICC) og SASAC.
b) Resultaterne af undersøgelsen
(205)
Eftersom den kinesiske regering undlod at fremsende nogen oplysninger om dette program (jf. betragtning 196 og 197 ovenfor), er resultaterne vedrørende dette program baseret på oplysningerne i klagen, som understøttes af en række hensigtsmæssige kilder. Tilførsel af egenkapital udgør en direkte overførsel af midler, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. i). Disse finansielle bidrag blev ydet af staten gennem offentlige organer, der var involveret i disse transaktioner, herunder CICC og SASAC. Klagen indeholder specifik dokumentation for tilførsel af egenkapital til en statsejet stålproducent, hvor CICC fungerede som ledende tegningsgarant og forvalter af aktieemissionen. I henhold til oplysningerne i klagen er CICC 51 % statsejet og kontrolleres i sidste instans af SASAC, som i de specifikke transaktioner, der dokumenteres i klagen, også fungerede som den statslige enhed, der kontrollerer de stålproducerende statsejede virksomheder (en analyse af SASAC's funktioner findes i betragtning 64-66 ovenfor). Derfor blev disse transaktioner gennemført af den kinesiske regering via offentlige organer i henhold til betydningen i grundforordningens artikel 2, litra b), og den relevante WTO-retspraksis.
(206)
Disse tilførsler af egenkapital anses også for at udgøre en fordel for de modtagende virksomheder i henhold til betydningen i grundforordningens artikel 6, litra a), eftersom de er uforenelige med private investorers sædvanlige investeringspraksis. Den manglende konsekvens mellem disse tilførsler af egenkapital og private investorers praksis dokumenteres nærmere i klagen. Med hensyn til disse specifikke transaktioner viser klagen først og fremmest, at den statsejede stålproducent betalte en for høj pris for sin andel af den nye aktieemission, der ikke var i overensstemmelse med rimelige markedsbetingelser, og for det andet, at man anvendte de indkomne midler til at købe statsejede aktiver og egenkapitalinvesteringer til priser, der lå under markedsprisen. Klagen viser ligeledes, at den kinesiske regering betalte samme pris som andre investorer, selv om dens aktier var mindre værd, fordi de indebar andre rettigheder og muligheder end de aktier, der blev solgt til andre aktionærer.
(207)
Disse subsidier er specifikke i henhold til grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra c), fordi de blev ydet til et begrænset antal udvalgte enheder, hvor staten var selskabsdeltager. Derfor konkluderes det, at dette program udgør et udligningsberettiget subsidie for eksporterende producenter af den pågældende vare.
c) Beregning af subsidiebeløbet
(208)
Det udligningsberettigede subsidiebeløb blev beregnet, udtrykt ved den fordel, som det konstateredes, at modtagerne havde opnået i UP. Fordelene for modtagerne anses for at være beløbet på tilførslen af egenkapital. Eftersom den kinesiske regering ikke fremsendte andre oplysninger til vurdering af denne fordel, baserede Kommissionen sine konklusioner på oplysningerne i klagen. I overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 3, tildeles det således beregnede subsidiebeløb undersøgelsesperioden i henhold til den normale afskrivningsperiode for de modtagende virksomheders aktiver. Beløbet er blevet justeret gennem tillæg af rente i denne periode for at afspejle værdien af fordelen over tid og dermed fastslå ordningens fulde fordel for modtagerne. I overensstemmelse med artikel 7, stk. 2, i grundforordningen er dette subsidiebeløb blevet fordelt på hele modtagernes produktionsmængde i undersøgelsesperioden som en hensigtsmæssig nævner, fordi subsidiet ikke var betinget af eksportresultaterne og ikke blev ydet med henvisning til de fremstillede, producerede, eksporterede eller transporterede mængder.
(209)
Subsidiesatsen for alle ikke-samarbejdsvillige virksomheder udgør således 0,08 %. Det var ikke nødvendigt at medtage subsidiesatsen for producenterne i stikprøven og for andre samarbejdsvillige producenter af de årsager, der beskrives i betragtning 196 og 197.
3.3.3.3. Ikke udbetalt dividende
a) Beskrivelse
(210)
I klagen hævdedes det, at i henhold til den kinesiske regerings politik skal statsejede virksomheder, herunder stålvirksomheder, der fremstiller visse stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, ikke udbetale dividende til regeringen som ejer, selv om de har overskud. Dette betyder, at statsejede stålproducenter kan finansiere betydelige investeringer med tilbageholdt overskud, der ikke udbetales som dividende i henhold til dette program.
b) Resultaterne af undersøgelsen
(211)
Eftersom den kinesiske regering undlod at fremsende nogen oplysninger om de statsejede stålproducenters udbetaling af dividende (jf. betragtning 196 og 197 ovenfor), er resultaterne vedrørende dette program baseret på oplysningerne i klagen, som understøttes af en række hensigtsmæssige kilder. Ikke udbetalt dividende må betragtes som et skjult tilskud i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a) nr. i), eller som indtægter, som staten giver afkald på, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a) nr. ii), idet den kinesiske regering ikke modtager dividende, som normalt udbetales til private investorer på grundlag af deres aktier. Staten ydede disse skjulte tilskud gennem det organ, der er den direkte indehaver af aktierne i de statsejede stålproducenter, i princippet SASAC. Analysen vedrørende SASAC viser, at det udøver statslige funktioner (jf. nærmere i betragtning 64-66 ovenfor).
(212)
Det samlede beløb i ikke udbetalt dividende anses for at give de modtagende statsejede stålproducenter en fordel i henhold til betydningen i grundforordningens artikel 6, litra a), eftersom de er uforenelige med private investorers sædvanlige investeringspraksis, idet disse ønsker at få deres aktiedividende udbetalt. For statsejede virksomheder, der delvis ejes af private investorer, svarer støttebeløbet til størrelsen af de ikke udbetalte dividender, som fordeles pro rata på dem.
(213)
Disse subsidier er specifikke i henhold til grundforordningens artikel 4, stk. 2, fordi de blev ydet til et begrænset antal udvalgte enheder, hvor staten var selskabsdeltager. Derfor konkluderes det, at dette program udgør et udligningsberettiget subsidie for eksporterende producenter af den pågældende vare.
c) Beregning af subsidiebeløbet
(214)
Det udligningsberettigede subsidiebeløb blev beregnet, udtrykt ved den fordel, som det konstateredes, at modtagerne havde opnået i UP. Fordelene for modtagerne anses for at være beløbet på den ikke udbetalte dividende. Eftersom den kinesiske regering ikke fremsendte andre oplysninger til vurdering af denne fordel, baserede Kommissionen sine konklusioner på offentligt tilgængelige oplysninger om modtagerne. Det således beregnede subsidiebeløb er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2, blevet fordelt over den samlede omsætning for de pågældende modtagere i UP som den relevante nævner, da subsidiet ikke er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, eksporterede eller transporterede mængder.
(215)
Subsidiesatsen for alle ikke-samarbejdsvillige virksomheder udgør således 1,36 %. Det var ikke nødvendigt at medtage subsidiesatsen for producenterne i stikprøven og for andre samarbejdsvillige producenter af de årsager, der beskrives i betragtning 196 og 197.
3.3.4. INDKOMSTSKAT OG ANDRE DIREKTE SKATTER
3.3.4.1. Skattepolitikker med fradrag af udgifter til forskning og udvikling
(216)
Denne ordning giver fordele til virksomheder, der indfører nye teknologier, nye produkter eller nye teknikker i deres produktion. De støtteberettigede virksomheder kan nedbringe deres selskabsskat med 50 % af de faktiske udgifter til godkendte projekter.
(217)
Det bemærkes, at selv om den kinesiske regering i sine svar på spørgeskemaet og mangelskrivelsen begrænsede sig til ordninger, der anvendes af virksomhederne i stikprøven, anførte man ingen oplysninger om denne ordning, selv om en af virksomhederne i stikprøven anførte fordele under denne ordning i sit svar på spørgeskemaet. Da den kinesiske regering igen ved kontrolbesøget på stedet blev anmodet om at fremlægge de nødvendige oplysninger, afgav man et delvist tillægssvar vedrørende dette program. På trods af den sene fremlæggelse af disse oplysninger bad kontrolteamet om præciseringer af en række punkter (jf. betragtning 219 nedenfor), men der fremkom ikke yderligere oplysninger. Derfor måtte Kommissionen basere sine resultater på de bedste tilgængelige oplysninger.
a) Retsgrundlag
(218)
Ordningen betragtes som en favorabel beskatningsordning i henhold til artikel 30, stk. 1, i Folkerepublikken Kinas selskabsskattelov (bekendtgørelse nr. 63 fra Folkerepublikken Kinas præsident, gældende siden 1. januar 2008), artikel 95 i forordning om gennemførelsen af Folkerepublikken Kinas selskabsskattelov (dekret nr. 512 fra Folkerepublikken Kinas statsråd) og vejledning i centrale områder (notat nr. 6, 2007). Den kinesiske regering fremlagde ikke dekret nr. 512 og notat nr. 6 under denne procedure.
b) Opfyldelse af betingelserne
(219)
Som ovenfor bemærket fremlagde den kinesiske regering ingen relevante oplysninger om denne ordning i sine svar på spørgeskemaet og i mangelskrivelsen. I dokumentet, der blev fremlagt ved kontrollen på stedet, erklærede den kinesiske regering, at kun "virksomhedernes udgifter til forskning og udvikling i forbindelse med udviklingen af ny teknologi, nye produkter og nye færdigheder" kan fratrækkes i den skattepligtige indkomst. Men den kinesiske regering kom ikke nærmere ind på betydningen af betegnelserne "ny teknologi", "nyt produkt" og "nye færdigheder". Kommissionen forsøgte også at finde den præcise betydning af disse betegnelser under kontrolbesøget hos Zhejiang Huadong, men selskabet kunne ikke give nogen konkret forklaring og svarede, at der blot var tale om generelle betegnelser.
(220)
Men i forbindelse med undersøgelsen af coated finpapir konstateredes det, at kun F&U-projekter fra virksomheder inden for sektorer med ny teknologi og højteknologi, der modtager støtte fra staten, og de projekter, der står opført i vejledningen om nøgleområder inden for højteknologisk industrialisering under den nuværende udviklingsprioritering, der fremmes af NDRC, er støtteberettigede under denne ordning (64). Eftersom der ikke blev fremlagt nye relevante oplysninger under denne procedure, som kunne føre til forkastelse af denne konklusion, fastslås det, at ordningen ikke er almindeligt tilgængelig, idet kun udvalgte erhvervsgrene/virksomheder/projekter er støtteberettigede.
c) Praktisk gennemførelse
(221)
Ifølge svaret fra den kinesiske regering skal virksomheder, der ønsker at ansøge om denne afgiftslempelse, indsende deres selvangivelse og "andre relevante dokumenter" til skattemyndighederne, men man specificerer ikke, hvilke andre relevante dokumenter der er tale om. Ved undersøgelsen vedrørende coated finpapir blev det konstateret, at alle virksomheder, der ønsker at anmode om at blive omfattet af denne ordning, skal indsende detaljerede oplysninger om F&U-projekterne til det lokale kontor for videnskab og teknologi, og at skattekontoret først vil udstede godkendelsen efter at have gennemgået disse oplysninger. Efter godkendelse vil det selskabsskattepligtige beløb, blive nedsat med 50 % af de faktiske udgifter til godkendte projekter (65).
d) Resultaterne af undersøgelsen
(222)
Denne ordning blev brugt af en af de samarbejdsvillige eksporterende producenter, Zhejiang Huadong Light Steel Building Material Co. Ltd, i UP. På grund af den kinesiske regerings manglende samarbejdsvilje og dens sene og ufuldstændige svar vedrørende denne ordning var det ikke muligt at fastslå ansøgnings- og godkendelsesproceduren, som de virksomheder, der er omfattet af ordningen, skal gennemgå. Som ovenfor bemærket måtte Kommissionen til dels basere sig på de oplysninger, man havde indhentet i forbindelse med undersøgelsen af coated finpapir.
e) Konklusion
(223)
Denne ordning bør betragtes som et subsidie i henhold til betydningen i grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 3, stk. 2, i form af indtægter, som staten giver afkald på, hvilket giver de modtagende virksomheder en fordel.
(224)
Den kinesiske regering blev bedt om at fremsende oplysninger om støtteberettigelseskriterierne, som skal være opfyldt for at kunne modtage støtte fra denne ordning, og om brugen af subsidiet for at kunne afgøre, i hvilket omfang subsidiet er begrænset til bestemte virksomheder, og hvorvidt det er specifikt i henhold til grundforordningens artikel 4. Den kinesiske regering fremlagde ingen sådanne oplysninger i sit svar på spørgeskemaet og i mangelskrivelsen. Desuden er de oplysninger, der i denne forbindelse blev fremlagt ved kontrolbesøget på stedet, tilsyneladende ufuldstændige i lyset af resultaterne vedrørende den samme ordning, der udnyttes af virksomhederne, og som fremkom i forbindelse med undersøgelsen af coated finpapir. Kommissionen er opmærksom på kravet i grundforordningens artikel 4, stk. 5, om, at afgørelser om specificitet skal "klart dokumenteres" på grundlag af positivt bevismateriale, og måtte derfor basere sine resultater på de tilgængelige oplysninger i overensstemmelse med grundforordningens artikel 28. De bedste tilgængelige oplysninger omfattede resultaterne af undersøgelsen vedrørende coated finpapir.
(225)
Denne subsidieordning er specifik i henhold til betydningen af artikel 4, stk. 2, litra a), idet selve lovgivningen, ud fra hvilken de bevilgende myndigheder opererer, begrænsede adgangen til denne ordning til kun at gælde visse virksomheder og industrier, der er klassificeret som tilskyndede, som f.eks. erhvervsgrenen for visse stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale. Desuden synes der ikke at være objektive kriterier, der begrænser støtteberettigelsen, og ingen afgørende dokumentation, som giver anledning til at konkludere, at støtteberettigelsen opnås automatisk i overensstemmelse med grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra b). Det bemærkes, at de kinesiske myndigheders manglende samarbejdsvilje ikke giver Kommissionen mulighed for at vurdere, hvorvidt sådanne objektive kriterier foreligger.
(226)
I overensstemmelse hermed bør dette subsidie betragtes som udligningsberettiget.
f) Beregning af subsidiebeløbet
(227)
Det udligningsberettigede subsidiebeløb blev beregnet, udtrykt ved den fordel, som det konstateredes, at modtagerne havde opnået i UP. Den fordel, som modtageren har opnået, betragtes som størrelsen af den samlede skat, der skal betales i henhold til normal skattesats, efter fradrag af det beløb, der blev betalt med den yderligere reduktion på 50 % af de faktiske udgifter til F&U for godkendte projekter. I overensstemmelse med artikel 7, stk. 2, i grundforordningen er dette subsidiebeløb (tæller) blevet fordelt på de samarbejdsvillige eksporterende producenters samlede omsætning i undersøgelsesperioden, fordi subsidiet ikke var betinget af eksportresultaterne og ikke blev ydet med henvisning til de fremstillede, producerede, eksporterede eller transporterede mængder.
(228)
En af de samarbejdsvillige eksporterende producenter i stikprøven, nemlig Huadong Group, har opnået fordele under denne ordning. Den beregnede subsidiesats for Huadong Group er 0,19 %.
(229)
Den vægtede gennemsnitlige subsidiesats for de samarbejdsvillige virksomheder, der ikke er med i stikprøven, er 0,09 %.
(230)
Som følge af den ringe samarbejdsvilje fastsættes subsidiesatsen for alle ikke-samarbejdsvillige virksomheder til den højeste subsidiesats, der blev konstateret for denne ordning for de samarbejdsvillige virksomheder i stikprøven, nemlig 0,19 %.
3.3.4.2. Skattelettelser til de centrale og vestlige regioner
(231)
Under denne ordning kan virksomheder i de centrale og vestlige regioner opnå fordele. De støtteberettigede virksomheder er underlagt en lavere selskabsskattesats på 15 % i stedet for den normale selskabsskat på 25 % i Kina.
(232)
Den kinesiske regering blev bedt om at fremlægge oplysninger om dette i spørgeskemaet, i mangelskrivelsen og igen under kontrolbesøget på stedet. I sine svar på spørgeskemaet og mangelskrivelsen besvarede den kinesiske regering ikke nogen af disse spørgsmål og erklærede, at dette program ikke længere er i kraft, idet det udløb den 31. december 2010, og man hævdede ligeledes, at ingen af virksomhederne i stikprøven opnåede fordele ved denne ordning i undersøgelsesperioden. Dette var imidlertid i modstrid med svarene fra en af de eksporterende producenter (Chongqing Wanda Steel Strip Co., Ltd) og med de oplysninger, der blev indsamlet under kontrolbesøget i denne virksomhed.
a) Retsgrundlag
(233)
Ordningen har form af en mere favorabel beskatning i henhold til notat om skattebegunstigelser med henblik på udviklingen af den vestlige region (udsendt af finansministeriet, det centrale skattekontor og det centrale toldkontor, gældende fra 1. januar 2001), som blev ajourført med notat om den videre gennemførelse af skattepolitikkerne for den vestlige udviklingsstrategi (udsendt af finansministeriet, det centrale skattekontor og det centrale toldkontor, gældende fra den 1. januar 2011), hvor gyldighedsperioden for dette program forlænges frem til den 31. december 2020.
b) Opfyldelse af betingelserne
(234)
Det er noteret, at den kinesiske regering ikke fremkom med svar på nogen af spørgsmålene vedrørende denne ordning i sine svar på spørgeskemaet, mangelskrivelsen eller under kontrolbesøget på stedet. Men i henhold til Notat om skattebegunstigelser med henblik på udviklingen af den vestlige region er denne favorable beskatningsordning tilgængelig for den tilskyndede type af virksomheder i den vestlige region (tilskyndet henviser til virksomheder med omfattende aktiviteter, der tegner sig for 70 % eller mere af den samlede indtægt som beskrevet i kataloget for industri, produkter og teknologier, som staten tilskynder til). Under kontrolbesøget på stedet hos Chongqing Wanda bekræftede virksomheden, at begrundelsen for den lavere beskatningssats er, at den tilhører den tilskyndede kategori af erhvervsgrene i den vestlige og centrale region.
c) Praktisk gennemførelse
(235)
Hverken den kinesiske regering eller Chongqing Wanda Steel Strip Co., Ltd fremlagde oplysninger om driften og administrationen af dette program. Ifølge statsrådets cirkulære om politikker for gennemførelse af udvikling i Kinas kæmpemæssige vestlige områder kræves der en godkendelse fra folkets regering på provinsniveau for at opnå en nedsættelse af den normale skattesats på 25 % til den lavere sats på 15 %. På virksomhedens årlige selvangivelse står det fratrukne indkomstskattebeløb (fritagelsen) opført under punkt 28 - fratrukket skat.
d) Resultaterne af undersøgelsen
(236)
Denne ordning blev benyttet af en af de samarbejdsvillige eksporterende producenter, Chongqing Wanda Steel Strip Co., Ltd, i UP. På grund af den manglende samarbejdsvilje fra den kinesiske regerings side er det vanskeligt at finde frem til den ansøgnings- og godkendelsesprocedure, som de virksomheder, der er omfattet af denne ordning, skal gennemgå. Kommissionen måtte nå frem til sine egne konklusioner på grundlag af de fremlagte dokumenter, som udgør retsgrundlaget for denne ordning, uden at kunne udbede sig forklaringer fra den kinesiske regering.
e) Konklusion
(237)
Denne ordning bør betragtes som et subsidie i henhold til betydningen i grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 3, stk. 2, i form af indtægter, som staten giver afkald på, hvilket giver de modtagende virksomheder en fordel.
(238)
Den kinesiske regering blev bedt om at fremsende oplysninger om støtteberettigelseskriterierne, som skal være opfyldt for at kunne modtage støtte under denne ordning, og om brugen af subsidiet for at kunne afgøre, i hvilket omfang subsidiet er begrænset til bestemte virksomheder, og hvorvidt det er specifikt i henhold til grundforordningens artikel 4. Den kinesiske regering fremlagde ikke disse oplysninger. Kommissionen er opmærksom på kravet i grundforordningens artikel 4, stk. 5, om, at afgørelser om specificitet skal "klart dokumenteres" på grundlag af positivt bevismateriale, og måtte derfor basere sine resultater på de tilgængelige oplysninger i overensstemmelse med grundforordningens artikel 28.
(239)
Denne subsidieordning er specifik i henhold til betydningen af grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra a), og artikel 4, stk. 3, idet selve lovgivningen, ud fra hvilken de bevilgende myndigheder opererer, begrænsede adgangen til denne ordning til kun at gælde visse virksomheder og erhvervsgrene, der er klassificeret som tilskyndede, som f.eks. erhvervsgrenen for visse stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, og som desuden er placeret i bestemte regioner i Kina. Desuden synes der ikke at være objektive kriterier, der begrænser støtteberettigelsen, og ingen afgørende dokumentation, der giver anledning til at konkludere, at støtteberettigelsen opnås automatisk i overensstemmelse med grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra b). Det bemærkes, at de kinesiske myndigheders manglende samarbejdsvilje ikke giver Kommissionen mulighed for at vurdere, hvorvidt sådanne objektive kriterier foreligger.
(240)
I overensstemmelse hermed bør dette subsidie betragtes som udligningsberettiget.
f) Beregning af subsidiebeløbet
(241)
Det udligningsberettigede subsidiebeløb blev beregnet, udtrykt ved den fordel, som det konstateredes, at modtageren havde opnået i UP. Fordelene for modtageren anses for at være den skat, der ville skulle betales i henhold til den normale beskatningsprocent, efter fradrag af den skat, der er blevet betalt i henhold til den lavere indkomstskattesats. I overensstemmelse med artikel 7, stk. 2, i grundforordningen er dette subsidiebeløb (tæller) blevet fordelt på de samarbejdsvillige eksporterende producenters samlede omsætning i undersøgelsesperioden, fordi subsidiet ikke var betinget af eksportresultaterne og ikke blev ydet med henvisning til de fremstillede, producerede, eksporterede eller transporterede mængder.
(242)
Den beregnede subsidiesats for Panhua Group er 0,03 %.
(243)
Den vægtede gennemsnitlige subsidiesats for de samarbejdsvillige virksomheder, der ikke er med i stikprøven, er 0,02 %.
(244)
Som følge af den ringe samarbejdsvilje fastsættes subsidiesatsen for alle ikke-samarbejdsvillige virksomheder til den højeste subsidiesats, der blev konstateret for denne ordning for en enhed, der er relateret til en af de samarbejdsvillige virksomheder i stikprøven, nemlig 0,04 %.
3.3.5. ANDRE INDKOMSTSKATTEPROGRAMMER, OM HVILKE DEN KINESISKE REGERING AFGAV UTILSTRÆKKELIGE ELLER INGEN SVAR
(245)
En række påståede subsidieprogrammer blev specificeret i klagen vedrørende de eksporterende producenter, som ikke var medtaget i stikprøven, og/eller som ikke var samarbejdsvillige i forbindelse med undersøgelsen. Kommissionen bad den kinesiske regering fremlægge oplysninger om disse programmer i det oprindelige og de supplerende spørgeskemaer og gav efterfølgende den kinesiske regering rig lejlighed til at fremsende svar vedrørende disse programmer. Den kinesiske regering havde den holdning, at man kun ville fremsende svar vedrørende de påståede subsidieprogrammer for de to eksporterende producenter i stikprøven og bekræftede denne holdning gennem hele proceduren. Men for nogle af disse programmer fremlagde den kinesiske regering oplysninger og dokumentation for, at de var afsluttede og ikke var i kraft i undersøgelsesperioden. Kommissionen tog hensyn til oplysningerne fra den kinesiske regering i sine konklusioner.
(246)
For alle andre programmers vedkommende undlod den kinesiske regering at fremlægge oplysninger eller dokumentation. Den betydelige manglende samarbejdsvilje under denne procedure gjorde det umuligt for Kommissionen at fremskaffe oplysninger og dokumentation om de programmer, der nævnes i klagen fra de eksporterende producenter. Kommissionen verificerede, at de eksporterende producenter i stikprøven ikke var støtteberettigede eller ikke gjorde brug af disse programmer (især fordi de var privatejede, eller fordi de lå uden for programmets anvendelsesområde, eller på grund af deres ret begrænsede størrelse). Derfor måtte Kommissionen fastslå eksistensen af dette program og resttolden for alle de øvrige programmer, for hvilke den kinesiske regering ikke fremsendte oplysninger, og som ikke var tilgængelige for eller blev benyttet af de eksporterende producenter i stikprøven på grundlag af dokumentationen i sagen i overensstemmelse med bestemmelserne i grundforordningens artikel 28, stk. 1.
3.3.5.1. Indkomstskattelettelser for køb af indenlandsk fremstillet produktionsudstyr
a) Beskrivelse
(247)
Programmet giver en virksomhed mulighed for at kræve skattelettelser for køb af indenlandsk fremstillet produktionsudstyr, hvis et projekt er foreneligt med den kinesiske regerings industripolitikker. En skattelempelse på op til 40 % af købsprisen for indenlandsk fremstillet udstyr kan anvendes på den gradvise forhøjelse af beskatningsgrundlaget i forhold til forrige år.
b) Retsgrundlag
(248)
Retsgrundlaget for dette program er de midlertidige foranstaltninger vedrørende lempelse af selskabsskat ved investering i indenlandsk fremstillet teknologi til renoveringsprojekter af 1. juli 1999 og notatet fra den statslige skatteforvaltning om indstilling af gennemførelsen af skattefradrag for virksomheder og fritagelsespolitik ved en virksomheds investeringer i indenlandsk fremstillet udstyr, nr. 52 [2008] fra den statslige skatteforvaltning, som trådte i kraft pr. 1. januar 2008.
c) Manglende samarbejdsvilje
(249)
Den kinesiske regering svarede, at dette program blev afsluttet i januar 2008 i henhold til omtalte notat nr. 52, og at det, så vidt det var den bekendt, ikke var blevet erstattet af andre programmer. Kommissionen bad den kinesiske regering fremlægge de relevante supplerende oplysninger, navnlig detaljer om tidsplanen for udfasningen af fordelene. Den kinesiske regering fremlagde ikke disse oplysninger og indskrænkede sit svar til de faktiske fordele for alle producenter af visse stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, ved blot at henvise til spørgeskemasvarene fra producenterne i stikprøven. Kommissionen har allerede forklaret årsagerne til, at den kinesiske regering skulle fremsende oplysninger om alle producenter af visse stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, og ikke kun producenterne i stikprøven (jf. betragtning 34 og 35 ovenfor). Den kinesiske regering undlod desuden at fremsende oplysninger om producenterne i stikprøven, eftersom den blot henviste til deres svar. Kommissionen anser det ikke for tilstrækkeligt at fremlægge bevis for, at et program er afsluttet, uden at fremlægge yderligere dokumentation om udfasningen af de faktiske fordele under programmet og eventuelle erstatningsprogrammer. Inden for dette program kan en skattefordel (dvs. en skattelempelse), som er optjent i et bestemt år, rent faktisk udnyttes i et andet skatteår, og dermed kan fordelene strække sig ud over programmets gyldighedsperiode, selv om det er blevet afsluttet i mellemtiden. Andre "afsluttede" skatteprogrammer har vist sig fortsat at medføre fordele i en årrække efter deres officielle ophørsdato. Der kan også ske det, at fordele i form af usædvanlig store beløb kan tildeles over tid. Som følge af manglen på yderligere oplysninger fra den kinesiske regering om dette program baserede Kommissionen sine resultater på de foreliggende oplysninger i sagen (i dette tilfælde i klagen), jf. grundforordningens artikel 28.
d) Resultaterne af undersøgelsen
(250)
Dette program er et subsidie, eftersom det medfører et finansielt bidrag i form af indtægter, som den kinesiske regering giver afkald på, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii). Dette program giver modtagerne en fordel svarende til størrelsen af skattegodtgørelsen i henhold til betydningen i grundforordningens artikel 3, stk. 2. Dette subsidie er specifikt, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 4, litra b), idet skattegodtgørelsen er betinget af brugen af indenlandske frem for importerede varer.
e) Beregning af subsidiebeløbet
(251)
Det udligningsberettigede subsidiebeløb blev beregnet, udtrykt ved den fordel, som det konstateredes, at modtagerne havde opnået i UP. Eftersom EU-institutionerne endnu ikke har undersøgt dette program i forbindelse med en antidumpingprocedure og i mangel af nøjagtig kvantificering andetsteds fra, har den mest hensigtsmæssige informationskilde til vurdering af fordelen for de eksporterende producenter været en sammenlignelig beslutning truffet af de amerikanske myndigheder. Når Kommissionen baserer sine konklusioner vedrørende subsidiebeløb på andre undersøgelser, tager den bl.a. hensyn til, om der er foretaget betydelige ændringer i den pågældende ordning, og om subsidiebeløbet er blevet mindre over tid. Det bemærkes, at størrelsen af tilbagevendende subsidier normalt ikke nedsættes på den måde. Da der ikke er foretaget sådanne ændringer eller nedsættelser af subsidiebeløbet, er den oprindelige sats fra den pågældende undersøgelse anvendt som subsidiebeløb i den foreliggende sag.
(252)
Den således beregnede subsidiesats for denne ordning i undersøgelsesperioden for alle ikke-samarbejdsvillige virksomheder fastsættes til 0,38 %, som er satsen for denne ordning som fastsat i US Decision Memorandum of 17 November 2008 on Circular Welded Carbon Quality Steel Line Pipe (side 26) (Federal Register / Vol. 73, No. 227, side 70961 / 24. november 2008). Med hensyn til de amerikanske myndigheders undersøgelser bemærkes det, at den metode, der er anvendt til at beregne fordelen ved tilsvarende programmer, i alt væsentligt er den samme som den, der anvendes af Unionen (66).
3.3.5.2. Favorable skattepolitikker for virksomheder, der betragtes som højteknologiske virksomheder og virksomheder, der anvender ny teknologi
a) Beskrivelse
(253)
Dette program giver en virksomhed, der ansøger om et certifikat som højteknologisk virksomhed eller som virksomhed, der anvender ny teknologi, mulighed for at blive omfattet af en lavere indkomstskattesats på 15 % sammenlignet med den almindelige sats på 25 %. Unionen fandt, at dette program er udligningsberettiget, i undersøgelsen vedrørende coated finpapir, og det samme gælder de amerikanske myndigheder (67).
b) Retsgrundlag
(254)
Retsgrundlaget for programmet er artikel 28 i Folkerepublikken Kinas lov om indkomstskat (nr. 63 bekendtgjort den 16. marts 2007) sammen med de administrative foranstaltninger for definition af højteknologiske virksomheder og virksomheder, der anvender ny teknologi samt notat fra de statslige skattemyndigheder om spørgsmål vedrørende virksomhedsskat for højteknologiske virksomheder og virksomheder, der anvender ny teknologi (Guo Shui Han [2008] nr. 985).
c) Manglende samarbejdsvilje
(255)
Den kinesiske regering svarede, at ingen af virksomhederne i stikprøven var omfattet af programmet i UP, og henviste til svarene fra virksomhederne i stikprøven med hensyn til oplysninger om de fordele, de måtte have modtaget under dette program. Kommissionen henviser til ovenstående argumenter med hensyn til anmodningen til den kinesiske regering om at afgive fyldestgørende, ubegrænsede svar til eksportørerne i stikprøven (betragtning 34 og 35 ovenfor). Kommissionen baserer derfor i overensstemmelse med grundforordningens artikel 28 sine konklusioner på de foreliggende oplysninger (konklusionerne i sagen om coated finpapir og klagen i denne sag).
d) Resultaterne af undersøgelsen
(256)
Dette program er et subsidie, eftersom det medfører et finansielt bidrag i form af indtægter, som den kinesiske regering giver afkald på, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii). Dette program giver modtagerne en fordel svarende til størrelsen af skattegodtgørelsen i henhold til betydningen i grundforordningens artikel 3, stk. 2. Subsidierne er specifikke i henhold til grundforordningens artikel 4, stk. 2, idet de er begrænsede til kun at omfatte virksomheder, der klassificeres som tilskyndede, som f.eks. virksomheder inden for stålsektoren. Endvidere har den subsidieydende myndighed ikke fastsat objektive kriterier for, hvem der er berettiget til ordningen, idet berettigelsen til subsidier ikke er automatisk efter grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra b).
e) Beregning af subsidiebeløbet
(257)
Det udligningsberettigede subsidiebeløb blev beregnet, udtrykt ved den fordel, som det konstateredes, at modtagerne havde opnået i UP. Den fordel, som modtageren har opnået, betragtes som beløbet af den samlede skat, der skal betales i henhold til normal skattesats, efter fradrag af det beløb, der blev betalt med den reducerede skattemæssige særbehandling. Eftersom der ikke forelå oplysninger med henblik på vurderingen af fordelen, og eftersom programmet allerede er blevet vurderet af EU's institutioner i en tidligere antisubsidiesag, er den mest hensigtsmæssige informationskilde med henblik på vurderingen af fordelen for de eksporterende producenter vurderingen af dette program i Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 452/2011 af 6. maj 2011 om indførelse af en endelig udligningstold på importen af coated finpapir med oprindelse i Folkerepublikken Kina (68), om nødvendigt behørigt tilpasset som anført i betragtning 252 ovenfor.
(258)
Den således fastsatte subsidiesats for alle ikke-samarbejdsvillige virksomheder udgør 0,9 %, dvs. det matematiske gennemsnit af de satser for dette program, der er fastsat i forordningen, som nævnes i forrige betragtning.
3.3.5.3. Indkomstskattelettelser for virksomheder, der beskæftiger sig med omfattende ressourceudnyttelse ("særlige råvarer")
a) Beskrivelse
(259)
Dette skatteprogram giver virksomheder, der anvender nogle af de materialer, som står opført i kataloget for indkomstskattelempelser til virksomheder, der beskæftiger sig med omfattende ressourceudnyttelse som sin vigtigste råvare, og som fremstiller produkter, der står opført i samme katalog på en måde, der opfylder relevante nationale og industrielle standarder, mulighed for at medtage den indkomst, de opnår herved, i deres samlede indkomst til en reduceret sats på 90 %. Derfor kan 10 % af indkomsten trækkes fra, når virksomhederne beregner deres indkomstskat. Denne undtagelse indrømmes i 5 år.
b) Retsgrundlag
(260)
Retsgrundlaget for dette program er: artikel 33 i Folkerepublikken Kinas lov om virksomhedsskat, artikel 99 i statsrådets forordning om gennemførelse af Folkerepublikken Kinas lov om selskabsskat og kataloget over indkomstskattelempelser til virksomheder, der beskæftiger sig med omfattende ressourceudnyttelse.
c) Manglende samarbejdsvilje
(261)
Den kinesiske regering erklærede, at ingen af virksomhederne i stikprøven var omfattet af programmet i UP, og henviste til svarene fra virksomhederne i stikprøven med hensyn til oplysninger om de fordele, de måtte have modtaget under dette program. Kommissionen henviser til ovenstående argumenter med hensyn til anmodningen til den kinesiske regering om at afgive fyldestgørende, ubegrænsede svar til eksportørerne i stikprøven (betragtning 34 og 35 ovenfor). Kommissionen baserer derfor i overensstemmelse med grundforordningens artikel 28 sine konklusioner vedrørende dette program på de foreliggende faktiske oplysninger (i denne sag klagen).
d) Resultaterne af undersøgelsen
(262)
Dette program er et subsidie, eftersom det medfører et finansielt bidrag i form af indtægter, som den kinesiske regering giver afkald på, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii). Ordningen giver modtagerne en fordel svarende til størrelsen af skattegodtgørelsen i henhold til betydningen i grundforordningens artikel 3, stk. 2. Subsidiet er specifikt i henhold til grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra a), idet det er begrænset til kun at omfatte visse virksomheder, der som primære råvarer benytter ressourcerne i ovennævnte katalog over skattelempelser til fremstilling af produkter, der står opført i samme katalog.
e) Beregning af subsidiebeløbet
(263)
Det udligningsberettigede subsidiebeløb blev beregnet, udtrykt ved den fordel, som det konstateredes, at modtagerne havde opnået i UP. Den fordel, som modtageren har opnået, betragtes som størrelsen af den samlede skat, der skal betales i henhold til normal skattesats, efter fradrag af det beløb, der blev betalt med den reducerede skattemæssige særbehandling. Eftersom der ikke findes andre oplysninger med henblik på vurderingen af denne fordel, baserer Kommissionen sin afgørelse på oplysningerne i klagen. Det således beregnede subsidiebeløb er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2, blevet fordelt over den samlede omsætning for de pågældende modtagere i UP som den relevante nævner, da subsidiet ikke er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, eksporterede eller transporterede mængder.
(264)
Den således fastsatte subsidiesats for alle ikke-samarbejdsvillige virksomheder udgør 0,01 %.
3.3.5.4. Skattefritagelser for indkøb af specialudstyr
a) Beskrivelse
(265)
Dette program giver virksomheder ret til et fradrag på 10 % af indkøbsprisen på specialudstyr, der anvendes til miljøbeskyttelse, energi- og vandbesparelser samt produktionssikkerhed, i den forfaldne selskabsskat i købsåret. Den resterende del af de 10 % af det investerede beløb kan overføres til de følgende 5 år.
b) Retsgrundlag
(266)
Retsgrundlaget for dette program er: artikel 34 i Folkerepublikken Kinas lov om virksomhedsskat, artikel 100 i statsrådets forordning om gennemførelse af Folkerepublikken Kinas lov om selskabsskat.
c) Manglende samarbejdsvilje
(267)
Den kinesiske regering svarede, at ingen af virksomhederne i stikprøven var omfattet af programmet i UP, og henviste til svarene fra virksomhederne i stikprøven med hensyn til oplysninger om de fordele, de måtte have modtaget under dette program. Kommissionen henviser til ovenstående argumenter med hensyn til anmodningen til den kinesiske regering om at afgive fyldestgørende, ubegrænsede svar til eksportørerne i stikprøven (betragtning 34-35 ovenfor). Kommissionen baserer derfor i overensstemmelse med grundforordningens artikel 28 sine konklusioner vedrørende dette program på de foreliggende faktiske oplysninger.
d) Resultaterne af undersøgelsen
(268)
Der tildeles subsidier i henhold til dette program, eftersom det medfører et finansielt bidrag i form af indtægter, som den kinesiske regering giver afkald på, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii). Ordningen giver modtagerne en fordel svarende til størrelsen af skattegodtgørelsen i henhold til betydningen i grundforordningens artikel 3, stk. 2.
(269)
For så vidt angår programmets specificitet mener Kommissionen, at der ikke foreligger tilstrækkelige oplysninger til, at den kan træffe yderligere konklusioner og dermed nå frem til en endelig konklusion vedrørende programmets specificitet. Derfor kunne Kommissionen ikke foretage yderligere vurderinger af dette program.
3.3.5.5. Favorabel indkomstbeskatning for virksomheder i den nordøstlige region
a) Beskrivelse
(270)
Programmet tillader virksomheder i den nordøstlige region (provinserne Liaoning, Jilin og Heilongjiang samt Dalian kommune) for det første at reducere afskrivningsperioden for anlægsaktiver med op til 40 % af skattehensyn og derved øge det årlige afskrivningsbeløb, der kan fratrækkes indkomstskatten, og for det andet at forkorte afskrivningsperioden for immaterielle anlægsaktiver med op til 40 % af skattehensyn, hvilket giver et større årligt fradrag. I henhold til et dokument fra finansministeriet og skatteforvaltningen har skattepligtige virksomheder i visse specificerede sektorer, herunder metalsektoren, også adgang til andre fordele inden for moms, ressourceskat og virksomhedsskat, navnlig i forbindelse med køb af anlægsaktiver.
b) Retsgrundlag
(271)
Retsgrundlaget for dette program er særpolitikker vedrørende virksomhedernes indkomstskat med henblik på genoplivning af virksomheder i det gamle industriområde i den nordøstlige region (Caishui, nr. 153, 20. september 2004), notat fra finansministeriet og skatteforvaltningen om nedskrivning af aktiver og gennemførelse af afskrivningspolitik i det gamle industriområde i den nordøstlige region (Caishui, nr. 17, 2. februar 2005). Den kinesiske regering fremsendte retsgrundlaget, som viste, at programmet var udløbet den 1. januar 2008, dvs. notat fra finansministeriet og skatteforvaltningen om flere særpolitikker i henseende til virksomhedsskat (nr. 1 [2008]).
c) Manglende samarbejdsvilje
(272)
Ud over at fremlægge ovennævnte retsgrundlag og godtgøre, at programmet er udløbet, henviser den kinesiske regering blot til svarene fra producenterne i stikprøven vedrørende oplysninger om eventuelle fordele, de måtte have opnået under programmet. Kommissionen henviser til ovenstående argumenter med hensyn til anmodningen til den kinesiske regering om at afgive fyldestgørende, ubegrænsede svar til eksportørerne i stikprøven (betragtning 34-35 ovenfor). Kommissionen bemærker desuden, at da der under programmet ydes subsidier i tilknytning til køb af anlægsaktiver, der kan afskrives over flere år, og da den kinesiske regering ikke har afgivet oplysninger om udfasningen af fordelene under programmet eller om endnu eksisterende og ikke fuldt afskrevne fordele, har den i overensstemmelse med grundforordningens artikel 28 besluttet at basere sine konklusioner om dette program på de foreliggende oplysninger i sagen (dvs. klagen og relevante konklusioner fra de amerikanske myndigheder).
d) Resultaterne af undersøgelsen
(273)
Dette program udgør subsidier i form af tabte indtægter for den kinesiske stat, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii). Fordelen efter grundforordningens artikel 3, stk. 2, udgør skattebesparelser for de støtteberettigede virksomheder i form af fradrag af hurtigere afskrivninger og nedskrivningsudgifter i forbindelse med køb af anlægsaktiver. Subsidierne er specifikke i henhold til grundforordningens artikel 4, stk. 3, idet de er begrænsede til kun at omfatte virksomheder i et bestemt geografisk område, dvs. den nordøstlige region.
e) Beregning af subsidiebeløbet
(274)
Det udligningsberettigede subsidiebeløb blev beregnet, udtrykt ved den fordel, som det konstateredes, at modtagerne havde opnået i UP. Fordelen for modtagerne beregnes som forskellen mellem den skat, de skulle have betalt under UP under den almindelige afskrivningsordning for de pågældende aktiver, og det faktisk betalte beløb under ordningen med fremskyndede vilkår. Eftersom de europæiske institutioner endnu ikke har vurderet programmet i en antisubsidiesag, og da der ikke findes nogen nøjagtig kvantificering andetsteds, var den mest hensigtsmæssige informationskilde med henblik på vurderingen af fordelen for de eksporterende producenter de amerikanske myndigheders sammenlignelige afgørelser (baseret på ligheder i programmernes art (69)). Som bemærket i betragtning 252 ovenfor tager Kommissionen, når den baserer sine konklusioner vedrørende subsidiebeløb på andre undersøgelser, bl.a. hensyn til, om der er foretaget betydelige ændringer i den pågældende ordning, og om subsidiebeløbet er blevet mindre over tid. Det bemærkes, at størrelsen af tilbagevendende subsidier normalt ikke nedsættes på denne måde. Da der ikke er foretaget sådanne ændringer eller nedsættelser af subsidiebeløbet, er den oprindelige sats fra den pågældende undersøgelse anvendt som subsidiebeløb i den foreliggende sag.
(275)
Den således fastsatte subsidiesats med hensyn til denne ordning i UP for alle ikke-samarbejdsvillige virksomheder er 0,08 %, hvilket svarer til satsen i ordningen for fritagelse for betaling af indkomstskat for investorer i bestemte geografiske regioner under Liaoning-ordningen som fastsat i US Decision Memorandum of 3 June 2010 on Wire Decking (side 25) (Federal Register, Vol. 75, No. 111, side 32902 / 10. juni 2010). Med hensyn til de amerikanske myndigheders undersøgelser bemærkes det, at den metode, der er anvendt til at beregne fordelen ved tilsvarende programmer, i alt væsentligt er den samme som den, der anvendes af EU (70).
3.3.5.6. Fritagelse for indkomstskat for investeringer i national teknologisk renovation
a) Retsgrundlag
(276)
Dette programs retsgrundlag er dekret om fritagelse for beskatning af investeringer i teknologisk modernisering af nationalt udstyr, vedtaget af statsskatteforvaltningen, dekret nr. 13 af 17. januar 2000, samt notat vedrørende offentliggørelse og formidling af foranstaltninger til forvaltning af nationale nøgleteknologiske moderniseringsprojekter.
b) Resultaterne af undersøgelsen
(277)
Ifølge den kinesiske regerings svar blev dette program afsluttet den 1. januar 2008, jf. notat fra skatteforvaltningen om indstilling af politik vedrørende skattefradrag og -fritagelse for en virksomheds investeringer i indenlandsk fremstillet udstyr, nr. 52 [2008]. Da dette program omfatter tilbagevendende skattefordele, der har været afsluttet siden 2008, er der ingen dokumentation for, at der stadig blev afskrevet fordele i UP, og Kommissionen konkluderer derfor, at dette program ikke er udligningsberettiget.
3.3.5.7. Forskellige lokale skattelempelser
a) Beskrivelse
(278)
I klagen anføres en række skattelempelser, der er tilgængelige i flere provinser (Shandong, Chongqing kommune, Guangxi Region Zhuang samt de centrale og vestlige regioner) i form af en reduceret selskabsskat på 15 % i forhold til den almindelige sats på 25 %.
b) Retsgrundlag
(279)
Ifølge klagen er retsgrundlaget for skattelempelsen i Shandong, nemlig den reducerede indkomstskat baseret på geografisk placering (provinserne Zheijang og Shandong): Kinas indkomstskattelov for virksomheder med udenlandske investeringer og udenlandske virksomheder, artikel 7, vedtaget 9. april 1991, nr. 45.
c) Manglende samarbejdsvilje
(280)
Den kinesiske regering anfører kun, at ingen af virksomhederne i stikprøven har været omfattet af programmet i UP, og henviser til svarene fra virksomhederne i stikprøven med hensyn til oplysninger om de fordele, de måtte have opnået. Ud over argumenterne om den kinesiske regerings forpligtelse til at afgive fyldestgørende svar (jf. betragtning 34-35 ovenfor) bemærker Kommissionen, at en af de samarbejdsvillige eksportører havde nydt godt af mindst en af de lavere skattesatser anført i dette afsnit (jf. ovenstående betragtning 231 ff.). Kommissionen benytter sig derfor i overensstemmelse med grundforordningens artikel 28 af de foreliggende oplysninger i sagen (her klagen og de amerikanske myndigheders afgørelser i lignende sager) med henblik på vurderingen af dette program.
d) Resultaterne af undersøgelsen
(281)
Dette program omfatter subsidier i form af tabte indtægter for den kinesiske regering, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii). Den tilbagevendende fordel svarer til skattebesparelsen ved den lavere skattesats, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 2. Programmet er specifikt, eftersom det er begrænset til virksomheder, der er beliggende i et nærmere bestemt geografisk område, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 3.
e) Beregning af subsidiebeløbet
(282)
Det udligningsberettigede subsidiebeløb blev beregnet, udtrykt ved den fordel, som det konstateredes, at modtagerne havde opnået i UP. Den fordel, modtagerne herved har fået, vurderes til at udgøre den samlede skat i henhold til den almindelige skattesats fratrukket det beløb, der er betalt efter den favorable skattesats. Eftersom de europæiske institutioner endnu ikke har vurderet programmet i en antisubsidiesag, og da der ikke findes nogen nøjagtig kvantificering andetsteds, var den mest hensigtsmæssige informationskilde med henblik på vurderingen af fordelen for de eksporterende producenter de amerikanske myndigheders sammenlignelige afgørelser (baseret på ligheder i programmernes art). Som tidligere bemærket tager Kommissionen, når den baserer sine konklusioner vedrørende subsidiebeløb på andre undersøgelser, bl.a. hensyn til, om der er foretaget betydelige ændringer i den pågældende ordning, og om subsidiebeløbet er blevet mindre over tid. Det bemærkes, at størrelsen af tilbagevendende subsidier normalt ikke nedsættes på denne måde. Da der ikke er foretaget sådanne ændringer eller nedsættelser af subsidiebeløbet, er den oprindelige sats fra den pågældende undersøgelse anvendt som subsidiebeløb i den foreliggende sag.
(283)
Den således fastsatte subsidiesats med hensyn til denne ordning i UP for alle ikke-samarbejdsvillige virksomheder udgør 0,66 %, hvilket er satsen i ordningen med indkomstskattelempelser baseret på geografisk beliggenhed, jf. de amerikanske myndigheders Decision Memorandum of 12 June 2009 on Certain Tow Behind Lawn Groomers and Certain Parts Thereof (side 11) (Federal Register / Vol. 74, No. 117, side 29180 / 19. juni 2009). Med hensyn til de amerikanske myndigheders undersøgelser bemærkes det, at den metode, der er anvendt til at beregne fordelen ved tilsvarende programmer, i alt væsentligt er den samme som den, der anvendes af Unionen (71).
3.3.5.8. Skattefritagelse af dividende mellem kvalificerede kinesiske virksomheder
a) Beskrivelse
(284)
Dette program består af en favorabel skatteligning for hjemmehørende virksomheder, der er aktionærer i andre i Kina hjemmehørende virksomheder i form af fritagelse for beskatning af bestemte dividender, bonusser og andre egenkapitalinvesteringer for hjemmehørende moderselskaber. Dette program blev kendt udligningsberettiget af Unionen i en antisubsidiesag om coated finpapir (72).
b) Retsgrundlag
(285)
Retsgrundlaget er artikel 26 i Folkerepublikken Kinas lov om virksomheders indkomstskat, artikel 83 i forordningerne om gennemførelse af Folkerepublikken Kinas lov om virksomheders indkomstskat, statsrådets dekret nr. 512, offentliggjort den 6. december 2007.
c) Manglende samarbejdsvilje
(286)
Den kinesiske regering svarede, at ingen af virksomhederne i stikprøven var omfattet af programmet i UP, og henviste til svarene fra virksomhederne i stikprøven med hensyn til oplysninger om de fordele, de måtte have opnået under dette program. Kommissionen henviser til sine argumenter om anmodningen til den kinesiske regering om at afgive fyldestgørende svar (betragtning 34-35 ovenfor). Kommissionen har derfor besluttet i overensstemmelse med grundforordningens artikel 28 at basere sine konklusioner vedrørende dette program på de foreliggende oplysninger om sagen, nemlig afgørelsen om coated finpapir.
d) Resultaterne af undersøgelsen
(287)
Dette program udgør et subsidie i form af indtægter, som staten giver afkald på, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii). Denne fordel svarer til skattebesparelsen ved fritagelsen for beskatning af dividender, bonusser og andre egenkapitalinvesteringer for hjemmehørende moderselskaber, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 2. Programmet er specifikt i henhold til grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra a), idet den lovgivning, i henhold til hvilken den subsidieydende myndighed udøver sin virksomhed, begrænser adgangen til denne ordning til kun at omfatte virksomheder i Kina, der modtager dividende fra andre virksomheder i Kina, i modsætning til virksomheder, der modtager dividende fra andre hjemmehørende virksomheder, hvilket ikke gælder virksomheder, der investerer i ikke-hjemmehørende virksomheder. Programmet er også specifikt efter grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra b), da det er begrænset til store virksomheder og projekter, der støttes af staten, såsom stålindustrien (jf. f.eks. betragtning 182 ovenfor), og da der heller ikke er objektive kriterier, som begrænser adgangen til dette program, eller konkluderende dokumentation for, at adgangen til det er automatisk.
e) Beregning af subsidiebeløbet
(288)
Det udligningsberettigede subsidiebeløb blev beregnet, udtrykt ved den fordel, som det konstateredes, at modtagerne havde opnået i UP. Den fordel, som modtageren har opnået, betragtes som beløbet af den samlede skat, der skal betales inklusiv dividende fra andre indenlandske virksomheder i Kina, efter fradrag af det beløb, der faktisk blev betalt med skattefritagelsen for dividende. Da der ikke forelå oplysninger med henblik på vurderingen af fordelen, og eftersom programmet allerede er blevet vurderet af EU's institutioner i en tidligere antisubsidiesag, er den mest hensigtsmæssige informationskilde med henblik på vurderingen af fordelen for de eksporterende producenter vurderingen af dette program i forbindelse med sagen om coated finpapir.
(289)
Den således fastsatte subsidiesats for alle ikke-samarbejdsvillige virksomheder udgør 0,77 %, dvs. det matematiske gennemsnit af de satser for dette program, der er fastsat i dommen om coated finpapir.
3.3.5.9. Program om favorabel beskatning for virksomheder med udenlandsk kapital (FIE'er)
(290)
Klagen indeholder en liste over følgende ordninger om favorabel beskatning for FIE'er:
-
To ordninger med skattefritagelse og tre med 50 % fritagelse for FIE'er i produktionssektoren
-
Programmer med lokal indkomstskattefritagelse og -lempelse for produktive FIE'er
-
Indkomstskattelempelse for FIE'er, der anskaffer indenlandsk produceret udstyr
-
Indkomstskattesubsidier for FIE'er baseret på geografisk beliggenhed
(291)
Den kinesiske regering fremsendte de relevante retsgrundlag for at vise, at programmer vedrørende FIE'er var blevet afsluttet med vedtagelsen den 16. marts 2007 af Lov om selskabsskat i 2008 på den femte samling af Kinas 10. nationale folkekongres, nemlig:
-
Statsrådets notat om gennemførelsen af midlertidige favorable politikker vedrørende virksomhedsskat nr. 39 [2007]
-
Statens skatteforvaltnings notat om indstilling af politik vedrørende skattefradrag og -fritagelse for en virksomheds investeringer i køb af indenlandsk produceret udstyr, nr. 52 [2008].
(292)
Disse bestemmelser viser, at indkomstskattefordele for FIE'er blev gradvist udfaset frem til udgangen af 2011. Den kinesiske regering har også anført, at der ikke er kommet nogen efterfølger til programmet for FIE'er, og skatteligningen af FIE'er er nu den samme som for andre skattepligtige virksomheder. Kommissionen bemærker, at disse ordninger om favorabel beskatning af FIE'er stadig er udligningsberettigede, da producenter af stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, stadig har fordel deraf i det mindste i en del af UP og indtil udgangen af 2011, og det kan ikke udelukkes, at der findes et erstatningsprogram for FIE'er fra og med 2012. Alligevel har Kommissionen besluttet ikke at foretage en yderligere vurdering af dem for tage hensyn dels til behovet for at mindske den administrative byrde for de berørte parter, dels fordi den gradvise udfasning snart udløber, og dels fordi der ikke er tegn på, at der findes et erstatningsprogram.
3.3.6. ORDNINGER VEDRØRENDE INDIREKTE SKAT OG IMPORTTOLD
3.3.6.1. Fritagelse for importtold og moms for FIE'er og bestemte nationale virksomheder, der anvender importeret udstyr i tilskyndede industrier
a) Beskrivelse
(293)
Dette program medfører fritagelse for moms og importtold til fordel for FIE'er eller nationale virksomheder for import af kapitaludstyr, de bruger i deres produktion. For at få adgang til fritagelsen må udstyret ikke være opført på en liste over ikke-berettiget udstyr, og den ansøgende virksomhed skal indhente et certifikat om statstilskyndede projekter udstedt af de kinesiske myndigheder eller NDRC i overensstemmelse med den relevante lovgivning om investering, skat og told. Unionen kendte dette program udligningsberettiget i antisubsidiesagen om coated finpapir (73).
b) Retsgrundlag
(294)
Retsgrundlaget for dette program er statsrådets cirkulære om tilpasning af skattepolitikker om importeret udstyr, Guo Fa nr. 37/1997, meddelelse fra finansministeriet, tolddirektoratet og statens skatteforvaltning [2008] nr. 43, notat fra NDRC om relevante forhold vedrørende behandling af bekræftelsesskrivelse om nationalt eller udenlandsk finansierede projekter, der tilskyndes af staten, nr. 316 2006 af 22. februar 2006, og katalog om ikke-momsfritagne importartikler til enten FIE'er eller nationale virksomheder, 2008.
c) Manglende samarbejdsvilje
(295)
Den kinesiske regering hævdede, at ingen af virksomhederne i stikprøven var omfattet af programmet i UP, og henviste til svarene fra virksomhederne i stikprøven med hensyn til oplysninger om de fordele, de måtte have modtaget under dette program. Kommissionen henviser til sine argumenter vedrørende anmodningen til den kinesiske regering om at fremsende fyldestgørende svar (ovenstående betragtning 34 ff) og vil derfor i overensstemmelse med grundforordningens artikel 28 basere sine konklusioner vedrørende dette program på oplysninger i sagen, nemlig resultatet af sagen om coated finpapir.
d) Resultaterne af undersøgelsen
(296)
Dette program betragtes som subsidier i form af indtægter, som den kinesiske regering giver afkald på, efter artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), da FIE'er og andre subsidieberettigede nationale virksomheder var fritaget for moms og/eller andre skyldige afgifter, hvis de indhentede det relevante certifikat vedrørende statstilskyndede projekter fra NDRC. Det medfører derfor en fordel for de modtagende virksomheder, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 2. Programmet er specifikt, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra a), idet selve lovgivningen, som den subsidieydende myndighed arbejder ud fra, begrænser adgangen til dette program til kun at omfatte virksomheder, der investerer i særlige virksomhedskategorier, som er nærmere bestemt i lovgivningen, og indhenter certifikatet vedrørende statstilskyndede projekter. Desuden er der ingen objektive kriterier til at begrænse støtteberettigelsen til dette program og ingen afgørende beviser, der giver anledning til at konkludere, at støtteberettigelsen er automatisk i henhold til grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra b).
e) Beregning af subsidiebeløbet
(297)
Det udligningsberettigede subsidiebeløb blev beregnet, udtrykt ved den fordel, som det konstateredes, at modtagerne havde opnået i UP. Den fordel, som modtagerne har opnået, betragtes som den fritagne moms og told for importeret udstyr. Da der ikke forelå oplysninger med henblik på vurderingen af fordelen, og eftersom programmet allerede er blevet vurderet af Unionen i en tidligere antisubsidiesag, er den mest hensigtsmæssige informationskilde med henblik på vurderingen af fordelen for de eksporterende producenter vurderingen af dette program i forbindelse med sagen om coated finpapir, om nødvendigt behørigt tilpasset som nævnt i betragtning 252 ovenfor.
(298)
Den således fastsatte subsidiesats for alle ikke-samarbejdsvillige virksomheder udgør 0,89 %, dvs. det matematiske gennemsnit af de satser for dette program, der er fastsat i undersøgelsen om coated finpapir.
3.3.6.2. Momsrefusioner til FIE'er, der køber nationalt produceret udstyr
a) Beskrivelse
(299)
Dette program giver fordele i form af momsrefusioner for FIE'er ved køb af udstyr fremstillet i Kina. Udstyret må ikke være opført i kataloget over produkter, der ikke er moms- og toldfritaget, og dets værdi må ikke overstige den samlede investeringsgrænse for en FIE. Dette fremgår af de administrative foranstaltninger om køb af indenlandsk fremstillet udstyr. Dette program er kendt udligningsberettiget af Unionen i antisubsidiesagen om coated finpapir (74) og af de amerikanske myndigheder i en sag om udligningsberettiget told vedrørende coated plademateriale fra Kina (75).
b) Retsgrundlag
(300)
Programmets retsgrundlag er statsskatteforvaltningens cirkulære om foreløbige bestemmelser vedrørende refusion af afgifter ved køb af nationalt produceret udstyr for FIE'er 171, 199, 20. september 1999, finansministeriets og statsskatteforvaltningens notat om indstilling af gennemførelsen af politikken om refusion af moms og told for udenlandsk finansierede virksomheders køb af indenlandsk fremstillet udstyr, nr. 176 [2008].
c) Manglende samarbejdsvilje
(301)
Den kinesiske regering påstod, at programmet blev indstillet med ovennævnte notat nr. 176 [2008] pr. 1. januar 2009. Kommissionen anmodede den kinesiske regering om at afgive oplysninger om, at der ikke længere gives fordele. De pågældende fordele ville være blevet givet over en længere periode, da programmet vedrører køb af indenlandsk fremstillede aktiver. Den kinesiske regering henviste blot til svarene fra virksomhederne i stikprøven med hensyn til oplysninger om de fordele, de måtte have modtaget under dette program. Kommissionen henviser til sine argumenter om anmodning til den kinesiske regering om at afgive fyldestgørende svar (ovenstående betragtning 34 ff). Kommissionen bemærker også, at notat nr. 176 omfatter en overgangsperiode for erhvervelse af støtteberettigede aktiver og bestemmer, at ansøgningen om ydelserne skal være indgivet inden 30. juni 2009. Da den kinesiske regering ikke har afgivet oplysninger om udfasningen af fordelene, og da sådanne fordele, som er forbundet med anlægsaktiver, kan tildeles over tid og fortsætte ind i UP, baserer Kommissionen i overensstemmelse med grundforordningens artikel 28 sine konklusioner om dette program på de foreliggende oplysninger i sagen, nemlig dommen i sagen om coated finpapir.
d) Resultaterne af undersøgelsen
(302)
Programmet betragtes som subsidier i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 3, stk. 2, i form af indtægter, som den kinesiske regering giver afkald på, hvilket har medført en fordel for modtagervirksomhederne efter grundforordningens artikel 3, stk. 2. Programmet er specifikt i henhold til grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra a), idet den lovgivning, i henhold til hvilken den subsidieydende myndighed udøver sin virksomhed, begrænser adgangen til programmet til bestemte virksomheder (FIE'er) til køb af udstyr, der ikke er opført i kataloget over udstyr, der ikke er momsfritaget. Der er ingen angivelse af manglende specificitet efter grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra b), da der ikke er nogen objektive kriterier til at begrænse støtteberettigelsen til dette program og ingen afgørende beviser, der giver anledning til at konkludere, at støtteberettigelsen er automatisk. Programmet er desuden også specifikt efter grundforordningens artikel 4, stk. 4, litra b), idet subsidierne er betingede af anvendelsen af indenlandske varer frem for importerede varer.
e) Beregning af subsidiebeløbet
(303)
Det udligningsberettigede subsidiebeløb blev beregnet, udtrykt ved den fordel, som det konstateredes, at modtagerne havde opnået i UP. Den fordel, som modtageren har opnået, betragtes som det momsbeløb, der tilbagebetales ved køb af indenlandsk fremstillet udstyr. Eftersom der ikke forelå oplysninger med henblik på vurderingen af fordelen, og eftersom programmet allerede er blevet vurderet af Unionen i en tidligere antisubsidiesag, er den mest hensigtsmæssige informationskilde med henblik på vurderingen af fordelen for de eksporterende producenter vurderingen af dette program i forbindelse med sagen om coated finpapir, om nødvendigt behørigt tilpasset som anført i betragtning 252 ovenfor.
(304)
Den således fastsatte subsidiesats for alle ikke-samarbejdsvillige virksomheder udgør 0,04 %, dvs. det matematiske gennemsnit af de satser for dette program, der er fastsat i dommen om coated finpapir.
3.3.6.3. Momsfradrag for anlægsaktiver i den centrale region
a) Beskrivelse
(305)
Dette program omfatter momspligtige, der især er aktive i bestemte erhvervsgrene, herunder metalindustrien. I henhold til programmet kan støtteberettigede momspligtige i 26 byer i det gamle industriområde i den centrale region, som investerer i bestemte anlægsaktiver, fratrække moms betalt af disse anlægsaktiver fra den samlede skyldige moms.
b) Retsgrundlag
(306)
Programmets retsgrundlag er finansministeriets og statsskatteforvaltningens cirkulære om foreløbige foranstaltninger vedrørende udvidelse af mulighederne for momsrefusion i den centrale region, nr. 75, 2007 og finansministeriets og statsskatteforvaltningens notat om national gennemførelse af momsreformen, nr. 170 [2008].
c) Manglende samarbejdsvilje
(307)
Den kinesiske regering påstod, at programmet blev indstillet med notat nr. 170 [2008] pr. 1. januar 2009 og henviste til svarene fra virksomhederne i stikprøven med hensyn til oplysninger om de fordele, de måtte have modtaget under dette program. Kommissionen henviser til sine argumenter om anmodning til den kinesiske regering om at afgive fyldestgørende svar (ovenstående betragtning 34 ff). Kommissionen bemærker, at det fastslås i notat nr. 170, at momsfordele for virksomheder beliggende i den centrale region ophører ved udgangen af 2008 og kun kan fortsættes til januar 2009. Disse fordele, der er knyttet til aktiver, kan dog tildeles over tid og fortsætte ind i UP. Desuden ser det også ud til, at notatet omfatter et andet favorabelt momssystem for disse virksomheder gældende fra og med januar 2009, og i henhold til hvilket deres momssats er blevet halveret. Eftersom den kinesiske regering ikke har præciseret noget om udfasningen af fordelene under dette program eller afgivet oplysninger om et eventuelt erstatningsprogram, baserer Kommissionen sine resultater vedrørende programmet på de foreliggende oplysninger i sagen, jf. grundforordningens artikel 28.
d) Resultaterne af undersøgelsen
(308)
Programmet betragtes som subsidier i form af indtægter, som den kinesiske stat giver afkald på, i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 3, stk. 2, hvilket har medført en momsbesparelse for modtagervirksomhederne i form af fradrag af moms ved køb af anlægsaktiver. Dette program er specifikt i henhold til grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra a), idet lovgivningen begrænser adgangen til kun at omfatte en bestemt type virksomheder, nemlig industrier, der driver virksomhed i de anførte sektorer. Programmet er også specifikt efter grundforordningens artikel 4, stk. 3, da det er begrænset til bestemte geografiske områder, dvs. byer i det gamle industriområde i den centrale region.
e) Beregning af subsidiebeløbet
(309)
Det udligningsberettigede subsidiebeløb blev beregnet, udtrykt ved den fordel, som det konstateredes, at modtagerne havde opnået i UP. Den fordel, som modtagerne opnår, betragtes som den momsbesparelse, de får ved at fratrække moms ved køb af anlægsaktiver. Eftersom der ikke forelå oplysninger med henblik på vurderingen af fordelen, og eftersom et tilsvarende momsprogram allerede er blevet vurderet i denne sag, er den mest hensigtsmæssige informationskilde med henblik på vurderingen af fordelen for de eksporterende producenter vurderingen i betragtning 297 og 298.
(310)
Den således fastsatte subsidiesats for alle ikke-samarbejdsvillige virksomheder udgør 0,89 %.
3.3.6.4. Andre skattefordele i Ma'anshan
a) Resultaterne af undersøgelsen
(311)
I klagen opføres en række andre skattefordele, der blev givet i perioden 2008-2010 til producenter af stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, beliggende i Ma'anshan og Wuhan, såsom fritagelse for afgift til vedligeholdelse af og byggeri i byen samt ekstra afgifter til uddannelsesfonde. Kommissionen bad den kinesiske regering afgive oplysninger om disse skattefordele. Den kinesiske regering svarede, at de ønskede oplysninger var irrelevante for undersøgelsen, da ingen af de eksporterende producenter var beliggende i Ma'anshan. Kommissionen henviser til sin redegørelse for, at den kinesiske regering blev anmodet om at fremsende oplysninger vedrørende påstandene om subsidier til virksomheder, der ikke indgik i stikprøven (ovenstående betragtning 34-35).
(312)
Eftersom den kinesiske regering ikke har fremsendt oplysninger, konkluderer Kommissionen, at skattefordelene i Ma'anshan og Wuhan skal betragtes som subsidier i form af indtægter, som den kinesiske stat giver afkald på, jf. artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii). De giver de modtagende virksomheder, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 2, en fordel, idet de opnår en skattebesparelse svarende til forskellen mellem den skat, der betales, og det skattebeløb, der normalt skulle betales, hvis programmet ikke fandtes. Programmet er specifikt efter grundforordningens artikel 4, stk. 3, da det er begrænset til virksomheder beliggende i bestemte udpegede regioner eller kommuner i Ma'anshan.
b) Beregning af subsidiebeløbet
(313)
Det udligningsberettigede subsidiebeløb blev beregnet, udtrykt ved den fordel, som det konstateredes, at modtagerne havde opnået i UP. Eftersom der ikke findes andre oplysninger med henblik på vurderingen af denne fordel, baserer Kommissionen sin afgørelse på oplysningerne i klagen. Det således beregnede subsidiebeløb er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2, blevet fordelt over den samlede omsætning for de pågældende modtagere i UP som den relevante nævner, da subsidiet ikke er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, eksporterede eller transporterede mængder.
(314)
Den således fastsatte subsidiesats for alle ikke-samarbejdsvillige virksomheder udgør 0,08 %.
3.3.7. TILSKUDSORDNINGER
(315)
Klagen indeholder en påstand om, at virksomheder, der producerer den pågældende vare, fra og med 2005 og indtil for nylig (herunder også i 2009) opnåede fordele under forskellige tilskudsprogrammer og underprogrammer. Det kan ikke udelukkes, at betalingerne under dette program enten stadig pågår eller er udbetalt på et ikke tilbagevendende grundlag i forbindelse med kapitalinvesteringer, og der forefindes således stadig fordele, som ikke er fuldt tilbagebetalt i den valgte 15-årige tilbagebetalingsperiode. Den kinesiske regering blev anmodet om at fremsende oplysninger om disse programmer, men har ikke fremsendt et fyldestgørende svar vedrørende disse programmer. Eftersom den kinesiske regering ikke har afgivet noget svar vedrørende disse aspekter, baserer Kommissionen sine konklusioner på de foreliggende faktiske oplysninger i overensstemmelse med grundforordningens artikel 28.
3.3.7.1. China World Top Brand-programmet
a) Retsgrundlag
(316)
Programmet har følgende retsgrundlag, jf. klagen:
-
cirkulære om gennemførelse af evaluering af produkter, der skal betegnes China World Top Brand, GZJH [2005] nr. 95
-
meddelelse nr. 5, 2005 fra Kinas fremstødskomité for Top Brand-strategien, offentliggørelse af listen over China Top Brand-produkter
-
cirkulære om anvendelse af China World Top Brands i 2006, ZJZH [2006] nr. 11
-
meddelelse nr. 6, 2006, fra Kinas fremstødskomité for Top Brand-strategien, offentliggørelse af listen over China Top Brand-produkter
-
meddelelse nr. 6, 2007, fra Kinas fremstødskomité for Top Brand-strategien, offentliggørelse af listen over China Top Brand-produkter
-
cirkulære om anvendelse af China World Top Brands i 2008, ZJZH [2008] nr. 23
-
foranstaltninger til forvaltning af kinesiske Top Brand-produkter udstedt af Kinas regering.
b) Opfyldelse af betingelserne
(317)
Kun producenter, der har fået tildelt betegnelsen "China World Top Brand", har ret til fordelene under dette program. I klagen er nævnt en række stålprodukter, som har fået denne betegnelse og er produceret af stålvirksomheder, der er omfattet af denne undersøgelse.
c) Resultaterne af undersøgelsen
(318)
På grund af den manglende samarbejdsvilje fra den kinesiske regerings side er konklusionerne i overensstemmelse med grundforordningens artikel 28 baseret på de foreliggende faktiske oplysninger.
(319)
Under dette program ydes der økonomiske bidrag i form af tilskud, lån til under markedsrente og andre incitamenter, der udgør en direkte overførsel af midler, som giver modtagerne en fordel efter grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a) nr. i) og artikel 3, stk. 2.
(320)
Disse subsidier er specifikke efter grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra a), da loven begrænser adgangen til bestemte virksomheder, dvs. virksomheder, som har fået betegnelsen "China World Top Brand" til deres produkter. Endvidere har den subsidieydende myndighed ikke fastsat objektive kriterier for, hvem der er berettiget til ordningen, idet berettigelsen til subsidier ikke er automatisk efter grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra b).
d) Beregning af subsidiebeløbet
(321)
Det udligningsberettigede subsidiebeløb blev beregnet, udtrykt ved den fordel, som det konstateredes, at modtagerne havde opnået i UP. Da der ikke forelå nogen nøjagtig kvantificering andetsteds, var den mest hensigtsmæssige informationskilde med henblik på vurderingen af fordelen for de eksporterende producenter sammenlignelige afgørelser truffet af de amerikanske myndigheder. Som tidligere bemærket tager Kommissionen, når den baserer sine konklusioner vedrørende subsidiebeløb på andre undersøgelser, bl.a. hensyn til, om der er foretaget betydelige ændringer i den pågældende ordning, og om subsidiebeløbet er blevet mindre over tid. Det bemærkes, at størrelsen af tilbagevendende subsidier normalt ikke nedsættes på denne måde. Da der ikke er foretaget sådanne ændringer eller nedsættelser af subsidiebeløbet, er den oprindelige sats fra den pågældende undersøgelse anvendt som subsidiebeløb i den foreliggende sag.
(322)
Den således fastsatte subsidiesats med hensyn til denne ordning under UP for alle ikke-samarbejdsvillige virksomheder udgør 0,13 %, dvs. den matematiske gennemsnitssats for tilsvarende programmer, jf. US Decision Memorandum of 6 April 2009 on Citric Acid and Certain Citrate Salts (side 6) (Federal Register Vol. 74, No. 69, side 16836 / 13. april 2009), US Decision Memorandum of 14 May 2010 on Pre-Stressed Concrete Steel Wire Strand (side 29) (Federal Register Vol. 75, No. 98, side 28557 / 21. maj 2010), US Decision Memorandum of 28 May 2010 on Certain Steel Grating (side 18) (Federal Register Vol. 75, No. 109, side 32362 / 8. juni 2010), US Decision Memorandum of 28 March 2011 on Aluminium Extrusions (side 19) (Federal Register Vol. 76, No. 64, side 18521 / 4. april 2011) og US Decision Memorandum of 11 October 2011 on Multi-layered Wood Flooring (side17) (Federal Register Vol. 76, No. 201, side 64313 / 18. oktober 2011). Med hensyn til de amerikanske myndigheders undersøgelser bemærkes det, at den metode, der er anvendt til at beregne fordelen ved tilskudsprogrammer, i alt væsentligt er den samme som den, der anvendes af Unionen (76).
3.3.7.2. Famous Brands-programmet og underprogrammer (Chongqing Famous Brands, Hubei Province Famous Brands, Ma'anshan Famous Brands, Shandong Province Top Brands og Wuhan Famous Brands)
a) Retsgrundlag
(323)
Dette program har, jf. klagen med hensyn til Shandong-underprogrammet, følgende retsgrundlag:
-
notat om trykning og distribution af 2003-politikker om tilskyndelse til udvidelse af udenrigshandelseksporten for Shandong, LWJMJCZ, [2003] nr. 180
-
2004-politikker for tilskyndelse til udvikling af udenrigshandel og økonomisk samarbejde i Shandong, LWJMJCZ, [2003] nr. 1037
-
2005-politikker for tilskyndelse til udvikling af udenrigshandel og økonomisk samarbejde i Shandong
-
notat om trykning og distribution af 2006-politikker om tilskyndelse til udvidelse af udenrigshandlen og økonomisk samarbejde i Shandong, LCQ [2006] nr. 5.
-
særbudget for tildeling af midler til udvikling af selveksporterende varemærker, Lucaiqizhi, 2008, nr. 75.
b) Opfyldelse af betingelserne
(324)
Under dette program gives der fordele til producenter af produkter, der er udpeget som "Famous Brands" og beregnet til eksportmarkeder. I klagen nævnes en række producenter af den undersøgte vare, der har haft fordel af dette program indtil mindst 2009.
c) Resultaterne af undersøgelsen
(325)
Det hævdes i klagen, at programmet havde til formål at fremme nationalt støttede erhvervsgrene og tilskynde til eksport af deres produkter til verdensmarkedet. Rammerne for programmet er et centralt program, og myndighederne i provinserne og kommunerne udvikler deres egne programmer for berømte mærker i overensstemmelse med det centrale program for at fremme eksporten af lokale produkter. USA har indbragt dette subsidieprogram for WTO (DS 387). Desuden har de amerikanske myndigheder erklæret dette program udligningsberettiget i flere sager, som er nævnt i klagen. Endvidere har Kommissionen erklæret, at fordelene under dette program er udligningsberettigede i sagen om coated finpapir (77).
(326)
Under programmet "Famous Brands" ydes der finansielle bidrag i form af lån med rentegodtgørelse, finansiering af F&U og kontante tilskud til eksport. Disse incitamenter udgør en direkte overførsel af midler, som giver modtagerne en fordel, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. i) og artikel 3, stk. 2.
(327)
Disse subsidier er specifikke efter grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra a), da loven begrænser adgangen til virksomheder, der eksporterer produkter, som har fået betegnelsen "Famous Brands". Eftersom den støttetildelende myndighed angiveligt ikke har indført objektive kriterier og betingelser for programmets anvendelse, foreligger der også specificitet efter grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra b). Den favorable behandling under dette program er også specifik efter grundforordningens artikel 4, stk. 4, litra a), fordi fordelene er betinget af eksportresultater for de relevante "Famous Brands"-produkter.
d) Beregning af subsidiebeløbet
(328)
Det udligningsberettigede subsidiebeløb blev beregnet, udtrykt ved den fordel, som det konstateredes, at modtagerne havde opnået i UP. Eftersom der ikke forelå nogen nøjagtig kvantificering andetsteds, var den mest hensigtsmæssige informationskilde med henblik på vurderingen af fordelen for de eksporterende producenter de amerikanske myndigheders sammenlignelige afgørelser (baseret på ligheder i programmernes art). Som tidligere bemærket tager Kommissionen, når den baserer sine konklusioner vedrørende subsidiebeløb på andre undersøgelser, bl.a. hensyn til, om der er foretaget betydelige ændringer i den pågældende ordning, og om subsidiebeløbet er blevet mindre over tid. Det bemærkes, at størrelsen af tilbagevendende subsidier normalt ikke nedsættes på denne måde. Da der ikke er foretaget sådanne ændringer eller nedsættelser af subsidiebeløbet, er den oprindelige sats fra den pågældende undersøgelse anvendt som subsidiebeløb i den foreliggende sag.
(329)
Den således fastsatte subsidiesats med hensyn til denne ordning under UP for alle ikke-samarbejdsvillige virksomheder udgør 0,13 %, dvs. den matematiske gennemsnitssats for tilsvarende programmer, jf. US Decision Memorandum of 6 April 2009 on Citric Acid and Certain Citrate Salts (side 6) (Federal Register Vol. 74, No. 69, side 16836 / 13. april 2009), US Decision Memorandum of 14 May 2010 on Pre-Stressed Concrete Steel Wire Strand (side 29) (Federal Register Vol. 75, No. 98, side 28557 / 21. maj 2010), US Decision Memorandum of 28 May 2010 on Certain Steel Grating (side 18) (Federal Register Vol. 75, No. 109, side 32362 / 8. juni 2010), US Decision Memorandum of 28 March 2011 on Aluminium Extrusions (side 19) (Federal Register Vol. 76, No. 64, side 18521 / 4. april 2011) og US Decision Memorandum of 11 October 2011 on Multi-layered Wood Flooring (side 17) (Federal Register Vol. 76, No. 201, side 64313 / 18. oktober 2011). Med hensyn til de amerikanske myndigheders undersøgelser bemærkes det, at den metode, der er anvendt til at beregne fordelen ved tilskudsprogrammer, i alt væsentligt er den samme som den, der anvendes af Unionen (78).
3.3.7.3. Statens fond for nøgleteknologiprojekter
a) Den kinesiske regerings manglende samarbejdsvilje
(330)
Den kinesiske regering anfører kun i spørgeskemaet, at programmet blev afsluttet i 2003, og at ingen af virksomhederne i stikprøven har været omfattet af det. Da den kinesiske regering ikke har suppleret svaret med uddybende dokumentation eller yderligere præciseringer, analyserer Kommissionen dette program på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger, jf. grundforordningens artikel 28.
b) Retsgrundlag
(331)
Dette program har, jf. klagen med hensyn til Shandong-underprogrammet, følgende retsgrundlag:
-
følgende statslige cirkulærer: Guojingmao Touzi nr. 886 fra 1999, Guojingmao Touzi nr. 122 fra 1999, Guojingmao Touzi nr. 1038 fra 1999 og Guojingmao Touzi nr. 822 fra 2000
-
foranstaltninger til forvaltning af den særlige nationale fond for gæld vedrørende nationale nøgleteknologiprojekter
c) Opfyldelse af betingelserne
(332)
Ifølge uddrag fra det væsentligste retsgrundlag, jf. klagen, skal virksomheder, der modtager støtte under dette program, især udvælges fra store virksomheder, som staten er aktionær i, blandt de 512 nøglevirksomheder, 120 pilotvirksomheder og de førende virksomheder inden for erhvervsgrenen. Der er også tale om geografisk særbehandling, nemlig for virksomheder placeret i de gamle industriområder i de nordøstlige, centrale og vestlige områder.
d) Resultaterne af undersøgelsen
(333)
På grund af det manglende samarbejde med den kinesiske regering har Kommissionen baseret sine konklusioner på oplysninger i klagen og/eller andre heri nævnte kilder (79).
(334)
Det fremgår af klagen, at formålet med programmet var at yde finansiel støtte til berettigede virksomheder for at fremme teknologisk modernisering af nøgleindustrier, virksomheder og produkter, lette opgradering af teknologi, forbedre produktstruktur, forbedre kvalitet, øge udbud, styrke hjemmemarkedets efterspørgsel samt skabe en løbende, sund udvikling af statens økonomi. Ifølge klagen har fonden ydet i alt 75 mia. RMB i investeringsstøtte til 47 jern- og stålvirksomheder. De amerikanske myndigheder har i mindst to sager kendt dette program udligningsberettiget.
(335)
Programmet udgør subsidier, da der ydes finansielle bidrag i form af tilskud til erhvervelse af anlægsaktiver, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. i), hvilket giver modtageren en fordel. Eftersom subsidierne er knyttet til anlægsaktiver og er tildelt over tid, er konklusionen i henhold til de foreliggende oplysninger, at fordelen er fortsat ind i UP.
(336)
Subsidierne er specifikke efter grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra a), da støtten er begrænset til bestemte store statsejede virksomheder og virksomheder, som staten er aktionær i, blandt de 512 nøglevirksomheder og 120 pilotvirksomhedsgrupper. I det omfang projektet er koncentreret omkring virksomheder, der ligger i bestemte geografiske områder i det gamle industriområde i de nordøstlige, centrale og vestlige egne, er det også specifikt efter grundforordningens artikel 4, stk. 3.
e) Beregning af subsidiebeløbet
(337)
Det udligningsberettigede subsidiebeløb blev beregnet, udtrykt ved den fordel, som det konstateredes, at modtagerne havde opnået i UP. Eftersom der ikke forelå nogen nøjagtig kvantificering andetsteds, var den mest hensigtsmæssige informationskilde med henblik på vurderingen af fordelen for de eksporterende producenter en tilsvarende afgørelse truffet af de amerikanske myndigheder i en sag om udligningstold, nemlig de amerikanske myndigheders Decision Memorandum of 10 September 2010 on Certain Seamless Carbon and Alloy Steel Standard, Line, and Pressure Pipe (side 19) (Federal Register Vol. 75, No. 182, side 57444 / 21. september 2010).
(338)
Den således fastsatte subsidiesats med hensyn til denne ordning under UP for alle ikke-samarbejdsvillige virksomheder udgør 0,01 %, dvs. satsen for en tilsvarende ordning fastlagt i de amerikanske myndigheders afgørelse nævnt i foregående betragtning.
3.3.7.4. Programmer for godtgørelse af retsudgifter i forbindelse med antidumpingsager
a) Manglende samarbejdsvilje fra den kinesiske regerings side
(339)
I klagen nævntes flere undersøgelser foretaget af de amerikanske myndigheder (80) og Kommissionen (sag om coated finpapir), ifølge hvilke adskillige provinsprogrammer, hvorunder 40 % af udgifterne for en virksomhed i en antidumpingsag blev finansieret af det lokale finansieringskontor, var udligningsberettigede. Da de kinesiske myndigheder besluttede ikke at besvare spørgsmålene vedrørende dette program, men alene anførte, at eksportørerne i stikprøven ikke havde været omfattet af det, baserer Kommissionen i overensstemmelse med grundforordningens artikel 28 sine konklusioner på den foreliggende dokumentation.
b) Retsgrundlag
(340)
Ifølge klagen og Kommissionens afgørelse i sagen om coated finpapir (betragtning 193) har programmet følgende retsgrundlag:
-
Regler for gennemførelse af støttepolitik for enheder, der er omfattet af undersøgelser om antidumping og antisubsidier
c) Opfyldelse af betingelserne
(341)
Programmet er tiltænkt virksomheder, der er involveret i antidumpingundersøgelser, og som arbejder efter handelsministeriets og provinsmyndighedernes anvisninger.
d) Resultaterne af undersøgelsen
(342)
Programmet udgør subsidier, da der ydes finansielle bidrag i form af direkte overførsel af midler, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. i), til dækning af udgifter til advokatbistand i antidumpingsager, og medfører en fordel efter grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. i). Denne subsidieordning er specifik, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra a), idet den er begrænset til virksomheder, der er involveret i antidumpingsager. Programmet er også specifikt efter grundforordningens artikel 4, stk. 3, da det er begrænset til virksomheder beliggende i bestemte geografiske områder, der ledes af de relevante provinsmyndigheder, som gennemfører programmet.
e) Beregning af subsidiebeløbet
(343)
Det udligningsberettigede subsidiebeløb blev beregnet, udtrykt ved den fordel, som det konstateredes, at modtagerne havde opnået i UP. Eftersom der ikke forelå oplysninger med henblik på vurderingen af fordelen, og eftersom programmet allerede er blevet vurderet af EU's institutioner i en tidligere antidumpingsag, er den mest hensigtsmæssige informationskilde med henblik på vurderingen af fordelen for de eksporterende producenter vurderingen af dette program i forbindelse med sagen om coated finpapir, om nødvendigt behørigt tilpasset som anført i betragtning 252 ovenfor.
(344)
Den således fastsatte subsidiesats i UP for alle ikke-samarbejdsvillige virksomheder er 0,01 % på grundlag af konklusionerne i sagen om coated finpapir (81).
3.3.8. REGERINGENS KØB AF VARER MOD UTILSTRÆKKELIGT VEDERLAG
(345)
Klagen indeholdt dokumentation for, at den kinesiske regering gennem statsejede virksomheder købte stålprodukter fremstillet af producenter af stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale. I klagen nævntes regeringens køb af en række stålprodukter såsom farveovertrukket coated plademateriale, varmvalset plademateriale, koldvalset plademateriale, mellemstort plademateriale, galvaniseret plademateriale og mange andre. Det fremgik af klagen, at den pris, de statsejede virksomheder havde betalt for varerne, var fastsat i forhold til forskellige elementer og/eller referencer, og at der var prislofter eller -tilpasninger, som afhang af de forskellige produkter og af, hvorvidt transaktionen vedrørte forretningsmæssigt forbundne parter.
(346)
Den kinesiske regering svarede med en henvisning til sine overordnede argumenter vedrørende statsejede virksomheder, at det ikke var påvist, at de statsejede virksomheder, der havde købt stålprodukterne, reelt var offentlige organer efter WTO-aftalen om subsidier og udligningsforanstaltninger (SCM-aftalen), og at det var umuligt for regeringen at indhente transaktionsspecifikke data vedrørende ukendte enheder. Regeringen anførte også, at der ikke i klagen blev henvist til køb af produkter, som involverede eksportører i stikprøven. Kommissionen henviser til sine konklusioner om, at købere af stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, og andre stålprodukter er statsejede virksomheder (betragtning 49-73 ovenfor) og til sin anmodning til den kinesiske regering om også at fremsende oplysninger om eksportører, der ikke indgik i stikprøven (jf. betragtning 34 og 35 ovenfor). Da den kinesiske regering ikke har fremsendt yderligere oplysninger om dette program, baserer Kommissionen i overensstemmelse med grundforordningens artikel 28 sine konklusioner på de foreliggende oplysninger i sagen.
(347)
I det omfang priserne ligger over markedsprisen, og staten har givet producenterne af stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, en fordel gennem de opkøbende statsejede virksomheder, er dette program udligningsberettiget efter grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. iii) og artikel 6, litra d). Der skal også tages hensyn til, at påstanden i klagen om, at der ikke foreligger pålidelige privatpriser på markedet på grund af den offentlige sektors dominans på stålmarkedet, er blevet bekræftet af undersøgelsen, da statsejede virksomheder har en stor andel af stålmarkedet i Kina, i det mindste hvad angår varmvalset stål og koldvalset stål (se betragtning 76-79. Subsidierne er også specifikke efter grundforordningens artikel 4, stk. 2, da de er begrænset til enheder, som staten har en økonomisk interesse i, inden for stålsektoren. Disse transaktioners og de bagvedliggende kontrakters komplicerede karakter har sammen med de utilstrækkelige oplysninger i sagen gjort det umuligt for Kommissionen at nå til en fast konklusion om dette program. Kommissionen har derfor besluttet ikke at foretage yderligere vurderinger af dette program.
3.3.9. ANDRE REGIONALPROGRAMMER
a) Den kinesiske regerings manglende samarbejdsvilje
(348)
Den kinesiske regering svarede, at ingen af producenterne i stikprøven var beliggende i de områder, der var omfattet af regionalprogrammerne, jf. dette afsnit, og de oplysninger, som Kommissionen bad om, var derfor ikke af relevans for undersøgelsen. I lyset af disse oplysningers relevans for undersøgelsen (jf. betragtning 34-35) baserer Kommissionen, eftersom den kinesiske regering ikke har afgivet noget svar, sin afgørelse om alle regionalprogrammerne i dette afsnit på de foreliggende oplysninger i sagen i overensstemmelse med grundforordningens artikel 28.
3.3.9.1. Subsidier ydet i Tianjin Binhai New Area og Tianjin Economic and Technological Development Area
a) Retsgrundlag
(349)
Retsgrundlaget for den fremskyndede afskrivningsordning er finansministeriets og statsskatteforvaltningens cirkulære om dermed forbundne politikker for favorable beskatningsordninger for virksomheder vedrørende subsidier til udvikling og åbenhed i Binhai New Area of Tianjin.
b) Resultaterne af undersøgelsen
(350)
Det blev hævdet i klagen, at sigtet med programmet er at fremme etableringen af forskningsteknologisk infrastruktur i Tianjin Binhai New Area (TBNA) og Tianjin Economic and Technological Development Area (TETDA) samt at bygge et forskningsteknologisk renoveringssystem og servicefaciliteter. I henhold til klagen blev de finansielle fordele under programmet ydet under forsknings- og teknologifonden og under det fremskyndede afskrivningsprogram. Disse fordele skulle være begrænset til virksomheder etableret i TBNA's administrationsudvalgs jurisdiktion, herunder virksomheder, der producerer/eksporterer den pågældende vare. I klagen henvistes der til de amerikanske myndigheders afgørelse i antisubsidiesagen vedrørende visse sømløse standard-, lednings- og trykrør af kulstofstål eller legeret stål fra Kina, som konkluderede, at programmet var udligningsberettiget (82).
(351)
På grund af de kinesiske myndigheders manglende svar baserer Kommissionen i overensstemmelse med grundforordningens artikel 28 sin afgørelse om dette program på de bedste tilgængelige oplysninger i klagen og i den nævnte afgørelse fra de amerikanske myndigheder.
(352)
Dette program giver modtagervirksomhederne en ikke-tilbagevendende fordel i form af subsidier under forsknings- og teknologifonden efter grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. i), (direkte overførsel af midler) og i form af indtægt, som staten giver afkald på, jf. artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), for så vidt angår programmet om fremskyndet afskrivning.
(353)
Subsidierne under både forsknings- og teknologifonden og programmet om fremskyndet afskrivning er specifikke efter grundforordningens artikel 4, stk. 3, eftersom de er begrænsede til bestemte virksomheder, der er beliggende i afgrænsede geografiske områder (dvs. TBNA og/eller TETDA).
c) Beregning af subsidiebeløbet
(354)
Det udligningsberettigede subsidiebeløb blev beregnet, udtrykt ved den fordel, som det konstateredes, at modtagerne havde opnået i UP. Eftersom der ikke forelå nogen nøjagtig kvantificering andetsteds, var den mest hensigtsmæssige informationskilde med henblik på vurderingen af fordelen for de eksporterende producenter en sammenlignelig afgørelse truffet af de amerikanske myndigheder i en sag om udligningstold, nemlig US Decision Memorandum of 10 September 2010 on Certain Seamless Carbon and Alloy Steel Standard, Line, and Pressure Pipe (side 20 og 21) (Federal Register Vol. 75, No. 182, side 57444 / 21. september 2010). Med hensyn til de amerikanske myndigheders undersøgelser bemærkes det, at den metode, der er anvendt til at beregne fordelen ved skatte- og tilskudsprogrammer, i alt væsentligt er den samme som den, der anvendes af Unionen (83).
(355)
Den således fastlagte samlede subsidiesats for UP for alle ikke-samarbejdsvillige virksomheder, er 0,61 %, hvilket svarer til den akkumulerede sats for de pågældende ordninger fastlagt i den i foregående betragtning nævnte afgørelse.
3.3.9.2. Programmer i tilknytning til den nordøstlige region
a) Retsgrundlag
(356)
Retsgrundlaget er finansministeriets og statsforvaltningens cirkulære om tryk og distribution af forordninger om relevante emner med hensyn til udvidelse af momsfradragsretten i de nordøstlige områder af 14. september 2004.
b) Resultaterne af undersøgelsen
(357)
Klageren påstod, at den kinesiske regering indførte genopretningsprogrammet for den nordøstlige region i 2003 for at genoprette det gamle industrigrundlag i Dalian og de tre nordøstlige provinser Liaoning, Jilin og Heilongjiang, der er det traditionelle centrum for Kinas stålindustri. Ifølge klageren har den kinesiske regering oprettet en specialbank, Northeast Revitalisation Bank (NRB), under statsrådets kontrol med mandat til at finansiere subsidierne til genopretningen af den gamle sværindustri i den nordøstlige region.
(358)
Klageren nævnte også subsidier ydet under dette program af Export-Import Bank of China ("ExIm Bank") gennem dennes afdeling i Dalian til et samlet beløb af 5 mia. RMB i eksportkredit og andre "lavpriskreditter" til en værdi af 150 mio. RMB i besparelser for lokale virksomheder siden november 2003. Klageren anførte desuden, at der også blev ydet lån til ikke kreditværdige virksomheder for at forbedre konkurrenceevnen for skrantende statsejede virksomheder, der havde en uforholdsmæssig adgang til finansielle ressourcer, selv om de havde landets største andel af misligholdte lån.
(359)
På grund af den kinesiske regerings manglende samarbejdsvilje baserer Kommissionen sin afgørelse om dette program på oplysningerne i klagen og US Decision Memorandum of 17 November 2008 on Circular Welded Carbon Quality Steel Line Pipe (Line Pipe) (side 21 og 22) (Federal Register Vol. 73, No. 227, side 70961 / 24. november 2008), om nødvendigt behørigt tilpasset som nævnt i betragtning 252 ovenfor.
(360)
Dette program giver de modtagende virksomheder en fordel i form af: i) rentetilskud i forbindelse med eksport, ii) momsrefusion for køb af anlægsaktiver.
(361)
Med hensyn til i) rentetilskud i forbindelse med eksport udgør rentetilskuddene subsidier i form af et tilskud i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. i). I de amerikanske myndigheders afgørelse betegnes dette program "Foreign Trade Development Fund" og ikke "Northeast Revitalisation Programme" som også nævnt i klagen. Programmet forvaltes af myndighederne i provinsen Liaoning (nærmere betegnet af Liaoning-provinsens kontor for udenrigshandel og økonomisk samarbejde og finansdepartementet i Liaoning). Støtteberettigede projekter omfatter projekter iværksat af eksportvirksomheder og sigter bl.a. mod at forbedre deres eksportgrundlags konkurrenceevne og afsøge internationale markeder. Fordi disse tilskud er betinget af eksportresultater, er dette program specifikt efter grundforordningens artikel 4, stk. 4, litra a).
(362)
Med hensyn til ii) momsrefusioner udgør de ved køb af anlægsaktiver subsidier i form af indtægt, som staten giver afkald på, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii). I henhold til dette program kan visse momspligtige erhvervsgrene fratrække moms af køb af anlægsaktier fra moms af salg af færdigvarer. Dette momsfradrag er begrænset til virksomheder beliggende i den nordøstlige region og er derfor regionalt specifikt efter grundforordningens artikel 4, stk. 3.
c) Beregning af subsidiebeløbet
(363)
Det udligningsberettigede subsidiebeløb blev beregnet, udtrykt ved den fordel, som det konstateredes, at modtagerne havde opnået i UP. Eftersom der ikke forelå nogen nøjagtig kvantificering andetsteds, var den mest hensigtsmæssige informationskilde med henblik på vurderingen af fordelen for de eksporterende producenter de amerikanske myndigheders sammenlignelige afgørelse (baseret på ligheder i programmernes art).
(364)
Den samlede subsidiesats for genopretningsprogrammet for den nordøstlige region under UP for alle ikke-samarbejdsvillige virksomheder er således fastsat til 0,18 %, hvilket svarer til den akkumulerede sats for tilskuddene og momsrefusionerne modtaget under Foreign Trade Development Fund Program som fastslået i US Decision Memorandum of 17 November 2008 on Circular Welded Carbon Quality Steel Line Pipe (Line Pipe) (side 21 og 22) (Federal Register Vol. 73, No. 227, side 70961 / 24. november 2008). Med hensyn til de amerikanske myndigheders undersøgelser bemærkes det, at den metode, der er anvendt til at beregne fordelen ved tilsvarende programmer, i alt væsentligt er den samme som den, der anvendes af Unionen (84).
a) Retsgrundlag
(365)
Retsgrundlaget er provinsforvaltningen i Liaonings foranstaltninger vedrørende rentetilskud i forbindelse med eksport af højteknologiske produkter og udstyr til produktfremstilling, indført den 16. december 2004.
b) Resultaterne af undersøgelsen
(366)
Det blev hævdet i klagen, at der under programmet ydes bistand til virksomheder til at udvide eksporten af højteknologiske produkter og subsidier til udviklingen af virksomheder beliggende i Liaoning-provinsen. Programmet forvaltes af Liaoning-provinsens kontor for udenrigshandel og økonomisk samarbejde og finansdepartementet i Liaoning og økonomiudvalget i Liaoning-provinsen. Dette program er udligningsberettiget i henhold til de amerikanske myndigheders afgørelse om Line Pipe (jf. betragtning 359).
(367)
Programmet giver en fordel i form af direkte overførsel af midler fra den kinesiske regering, som bruges til at betale renter på banklån efter grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. i) Eksportlån betyder kortfristede lån til virksomheder, der producerer højteknologiske produkter og udstyr til produktfremstilling i provinsen, fra banker og andre finansielle institutioner end banker på grund af mangel på de nødvendige midler til produktion og drift mellem produkteksporterklæring og modtagelse af betaling. Støtteberettigede virksomheder skal have en årlig eksportværdi på over 1 mio. USD og have eksporteret produkter henhørende under Kinas katalog over højteknologisk produkteksport eller produkter til fremstilling af udstyr. Programmet er derfor specifikt efter grundforordningens artikel 4, stk. 2, fordi det er begrænset til virksomheder, der opfylder disse kriterier. Dette program er betinget af eksportresultater ifølge grundforordningens artikel 4, stk. 4, litra a). Programmet er også regionalt specifikt efter artikel 4, stk. 3, da det er begrænset til virksomheder beliggende i et afgrænset geografisk område i det nordøstlige Kina.
c) Beregning af subsidiebeløbet
(368)
Det udligningsberettigede subsidiebeløb blev beregnet, udtrykt ved den fordel, som det konstateredes, at modtagerne havde opnået i UP. Eftersom der ikke forelå nogen nøjagtig kvantificering andetsteds, var den mest hensigtsmæssige informationskilde med henblik på vurderingen af fordelen for de eksporterende producenter de amerikanske myndigheders sammenlignelige afgørelse (baseret på ligheder i programmernes art).
(369)
Den således fastsatte subsidiesats i UP for alle ikke-samarbejdsvillige virksomheder er 0,43 %, hvilket svarer til satsen i ordningen for rentetilskud i forbindelse med eksport fastsat i US Decision Memorandum of 17 November 2008 on Circular Welded Carbon Quality Steel Line Pipe (Line Pipe) (side 23) (Federal Register Vol. 73, No. 227, side 70961 / 24. november 2008). Med hensyn til de amerikanske myndigheders undersøgelser bemærkes det, at den metode, der er anvendt til at beregne fordelen ved tilsvarende programmer, i alt væsentligt er den samme som den, der anvendes af Unionen (85).
a) Resultaterne af undersøgelsen
(370)
I klagen henvises der til det foregående program om rentetilskud i forbindelse med eksport, der alene er berettiget i forbindelse med udestående "eksportlån". De amerikanske myndigheder fastslog også i afgørelsen om Line Pipe, at dette program er udligningsberettiget.
(371)
Retsgrundlaget er provinsforvaltningen i Liaonings foranstaltninger vedrørende rentetilskud i forbindelse med eksport af højteknologiske produkter og produkter til fremstilling af udstyr, indført den 16. december 2004.
(372)
Programmet giver en fordel i form af direkte overførsel af midler fra den kinesiske regering efter grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. i). Subsidierne giver en fordel under grundforordningens artikel 3, stk. 2, og artikel 6, litra b), svarende til forskellen mellem det, modtagerne har betalt, og det beløb, de skulle have betalt for et sammenligneligt lån på kommercielle vilkår, hvis programmet ikke havde eksisteret. Lånene ydes af regeringen via dennes politisk styrede banker og statsejede banker (jf. analysen i betragtning 157-180). Disse eksportlån er specifikke efter grundforordningens artikel 4, stk. 4, litra a), fordi de er betinget af eksportresultater, og ligeledes under artikel 4, stk. 3, da de er begrænset til virksomheder beliggende i et afgrænset geografisk område i Kina.
b) Beregning af subsidiebeløbet
(373)
Det udligningsberettigede subsidiebeløb blev beregnet, udtrykt ved den fordel, som det konstateredes, at modtagerne havde opnået i UP. Eftersom der ikke forelå nogen nøjagtig kvantificering andetsteds, var den mest hensigtsmæssige informationskilde med henblik på vurderingen af fordelen for de eksporterende producenter de amerikanske myndigheders sammenlignelige afgørelse (baseret på ligheder i programmernes art).
(374)
Den således fastsatte subsidiesats i UP for alle ikke-samarbejdsvillige virksomheder er 1,05 %, hvilket svarer til det matematiske gennemsnit af satserne i ordningen for rentetilskud i forbindelse med eksport fastsat i US Decision Memorandum of 17 November 2008 on Circular Welded Carbon Quality Steel Line Pipe (Line Pipe) (side 23) (Federal Register Vol. 73, No. 227, side 70961 / 24. november 2008). Med hensyn til de amerikanske myndigheders undersøgelser bemærkes det, at den metode, der er anvendt til at beregne fordelen ved tilsvarende programmer, i alt væsentligt er den samme som den, der anvendes af Unionen (86).
a) Resultaterne af undersøgelsen
(375)
Det fremgik af klagen, at provinsregeringen i Liaoning indførte programmet "Five Points, One Line Coastal Belt" den 21. januar 2006. Regeringen i Liaoning yder subsidier til bestemte virksomheder i området. Førsteprioritet har virksomheder, der er etableret som eksportproduktionsbaser i de fem nøgleområder. Den favorable behandling omfatter en række fordele, herunder en indkomstskat på 15 % for virksomheder, der er godkendt som højteknologivirksomheder, fritagelse for indkomstskat for højteknologivirksomheder "med nationale investeringer", ret til rentegodtgørelser, økonomiske forvaltningsprivilegier samt fritagelse for statsafgifter. Ifølge klagen har China Development Bank (CDB), en statsejet, politisk styret bank, ydet favorable lån under dette program.
(376)
Dette program er udligningsberettiget i henhold til de amerikanske myndigheders afgørelse om Line Pipe.
(377)
Programmets retsgrundlag er en erklæring om provinsens tilskyndelse til udvikling i nøgleudviklingsområder ved kysten ("Opinion of Liaoning Provincial Encouraging the Expansion of Opening-Up in Coastal Key Developing Areas"). Liaonings udviklings- og reformudvalg og Liaonings finansmyndighed forvalter rentestøtten, og myndigheden for Huludao Beigangs industripark, erhvervsliv og handel administrerer gebyrfritagelser, der ydes under dette program.
(378)
Under programmet tilbydes der finansielle fordele i form af direkte overførsel af midler fra den kinesiske regering efter grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. i) og/eller indtægt, som staten giver afkald på, eller som ikke opkræves, efter grundforordningens artikel 3, stk. 1 litra a), nr. ii). Disse subsidier udgør en fordel efter grundforordningens artikel 3, stk. 2, der svarer til subsidiebeløbet og/eller skatte-/afgiftsfritagelserne. Subsidierne er specifikke efter grundforordningens artikel 4, stk. 3, da de er begrænset til bestemte virksomheder i et nærmere bestemt geografisk område inden for den subsidieydende myndigheds jurisdiktion, nemlig provinsmyndigheden i Liaoning. Førsteprioritet med hensyn til modtagelse af disse subsidier har virksomheder, der er etableret i fem nøgleområder som eksportproduktionsbaser, og den er derfor også specifik efter grundforordningens artikel 4, stk. 4, litra a), for så vidt som den er betinget af eksportresultater.
b) Beregning af subsidiebeløbet
(379)
Det udligningsberettigede subsidiebeløb blev beregnet, udtrykt ved den fordel, som det konstateredes, at modtagerne havde opnået i UP. Eftersom der ikke forelå nogen nøjagtig kvantificering andetsteds, var den mest hensigtsmæssige informationskilde med henblik på vurderingen af fordelen for de eksporterende producenter de amerikanske myndigheders sammenlignelige afgørelse (baseret på ligheder i programmernes art).
(380)
Den således fastsatte subsidiesats i UP for alle ikke-samarbejdsvillige virksomheder er 0,30 %, hvilket svarer til satsen i denne ordning fastsat i US Decision Memorandum of 17 November 2008 on Circular Welded Carbon Quality Steel Line Pipe (Line Pipe) (side 23) (Federal Register Vol. 73, No. 227, side 70961 / 24. november 2008). Med hensyn til de amerikanske myndigheders undersøgelser bemærkes det, at den metode, der er anvendt til at beregne fordelen ved tilskudsprogrammer, i alt væsentligt er den samme som den, der anvendes af Unionen (87).
3.3.9.3. Tilskud under Juangsu-provinsens forsknings- og teknologiprogram
a) Retsgrundlag
(381)
Retsgrundlaget for dette program er de administrative bestemmelser om Jiangsus public service-platform for forskning og teknologi (Sukeji (2006), nr. 102, Sucaijiao (2006) nr. 22).
b) Resultaterne af undersøgelsen
(382)
Det fremgår af klagen, at programmet bl.a. yder subsidier til bestemte virksomheder. Den kinesiske regering anførte i sin besvarelse af spørgeskemaet, at ingen af virksomhederne i stikprøven anvendte eller havde fordel af programmet. Kommissionen henviser til sine argumenter om, at den kinesiske regering forventedes at afgive fuldstændige svar, også vedrørende virksomheder, der ikke indgik i stikprøven (betragtning 34-35 ovenfor). Endvidere bemærker Kommissionen, at både virksomheder i stikprøven og andre producenter af stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, der ikke indgik i stikprøven, men som var beliggende i det relevante område, var opført på listen over potentielle modtagere i klagen. Kommissionen baserer derfor i overensstemmelse med grundforordningens artikel 28 sine konklusioner på de bedste tilgængelige oplysninger i klagen og navnlig oplysningerne i klagen og de amerikanske myndigheders konklusion om, at programmet er udligningsberettiget, i afgørelsen om stålwirestrenge til forspændt beton med oprindelse i Kina (88).
(383)
Disse finansielle fordele i form af subsidier udgør et bidrag efter grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. i). Subsidierne er specifikke efter grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra c), da der ikke ser ud til at være objektive kriterier eller betingelser vedrørende berettigelsen til fordelene ved denne ordning (jf. grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra b), og på grundlag af de foreliggende oplysninger ser det ikke ud til, at departementet for forskning og teknologi i Jiangsu udøver sine skønsbeføjelser på en objektiv måde.
c) Beregning af subsidiebeløbet
(384)
Det udligningsberettigede subsidiebeløb blev beregnet, udtrykt ved den fordel, som det konstateredes, at modtagerne havde opnået i UP. Eftersom der ikke forelå nogen nøjagtig kvantificering andetsteds, var den mest hensigtsmæssige informationskilde med henblik på vurderingen af fordelen for de eksporterende producenter de amerikanske myndigheders sammenlignelige afgørelse (baseret på ligheder i programmernes art).
(385)
Den således fastsatte subsidiesats i UP for alle ikke-samarbejdsvillige virksomheder er 0,01 %, hvilket svarer til satsen i denne ordning fastsat i US Decision Memorandum of 14 May 2010 on Pre-Stressed Concrete Steel Wire Strand (side 35) (Federal Register Vol. 75, No. 98, side 28557 / 21. maj 2010). Med hensyn til de amerikanske myndigheders undersøgelser bemærkes det, at den metode, der er anvendt til at beregne fordelen ved tilskudsprogrammer, i alt væsentligt er den samme som den, der anvendes af Unionen (89).
3.3.9.4. Tilskud under Hebei-provinsens forsknings- og teknologiprogram
a) Resultaterne af undersøgelsen
(386)
I klagen henvises der til to tilskud tildelt i 2009 under Hebei-provinsens forsknings- og teknologiprogram til en producent af stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, på hhv. 700 000 RMB og 2 080 000 RMB. Den kinesiske regering anførte i svaret på spørgeskemaet, at virksomheden i stikprøven ikke var etableret i Hebei, og at de ønskede oplysninger derfor ikke var af relevans for undersøgelsen. Kommissionen henviser til sine argumenter om, at den kinesiske regering forventedes at afgive fuldstændige svar, også vedrørende virksomheder, der ikke indgik i stikprøven (betragtning 34-35 ovenfor). Kommissionen baserer derfor i overensstemmelse med grundforordningens artikel 28 sine konklusioner på de foreliggende faktiske oplysninger (i denne sag klagen).
(387)
De finansielle fordele, der blev tildelt under dette program i form af tilskud, udgør subsidier, da de udgør et finansielt bidrag efter grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. i). De udgør en fordel efter grundforordningens artikel 3, stk. 2, der svarer til subsidiebeløbet. De er specifikke efter grundforordningens artikel 4, stk. 3, da de alene tildeles virksomheder beliggende i Hebei-provinsen.
b) Beregning af subsidiebeløbet
(388)
Det udligningsberettigede subsidiebeløb blev beregnet, udtrykt ved den fordel, som det konstateredes, at modtagerne havde opnået i UP. Eftersom der ikke findes andre oplysninger med henblik på vurderingen af denne fordel, baserer Kommissionen sin afgørelse på oplysningerne i klagen. Det således beregnede subsidiebeløb er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2, blevet fordelt på den samlede omsætning for de pågældende modtagere i UP som den relevante nævner, da subsidiet ikke er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, eksporterede eller transporterede mængder.
(389)
Den således fastsatte subsidiesats for alle ikke-samarbejdsvillige virksomheder er ubetydelig (under 0,01 %).
3.3.10. AD HOC-SUBSIDIER
a) Resultaterne af undersøgelsen
(390)
I klagen var anført en række tilfælde af ad hoc-subsidier, som angiveligt var tildelt visse producenter af stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, både statsejede virksomheder og private virksomheder. Disse subsidier tog enten form af tilskud eller andre skattefritagelser eller -lempelser og havde til formål at finansiere bestemte projekter eller aktiver. De blev tildelt inden for rammerne af den overordnede strategiske politik om modernisering af stålindustrien.
(391)
Kommissionen bad den kinesiske regering afgive oplysninger om disse ad hoc-subsidier. Den kinesiske regering svarede, at påstandene i klagen var baseret på citater fra årsberetningerne, og at ingen af dem så ud til at vedrøre virksomheder i stikprøven. Den kinesiske regering konkluderede derfor, at det ikke var nødvendigt at besvare transaktionsspecifikke påstande vedrørende virksomheder og provinser, der ikke indgik i stikprøven. Derudover gentog den kinesiske regering en af sine generelle bemærkninger om, at det forhold, at bestemte transaktioner er opført som "subsidier" i en virksomheds årsrapport, ikke kan opfattes som tilstrækkeligt bevis for, at der er tale om subsidier, da den "ikke udgør et umiddelbart bevis efter artikel 11, stk. 2, i SCM-aftalen".
(392)
Kommissionen henviser til sine argumenter om, hvorfor den kinesiske regering havde pligt til at fremsende oplysninger også vedrørende påstandene om subsidier til virksomheder, der ikke indgik i stikprøven (betragtning 34-35 ovenfor). Kommissionen baserer derfor i overensstemmelse med grundforordningens artikel 28 sine konklusioner vedrørende disse ad hoc-subsidier på de foreliggende oplysninger.
(393)
De i klagen anførte ad hoc-subsidier udgør subsidier efter grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. i) i form af en direkte overførsel af midler med hensyn til tilskuddene og tilsvarende overførsel af ressourcer, og efter grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii) i form af indtægter, som staten giver afkald på, som følge af forskellige fritagelser eller lempelser fra skatter og/eller afgifter, som ellers skulle betales på centralt, provinsielt eller kommunalt plan. Kommissionen bemærker, at de forskellige producenter af stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, selv henviser til disse finansielle bidrag som "subsidier". Umiddelbart ser det ud til, at flere subsidiebeløb faktisk eller retligt er specifikke efter grundforordningens artikel 4, stk. 2, eftersom den på grund af den kinesiske regerings manglende samarbejdsvilje side vurderes til at være tildelt til et begrænset antal stålvirksomheder i den tilskyndede stålsektor og/eller på grund af den måde, de tildelende myndigheder har udøvet deres skønsmæssige beføjelser vedrørende tildelingen på. Nogle af disse subsidiebeløb ser også ud til at være specifikke efter grundforordningens artikel 4, stk. 3, da der kun var adgang til subsidier for bestemte virksomheder beliggende i afgrænsede geografiske områder i en bestemt provins.
b) Beregning af subsidiebeløbet
(394)
Kommissionen har omhyggeligt gennemgået de foreliggende oplysninger om hvert ad hoc-subsidiebeløb til forskellige producenter af stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale. Kommissionen fandt, at nogle af disse subsidiebeløb ikke er handelsforvridende og/eller udgør udbetaling af relativt små beløb til producenter af stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale. Til gengæld ser det ud til, at en række andre tilfælde af tildeling af subsidier omfatter udbetaling af betydelige beløb til producenter af stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale. På baggrund af dette og de foreliggende oplysninger i sagen konkluderer Kommissionen, at det er relevant at beregne den gældende udligningsberettigede afgift med henvisning til det simple gennemsnit af de udligningsberettigede tilskud og skatteprogrammer i denne sag trods den manglende samarbejdsvilje hos den kinesiske regering og de relevante producenter af stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale.
(395)
Den således fastsatte subsidiesats for alle ikke-samarbejdsvillige virksomheder udgør 0,5 %.
3.4. PARTERNES BEMÆRKNINGER EFTER DEN ENDELIGE FREMLÆGGELSE AF OPLYSNINGER
(396)
Den kinesiske regering, en eksporterende producent i stikprøven (Zhejiang Huadong) og klageren indsendte bemærkninger efter den endelige fremlæggelse af oplysninger.
3.4.1. DEN KINESISKE REGERINGS BEMÆRKNINGER EFTER DEN ENDELIGE FREMLÆGGELSE AF OPLYSNINGER
(397)
I lyset af de talrige og meget detaljerede argumenter fra den kinesiske regering og eftersom det ville være umuligt (også fordi der i en vis udstrækning er tale om fortrolige oplysninger) at medtage dem alle i denne forordning, har Kommissionen bilateralt givet den kinesiske regering meddelelse om alle de juridiske og faktuelle forhold, der ligger til grund for afvisningen af disse påstande.
3.4.1.1. Procedurespørgsmål
(398)
I en række af sine argumenter vedrørende indledningen af undersøgelsen syntes den kinesiske regering at anse GOES-panelrapporten (90) for at være bestemmende for fortolkningen af SCM-aftalen og EU's grundforordning. Den kinesiske regering taler f.eks. om tvivl, der "fjernes" af GOES-panelet (91). Selv om Kommissionen tog resultaterne af panelets arbejde til efterretning og ikke er uenig i en række af dets konklusioner, ændrer disse resultater ikke den relevante sprogbrug i traktaten og lovgivningen, navnlig artikel 11, stk. 2, og 3, i SCM-aftalen eller artikel 9, stk. 2, og artikel 9, stk. 3, i grundforordningen om udligningsberettigede subsidier, som er relevant og bindende for Kommissionen i alle antisubsidieprocedurer.
(399)
Den kinesiske regering hævdede, at Kommissionen overtræder artikel 11, stk. 2, i SCM-aftalen, fordi den indledte denne undersøgelse på grundlag af en klage, som ikke indeholdt nogen beviser for "eksistensen, graden og virkningerne af de påståede subsidier", og at Kommissionen derfor har overtrådt sin pligt i henhold til artikel 11, stk. 3, til at vurdere, hvorvidt bevismaterialet er nøjagtigt og formålstjenligt.
Denne påstand måtte afvises. Den kinesiske regerings henvisning til "eksistensen, graden og virkningerne" af subsidiet er et citat fra artikel 11, stk. 1, i SCM-aftalen og beskriver formålet med en undersøgelse. Efter Kommissionens mening har dette ingen sammenhæng med artikel 11, stk. 2 i SCM-aftalen, som kræver, at klageren skal fremlægge "tilstrækkeligt bevis for subsidiets eksistens og om muligt størrelsen af det", og at klageren skal medtage de oplysninger, som "med rimelighed er tilgængelige" for klageren. Kommissionen har analyseret det bevismateriale, som klageren har fremlagt, som var betydeligt, således som det klart fremgår af den version, som parterne i klagen fik indsigt i. Kommissionens tjenestegrene foreslog først at indlede en undersøgelse efter at have foretaget en behørig analyse af, hvorvidt bevismaterialet var nøjagtigt og formålstjenligt, og de betragtede dette som tilstrækkeligt i første omgang.
(400)
Den kinesiske regering anførte, at de enkelte elementer (finansielt bidrag, fordel og specificitet) for de enkelte subsidieordninger skulle fastslås individuelt. Kommissionen er enig med den kinesiske regering om, at påstande om subsidier skal undersøges enkeltvis. Men det forholder sig ikke således, at det fremlagte bevismateriale vedrørende de enkelte elementer i de enkelte subsidieprogrammer skal undersøges enkeltvis. Beviserne for, at der er tale om specificitet for et program, kan f.eks. være særdeles relevante med henblik på at fastslå specificiteten for et andet program, bl.a. afhængigt af hvor mange oplysninger, der er offentligt tilgængelige om de pågældende programmer, samt hvorvidt programmerne hænger nøje sammen og er baseret på den samme lovgivning.
(401)
Den kinesiske regering anførte, at der skal findes beviser for subsidiebeløbet (over bagatelgrænsen) under UP for de enkelte programmer, og at der skal foreligge tilstrækkelige beviser for aktuel subsidiering for de enkelte subsidier, ikke for "potentielle" eller "sandsynlige" fordele. Kommissionen er ikke enig med den kinesiske regering på dette punkt, eftersom hverken grundforordningen eller SCM-aftalen indeholder krav om, at det skal påvises, at subsidierne i et bestemt program ligger over mindstetærsklen. Der hersker ikke uenighed om, at et subsidie skal medføre en fordel i UP for at være udligningsberettiget, og at klagerne skal bestræbe sig på at fremlægge beviser for dette. Men i artikel 11, stk. 2, i SCM-aftalen kræves der "tilstrækkelige beviser" for subsidiering på grundlag af oplysninger, der er "med rimelighed er tilgængelige" for klageren. Eftersom mange af oplysningerne om fordelene ved subsidier (f.eks. skattefritagelser, tilskud, levering af varer) ikke er offentligt tilgængelige, er det ofte umuligt for klagerne med sikkerhed at konstatere, at subsidiet har givet producenterne af den pågældende vare en fordel. I sådanne situationer skal klageren fremlægge de bedst mulige tilgængelige beviser for, at producenterne af den pågældende vare f.eks. er berettigede til subsidiet, og at programmet stadig er i kraft, eller at det giver fordele. Omfanget af de krævede beviser afhænger af forholdene i den pågældende sag og af, hvor mange oplysninger klagerne med rimelighed har adgang til.
(402)
Den kinesiske regering hævdede, at indledningsmeddelelsen er i strid med artikel 22, stk. 2, nr. iii), i SCM-aftalen, og anførte, at den blotte gentagelse af de navne, der er tildelt de forskellige programmer, udgør en "beskrivelse" af dem. Kommissionen mener, at den subsidieringspraksis, der skal undersøges, er beskrevet tilstrækkeligt i indledningsmeddelelsen, idet man specificerer de pågældende ordninger, og derfor er meddelelsen ikke i strid med artikel 22, stk. 2, nr. iii), i SCM-aftalen.
(403)
Den kinesiske regering anførte, at Kommissionen med urette har indledt undersøgelser af en række subsidieringsprogrammer, fordi den har anskuet klagen "holistisk" eller "i sin helhed" frem for at undersøge de enkelte programmer. Den kinesiske regering anførte ligeledes, at resultater fra andre undersøgelsesmyndigheder vedrørende andre programmer ikke i sig selv er tilstrækkeligt bevis til at indlede en undersøgelse. Som forklaret ovenfor (betragtning 400) har Kommissionens tjenestegrene undersøgt de enkelte programmer. Hvorvidt resultaterne fra andre myndigheder vedrørende et bestemt program kan være tilstrækkeligt bevis til at indlede en undersøgelse, skal undersøges fra sag til sag og afhænger i nogen grad af, hvilke andre oplysninger klageren med rimelighed har adgang til.
(404)
Den kinesiske regering hævdede (med et citat fra USA's erklæring i GOES-sagen (92)), at statussen som "tilskyndet" for producenter af visse stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, kan være blevet brugt generelt til at påvise specificitet. Dette har ikke hold i virkeligheden. Lovgivningen, hvor producenter af visse stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, klassificeres som "tilskyndede" (93) (og konsekvenserne af dette), er ikke (som den kinesiske regering hævder) "generelle oplysninger om statens politik uden direkte sammenhæng med det pågældende program". Eftersom lovgivningen udtrykkeligt begrænser adgangen til programmerne til bestemte virksomheder (eller giver dem særlige fordele), har den pågældende lovgivning helt åbenlyst en meget direkte forbindelse til det pågældende program.
(405)
Den kinesiske regering hævdede, at der skal foreligge bevis for en aktuel fordel som følge af et subsidieprogram, og at det forhold, at programmerne blev udlignet i andre tilfælde, er ikke tilstrækkeligt, idet disse resultater vedrører en anden UP. Der hersker ikke uenighed om, at et subsidie skal medføre en fordel i UP for at være udligningsberettiget, og at klagerne skal bestræbe sig på at fremlægge beviser for dette. Men med henblik på indledning af undersøgelsen kan beviser på, at et program har været anvendt for nylig, være yderst relevante, f.eks. hvis der ikke foreligger nogen offentligt tilgængelige oplysninger om, at programmet er blevet afsluttet eller ændret. Den kinesiske regerings henvisning til GOES-panelet (94) (til punkt 7.72 i panelets rapport) er ikke relevant, fordi der henvises til situation, hvor det er "klart", at der ikke foreligger subsidiering i øjeblikket, hvilket ikke er tilfældet her.
(406)
Den kinesiske regering hævdede, at der skal foreligge beviser for, at nogle producenter af den pågældende vare rent faktisk har opnået en fordel som følge af et program, inden der kan indledes en undersøgelse. Denne påstand kan ikke accepteres. Hverken grundforordningen eller artikel 11, stk. 2, i SCM-aftalen, hvori der opstilles et krav om "tilstrækkelige beviser for eksistensen af et subsidie…", indeholder krav om, at der skal foreligge udtrykkelige beviser for, at visse producenter rent faktisk har anvendt ordningen. Eftersom mange af oplysningerne om fordelene ved subsidier (f.eks. skattefritagelser, tilskud, levering af varer) ikke er offentligt tilgængelige, er det ofte umuligt for klagerne med sikkerhed at konstatere, at subsidiet har givet producenterne af den pågældende vare en fordel. I sådanne situationer skal klageren fremlægge de bedst mulige tilgængelige beviser for, at producenterne af den pågældende vare f.eks. er berettigede til subsidiet, og at programmet stadig er i kraft, eller at det giver fordele. Omfanget af de krævede beviser afhænger af forholdene vedrørende den pågældende sag og af, hvor mange oplysninger klagerne med rimelighed har adgang til. Hvis klagerne pålægges sådanne krav, vil det i praksis favorisere ikke-gennemsigtige systemer frem for mere gennemsigtige systemer, der yder den samme type subsidie.
(407)
Den kinesiske regering anførte, at Kommissionen ikke gav den kinesiske regering et "rimeligt tidsrum" til at fremlægge de nødvendige oplysninger i henhold til artikel 12, stk. 7, i SCM-aftalen. Den kinesiske regering hævdede ligeledes, at Kommissionen ikke gav den kinesiske regering "rigelige muligheder" for at fremlægge alle relevante beviser vedrørende undersøgelsen på skrift i henhold til artikel 12, stk. 1, SCM-aftalen. Disse argumenter må afvises, idet Kommissionen gav den kinesiske regering et rimeligt tidsrum og rigelig mulighed for at fremlægge de relevante oplysninger i henhold til de relevante bestemmelser fra WTO og i grundforordningen. Kommissionen bemærker, at den indrømmede usædvanligt lange udsættelser af svarfristen på det oprindelige spørgeskema, således at den samlede svarfrist blev forlænget fra 37 dage til næsten 2 måneder. Med hensyn til mangelproceduren havde den kinesiske regering mere end tre måneder fra indledningen af proceduren til at fremlægge de ønskede oplysninger. Den kinesiske regering fik også mulighed for at fremsende de manglende oplysninger frem til tidspunktet for kontrolbesøget. Kommissionen bemærker ligeledes, at det "rimelige tidsrum" skal ses i sammenhæng med proceduren, hvor Kommissionen i henhold til antisubsidieforordningen har beføjelser til at afslutte undersøgelsen inden for 13 måneder. Hvis man havde indrømmet fristforlængelser, som den kinesiske regering bad om, ville det uvægerligt have haft en negativ indvirkning på Kommissionens mulighed for at handle rettidigt med henblik på at overholde de relevante frister i lovgivningen.
(408)
Den kinesiske regering henviste også til sin anmodning om bistand fra Kommissionen til udarbejdelse af svaret på spørgeskemaet, hvilket Kommissionen efter den kinesiske regerings mening afviste. Dette er ikke i overensstemmelse med virkeligheden, fordi den kinesiske regerings anmodning om bistand var så bred og åben (den vedrørte alle spørgsmål i spørgeskemaet og bilagene), at Kommissionen kun var i stand til at tilbyde den kinesiske regering hjælp med de specifikke problemer, som den kinesiske regering stødte på ved besvarelsen, og ikke de enkelte spørgsmål. Den kinesiske regering besluttede ikke at benytte sig yderligere af dette tilbud om hjælp. Kommissionen bemærker også, at det i artikel 12, stk. 11, i SCM-aftalen hedder, at den ønskede bistand skal være "praktisk mulig", hvilket ikke er tilfældet med brede, åbne spørgsmål, der pålægger den undersøgende myndighed en håbløst stor byrde, navnlig når spørgeskemaet er selvforklarende. Kommissionen bemærker, at den kinesiske regering er særdeles erfaren, når det gælder antisubsidieundersøgelser, og benytter sig af eksterne advokater.
(409)
For så vidt angår de subsidieprogrammer i klagen, som eksportørerne i stikprøven ikke benyttede, anførte den kinesiske regering, at man ikke havde mulighed for at fremskaffe de ønskede oplysninger om alle disse programmer inden for den frist, som Kommissionen havde fastsat, fordi stålindustrien er så opsplittet. Den kinesiske regering hævdede ligeledes, at man først sent i proceduren forstod på Kommissionen, hvilke konsekvenser den manglende fremsendelse af de ønskede oplysninger om disse programmer ville have, eftersom de vedrørte virksomheder uden for stikprøven. Kommissionen bemærker indledningsvis en inkonsekvens i den kinesiske regerings holdning, idet man hævder, at man ikke har haft tilstrækkelig tid til at fremskaffe svar inden for det afsatte tidsrum, hvilket tilsyneladende er i modstrid med det bevidste valg om ikke at svare vedrørende alle de programmer, som ikke benyttes af eksportørerne i stikprøven, fordi man angiveligt ikke forstod formålet med Kommissionens anmodning og konsekvenserne af ikke at fremlægge de ønskede oplysninger. Under alle omstændigheder indrømmede Kommissionen som anført ovenfor (betragtning 407) adskillige fristforlængelser til den kinesiske regering for at give den mulighed for at fremsende de ønskede oplysninger vedrørende alle programmerne. Derfor var den samlede tildelte periode (dvs. mere end tre måneder inklusive mangelproceduren) mere end tilstrækkelig til at fremlægge de ønskede oplysninger. Den kinesiske regering anerkender selv udtrykkeligt i sine bemærkninger, at det er korrekt, at den havde den holdning, at den ikke skulle have været stillet over for krav om at fremlægge oplysninger om de andre programmer, og dette fremgår også af det faktum, at den ikke en gang prøvede at fremlægge et delvist eller ufuldstændigt svar for at vise sin samarbejdsvilje, men ganske enkelt undlod at fremlægge nogen oplysninger om dette overhovedet.
(410)
Kommissionen kan heller ikke acceptere den kinesiske regerings argument om, at man ikke forstod konsekvenserne af den manglende fremsendelse af de ønskede oplysninger om de programmer, som ikke blev anvendt af eksportører uden for stikprøven. Kommissionen præciserede disse konsekvenser ved flere lejligheder i begyndelsen af proceduren. Konsekvenserne af manglende samarbejdsvilje anføres udtrykkeligt med henvisning til de relevante bestemmelser i grundforordningen i indledningsmeddelelsen og på forsiden af spørgeskemaet. Kommissionen afgav også omfattende svar vedrørende formålet med stikprøven og om behovet for, at den kinesiske regering fremlagde de ønskede oplysninger i lyset af den udtalte mangel på samarbejdsvilje og de mulige undersøgelser af anmodningerne om individuel behandling i sine breve af 19. marts, 11. april, 4. maj (mangelskrivelse), 7. juni (brev forud for kontrolbesøg) og 14. august 2012. Derfor kan den kinesiske regering umuligt have været uvidende om eller have misforstået konsekvenserne af sin manglende samarbejdsvilje om de programmer, som ikke benyttes af de eksporterende producenter i stikprøven. Grundlæggende synes den kinesiske regering at have ignoreret det forhold, at den som udbetaler i de påståede subsidieordninger skulle samarbejde og fremlægge oplysninger om alle de subsidieordninger, der hævdes at være tilgængelige for den undersøgte vare.
(411)
Den kinesiske regering fremførte også en række argumenter vedrørende kontrolprocessen og selve kontrolbesøget. Den kinesiske regering klagede over, at den ikke af Kommissionens brev forud for kontrolbesøget kunne læse omfanget af kontrollen af de relevante oplysninger, og klager over Kommissionens påståede afvisning af at fremlægge en mere specifik plan for kontrollen. Den kinesiske regering tilføjede, at den som minimum var berettiget til en vis "indsnævring" af kontrollens mulige omfang (f.eks. ved på forhånd at få tilsendt en liste over alle de spørgsmål, som Kommissionens tjenestemænd ville stille) (95), som efter den kinesiske regerings mening ikke kunne være udtømmende i lyset af besøgets korte varighed. For så vidt angår sidstnævnte argument afviser Kommissionen den kinesiske regerings argument, idet der ikke findes noget retsgrundlag i hverken SCM-aftalen eller i EU's grundforordning om beskyttelse mod subsidier, der kan udgøre hjemmel til denne påståede ret til at få indsnævret kontrolområdet. Der foreligger heller ingen afgørelser fra WTO, der kan fortolkes, som om en sådan rettighed eksisterer.
Med hensyn til de øvrige argumenter fra den kinesiske regering bemærker Kommissionen, at den fremsendte et detaljeret brev forud for kontrolbesøget, den 7. juni 2012, hvori den klart angav (i) et forslag til tidsplan, som man tidligere var nået til uformel enighed med den kinesiske regering om, (ii) formålet med kontrolbesøget, (iii) omfanget, indholdet og formålet med besøget og (iv) den mulige anvendelse af oplysninger om de programmer, som ikke anvendes af eksportørerne i stikprøven (se ovenfor). For at begrænse behovet for, at de relevante kinesiske regeringsembedsmænd skulle være til stede, angives det også, hvilke dage man ville behandle de enkelte programmer. Kommissionen gik endda videre end det for at imødekomme den kinesiske regerings anmodninger om yderligere oplysninger om kontrolbesøgene i samarbejdets ånd, idet man mødtes med repræsentanterne for den kinesiske regering med meget kort varsel for at komme med de ønskede præciseringer af de nærmere detaljer ved kontrolbesøgene. Herefter fulgte Kommissionen skriftligt op på dette møde ved at besvare yderligere anmodninger om præciseringer fra den kinesiske regering i en række e-mails, som man udvekslede med den kinesiske regering. Derfor gjorde Kommissionen alt, hvad den kunne, for at sikre et vellykket kontrolbesøg, men ikke desto mindre synes den kinesiske regering at have set stort på alle disse bestræbelser.
3.4.1.2. Levering af varmvalset stål og koldvalset stål mod utilstrækkeligt vederlag
(412)
Den kinesiske regering hævdede, at Kommissionen burde have indført en "tærskel" for definitionen af, hvorvidt der var tale om et offentligt organ, inden den bad om transaktionsspecifikke oplysninger i bilag B til spørgeskemaet til den kinesiske regering. Dette krav kunne ikke imødekommes, eftersom det ville være upraktisk at opdele undersøgelsen i to faser på denne måde, idet Kommissionen ville skulle fremsende to adskilte anmodninger om oplysninger og foretage to adskilte kontrolbesøg i Kina. Ud over de ressourcemæssige følger ville det i praksis gøre det stort set umuligt at afslutte undersøgelsen inden for fristerne. Under alle omstændigheder kan alt bevismaterialet (inklusive de transaktionsspecifikke oplysninger om priser og mængder) være relevant for konstateringen af, hvorvidt der er tale om et offentligt organ.
(413)
Den kinesiske regering hævdede, at dens manglende svar på bilag B, som var beregnet til statsejede virksomheder, der leverer varmvalset stål og koldvalset stål til producenter af stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, ikke burde give anledning til at anvende artikel 28 i grundforordningen, og at Kommissionens anvendelse af de tilgængelige oplysninger er i strid med artikel 12, stk. 7, i SCM-aftalen. Den kinesiske regering hævdede videre, at Kommissionen krævede, at bilag B skulle udfyldes af mange virksomheder, som var irrelevante for undersøgelsen. Dette krav må afvises. Kommissionen udformede bilag B med henblik på at verificere påstandene i klagen, og det skete i overensstemmelse med resultaterne fra WTO's appelorgan i DS379, som indeholder retningslinjer for identificering af et offentligt organ. Den kinesiske regerings påstand om, at "bilag B ikke kun vedrørte statsejede virksomheder", er ikke i overensstemmelse med virkeligheden. Det er korrekt, at Kommissionen oprindeligt bad alle producenter af varmvalset stål og koldvalset stål udfylde bilag B, men efter den kinesiske regerings svar på spørgeskemaet indskrænkede Kommissionen kravet til kun at gælde de berørte statsejede virksomheder for at lette den kinesiske regerings besvarelse af bilag B (96). Trods Kommissionens bestræbelser besvarede den kinesiske regering og de berørte statsejede virksomheder ikke bilag B, selv om det klart fremgår (navnlig af klagen), at statsejede virksomheder, der leverer varmvalset stål og koldvalset stål til eksporterende producenter af stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, er omfattet af denne undersøgelse.
(414)
Under hensyntagen til ovenstående havde Kommissionen ikke andre muligheder end at anvende artikel 28, stk. 1, i grundforordningen, og dette skete i fuld overholdelse af artikel 12, stk. 7, i SCM-aftalen.
(415)
Den kinesiske regering hævdede, at de oplysninger, som Kommissionen anvender, ikke underbygger konklusionen om, at de omtalte "retningslinjer" for stålindustrien er juridisk bindende. Det vigtigste planlægningsdokument for stålindustrien, som Kommissionen har baseret sine resultater vedrørende eksistensen af et offentligt organ på, er bekendtgørelse nr. 35 fra NDRC - politikker for udvikling af jern- og stålindustrien. Kommissionen stillede et direkte spørgsmål vedrørende den juridiske status af bekendtgørelserne fra NDRC, og det blev bekræftet, at bekendtgørelser i kinesisk lovgivning er juridisk bindende, eftersom de hører under en af de fire lovgivningskategorier i Kina. Derfor er kravet i strid med de relevante oplysninger i sagen.
(416)
Den kinesiske regering hævdede, at den forvridning af markedet, som Kommissionen havde konstateret inden for stålsektoren, er irrelevant med hensyn til konstateringen af, hvorvidt producenterne af varmvalset stål/koldvalset stål er offentlige organer, og at konstateringen af, hvorvidt der er tale om offentlige organer, skulle være sket specifikt for de enheder, der leverer varmvalset stål/koldvalset stål til de to grupper af eksporterende producenter i stikprøven, og ikke kun til alle statsejede virksomheder, der fremstiller varmvalset stål/koldvalset stål i Kina i almindelighed. Hvis Kommissionen ikke har oplysninger om disse enheder, kan den ifølge den kinesiske regering ikke foretage denne konstatering, da den ellers ville foretage en utilladelig omvendt følgeslutning. Kommissionen er ikke enig i denne påstand. Hvorvidt der er tale om markedsforvridning, er en relevant om end ikke afgørende faktor i analysen. Kommissionens konstatering vedrørende "offentlige organer" i forbindelse med denne procedure vedrører alle producenter af varmvalset stål/koldvalset stål, der er fuldt eller delvist statsejede, fordi den blev fremsat på grundlag af oplysninger vedrørende brede politiske og branchedækkende faktorer og ikke var en virksomhedsspecifik konstatering. De statsejede enheder, der leverer varmvalset stål/koldvalset stål til de to eksporterende producenter i stikprøven, falder helt klart inden for kategorien af offentlige organer, og derfor anså man det ikke nødvendigt at foretage en specifik konstatering, der var begrænset til dem. Under alle omstændigheder fremlagde den kinesiske regering ingen oplysninger, der kan anvendes til en sådan virksomhedsspecifik konstatering, som svar på Kommissionens spørgeskema.
Den kinesiske regerings argument om, at Kommissionen ikke kan foretage nogen konstatering i mangel af "konkrete fakta" om de pågældende specifikke statsejede virksomheder, ville medføre, at den kinesiske regering ville kunne drage fordel af manglende samarbejdsvilje (idet den havde afvist at fremlægge disse "fakta") og dermed ville opnå et "mere gunstigt" resultat, end hvis den havde samarbejdet, hvilket er det modsatte af en omvendt følgeslutning.
(417)
Den kinesiske regering indvendte, at den først fik meddelelse fra Kommissionen om analysen af "pålæggelse og overdragelse" i forbindelse med den endelige fremlæggelse af oplysninger, og derfor var dens ret til at forsvare sig blevet krænket. Men Kommissionen kunne ikke vide, at den ville nå frem til denne konklusion på et tidligere tidspunkt i undersøgelsen. Denne konklusion er resultatet af alle de oplysninger og data, der blev indsamlet i løbet af proceduren, og den blev offentliggjort, så snart man havde foretaget den endelige konstatering, dvs. på tidspunktet for den endelige fremlæggelse af oplysninger. Klagen indeholdt en påstand om subsidier i forbindelse med levering af varer fra statsejede virksomheder. Undersøgelsen viste, at denne statslige politik, som oprindeligt vedrørte statsejede virksomheder, også gjaldt private enheder, hvilket førte til en konklusion om pålæggelse og overdragelse fra statens side.
(418)
Den kinesiske regering hævdede, at de forhold, som Kommissionen tog op, på ingen måde berettiger den konklusion, at et privat organ inden for stålsektoren af staten pålægges og overdrages ansvaret for at yde de udlignede subsidier. Denne påstand måtte afvises. I sine analyser vedrørende pålæggelse og overdragelse henviste Kommissionen til en række statslige planer og politikdokumenter og citerede afsnit fra disse dokumenter, som viser en direkte sammenhæng mellem staten og de private stålvirksomheders adfærd og underbygger denne konstatering med eksempler på handlinger foretaget af disse private erhvervsdrivende.
(419)
Den kinesiske regering hævdede, at Kommissionen undlod at skelne mellem konsekvenserne af statslige foranstaltninger og hensigterne med statslige foranstaltninger i forbindelse med analysen vedrørende pålæggelse og overdragelse. Denne påstand afvises ligeledes. Kommissionen konstaterede, at der foreligger en statslig politik om støtte til stålindustrien og levering af varmvalset stål/koldvalset stål gennem offentlige organer (statsejede virksomheder) til priser, der ligger under markedspriserne. Man konstaterede endvidere, at denne politik (som følge af de statsejede virksomheders dominerende stilling og afskrækkelsen af eksport af varmvalset stål/koldvalset stål) i praksis tvang private producenter til at levere til den indenlandske branche for stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, til de samme priser, som statsejede virksomheder opkræver, og som er lavere end markedspriserne. Der findes endda beviser for, at private leverandørers priser har en eksplicit sammenhæng med de statsejede virksomheders priser. Derfor fastslog Kommissionen, at et af formålene med politikken var at pålægge og overdrage private organer ansvaret for at følge den samme praksis som statsejede virksomheder. Det er et klassisk tilfælde, hvor staten, både som sådan og gennem statsejede virksomheder, "udøver sin myndighed" over private leverandører. Politikken rummer alle de krævede elementer af pålæggelse og overdragelse, dvs. en "statslige foranstaltning""rettet mod en bestemt part", "hvis formål er en bestemt opgave eller forpligtelse". Som en illustration af statens hensigter straffes virksomheder, der ikke handler i henhold til de politikker, der beskrives i visse bestemmelser i bekendtgørelse nr. 35. Dette viser, at den kinesiske regering har til hensigt at føre hele stålindustrien i en bestemt retning, og at der vil være konsekvenser for virksomheder, der ikke følger disse hensigter.
(420)
Den kinesiske regering hævdede ligeledes, at Kommissionen ikke fastslog, at den kinesiske regering har en politik om at levere varmvalset stål og koldvalset stål til sektoren for stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, og at Kommissionen ikke var nået frem til en konklusion om dette. Denne påstand måtte afvises. Som det påvises i analysen i betragtning 49-72 ovenfor, er de statsejede virksomheder, der leverer varmvalset stål/koldvalset stål til producenterne af stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, offentlige organer, den kinesiske regerings forlængede arm, og det fremgår klart, at de leverer varmvalset stål/koldvalset stål til eksporterende producenter af stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale. Det blev også konstateret, at priserne på disse rå- og hjælpestoffer ikke afspejler markedsværdien. Derfor konkluderes det, at den kinesiske regering gennemfører en politik for levering af billigt varmvalset stål og koldvalset stål gennem disse statsejede virksomheder.
(421)
Den kinesiske regering hævdede, at Kommissionen fejlagtigt havde konkluderet, at der er tale om vidtgående statslig kontrol med stålsektoren generelt og med, at stålindustrien overholder visse retningslinjer, men den har ikke konkluderet, at levering af stål til sektoren for stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, til priser, der ligger under markedsprisen, er målet med den politik. Denne påstand måtte afvises. Som forklaret i betragtning 419 ovenfor konstaterede Kommissionen, at statens politik indebærer en hensigt om at pålægge private leverandører at følge de statsejede virksomheders politik om at levere til priser, der ligger under markedsprisen.
(422)
Den kinesiske regering hævdede, at Kommissionen ikke havde kunnet konstatere, at den kinesiske regering har en specifik hensigt om at yde konkret finansiel bistand i forbindelse med levering af varmvalset stål og koldvalset stål, som forbydes i AB report in US - Countervailing Duty Investigation on DRAMS from Korea (97). Denne påstand måtte afvises. De pågældende statslige foranstaltninger er baseret på en statslig politik, der har til formål at få private leverandører til at følge de statsejede virksomheders praksis med levering til priser, der ligger under markedspriserne. Dette er ikke en "konsekvens" eller en "bivirkning" af den statslige indgriben, men derimod formålet med den. Det er klart, at private leverandører af varmvalset stål/koldvalset stål ikke udøver et "frit valg" på markedet i dette tilfælde, fordi markedet er forvredet som følge af de statsejede virksomheders dominerende stilling, og fordi eksporten af varmvalset stål/koldvalset stål ønskes begrænset.
(423)
Den kinesiske regering hævder, at Kommissionen ikke fandt oplysninger om de konkrete private organer, der leverede varmvalset stål/koldvalset stål til virksomhederne i stikprøven. Denne påstand måtte afvises. Som for de offentlige organer foretog Kommissionen en sektordækkende konstatering af pålæggelse og overdragelse, som gælder for alle private leverandører. Eftersom den pågældende statslige politik gælder alle sådanne enheder, er der ingen grund til at foretage en virksomhedsspecifik konstatering.
(424)
Den kinesiske regering hævdede, at Kommissionen afviste den kinesiske regerings beviser vedrørende den andel af den kinesiske produktion af varmvalset stål og koldvalset stål, der stammer fra statsejede virksomheder. Den tabel, som den kinesiske regering har fremlagt på dette område, kan ikke anses for bevismateriale. Den kinesiske regering afviste at stille kildedata vedrørende denne tabel til rådighed før og under kontrollen, og derfor kan den ikke anses for at udgøre pålidelige oplysninger. Derfor anvendte Kommissionen oplysninger fra World Steel Capacity Book, som generelt er accepteret af stålindustrien på verdensplan.
(425)
Den kinesiske regering hævdede, at Kommissionen ikke forklarede, hvorfor verdensmarkedspriserne på varmvalset stål og koldvalset stål er den mest velegnede reference, og henviste til appelorganets afgørelse i US-Softwood Lumber IV, hvori det hedder, at en ekstern reference "skal vedrøre eller henvise til eller være forbundet med de fremherskende markedsforhold i leveringslandet og skal afspejle pris, kvalitet, tilgængelighed, afsætningsmuligheder, transport og andre betingelser vedrørende køb eller salg". Den kinesiske regering hævder ligeledes, at den "statslige dominans" ikke kan føre til lempelse af denne retspraksis, for hvis dette var tilfældet, ville der slet ikke være mulighed for at benytte en ekstern reference. Den kinesiske regering hævder, at Kommissionen ikke har overholdt kravene i artikel 14 i SCM-aftalen. Kommissionen er uenig i denne påstand. De gældende markedsbetingelser i Kina forvrides, hvilket Kommissionen har konstateret og forklaret i punkt 49-97 ovenfor. Eftersom stål fremstilles rundt om i verden med tilsvarende processer og handles på verdensplan, er den mest hensigtsmæssige eksterne reference prisen på verdensmarkedet, eftersom priserne i Kina i en normal markedssituation uden forvridning ville ligge på linje med verdensmarkedspriserne. Den kinesiske regering fremlagde meget få oplysninger om stålmarkedet i Kina, selv om Kommissionen specifikt anmodede om dette. Kina foreslog heller ikke andre referencer ud over den indenlandske reference, som ikke var egnet på grund af de konstaterede forvridninger af markedet.
Den kinesiske regering hævdede, at Kommissionen alene baserede sin konklusion om specificitet i henseende til levering af varmvalset stål/koldvalset stål til under markedsprisen på klagernes tautologiske erklæring i klagen, og at dette ikke er tilstrækkeligt til at opfylde kravene i SCM-aftalen. Denne påstand måtte afvises. Varmvalset og koldvalset stål bruges af et begrænset antal virksomheder, da virksomheder i mange sektorer ikke har brug for disse produkter. Den kinesiske regering bekræftede selv i sin besvarelse af spørgeskemaet, at varmvalset og koldvalset stål kun bruges af et begrænset antal erhvervsgrene. Regeringen bestred ikke dette forhold i sine bemærkninger til den endelige fremlæggelse af oplysninger. Det bekræftes derfor, at dette subsidie er specifikt, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra c), der er en gengivelse af artikel 2, stk. 1, litra c), i SCM-aftalen.
3.4.1.3. Favorable lån og renter til erhvervsgrenen for stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale
(426)
Den kinesiske regering hævdede, at bankerne ikke skal følge de industrielle retningslinjer, at regeringen ikke dikterer bankerne de beslutninger, de skal træffe i de enkelte forretningsafgørelser, og at banksektoren ikke domineres af staten. Denne påstand kan ikke godtages. I artikel 24 og 25 i bekendtgørelse nr. 35 begrænses ydelsen af lån til virksomheder, der overholder de nationale udviklingspolitikker for jern- og stålindustrien, og den kinesiske regerings påstand om, at bankerne ikke skal følge industripolitikken, strider derfor mod dette forhold. Der kan ikke herske nogen tvivl om, at disse bestemmelser begrænser, hvilke virksomheder bankerne kan finansiere og hvilke ikke. Påstanden om, at staten ikke dominerer banksektoren, må også afvises. I den sammenhæng må det bemærkes, at den kinesiske regering kun har fremsendt begrænset information om ejerskabsstrukturen i banksektoren og har påstået, at den ikke er i besiddelse af disse oplysninger, selv om alle banker i henhold til artikel 24 i lov om kommercielle banker har pligt til at indberette disse oplysninger til Kinas bankmyndighed, der er et statsligt organ med bemyndigelse fra statsrådet. De øvrige oplysninger i sagen, som er nævnt i denne forordning, førte til den konklusion, at banksektoren i Kina helt klart er domineret af regeringen (jf. betragtning 166-169 ovenfor).
Ud over de informationskilder, der er nævnt i denne forordning, fremgår det af IMF's landerapport nr. 11/321 om Kina fra november 2011, at staten både direkte og indirekte er involveret i finanssektoren, og det anbefales at ændre regeringens rolle og ansvar i finanssektoren, således at den ikke bruger banksektoren til at gennemføre brede politiske mål og gør det muligt for bankerne at træffe beslutninger om långivning på grundlag af kommercielle mål (98) (99).
(427)
Den kinesiske regering hævdede, at dens manglende overholdelse af kravene i bilag A til spørgeskemaet til den kinesiske regering ikke berettigede anvendelsen af de foreliggende oplysninger, da Kommissionen ikke burde have gjort den kinesiske regering ansvarlig for at tilvejebringe interne, følsomme, transaktionsspecifikke oplysninger vedrørende banker, som for manges vedkommende alligevel ikke var ejet af staten. Som det fremgår af ovenstående betragtning 426, havde den kinesiske regering adgang til i det mindste nogle af de ønskede oplysninger, men nægtede at besvare spørgsmålene i bilag A. I den sammenhæng bemærkes det også, at da den kinesiske regering nægtede at afgive oplysninger om ejerskab, vidste Kommissionen ikke for mange bankers vedkommende, hvilke af dem der var statsejede.
(428)
I relation til visse cirkulærer fra PBOC påstår den kinesiske regering, at de offentligt tilgængelige resuméer af indholdet af de relevante cirkulærer sammen med udsagn fra embedsmænd i PBOC bør kunne erstatte de faktiske cirkulærer fra PBOC, og at de pågældende fakta ikke kunne anvendes, fordi den kinesiske regering ikke havde fremsendt sådanne. Den kinesiske regering påstod også, at Kommissionen har afvist oplysninger afgivet i god tro, dvs. erklæringer fra en embedsmand i PBOC og resuméet af de pågældende cirkulærer, og henviste til artikel 28 i grundforordningen, hvori det bestemmes, at kun oplysninger, der er forkerte eller vildledende, må afvises. Desuden hævdede den kinesiske regering, at Kommissionen ikke baserede sine konklusioner på foreliggende fakta eller afgivne oplysninger, men i stedet pålagde den kinesiske regering at bevise, at situationen, som den bestod under sagen om coated finpapir, ikke længere forelå. Ifølge den kinesiske regering var oplysningerne i sagen om coated finpapir ikke engang i strid med oplysningerne fra den kinesiske regering, eftersom disse var baseret på oplysninger, der vedrørte en helt anden periode.
Uddragene fra og webstedet for den kinesiske nationalbank samt erklæringerne fra PBOC-embedsmanden, kunne ikke kontrolleres uden kildedokumenter, dvs. selve cirkulærerne. Kommissionen forstår ikke, hvorfor den kinesiske regering på den ene side betragter disse som fortrolig intern dokumentation, og at resuméet af deres indhold på den anden side er offentliggjort på den kinesiske nationalbanks websted. Konklusionerne fra sagen om coated finpapir er i høj grad relevante i den foreliggende sag. Det forhold, at oplysningerne vedrørte en anden periode, er af begrænset betydning, da de foreliggende oplysninger (herunder klagen) viser, at den pågældende praksis ikke har ændret sig siden da. Med hensyn til den kinesiske regering påstand om, at Kommissionen kræver omvendt bevisbyrde, bemærkes det, at sagen om coated finpapir er en del af den samlede dokumentation, man har taget hensyn til, men at det ikke er noget krav, at den kinesiske regering "modbeviser" dette. Samarbejdet om sådanne undersøgelser er en tovejsproces, og alle parter kan fremlægge dokumentation eller argumenter for at modbevise anden dokumentation.
(429)
Den kinesiske regering anfører, at Kommissionen ikke har konstateret, at den kinesiske regerings referencesatser afspejler en ikke-kommerciel forvridning (og dermed indrømmet, at de kinesiske markedsrentesatser generelt er udtryk for et rimeligt afkast), og at det forhold, at der kun er en nedre grænse for rentesatser for kommercielle lån, er til skade snarere end til fordel for de eksporterende producenter, der benytter sig af sådanne lån. Uden det loft, som PBOC har indført, ville disse rentesatser sandsynligvis have været meget lavere. Dette argument er ikke relevant. Det forhold, at den kinesiske regering (den kinesiske nationalbank) vilkårligt fastlægger referencesatser, peger i det hele taget i retning af ikke-kommerciel adfærd. Dette bekræftes også i IMF's landerapport nr. 11/321 (100) om Kina fra november 2011, hvor der tales om renteregulering.
(430)
Den kinesiske regering hævdede, at Kommissionen ikke havde vurderet kreditværdigheden af de reelt undersøgte parter, som den gjorde i sagen om coated finpapir. Som svar herpå kan det anføres, at kreditværdigheden for de eksporterende producenter i stikprøven ikke blev vurderet, da denne under alle omstændigheder påvirkes af industripolitikkerne samt statens støtte og intervention. Eftersom man har konstateret, at det finansielle system i Kina er forvredet, ville en sådan vurdering ikke have noget formål. Der blev ikke foretaget en vurdering af kreditværdighed i sagen om coated finpapir.
(431)
Den kinesiske regering fremfører også indvendinger imod BB-vurderingen, fordi denne angiveligt har "karakter af straf", og "under alle omstændigheder er Kommissionens begrundelse for denne vurdering ikke offentliggjort på en sådan måde, at den kan gøres til genstand for undersøgelse". Den kinesiske regering mener, at hvis Kommissionen finder, at den kinesiske reference plus BB-risikopræmien er denne sats, skal den gøre rede for sin begrundelse i den henseende og på et producent- og lånespecifikt grundlag. Denne påstand måtte afvises. På grund af fordrejningerne og udlånsbankernes manglende vurdering af kreditværdighed eller risikovurdering vedrørende producenter af stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, kunne Kommissionen ikke have taget kreditvurderingen (hvis der overhovedet forelå en sådan) for alle de enkelte producenter for pålydende. BB-vurderingen er i denne sammenhæng ikke ugunstig for de eksporterende producenter, fordi den er den bedste ikke-investeringsrelaterede vurdering på markedet.
3.4.1.4. Indrømmelse af brugsrettigheder til jord mod utilstrækkeligt vederlag
(432)
Den kinesiske regering hævdede, at Kommissionen erkendte, at den kinesiske regerings påstand om, at brugsrettigheder til jord blev tildelt på konkurrencemæssige vilkår, var af en sådan karakter, at det ville gøre en ekstern reference unødvendig. Den kinesiske regering hævdede også, at Kommissionen i hele sin forklaring af, hvorfor den kinesiske regerings påstande blev afvist, alene fokuserede på den kinesiske regerings dokumentation i stedet for på de faktisk foreliggende oplysninger. Den kinesiske regering anmodede om, at Kommissionen offentliggjorde den faktiske, faktuelle dokumentation for konstateringen af, at de af de lokale myndigheder fastsatte priser var vilkårlige, dvs. at de ikke henviste til eller vedrørte udbud og efterspørgsel efter industrigrunde.
Den kinesiske regerings forståelse af dette forhold er ikke korrekt. Kommissionen har ikke konstateret, at brugsrettigheder til jord tildeles på konkurrencemæssige vilkår. Kommissionen konstaterede, at af de 13 transaktioner vedrørende brugsrettigheder til jord, skulle kun seks være omfattet af en udbuds- eller auktionsproces. Med hensyn til disse seks viste den fremsendte dokumentation, at udbuddene ikke var baseret på konkurrence, da der kun indkom ét bud, og prisen blev fastsat af myndighederne. Kommissionen forstod ikke den kinesiske regerings anmodning om offentliggørelse af de foreliggende oplysninger om det manglende marked for brugsrettigheder til jord, da der ikke var blevet brugt foreliggende oplysninger som grundlag for afvisningen af den kinesiske regerings påstande i den sammenhæng, idet analysen blev foretaget på grundlag af oplysninger fra den kinesiske regering og de eksporterende producenter. Det faktuelle grundlag for at konstatere, at priserne fastsættes vilkårligt, er anført i ovenstående betragtning 114-116, dvs. oplysninger om faktiske transaktioner fremsendt af de eksporterende producenter i stikprøven, evalueringssystemet for byområder og bekendtgørelse nr. 35.
(433)
Ifølge den kinesiske regering fastlagde Kommissionen ikke specificitet under artikel 2, stk. 1 og 2, i SCM-aftalen og begrundede heller ikke sin konstatering af specificitet med positiv dokumentation, som det bestemmes i artikel 2, stk. 4, i SCM-aftalen. Desuden underbyggede den ikke behovet for at basere fordelsbeløbet på en ekstern reference og har heller ikke udviklet den valgte reference på en måde, der stemmer overens med artikel 14, litra d), i SCM-aftalen. Disse påstande måtte afvises. Grundlaget for Kommissionens konklusion vedrørende specificitet er det forhold, at alle virksomheder, der ikke overholder de af staten indførte industripolitikker, er udelukket fra at få brugsrettigheder til jord, priserne fastsættes ofte vilkårligt af myndighederne, og statens praksis er uklar og ugennemsigtig. Behovet for en ekstern reference blev forklaret og begrundet i betragtning 109, 118 og 120-121 ovenfor. Da det blev konstateret, at markedet for brugsrettigheder til jord i Kina er fordrejet, var det ikke muligt at bruge en intern reference som foreslået af den kinesiske regering. Kommissionen kan ikke tilslutte sig påstanden om, at referencen blev udformet på en måde, der ikke stemmer overens med artikel 14, litra d), i SCM-aftalen. Taiwan-referencen betragtes som det bedste alternativ, som Kommissionen har adgang til, og stemmer overens med appelorganets anbefalinger i DS 379.
(434)
Den kinesiske regering hævder, at den anførte, at alle mulige referencer skulle være indenlandske og baseret på de priser, som "ikke-tilskyndede" kinesiske erhvervsgrene betalte. Ifølge den kinesiske regering skyldes dette netop, at der ikke foretages nogen sondring som udgangspunkt, og at subsidiebeløbet derfor rettelig burde være nul. Kommissionen er ikke enig i denne påstand, og under alle omstændigheder fremlagde den kinesiske regering ingen oplysninger om de "ikke-tilskyndede" erhvervsgrenes betaling for brugsretten til jord, som i teorien skulle anvendes til udarbejdelse af en reference.
(435)
Den kinesiske regering hævder ligeledes, at klageren ikke fremlagde nogen indicier eller beviser for, at brugsretten til jord blev tildelt en undergruppe af virksomheder, og at Unionen ikke har fundet det bevist, at tilrådighedsstillelsen af brugsrettigheder til jord udtrykkeligt er begrænset til visse/tilskyndede virksomheder. Kommissionen har konstateret, at tilrådighedsstillelsen af brugsretten til jord er begrænset til virksomheder, der overholder de industripolitikker, der fastsættes af den kinesiske regering i bekendtgørelse nr. 35 fra NDRC (betragtning 116 ovenfor).
(436)
Den kinesiske regering hævdede, at Kommissionen ikke har foretaget en grundig undersøgelse for at finde en reference, der henviser til eller vedrører situationen i Kina, og at Kommissionen ikke har gjort sit bedste for at identificere en reference, der er tilnærmet de markedsvilkår, der ville være fremherskende, hvis der ikke forelå forvridning af markedet, og hvis den har, har den ikke forklaret grunden til dette. Denne påstand måtte afvises. Kommissionen undersøgte de forskellige indikatorer nøje og sammenlignede Taiwan og Folkerepublikken Kina som helhed samt de enkelte berørte kinesiske provinser. Efter disse analyser anser Kommissionen Taiwan (101) for en hensigtsmæssig reference som følge af de samlede oplysninger i sagen, dvs. (i) graden af økonomisk udvikling og den økonomiske struktur i Taiwan og de relevante kinesiske provinser og byer (102), hvor de samarbejdsvillige eksporterende producenter er beliggende, (ii) disse to kinesiske provinsers fysiske nærhed på Taiwan, (iii) den omfattende infrastruktur, som både Taiwan og disse to kinesiske provinser har, (iv) de stærke økonomiske bånd og den grænseoverskridende handel mellem Taiwan og Folkerepublikken Kina, (v) den sammenlignelige befolkningstæthed i de pågældende kinesiske provinser og i Taiwan, (vi) sammenfaldet mellem typen af jord og transaktioner, der blev anvendt til udformning af den relevante reference i Taiwan, og de tilsvarende i Kina samt (vii) de fælles demografiske, sproglige og kulturelle kendetegn i både Taiwan og Folkerepublikken Kina. Desuden anses Jiangsu- og Zhejiang-provinserne sammen med Chongqing City for de mest producerende provinser i Folkerepublikken Kina. Selv om BNP pr. capita i Taiwan og de kinesiske provinser og Chongqing City ikke er det samme, er BNP i disse kinesiske provinser og Chongqing City steget hurtigt i de seneste år, og de er ved at indhente Taiwan.
Desuden tyder de nyeste oplysninger på, at Folkerepublikken Kina som helhed, de to provinser og Chongquing City har en langt højere vækstrate end Taiwan (103), hvilket betyder, at man hurtigt vil indhente Taiwan. Det er imidlertid vigtigt at bemærke, at den præcise sammenligning mellem BNP for en ikke-markedsøkonomi (Folkerepublikken Kina) og BNP for en veletableret markedsøkonomi (Taiwan) ikke er et afgørende faktum, fordi det er naturligt, at en ikke-markedsøkonomi halter bagefter en fungerende markedsøkonomi med hensyn til BNP. Mange andre faktorer såsom planlægningsregler og miljøpolitik kan desuden påvirke udbud og efterspørgsel i et industriland. Det egentlige spørgsmål er, hvad de "gældende markedsvilkår" for brugsrettigheder til jord i Kina ville være, hvis Kina havde en fungerende markedsøkonomi, og ud fra den foreliggende dokumentation ville de ligne vilkårene i Taiwan.
(437)
Den kinesiske regering hævder ligeledes, at Kommissionen i sine beregninger anvender en afskrivningsperiode på 50 år, selv om ikke alle de relevante kontrakter om brugsretten til jord var baseret på 50-årige brugsperioder. Dette var ikke korrekt. Alle brugsrettigheder til jord, hvis tildeling blev udlignet ved denne undersøgelse, var baseret på kontrakter på 50 år.
3.4.1.5. Program bestående af levering af elektricitet mod utilstrækkeligt vederlag
(438)
Den kinesiske regering hævdede, at konklusionen vedrørende specificitet er "fuldkommen kunstig" med henvisning til, at rækken af økonomiske aktiviteter, der betaler satsen uden sanktioner, omfatter langt størstedelen af den kinesiske økonomi. Den kinesiske regering anfægtede ligeledes Kommissionens konklusioner vedrørende "regional" specificitet og navnlig konklusionen om, at dette subsidie kun er tilgængeligt i de geografiske områder, hvor den eksporterende producent er beliggende. Ifølge den kinesiske regering gælder sanktionen generelt i alle de geografiske områder, hvor alle de eksporterende producenter er beliggende, og derfor er der ikke tale om nogen regional specificitet. Denne påstand måtte afvises. Kommissionen bemærker, at den kinesiske regering tilsyneladende udelukkende baserer sine bemærkninger på det differentierede prissystem for kategorierne "tilskyndede", "begrænsede", "forbudte" og "tilladte" virksomheder i henhold til beslutning nr. 40. Kommissionen baserede imidlertid sine konklusioner på det særlige prissystem for elektricitet, der findes i kommunen Chongqing som helhed, hvor en af de eksporterende eksportører i stikprøven har et produktionsanlæg. Denne eksportør har fordel af en lavere elektricitetstakst, som anvendes specifikt på en undergruppe af virksomheder, der tilhører bestemte sektorer (hovedsagelig producenter af ferrolegeringer i elektroovne og gødningsvirksomheder) inden for den samme kategori af store industrielle brugere. Derfor konkluderede Kommissionen, at den lavere elektricitetssats, som kun gælder denne meget begrænsede undergruppe af virksomheder, der kun tilhører disse specifikke støtteberettigede sektorer, de jure er specifik.
Med hensyn til "regional" specificitet henvises der i betragtning 149 ikke til noget sanktionssystem, som den kinesiske regering antyder i sine bemærkninger. I denne betragtning præciseres det, at den favorable elektricitetstakst, der gælder for den begrænsede undergruppe af virksomheder, herunder producenten af den pågældende vare, er begrænset til et bestemt geografisk område (nemlig hele Chongqing kommune), som er en del af Kinas kæmpemæssige vestlige områder, som begunstiges i henhold til den lov, der henvises til i samme betragtning, og som forklares nærmere i betragtning 233 ovenfor. Som anført i betragtning 149 henvises der i denne lovgivning til elektricitetspriserne som et af redskaberne til at nå det centrale politiske mål om at fremme udviklingen i denne region. Kommissionens konklusion om, at dette subsidie også er regionsspecifikt, bekræftes hermed.
(439)
Den kinesiske regering anfægtede konklusionerne i betragtning 146 ovenfor vedrørende specificiteten på grundlag af det differentierede prissystem mellem kategorierne "tilskyndede", "begrænsede", "forbudte" og "tilladte" virksomheder. Den kinesiske regering forklarer igen, at forskellen i elektricitetspris mellem det specifikt begrænsede projekt og alle de øvrige fungerer som et straftillæg for at fjerne tilskyndelsen til bestemte projekter snarere end en "rabat" til tilskyndede projekter. Den kinesiske regering konkluderer, at Kommissionen skal nå frem til en konklusion om, hvilket vederlag man anser for passende, og i dette tilfælde har Kommissionen antaget, at prisen med straftillæg vil være et passende vederlag. Denne påstand måtte afvises. Som grundigt forklaret ovenfor henvises der i Kommissionens konklusioner vedrørende det finansielle bidrag til den lavere elektricitetstakst, som denne virksomhed er berettiget til som en del af den begrænsede undergruppe af virksomheder inden for den bredere kategori af industrielle brugere. Den kinesiske regerings argumenter er derfor ikke relevante i forhold til Kommissionens konklusioner.
3.4.1.6. Andre indkomst- og beskatningsprogrammer, som producenterne i stikprøven ikke anvender, og som udlignes i forbindelse med "restsatsen"
(440)
Den kinesiske regering anførte, at Kommissionen ikke havde anvendt de relevante WTO-regler vedrørende stikprøver i WTO's antidumpingaftale (dvs. artikel 6.10, 9.2 og 9.3) konsekvent, fordi formålet med stikprøveudtagelsen ville være at begrænse undersøgelsens dækningsområde. Dette argument udsprang af artikel 19, stk. 4, i WTO-SCM-aftalen, som begrænser størrelsen af udligningstolden til beløbet på det subsidie, der "konstateres". Den kinesiske regering konkluderede, at hvis Kommissionen ikke anså subsidieringens omgang til at være tilstrækkeligt dækket ind af den valgte stikprøve, ville løsningen have været at medtage flere virksomheder i stikprøven. Kommissionen bemærker først og fremmest, at analogien mellem antidumping- og antisubsidieundersøgelserne har visse begrænsninger, for til forskel fra antidumpingundersøgelser omfatter undersøgelser af udligningsberettigede subsidier ingen generel regel om, at de enkelte eksportører pålægges en individuel told, og såkaldte "aggregerede" tilfælde er udtrykkeligt tilladt. I modsætning til antidumpingsager kræves det, at staten deltager og er respondent i sager om udligningsberettigede subsidier, og derfor er staten implicit en del af alle "stikprøver", når man skal fastslå, hvorvidt der er tale om udligningsberettigede subsidier. Med andre ord falder statens handlinger som den part, der yder det påståede subsidie, altid ind under undersøgelsen af de udligningsberettigede subsidier, uanset om der benyttes en stikprøve af eksporterende producenter.
(441)
Med hensyn til den kinesiske regerings bemærkning om, at løsningen er at "medtage flere virksomheder i stikprøven", bemærker Kommissionen, at det var præcis, hvad den gjorde i dette tilfælde. Efter at en af de eksportører, der oprindeligt havde været samarbejdsvillig, havde trukket sit tilsagn tilbage, besluttede Kommissionen at medtage en anden eksportør i stikprøven. Men kort efter at denne virksomhed fik meddelelse om, at den var blevet medtaget i stikprøven, meddelte den Kommissionen, at den ikke længere ønskede at samarbejde vedrørende undersøgelsen. Derfor blev Kommissionen nødt til at begrænse stikprøven til de to resterende eksportører fra den oprindelige stikprøve, som ikke havde trukket deres tilsagn om at ville samarbejde tilbage, for at undgå yderligere forsinkelser, der ville have gjort det vanskeligt at færdiggøre undersøgelsen inden for de foreskrevne frister i lovgivningen. Kommissionen bemærker, at dette fejlslagne forsøg, som udelukkende blev undergravet af eksportørernes adfærd, netop viser, at den kinesiske regerings påstand er ubegrundet, idet den ikke omhandler problemet med virksomheder, der ikke melder sig til stikprøven i første omgang, eller trækker deres tilsagn tilbage, hvis de udvælges til stikprøven.
(442)
Med hensyn til brugen af de foreliggende oplysninger henviste den kinesiske regering til artikel 12, stk. 7, i SCM-aftalen og citerede retspraksis fra WTO om, at de registrerede forhold kun kan anvendes som erstatning for manglende oplysninger, og at manglende samarbejdsvilje ikke kan begrunde afgørelser uden faktuelt grundlag. Kommissionen forstår ikke logikken bag denne påstand, eftersom den i sin beslutning anvendte de registrerede oplysninger, således som dette er tilladt i WTO-bestemmelserne og grundforordningen i fuld overensstemmelse med den relevante WTO-retspraksis. Som den kinesiske regering også har anerkendt, udgør konklusionerne i afgørelserne om coated finpapir og i de forskellige US DOC-afgørelser de bedste fakta, som Kommissionen har til rådighed, og de anvendes netop som erstatning for manglende oplysninger som følge af den kinesiske regerings manglende samarbejdsvilje.
Den kinesiske regering anfægtede også brugen af disse fakta, idet de ikke ville afspejle en nugældende subsidiering og heller ikke er specifikt knyttet til den pågældende vare. Kommissionen bemærker i denne forbindelse, at de fleste af disse subsidieprogrammer vedrører ikke-tilbagevendende subsidier (f.eks. tilskud, skattefordele vedrørende investeringer i aktiver), som normalt afskrives over adskillige år, således at fordelene varer ved et godt stykke ind i fremtiden og dermed længere end UP i denne sag. Når der er tale om tilbagevendende subsidier, er der ingen beviser for, at disse programmer har ændret sig siden den pågældende undersøgelse. Hvad angår sammenhængen mellem disse programmer og den pågældende vare, erindrer Kommissionen om, at alle disse programmer vedrører stålsektoren (de er ikke produktspecifikke) eller gælder i den region, hvor eksportørerne af stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, har placeret deres fabrikker. I mangel af beviser for det modsatte i sagen har Kommissionen besluttet, at det er rimeligt at konkludere, at fordelene ved disse programmer stadig er den bedste erstatning for den nuværende subsidiering til producenter at den pågældende vare. Det understreges, at den kinesiske regering havde rig lejlighed til at fremlægge beviser for det modsatte vedrørende alle disse programmer, men at den bevidst besluttede ikke at fremlægge dem, og at Kommissionen derfor er nødsaget til at benytte de foreliggende oplysninger som foreskrevet i grundforordningen og SCM-aftalen.
3.4.1.7. Egenkapitalprogrammer
(443)
Den kinesiske regering hævdede, at alle disse programmer (ikke-udbetalt dividende, konvertering af gæld til egenkapital og egenkapitaltilførsel) ikke blev iværksat i overensstemmelse med kravene i artikel 11, stk. 2 og 3, i SCM-aftalen.
Denne påstand måtte afvises. Som allerede forklaret i afsnittet om svaret på den kinesiske regerings bemærkninger om iværksættelsen (betragtning 399-406 ovenfor) har Kommissionens tjenestegrene analyseret det bevismateriale, som klageren har fremlagt, og som var betydeligt, således som det fremgår klart af den version, som parterne i klagen kunne gennemgå. Kommissionens tjenestegrene foreslog først at indlede en undersøgelse af specifikke ordninger efter at have foretaget en behørig analyse af nøjagtigheden og hensigtsmæssigheden af det bevismateriale, som de betragtede som tilstrækkeligt i første omgang.
(444)
Efter den kinesiske regerings mening er egenkapitalprogrammerne ad hoc-subsidier, der kun udbetales en enkelt gang, i den udstrækning at de findes, idet de kun vedrører en bestemt modtager og ikke er baseret på en bestemt lovgivning, og eftersom "Kommissionen er sikker på, at de virksomheder, der er omfattet af resttolden, ikke blot ikke modtog, men heller ikke kunne have modtaget disse subsidier som følge af deres ad hoc-karakter", og at de derfor ikke bør udlignes. Desuden hævdede den kinesiske regering, at de beslutninger, der træffes, skal være baseret på konkrete fakta. Derfor er udligning af ad hoc-subsidier til andre virksomheder end dem, der angiveligt har modtaget dem, i strid med artikel 12, stk. 7, i SCM-aftalen.
Det bemærkes, at den kinesiske regering ikke besvarede et eneste spørgsmål i spørgeskemaet eller i mangelskrivelsen om disse ordninger. Derfor er den kinesiske regerings erklæring om, at "Kommissionen er sikker på, at de virksomheder, der er omfattet af resttolden, ikke blot ikke modtog, men heller ikke kunne have modtaget disse subsidier som følge af deres ad hoc-karakter", ikke i overensstemmelse med virkeligheden. Tværtimod nævnte klageren adskillige virksomheder, der er omfattet af disse egenkapitalordninger, og hævdede ikke, at denne liste var udtømmende. Eftersom den kinesiske regering ikke fremlagde nogen oplysninger om arten eller støtteberettigelsen af disse ordninger, havde Kommissionen ikke andet valg end at benytte de foreliggende oplysninger.
3.4.2. BEMÆRKNINGER FRA ZHEJIANG HUADONG
3.4.2.1. Indrømmelse af brugsrettigheder til jord mod utilstrækkeligt vederlag
(445)
Zhejiang Huadong hævdede, at man fremsendte al den relevante lovgivning vedrørende mekanikken og værdiansættelsen ved salg af brugsrettigheder til jord i Kina til Kommissionen, og henviste til bestemmelser om tildeling af statsejede brugsrettigheder til jord gennem opfordring til at afgive bud og auktioner for at vise, at der findes et fungerede marked for fast ejendom i Kina, hvor bud og priser offentliggøres. Man hævdede videre, at der i dag findes et marked for fast ejendom i Kina, og at de udtømmende officielle statistikker over priserne på brugsretten til jord udgør det bedste grundlag for vurdering af priserne på brugsretten til jord på det tidspunkt, hvor denne eksporterende producent købte dem.
Denne påstand måtte afvises. Kommissionen forklarer konklusionerne vedrørende Zhejiang Huadongs brugsrettigheder til jord i betragtning 115 ovenfor. Disse konklusioner blev ikke anfægtet i bemærkningerne til den endelige fremlæggelse af oplysninger. Den foreliggende dokumentation viser, at markedet for brugsrettigheder til jord i Kina er forvredet, idet de bud, som Kommissionen gennemgik på stedet, ikke var konkurrencebaserede, og priserne var vilkårligt fastsat af myndighederne. Det faktuelle grundlag for at konstatere, at priserne fastsættes vilkårligt, er anført i ovenstående betragtning 114-116, dvs. oplysninger om faktiske transaktioner fremsendt af de eksporterende producenter i stikprøven, evalueringssystemet for byområder og NDRC's bekendtgørelse nr. 35.
(446)
Zhejiang Huadong hævdede, at i henhold til artikel 14, litra d), i SCM-aftalen burde en passende referencepris i første omgang vedrøre eller henvise til de gældende markedsforhold, eller i mangel af sådanne forhold burde alle eksterne referencer tilpasses med henblik på at undgå udligning af komparative fordele. Man hævdede endvidere, at i henhold til punkt 15(b) i Kina-WTO-tiltrædelsesprotokollen skal det importerende WTO-medlem, når der ikke foreligger gældende betingelser i Kina, der kan anvendes som hensigtsmæssige referencer, tilpasse disse gældende betingelser, når dette er praktisk muligt, inden man overvejer at benytte betingelser, der er gældende uden for Kina. Selv om Kommissionen er enig i store dele af den juridiske teori bag denne påstand, konkluderede den ligeledes, at der ikke findes et fungerende marked for jord i Kina, og at man derfor benyttede en ekstern reference for jordpriserne. Behovet for en ekstern reference blev forklaret og begrundet i betragtning 109, 118 og 120-121 ovenfor. Da det blev konstateret, at markedet for brugsrettigheder til jord i Kina er fordrejet, var det ikke muligt at bruge en intern reference som foreslået af Zhejiang Huadong, og der findes intet grundlag for at justere en sådan reference. Desuden fremgår det ikke klart af de oplysninger, som blev fremlagt vedrørende den reference, der blev foreslået af Zhejiang Huadong (Xiaoshan i Zhejiang-provinsen), hvorvidt de anførte prisoplysninger er begrænset til priserne på de påståede "ikke-tilskyndede" virksomheders brugsrettigheder til jord.
(447)
Zhejiang Huadong hævdede, at valget af Taiwan som reference ikke er rimeligt og objektivt af følgende grunde: 1) Zhejiang-provinsen var ikke en udviklet region med højt BNP svarende til Taiwan på det tidspunkt, hvor brugsretten til jord blev købt, 2) Kommissionens udvalg af faktiske jordpriser i Taiwan var baseret på salgstilbud på industrigrunde og ikke på de faktiske priser for leje til industribrug, som svarer til de brugsrettigheder til jord, der blev tildelt Zhejiang Huadong.
Denne påstand måtte afvises. Med hensyn til 1) foretog Kommissionen som anført i betragtning 436 ovenfor en nøje undersøgelse af de forskellige indikatorer og sammenlignede Taiwan og Folkerepublikken som helhed samt de enkelte berørte kinesiske provinser. Efter disse analyser anser Kommissionen Taiwan for en hensigtsmæssig reference i overensstemmelse med grundforordningen og WTO-reglerne. Med hensyn til 2) bemærkes det, at Kommissionen havde benyttet de bedste oplysninger, som den med rimelighed havde adgang til.
(448)
Zhejiang Huadong påpegede en matematisk fejl i beregningen af de inflationssatser, der blev benyttet til at justere referencen for inflationen. Kommissionen tog denne påstand til efterretning og reviderede den pågældende beregning.
(449)
Zhejiang Huadong hævdede, at der ikke er tale om specificitet ved dets erhvervelse af brugsrettigheder til jord, eftersom alle virksomheder i Kina behandles på samme måde i henhold til lovgivningen. Zhejiang Huadong hævdede ligeledes, at Kommissionen ikke havde behandlet spørgsmålet om specificitet tilstrækkeligt, og at den endelige fremlæggelse af oplysninger ikke indeholdt nogen begrundelse for, at den pris, som Zhejiang Huadong har betalt, skulle medføre en fordel.
Denne påstand måtte afvises. Grundlaget for Kommissionens konklusion vedrørende specificitet er det forhold, at alle virksomheder, der ikke overholder de af staten fastlagte industripolitikker, er udelukket fra at få brugsrettigheder til jord, priserne fastsættes ofte vilkårligt af myndighederne, og statens praksis er uklar og ugennemsigtig. Kommissionen konstaterede, at tilrådighedsstillelsen af brugsrettigheder til jord er begrænset til virksomheder, der overholder de industripolitikker, som den kinesiske regering fastsætter i bekendtgørelse nr. 35 fra NDRC (betragtning 116 ovenfor).
3.4.2.2. Levering af koldvalset stål mod utilstrækkeligt vederlag
(450)
Zhejiang Huadong hævdede, at Kommissionen for at være rimelig, objektiv og konsekvent burde have hentet prisoplysninger for stål fra den samme datakilde (dvs. Steel Business Bulletin (SBB)) for alle de regioner, der er repræsenteret i referencekurven, da den udformede referencen. Man hævdede ligeledes, at SBB indeholder priser på koldvalset stål for en række forskellige andre markeder end dem, Kommissionen havde udvalgt, og foreslog, at man tilføjede Mexico og Argentina, fordi disse lande repræsenterer de nye stålmarkeder på det amerikanske kontinent. Dette krav måtte afvises, idet Kommissionen ved sammensætningen af referencen havde anvendt prisdata, der afspejler den faktiske markedssituation i de enkelte lande eller regioner så præcist som muligt. Med hensyn til priserne i Europa (hvoraf størstedelen vedrører Unionens medlemsstater) fandt Kommissionen, at den havde mere detaljerede prisoplysninger til rådighed fra MEPS. Hvis den havde rådet over MEPS-data for de øvrige udvalgte lande, ville den have benyttet dem. Med hensyn til medtagelsen af priserne i Mexico og Argentina bemærkes det, at der er tale om forholdsvis små markeder sammenlignet med Kina samt med de øvrige lande/regioner i referencekurven, som Kommissionen benyttede.
Kommissionen reviderede sin beregning af subsidiemargenen for denne ordning efter en korrektion af de beregnede referencepriser for varmvalset stål og koldvalset stål. Korrektionen vedrørte stålpriserne for Brasilien, der blev anvendt til udformning af referencen, som fejlagtigt indeholdt afgifter i de beregninger, der blev præsenteret for parterne.
(451)
Zhejiang Huadong hævdede ligeledes, at Kommissionens konklusion vedrørende specificitet ikke er velfunderet (ingen positive beviser) og er ubegrundet, og at det påståede subsidie ved levering af koldvalset stål mod utilstrækkeligt vederlag ikke er udligningsberettiget. Zhejiang Huadong anførte, at den eventuelle fordel, dvs. levering af varmvalset og koldvalset stål mod utilstrækkeligt vederlag, ikke er begrænset til bestemte virksomheder eller sektorer, men generelt gælder for alle potentielle købere og forbrugere fra alle økonomiske sektorer.
Denne påstand måtte afvises. Den kinesiske regering fremsatte den samme bemærkning, som Kommissionen besvarer i ovenstående betragtning 415. De "potentielle" købere er pr. definition begrænset til bestemte virksomheder.
3.4.3. BEMÆRKNINGER FRA KLAGEREN
3.4.3.1. Levering af vand og elektricitet mod utilstrækkeligt vederlag
(452)
Klageren hævdede, at Kommissionen på grund af fordrejningerne og statens indflydelse på det kinesiske marked for vand og elektricitet burde have brugt internationale referencer og beregnet fordelene ved disse ordninger efter grundforordningens artikel 6, litra d), nr. ii).
Denne påstand måtte afvises. I denne sag tillod den foreliggende dokumentation ikke Kommissionen at konkludere, at vand- og elektricitetsmarkedet er fordrejet i en sådan grad, at det berettiger brugen af en ekstern reference.
3.4.3.2. Visse skatteprogrammer vedrørende virksomheder med udenlandsk kapital (FIE'er)
(453)
Klageren hævdede, at Kommissionen burde have kvantificeret subsidiet i to skatteprogrammer for FIE'er, nemlig fritagelse for indkomstskat ved køb af indenlandsk fremstillet udstyr og programmet "to år gratis, tre år 50 %" for de produktive FIE'er, på grund af den kinesiske regerings manglende samarbejdsvilje og det forhold, at den kinesiske regering burde have tilvejebragt dokumentation for, at der ikke blev tildelt fordele under disse programmer til producenter af stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, i UP.
Denne påstand måtte afvises. Som allerede præciseret i betragtning 282 ovenfor besluttede Kommissionen ikke at kende dem udligningsberettigede for at mindske den administrative byrde for alle parter i sagen og under hensyntagen til den særlige situation med hensyn til disse ordningers snarlige afslutning.
3.5. UDLIGNINGSBERETTIGEDE SUBSIDIEBELØB
(454)
De udligningsberettigede subsidiebeløb i henhold til grundforordningens bestemmelser for de undersøgte virksomheder er fastsat i nedenstående tabel:
Eksporterende producent
ENDELIG SUBSIDIEMARGEN (%)
HUADONG GROUP
23,8
PANHUA GROUP
29,7
UNION STEEL CHINA
26,8
SAMARBEJDSVILLIGE VIRKSOMHEDER, DER IKKE INDGIK I STIKPRØVEN
26,8
ALLE ANDRE SELSKABER
44,7
(455)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 15, stk. 3, udgør den samlede subsidiemargen for de samarbejdsvillige virksomheder, der ikke indgik i stikprøven, 26,8 %, hvilket beregnedes på grundlag af den vægtede gennemsnitlige subsidiemargen for de samarbejdsvillige virksomheder i stikprøven.
(456)
For alle andre kinesiske eksportørers vedkommende fastslog Kommissionen først graden af samarbejde. Sammenligningen mellem importoplysninger fra Eurostat og eksportmængden til Unionen af den pågældende vare, som virksomhederne har indberettet for UP, viser, at de kinesiske eksporterende producenter var meget ikke-samarbejdsvillige, nemlig 58 %. På grund af dette lave samarbejdsniveau fastsættes den samlede subsidiemargen for alle ikke-samarbejdsvillige virksomheder til samme niveau som de samlede subsidiesatser for alle ikke-samarbejdsvillige virksomheder for alle de subsidieordninger, der blev undersøgt, nemlig 44,7 %.
4. SKADE
4.1. EU-PRODUKTIONEN OG EU-ERHVERVSGRENEN
(457)
Alle foreliggende oplysninger om EU-producenterne, herunder oplysninger anført i klagen og oplysninger indsamlet af EU-producenterne før og efter undersøgelsens indledning, og de kontrollerede spørgeskemabesvarelser indsendt af EU-producenterne i stikprøven blev anvendt til at fastsætte den samlede EU-produktion for den betragtede periode.
(458)
I undersøgelsesperioden blev der fremstillet stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, af 22 producenter i Unionen. På det grundlag, som er omtalt i foregående betragtning, blev den samlede EU-produktion anslået til ca. 4 018 310 ton i undersøgelsesperioden. De EU-producenter, der tegner sig for den samlede produktion i Unionen, udgør EU-erhvervsgrenen, jf. grundforordningens artikel 9, stk. 1, i det følgende benævnt "EU-erhvervsgrenen".
4.2. FASTLÆGGELSE AF DET RELEVANTE EU-MARKED
(459)
I forbindelse med undersøgelsen blev det konkluderet, at en væsentlig del af produktionen hos EU-producenterne i stikprøven var beregnet til bunden anvendelse, dvs. ofte ganske enkelt overført (uden faktura) og/eller leveret til overførselspriser inden for samme virksomhed eller gruppe af virksomheder med henblik på yderligere forarbejdning i efterfølgende produktionsled.
(460)
For at afgøre, om EU-erhvervsgrenen led skade, og fastlægge forbruget og de forskellige økonomiske indikatorer for EU-erhvervsgrenens situation blev det undersøgt, hvorvidt og i hvilket omfang der i analysen skulle tages hensyn til den efterfølgende anvendelse af EU-erhvervsgrenens produktion af samme vare.
(461)
For at få et så fuldstændigt billede af EU-erhvervsgrenens situation som muligt blev der indhentet og analyseret oplysninger om alle aktiviteter i forbindelse med stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, og det blev fastslået, om produktionen var bestemt til bunden anvendelse eller det frie marked.
(462)
Med hensyn til salg og salgspriser på EU-markedet og markedsandel blev det konstateret, at en anvendelig analyse og evaluering af disse indikatorer måtte koncentreres om situationen på det frie marked.
(463)
De andre økonomiske indikatorer kunne imidlertid kun med rimelighed undersøges med henvisning til den samlede aktivitet og derved indbefatte bunden anvendelse og bundet salg. Produktionen, kapaciteten, kapacitetsudnyttelsen, investeringerne, lagrene, beskæftigelsen, produktiviteten, lønningerne samt evnen til at tilvejebringe kapital afhænger af den samlede aktivitet, uanset om produktionen er bundet eller sælges på det frie marked.
4.3. EU-FORBRUG
(464)
EU-erhvervsgrenen sælger samme vare til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder og sælger/overfører den til forretningsmæssigt forbundne virksomheder med henblik på yderligere forarbejdning i efterfølgende produktionsled, f.eks. stålservicecentre.
(465)
Ved beregningen af det åbenbare EU-forbrug af stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, tilføjede institutionerne den samlede mængde stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, som blev importeret til Unionen i henhold til Eurostats statistikker, og salgsmængden og den bundne anvendelse af samme vare i Unionen produceret af EU-erhvervsgrenen, jf. oplysningerne i klagen, som blev verificeret under kontrolbesøg hos de EU-producenter, der indgik i stikprøven.
(466)
Eurostats importtal er imidlertid baseret på fuldstændige KN-koder, og det står klart, at importen ikke er den undersøgte vare for en del af disse KN-koder.
(467)
På dette grundlag udviklede det samlede EU-forbrug sig således:
2008
2009
2010
UP
Forbrug (ton)
5 197 716
3 879 380
4 548 528
4 811 310
Indeks (2008 =100)
100
75
88
93
(468)
Det samlede forbrug på EU-markedet svandt med 7 % i den betragtede periode. Mellem 2008 og 2009 var der et fald på ca. 24 %, som hovedsagelig skyldtes de globale negative virkninger af den økonomiske krise, især inden for byggeriet. Herefter begyndte forbruget igen at stige med i alt 24 % fra 2009 til UP, men det lå stadig under det oprindelige niveau fra 2008.
4.4. IMPORT FRA DET PÅGÆLDENDE LAND OG MARKEDSANDEL
(469)
Importen til Unionen fra Kina udviklede sig som følger i den betragtede periode:
2008
2009
2010
UP
Importmængde fra Kina (ton)
472 988
150 497
464 582
702 452
Indeks (2008 =100)
100
32
98
149
Markedsandel (%)
9,1
3,9
10,2
14,6
Indeks (2008 =100)
100
43
112
160
Kilde:
Eurostat.
(470)
Trods det faldende forbrug steg importen fra Kina markant (49 %) i den betragtede periode. Som følge af de negative virkninger af den økonomiske krise faldt den drastisk i 2009, men den begyndte derefter at stige med så stor hast, at stigningen fra 2009 til UP var så imponerende som 367 %.
(471)
Ligeledes steg den kinesiske imports markedsandel med 60 % i løbet af den betragtede periode. Selv om den blev mere end halveret fra 2008 til 2009, udviste den en imponerende stigende tendens fra 2009 til UP og steg med 275 %.
4.4.1. IMPORTPRISER OG PRISUNDERBUD
Import fra Kina
2008
2009
2010
UP
Gennemsnitlig pris (EUR/ton)
875
728
768
801
Indeks (2008 =100)
100
83
88
91
Kilde:
Eurostat.
(472)
Den gennemsnitlige importpris fra Kina faldt med 9 % i den betragtede periode. Mellem 2008 og 2009 faldt den markant med 17 %, hvorefter den steg med fem procentpoint mellem 2009 og 2010 og med yderligere tre procentpoint i UP.
(473)
Prisen for import fra Kina lå konstant under EU-erhvervsgrenens salgspriser i hele den betragtede periode. I 2009 i krisens værste tid kunne selv et prisunderbud på 17 %, jf. tabellen ovenfor, ikke hjælpe den kinesiske import til at bevare markedsandelen i en situation med et pludseligt fald i forbruget og en væsentlig nedgang i markedet, men vedvarende underbud i de efterfølgende år forklarer den markante imponerende stigning i markedsandelen for importen fra Kina mellem 2009 og UP.
(474)
For at fastslå prisunderbuddet i UP blev de vægtede gennemsnitlige priser for hver varetype, som EU-producenterne i stikprøven solgte til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder på EU-markedet, justeret til ab fabrik, sammenlignet med de tilsvarende vægtede gennemsnitlige priser pr. varetype for import fra de samarbejdsvillige kinesiske producenter ved salg til den første uafhængige kunde på EU-markedet som fastsat på cif-basis med passende justeringer for omkostninger efter importen.
(475)
Omkostningerne efter import, jf. ovenstående betragtning, blev beregnet på grundlag af efterprøvede data fra to ikke forretningsmæssigt forbundne importører af den pågældende vare.
(476)
Prissammenligningen blev foretaget for den enkelte transaktion i samme handelsled, efter passende justering og med fradrag af eventuelle nedslag og rabatter. Resultatet af sammenligningen viste vægtede gennemsnitlige underbudsmargener for de samarbejdsvillige kinesiske eksporterende producenter på op til 20,2 % udtrykt som en procentdel af omsætningen i UP for EU-producenterne i stikprøven.
(477)
Efter den endelige fremlæggelse af oplysninger anmodede en eksporterende producent om yderligere oplysninger om beregning af prisunderbuddet, når der ikke var tale om præcist sammenfald mellem den varetype, der blev eksporteret fra Kina, og den varetype, som EU-erhvervsgrenen sælger på EU-markedet. De bad også om oplysninger om, hvorvidt man havde foretaget en justering for de fysiske forskelle, når man ikke havde fundet noget præcist sammenfald.
(478)
Når der ikke forelå et præcist sammenfald mellem den eksporterede varetype og den varetype, som EU-erhvervsgrenen sælger, sammenlignede Kommissionen den eksporterede varetype med den mest sammenlignelige varetype, som sælges af EU-erhvervsgrenen. I disse tilfælde sammenlignede man med den mest sammenlignelige varetype, når den eneste forskel var underlagets tykkelse.
(479)
Når der fandtes mere end én varetype, der var mest sammenlignelig, sammenlignede Kommissionen den eksporterede varetype med den billigste varetype, der blev solgt på EU-markedet, uanset om sidstnævnte havde et tykkere eller tyndere underlag. Derfor fandt man det ikke nødvendigt at foretage justeringer for fysiske forskelle.
5. EU-ERHVERVSGRENENS ØKONOMISKE SITUATION
5.1. INDLEDENDE BEMÆRKNINGER
(480)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 8, stk. 4, undersøgte institutionerne alle relevante økonomiske faktorer og forhold, der har indflydelse på EU-erhvervsgrenens situation.
(481)
Oplysningerne fra klageren vedrørende samtlige EU-producenter af stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, blev krydstjekket med andre tilgængelige kilder og de efterprøvede data fra EU-producenterne i stikprøven og anvendt til at opstille makroøkonomiske indikatorer som f.eks. EU-erhvervsgrenens produktion, produktionskapacitet, kapacitetsudnyttelse, salgsmængde, markedsandel, vækst, bundne salg, beskæftigelse og produktivitet.
(482)
De data, der blev indsendt af og kontrolleret hos de seks EU-producenter i stikprøven, blev anvendt til at opstille mikroøkonomiske indikatorer, som f.eks. enhedspris, enhedsomkostninger, rentabilitet, likviditet, investeringer, investeringsafkast, evne til at rejse kapital, lagerbeholdninger og arbejdskraftomkostninger.
5.2. OPLYSNINGER VEDRØRENDE EU-ERHVERVSGRENEN SOM HELHED
5.2.1. PRODUKTION, PRODUKTIONSKAPACITET OG KAPACITETSUDNYTTELSE
(483)
Alle foreliggende oplysninger om EU-erhvervsgrenen, herunder oplysninger anført i klagen, oplysninger indhentet fra EU-producenterne før og efter undersøgelsens start og de kontrollerede spørgeskemabesvarelser indsendt af EU-producenterne i stikprøven, blev anvendt til at fastsætte den samlede EU-produktion for den betragtede periode.
2008
2009
2010
UP
Produktionsmængde (tons)
4 447 780
3 514 965
3 992 209
4 018 310
Indeks (2008 =100)
100
79
90
90
Produktionskapacitet (tons)
6 007 536
6 128 301
6 099 587
5 923 311
Indeks (2008 =100)
100
102
102
99
Kapacitetsudnyttelse (%)
74
57
65
68
Indeks (2008 =100)
100
77
88
92
Kilde:
Klagen og spørgeskemabesvarelser
(484)
Ovenstående tabel viser, at produktionen faldt med 10 % i den betragtede periode. I tråd med et fald i efterspørgslen faldt produktionen markant i 2009, hvorefter den delvist genfandt sit tidligere niveau i 2010. Selv om forbruget steg i UP, lå produktionsmængden i det store og hele på samme niveau som i 2010.
(485)
Produktionskapaciteten var stabil i den betragtede periode. Kapacitetsudnyttelsen fulgte produktionens tendens og faldt med 8 % i den betragtede periode.
5.2.2. SALGSMÆNGDE, MARKEDSANDEL OG VÆKST
2008
2009
2010
UP
Salgsmængde (ton)
2 951 468
2 280 304
2 643 923
2 592 540
Indeks (2008 =100)
100
77
90
88
Markedsandel (ton) (%)
56,8
58,8
58,1
53,9
Indeks (2008 =100)
100
104
102
95
Kilde:
Klagen og spørgeskemabesvarelser
(486)
I 2009 faldt EU-erhvervsgrenens salg til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder markant med 23 %. I 2010 steg salgsmængden med 13 procentpoint, men faldt derefter med to procentpoint i UP.
(487)
EU-erhvervsgrenens markedsandel faldt med 2,9 procentpoint i den betragtede periode. Efter en stigning i markedsandelen i 2009 faldt EU-erhvervsgrenens markedsandel i 2010 og UP med det resultat, at den var 5 % mindre i UP end i 2009. Dette skete på baggrund af en stigning på over 24 % i forbruget fra 2009 til udgangen af UP. EU-erhvervsgrenen var således ikke i stand til at udnytte det stigende forbrug til at øge salgsmængden og genvinde en del af de markedsandele, den tidligere havde tabt.
(488)
Mens EU-forbruget faldt med 7 % i den betragtede periode, og EU-erhvervsgrenens salgsmængde til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder faldt med 12 %, faldt EU-erhvervsgrenens markedsandel med 2,9 procentpoint fra 56,8 % i 2008 til 53,9 % i UP.
5.2.3. BESKÆFTIGELSE OG PRODUKTIVITET
2008
2009
2010
UP
Beskæftigelse (i FTÆ)
7 088
6 470
6 097
6 046
Indeks (2008 =100)
100
91
86
85
Produktivitet (ton pr. FTÆ)
627
543
655
665
Indeks (2008 =100)
100
87
104
106
Kilde:
Klagen, spørgeskemabesvarelser og Eurofer
(489)
Beskæftigelsen i EU-erhvervsgrenen fulgte en gradvist faldende tendens. Det samlede antal medarbejdere målt i fuldtidsækvivalenter (FTÆ) i erhvervsgrenen faldt således med 15 % i den betragtede periode og nåede sit laveste niveau i UP. Produktiviteten steg dog med 6 % i den betragtede periode, hvilket viser, at erhvervsgrenen også søgte at rationalisere produktionsomkostningerne.
5.2.4. BUNDEN ANVENDELSE OG BUNDET SALG
2008
2009
2010
UP
Bunden anvendelse og bundet salg (ton)
1 135 987
914 412
986 386
970 757
Indeks (2008 =100)
100
80
87
85
Markedsandel (%)
22
24
22
20
Indeks (2008 =100)
100
108
99
92
Kilde:
Klagen og efterprøvede spørgeskemabesvarelser fra producenter i stikprøven
(490)
Som anført i betragtning 459 er der et stort marked for stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, i Unionen, som består af EU-erhvervsgrenens anvendelse af disse stålprodukter i efterfølgende produktionsled.
(491)
Det blev konstateret, at den bundne anvendelse og det bundne salg var beregnet til yderligere forarbejdning hos virksomhederne selv eller deres forretningsmæssigt forbundne virksomheder inden for de grupper af EU-producenter i stikprøven, der hovedsagelig beskæftiger sig med byggematerialer, altså slutbrugere af stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale.
(492)
Ud fra ovenstående blev det slået fast, at EU-erhvervsgrenens bundne anvendelse og bundne salg udgjorde 24 % af den samlede produktionsmængde i UP. I den betragtede periode faldt den bundne anvendelse og de tilknyttede salgsmængder med 15 %, og markedsandelen faldt med 8 %.
(493)
Undersøgelsen viste, at der ikke var nogen væsentlig forskel mellem den bundne anvendelse og det bundne salg, når man ser på varens endelige anvendelsesformål. Der blev angivet bunden anvendelse i virksomheder, hvor produktionen i de efterfølgende led fandt sted i samme juridiske enhed, hvorimod det bundne salg foregik med faktura til andre juridiske enheder. Prisfastsættelsen for både bunden anvendelse og bundet salg til forretningsmæssigt forbundne parter var desuden meget ens, dvs. at der blev opkrævet en rimelig pris ("kostpris plus avance-metoden" eller "cost plus") ved salg til både forretningsmæssigt forbundne virksomheder og interne produktionsenheder i efterfølgende led hos virksomhederne i stikprøven.
(494)
Den gennemsnitlige værdi pr. ton var således stabil i den betragtede periode og var 3 % lavere end salgsprisen ved salg fra EU-producenterne i stikprøven til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder i UP. Denne prisforskel blev ikke anset for at være af betydning, og udviklingen i prisen for bundet salg følger udviklingen i prisen til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder.
2008
2009
2010
UP
Bunden anvendelse og bundet salg (EUR/ton)
962
802
901
965
Indeks (2008 =100)
100
83
94
100
Kilde:
Efterprøvede spørgeskemabesvarelser fra producenter i stikprøven
(495)
I betragtning af, at hovedparten af det bundne salg og den bundne anvendelse var beregnet på produktion af byggematerialer i efterfølgende led hos EU-producenterne, var dette salg og denne bundne anvendelse også indirekte udsat for konkurrence fra andre markedsaktører, herunder den subsidierede import fra Kina. Den interne efterspørgsel efter produktion i efterfølgende led afhang af muligheden for at sælge disse produkter på det frie marked, som ikke var påvirket af den subsidierede import af produkter, som er overtrukket med organisk materiale. Det kan således konkluderes, at de faldende mængder og markedsandele i den betragtede periode skyldtes konkurrencen fra den subsidierede import fra Kina.
5.3. OPLYSNINGER VEDRØRENDE EU-PRODUCENTERNE I STIKPRØVEN
5.3.1. GENNEMSNITLIGE ENHEDSSALGSPRISER I UNIONEN OG PRODUKTIONSOMKOSTNINGER
2008
2009
2010
UP
Enhedspris i Unionen ved salg til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder (EUR pr. ton)
1 023
805
911
994
Indeks (2008 =100)
100
79
89
97
Enhedsproduktionsomkostninger (EUR/ton)
925
884
893
978
Indeks (2008 =100)
100
95
97
106
Kilde:
Efterprøvede spørgeskemabesvarelser fra producenter i stikprøven
(496)
De gennemsnitlige salgspriser hos EU-producenterne i stikprøven ved salg til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder i Unionen faldt med 3 % i den betragtede periode. Det største fald på 21 % indtraf i 2009 i tråd med det faldende forbrug. I perioden fra 2009 til UP steg priserne med 23 % i takt med et stigende forbrug og stigende salgsmængder, men nåede dog ikke niveauet fra 2008.
(497)
Samtidig steg de gennemsnitlige omkostninger til produktion og salg af samme vare med 6 % i den betragtede periode, hvilket medførte en stigning i omkostningerne til råvarer.
(498)
Efter et fald i enhedsprisen til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder på 21 % i 2009 begyndte enhedsprisen at stige igen. I 2010 og UP oplevede EU-erhvervsgrenen en stigning i omkostningerne sammenholdt med 2009 og kunne kun i begrænset omfang øge priserne for at dække dem, akkurat nok til at holde rentabiliteten på samme niveau for 2010 og UP. Dette resulterede dog i et yderligere tab af markedsandele, idet de kinesiske importpriser konstant lå under EU-erhvervsgrenens priser.
5.3.2. RENTABILITET, LIKVIDITET, INVESTERINGER, INVESTERINGSAFKAST OG EVNEN TIL AT TILVEJEBRINGE KAPITAL
2008
2009
2010
UP
Rentabilitet ved salg i Unionen til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder (% af omsætningen)
6,7
-9,3
2,8
2,6
Indeks (2008 =100)
100
- 138
41
39
Likviditet (EUR)
328 190 880
211 298 356
152 030 083
204 650 414
Indeks (2008 =100)
100
64
46
62
Investeringer (EUR)
55 717 957
4 537 128
12 530 132
15 302 264
Indeks (2008 =100)
100
8
22
27
Investeringsafkast
13,8
-13,9
5,9
6
Indeks (2008 =100)
100
- 101
43
44
Kilde:
Efterprøvede spørgeskemabesvarelser fra producenter i stikprøven
(499)
EU-erhvervsgrenens rentabilitet blev beregnet som nettooverskuddet før skat ved salg af samme vare til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder udtrykt i procent af omsætningen i forbindelse med dette salg. I 2009 faldt EU-erhvervsgrenens rentabilitet markant og resulterede i et tab på 9,3 %. Fra 2010 begyndte rentabiliteten igen at stige, men de stigende produktionsomkostninger forhindrede EU-producenterne i at nå det niveau, der blev betragtet som sundt og bæredygtigt for erhvervsgrenen (6,7 %). Rentabiliteten faldt i hele den betragtede periode med 61 %.
(500)
Tendensen for likviditeten fulgte i et vist omfang den negative tendens i rentabiliteten. Det laveste niveau blev nået i 2010. Investeringsafkastet faldt ligeledes med 56 % fra 13,8 % i 2008 til 6 % i UP.
(501)
Udviklingen i rentabiliteten, likviditeten og investeringsafkastet i den betragtede periode begrænsede EU-erhvervsgrenens evne til at investere i sine aktiviteter og underminerede dens udvikling. EU-erhvervsgrenen formåede at foretage omfattende investeringer i begyndelsen af den betragtede periode, men derefter faldt investeringerne markant i 2009, idet de faldt med 73 % i alt i den betragtede periode.
(502)
Strukturen i EU-erhvervsgrenen, der i et vist omfang består af store multinationale integrerede stålvirksomheder, betød, at disse selskabers evne til at rejse kapital ikke var påvirket af de dårlige finansielle resultater i sektoren for stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale.
5.3.3. LAGERBEHOLDNINGER
2008
2009
2010
UP
Slutlagre (ton)
116 852
97 533
124 848
130 593
Indeks (2008 =100)
100
83
107
112
Kilde:
Efterprøvede spørgeskemabesvarelser fra producenter i stikprøven
(503)
For de seks EU-producenter i stikprøven udgjorde lagerbeholdningerne ca. 8 % af produktionsmængden i UP. Slutlagrene steg med 12 % i den betragtede periode. Det skal dog bemærkes, at lagerbeholdningerne ikke er en afgørende indikator for erhvervsgrenen, idet produktionen hovedsagelig finder sted efter ordre, og den største stigning i lagerbeholdningerne fandt sted fra 2009 til UP og faldt sammen med stigningen i den subsidierede import fra Kina.
5.3.4. BESKÆFTIGELSE, LØNNINGER OG PRODUKTIVITET
Gennemsnitlige arbejdskraftomkostninger pr. medarbejder (i EUR, EU-producenter i stikprøven)
60,959
57,892
58,637
62,347
Indeks (2008 =100)
100
95
96
102
(504)
De gennemsnitlige arbejdskraftomkostninger hos EU-producenterne i stikprøven steg med kun 2 % i den betragtede periode, hvilket er lavere end inflationen. Undersøgelsen viste, at producenterne i stikprøven foretog omfattende besparelser i navnlig de generelle og administrative omkostninger og dermed bestræbte sig på at være mere effektive.
5.3.5. VIRKNINGER AF TIDLIGERE DUMPING ELLER SUBSIDIERING
(505)
Da der er tale om den første antisubsidieprocedure vedrørende den pågældende vare, foreligger der ingen oplysninger med henblik på at evaluere de mulige virkninger af tidligere dumping eller subsidiering.
5.4. DEN FAKTISKE SUBSIDIEMARGENS OMFANG
(506)
De fastslåede margener, jf. ovenfor i afsnittet om subsidier, ligger alle væsentligt over bagatelgrænsen. I betragtning af omfanget af og priserne på den subsidierede import fra Kina kan virkningerne af de faktiske subsidiemargener for EU-markedet ikke anses for at være ubetydelige.
5.5. KONKLUSION VEDRØRENDE SKADE
(507)
Undersøgelsen viste, at samtlige skadesindikatorer (undtagen for produktivitet) forværredes eller ikke udviklede sig i tråd med forbruget i den betragtede periode.
(508)
I løbet af den betragtede periode steg mængden af importerede varer fra Kina betydeligt i en situation med faldende forbrug. Samtidig faldt EU-erhvervsgrenens samlede salgsmængde med 12 %, og markedsandelen faldt fra 56,8 % i 2008 til 53,9 % i UP. Selv om forbruget igen steg med 24 % fra 2009 til UP efter det år, hvor den økonomiske krise påvirkede efterspørgslen, var EU-erhvervsgrenens markedsandel faldende. EU-erhvervsgrenen var ikke i stand til at genvinde de tabte markedsandele i lyset af den markante stigning i den subsidierede import fra Kina til EU-markedet. Den subsidierede lavprisimport steg i den betragtede periode og underbød konstant EU-erhvervsgrenens priser.
(509)
Desuden blev skadesindikatorerne vedrørende EU-erhvervsgrenens finansielle resultater, f.eks. likviditet og rentabilitet, alvorligt påvirket. Herved blev EU-erhvervsgrenens evne til at rejse kapital og foretage investeringer også undermineret.
(510)
I lyset af ovenstående blev det konkluderet, at EU-erhvervsgrenen har lidt væsentlig skade, jf. grundforordningens artikel 8, stk. 5.
6. ÅRSAGSSAMMENHÆNG
6.1. INDLEDNING
(511)
I henhold til grundforordningens artikel 8, stk. 5 og 6, blev det undersøgt, om den subsidierede import af den pågældende vare med oprindelse i Kina har forvoldt EU-erhvervsgrenen skade i et omfang, der kan betegnes som væsentligt. Andre kendte faktorer end den subsidierede import, der samtidig kunne have forvoldt EU-erhvervsgrenen skade, blev også undersøgt for at sikre, at eventuel skade forårsaget af disse andre faktorer ikke blev tilskrevet den subsidierede import.
6.2. VIRKNINGERNE AF DEN SUBSIDIEREDE IMPORT
(512)
Undersøgelsen viste, at EU-forbruget faldt med 7 % i den betragtede periode, mens mængden af subsidieret import fra Kina steg markant, dvs. med ca. 49 %, og markedsandelen for denne import steg også med 63 % fra 9,1 % i 2008 til 14,6 % i UP. Samtidig faldt EU-erhvervsgrenens salgsmængde til ikke forretningsmæssigt forbundne parter med 12 %, og markedsandelen for dette salg faldt med 2,9 % fra 56,8 % i 2008 til 53,9 % i UP.
(513)
Mens importen fra Kina også blev påvirket af den økonomiske krise og faldt med 68 % fra 2008 til 2009, steg den dog igen fra 2009 til UP i et meget hurtigt tempo med over 367 % ved udgangen af UP, selv om EU-forbruget kun steg med 24 % i denne periode. Ved at sænke enhedsprisen med 9 % i forhold til 2008 og ved at underbyde EU-erhvervsgrenen med 20,2 % i UP steg markedsandelen for den kinesiske import fra 2008 til UP med 60 % og nåede op på 14,6 %.
(514)
Samtidig faldt EU-producenternes salgsmængder til ikke forretningsmæssigt forbundne parter i alt med 12 % fra 2008 til UP. På det tidspunkt, hvor der var genopsving på markedet fra 2009 til UP, var EU-erhvervsgrenen kun i stand til at øge sine salgsmængder til ikke forretningsmæssigt forbundne parter med 13 %, men tabte samtidig markedsandele på 8 % og havde derfor kun i begrænset omfang fordel af det øgede forbrug. Den kinesiske import havde størst fordel af det stigende forbrug og lagde stor afstand til de øvrige markedsaktører.
(515)
De gennemsnitlige importpriser fra Kina faldt med 9 % i den betragtede periode. Selv om priserne var stigende efter det markante fald i 2009, lå de dog konstant under EU-erhvervsgrenens priser fra 2009 til UP. Enhedsprisen til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder i Unionen faldt med kun 3 % og udviste en vis modstandskraft over for pristrykket fra den kinesiske import. Disse priser blev tydeligvis båret oppe på bekostning af mindre salgsmængder og faldende rentabilitet på dette salg, idet den faldt med 61 % fra 6,7 % i 2008 til 2,6 % i UP.
(516)
Ud fra ovenstående blev det konkluderet, at stigningen i subsidieret import fra Kina til priser, der konstant underbød EU-erhvervsgrenens priser, havde en afgørende indvirkning på den væsentlige skade, som blev forvoldt EU-erhvervsgrenen, hvilket har afholdt EU-erhvervsgrenen fra fuldt ud at få fordel af stigningen i EU-forbruget.
6.3. ANDRE FAKTORERS INDVIRKNING
6.3.1. IMPORT FRA TREDJELANDE
Land
2008
2009
2010
UP
Sydkorea
Mængde (ton)
228 123
226 568
173 935
237 164
Indeks (2008 =100)
100
99
76
104
Markedsandel (%)
4,4
5,8
3,8
4,9
Indeks (2008 =100)
100
133
87
112
Gnms. pris
901
727
846
903
Indeks (2008 =100)
100
81
94
100
Indien
Mængde (ton)
159 999
149 138
155 384
141 391
Indeks (2008 =100)
100
93
97
88
Markedsandel (%)
3,1
3,8
3,4
2,9
Indeks (2008 =100)
100
125
111
95
Gnms. pris
932
667
773
824
Indeks (2008 =100)
100
72
83
88
Andre lande
Mængde (ton)
249 151
158 461
124 319
167 007
Indeks (2008 =100)
100
64
50
67
Markedsandel (%)
4,8
4,1
2,7
3,5
Indeks (2008 =100)
100
85
57
72
Gnms. pris
951
809
924
955
Indeks (2008 =100)
100
85
97
100
I alt - alle andre tredjelande end Kina
Mængde (ton)
637 274
534 167
453 637
545 562
Indeks (2008 =100)
100
84
71
86
Markedsandel (%)
12,3
13,8
10,0
11,3
Indeks (2008 =100)
100
112
81
92
Gnms. pris
929
735
842
898
Indeks (2008 =100)
100
79
91
97
Kilde:
Eurostat
(517)
Mens importen fra Kina udgjorde 56 % af al import i Unionen i UP, var andre vigtige kilder til import Republikken Indien ("Indien") (11 %) og Sydkorea (19 %). Importen fra Indien faldt i modsætning til importen fra Kina med sammenlagt 12 % i den betragtede periode og mistede 5 % i markedsandele, til trods for at gennemsnitsprisen faldt markant med 12 %. Importen fra Sydkorea steg med kun 4 %, mens gennemsnitsprisen forblev på samme niveau som i 2008. Markedsandelen for importen fra Indien var på 2,9 % i UP, mens importen fra Sydkorea havde en markedsandel på 4,9 %.
(518)
Import fra andre lande udgjorde 14 % af den samlede import og faldt med 33 %, og den gennemsnitlige pris forblev på samme niveau som i 2008.
(519)
Selv om gennemsnitsprisen for al anden import lå under EU-erhvervsgrenens prisniveau, er virkningen af denne import sandsynligvis kun marginal. For det første er det ikke over for Kommissionen blevet dokumenteret, at importen fra andre kilder blev forhandlet på illoyal vis. Til forskel fra importen fra Kina forblev det generelle prisniveau fra andre vigtige kilder til import for det andet ret stabilt i den betragtede periode, hvilket viser, at EU-erhvervsgrenen med held kan konkurrere med denne import i markedssegmenterne. For det tredje er importen fra andre lande faldet i den betragtede periode og er stadig på et lavt niveau, både generelt og for de vigtigste eksportlande individuelt. Desuden bekræfter den faldende markedsandel for anden import, at denne import ikke kunne have forvoldt EU-erhvervsgrenen skade.
6.3.2. EU-ERHVERVSGRENENS EKSPORTRESULTATER
2008
2009
2010
UP
Eksport, Eurostat (ton)
669 790
612 204
580 477
605 760
Indeks (2008 =100)
100
91
87
90
Gennemsnitspris (EUR/ton)
1 068
937
995
1 092
Indeks (2008 =100)
100
88
93
102
Eksport fra EU-producenterne i stikprøven
53 542
46 516
48 102
46 228
Indeks (2008 =100)
100
87
90
86
Gennemsnitlig salgspris (EUR/ton)
1 086
826
984
1 132
Indeks (2008 =100)
100
76
91
104
Kilde:
Eurostat og verificerede spørgeskemabesvarelser
(520)
EU-erhvervsgrenens samlede eksport til tredjelande af stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, faldt ifølge Eurostat med 10 % i den betragtede periode. Gennemsnitsprisen har dog været relativt høj, og den steg med 2 % i den betragtede periode. Eksporten udgjorde 15 % af den samlede EU-produktion og bidrog som sådan til, at EU-erhvervsgrenen kunne realisere stordriftsfordele og nedbringe de samlede produktionsomkostninger. Det kan således konkluderes, at EU-erhvervsgrenens eksportaktivitet ikke kunne udgøre en potentiel årsag til den væsentlige skade.
(521)
Dette generelle billede gentager sig i eksporten til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder i tredjelande fra EU-producenterne i stikprøven. Denne eksport faldt med 14 % i den betragtede periode, men eksportprisen pr. enhed har dog konstant været højere (gennemsnitligt 2-14 % afhængigt af året) end prisen i Unionen.
6.3.3. KLAGERNES EGEN IMPORT FRA KINA
(522)
Det blev i forbindelse med undersøgelsen og efter den endelige fremlæggelse af oplysninger hævdet, at klagerne (gennem deres forretningsmæssigt forbundne virksomheder) selv importerede den pågældende vare fra Kina, og at denne import udgjorde 20-40 % af den samlede import fra Kina. Der blev imidlertid ikke forelagt dokumentation til støtte for påstanden. Efter en gennemgang af denne påstand og af de efterprøvede tal fra EU-producenterne i stikprøven blev det konstateret, at EU-producenterne kun importerede ca. 10 000 ton i UP, hvilket i vid udstrækning lå på niveau med oplysningerne i klagen. Det konstateredes, at EU-producenternes forretningsmæssigt forbundne virksomheder importerede en lignende mængde, som ikke blev offentliggjort i overensstemmelse med grundforordningens artikel 29. Denne import udgjorde i alt kun ca. 2-3 % af den samlede import fra Kina. Det kan således ikke konkluderes, at klagernes import fra Kina foregik i mængder og i et mønster, der kunne rejse tvivl om deres egen status som EU-producenter, jf. grundforordningens artikel 9, stk. 1, litra a), eller påføre dem skade. Derfor afvises påstanden.
6.3.4. BUNDEN ANVENDELSE OG BUNDET SALG
(523)
En række interesserede parter har påstået, at EU-erhvervsgrenens skade skyldtes dens engagement i produktion af byggematerialer (f.eks. sandwichpaneler, trapezformede plader mv.) i de efterfølgende led enten direkte eller gennem forretningsmæssigt forbundne virksomheder i grupperne. Det blev navnlig hævdet, at EU-erhvervsgrenen stillede stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, til rådighed for sine egne aktiviteter i de efterfølgende led til en lavere pris end til de ikke forretningsmæssigt forbundne virksomheder og dermed "subsidierede" virksomhederne i gruppen og satte dem i stand til at underbyde deres konkurrenter i de efterfølgende segmenter.
(524)
Som det fremgår af ovenstående, var den gennemsnitlige værdi af den bundne anvendelse og det bundne salg pr. ton kun 3 % lavere end salgsprisen til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder i UP. Undersøgelsen viste, at den bundne anvendelse og det bundne salg sandsynligvis selv blev påvirket indirekte af urimelig konkurrence fra den subsidierede import. Hvis der havde været en fordel for EU-producenternes aktivitet i de efterfølgende led, som det blev påstået, ville denne være fremgået af sammenligningen mellem priserne på bundet salg og salgspriserne til ikke forretningsmæssigt forbundne virksomheder. Påstanden afvises derfor.
(525)
Efter den endelige fremlæggelse af oplysninger hævdede CISA igen, at EU-erhvervsgrenen stiller stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, til rådighed for sine forretningsmæssigt forbundne aktiviteter i de efterfølgende led til en "subsidieret" pris, hvorved de underbyder deres konkurrenter i de efterfølgende segmenter. Der blev imidlertid ikke fremlagt bevismateriale, som kan ændre Kommissionens konklusion i betragtning 524, dvs. at prisforskellen mellem salg til forretningsmæssigt forbundne og ikke forretningsmæssigt forbundne enheder var begrænset (2 %), og at der ikke var tale om selvpåført skade.
(526)
CISA anfægtede også oplysningerne om produktionsomkostningerne ved stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, og videre ved prisen på sådanne produkter, der sælges til forretningsmæssigt forbundne virksomheder. I lyset af salgsprisen på varmgalvaniserede ruller, et råstof til fremstilling af stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, påstår de, at produktionsprisen på stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, i undersøgelsesperioden ikke kan overstige 900 EUR/TON.
(527)
For det første fremgik det ikke klart, hvorvidt alle udgifter såsom generalomkostninger og administrationsomkostninger samt finansieringsomkostninger var omfattet af de samlede omkostninger, som CISA henviste til. For det andet kontrollerede Kommissionen produktionsomkostningerne for stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, hos alle EU-producenter i stikprøven og finder det godtgjort, at de samlede produktionsomkostninger omfattede råvarer, forarbejdning, generalomkostninger og administrationsomkostninger samt finansieringsomkostninger osv.
(528)
CISA hævdede herefter, at salg af stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, til forretningsmæssigt forbundne parter sker med tab og derfor påfører EU-erhvervsgrenen skade. Dette er baseret på en sammenligning af de samlede produktionsomkostninger (978 EUR/TON) i forhold til gennemsnitsprisen på det tilhørende salg (965 EUR/TON).
(529)
Selv om det er korrekt, at en simpel matematisk sammenligning viser, at salg til forretningsmæssigt forbundne parter sker med tab, vil dette forudsætte, at EU-erhvervsgrenen har samme niveau for generalomkostninger og administrationsomkostninger og andre faste salgsomkostninger på bundet salg som på salg til ikke forretningsmæssige forbundne virksomheder. Som det fremgår af betragtning 493, foregik salget til forretningsmæssigt forbundne virksomheder efter "cost-plus"-metoden, og derfor fik EU-erhvervsgrenen dækket sine omkostninger ved disse salg.
6.3.5. DEN ØKONOMISKE KRISE
(530)
Den økonomiske krise og dens virkning på byggesektoren forklarer i hvert tilfælde til dels faldet i efterspørgslen og pristrykket i den betragtede periode. I 2009 faldt forbruget med 25 %, jf. ovenfor. Fra 2010 begyndte markedet imidlertid at rette sig igen, og mellem 2009 og udgangen af UP var forbruget steget med 24 %.
(531)
I analysen af skade og årsagssammenhæng blev der dog foretaget en sondring mellem markedsafmatningen i 2009 og den efterfølgende genrejsning fra 2009 til UP. Det fremgik klart af analysen af skade og årsagssammenhæng, at importen fra Kina fuldt ud fik fordel af genrejsningen i forbruget og desuden konstant underbød EU-erhvervsgrenens priser, hvorved den vendte muligheden for at give alle aktører lige muligheder for at genrejse sig efter faldet til en vedvarende kamp for overlevelse.
(532)
Efter udløbet af fristen for bemærkninger til den endelige fremlæggelse af oplysninger gjorde en interesseret part opmærksom på den meddelte lukning af en fabrik i Belgien og på den omstændighed, at force majeure forårsagede vanskeligheder for den normale produktion og transporten fra andre produktionsanlæg i Belgien. Den interesserede part hævdede, at dette er udtryk for en manglende forsyningssikkerhed for stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, i Unionen og at dette begrundede, at importører og brugere frit skulle kunne importere deres stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, fra enten Unionen eller Kina.
(533)
Disse påstande må afvises. Da kapacitetsudnyttelsen i Unionen er lav, er problemet ikke manglende forsyningssikkerhed, idet EU-erhvervsgrenen råder over tilstrækkelig kapacitet. Under alle omstændigheder producerede de produktionsanlæg, der lukkes i Belgien, ikke stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale. Forsyningssikkerheden er naturligvis vigtig, men den foreslåede told har i dette tilfælde ikke til formål at stoppe forsyningerne af stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, fra Kina, kun at hindre dumping af disse på EU-markedet.
6.3.6. STRUKTURBESTEMT OVERKAPACITET
(534)
En række interesserede parter har påstået, at årsagen til den skade, der er påført EU-erhvervsgrenen, som overvejende er vertikalt integrerede stålproducenter, ikke har været importen fra Kina, men derimod skyldtes strukturelle problemer i Unionens stålindustri såsom overkapacitet. Det blev desuden påstået, at konsolideringen af stålindustrien, som fandt sted før den betragtede periode, havde ført til overkapacitet, og at en eventuel skade var en konsekvens af for mange produktionsanlæg.
(535)
Produktionen af stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, er ganske rigtigt en kapitalintensiv aktivitet, og industrien har forholdsvis høje faste omkostninger. Konsolideringen af stålindustrien, som fandt sted før den betragtede periode, resulterede imidlertid ikke i overkapacitet. Efter en mindre stigning i installeret kapacitet i 2009 reducerede industrien sin kapacitet i 2010 og igen i UP. Den installerede kapacitet i UP var lavere end Unionens samlede forbrug, og hvis efterspørgslen i UP atter var nået op på niveauet fra 2008, og EU-erhvervsgrengrenen havde været i stand til at udnytte denne efterspørgselsstigning, ville kapacitetsudnyttelsen have været ca. 74 %.
(536)
De negative virkninger af overkapaciteten kan kun i meget begrænset omfang tilskrives EU-producenterne af stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale. Undersøgelsen viste for det første, at EU-erhvervsgrenen tydeligvis har taget skridt til at understøtte effektiviteten, idet produktiviteten steg med 6 % for hele erhvervsgrenen. For det andet har vedvarende investeringer i produktionslinjer og fleksibilitet i anvendelsen heraf til produktion af andre varer bidraget til at opnå stordriftsfordele og nedbringe de faste udgifter. Med et fald i stikprøvevirksomhedernes kapacitetsudnyttelse på 18 % i den betragtede periode steg de gennemsnitlige produktionsomkostninger således kun med 6 %, inkl. stigningen i råvareudgifterne. Det kan således ikke konkluderes, at overkapaciteten ville bryde årsagssammenhængen. Påstanden afvises derfor.
6.4. KONKLUSION OM ÅRSAGSSAMMENHÆNG
(537)
Det blev påvist, at der var en markant stigning i mængden af og markedsandelen for den subsidierede import fra Kina i den betragtede periode, især fra 2009 til UP. Det blev også konkluderet, at denne import konstant underbød EU-erhvervsgrenens priser på EU-markedet og navnlig i UP.
(538)
Stigningen i mængden af og markedsandelen for den subsidierede import til lavpris fra Kina faldt sammen med den negative udvikling i EF-erhvervsgrenens økonomiske situation. Denne situation forværredes i UP, hvor EU-erhvervsgrenen til trods for et stigende forbrug ikke var i stand til at genvinde de tabte markedsandele og den tabte rentabilitet. Andre finansielle indikatorer som f.eks. investeringsafkastet stagnerede på 2010-niveau, og beskæftigelsen nåede sit laveste niveau.
(539)
Undersøgelsen af de andre kendte faktorer, som kunne have forvoldt EU-erhvervsgrenen skade, afslørede, at disse faktorer ikke synes at være af en sådan art, at de bryder årsagssammenhængen mellem den subsidierede import fra Kina og den skade, som EU-erhvervsgrenen har lidt.
(540)
På baggrund af ovenstående analyse, hvor der blev skelnet behørigt mellem alle de kendte faktorer, der har betydning for EU-erhvervsgrenens situation, og de skadevoldende virkninger af den subsidierede eksport, konkluderedes det, at den subsidierede import fra Kina har forvoldt EU-erhvervsgrenen væsentlig skade, jf. grundforordningens artikel 8, stk. 6.
7. UNIONENS INTERESSER
7.1. INDLEDENDE BEMÆRKNINGER
(541)
Institutionerne undersøgte i overensstemmelse med grundforordningens artikel 31, om der til trods for ovenstående resultater er tvingende årsager til at konkludere, at det ikke er i Unionens interesse at indføre udligningsforanstaltninger i dette tilfælde. Unionens interesser blev analyseret på grundlag af en vurdering af alle de forskellige involverede parters interesser i forbindelse med den pågældende vare, herunder EU-erhvervsgrenens, importørernes og brugernes interesser.
7.2. EU-ERHVERVSGRENENS INTERESSER
(542)
EU-erhvervsgrenen som helhed består af 22 kendte producenter, der tegner sig for hele EU's produktion af stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale. Producenterne er beliggende i forskellige EU-medlemsstater og beskæftiger direkte mere end 5 400 personer i forbindelse med samme vare.
(543)
Ingen af disse producenter modsatte sig indledningen af denne undersøgelse. Hele EU-erhvervsgrenen oplevede en forværring af situationen, jf. de makroøkonomiske indikatorer ovenfor, og blev negativt påvirket af dumpingimporten.
(544)
EU-erhvervsgrenen har lidt væsentlig skade som følge af den subsidierede import fra Kina. Alle skadesindikatorer udviste en negativ tendens i den betragtede periode. Navnlig skadesindikatorerne vedrørende EU-producenternes finansielle resultater, f.eks. investeringsafkast og rentabilitet, blev påvirket i alvorlig grad. Uden foranstaltninger forekommer en yderligere forringelse af EU-erhvervsgrenens økonomiske situation meget sandsynlig.
(545)
Det forventes, at indførelsen af udligningstold vil genoprette rimelige handelsvilkår på EU-markedet og sætte EU-erhvervsgrenen i stand til at tilpasse priserne på stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, så de afspejler omkostningerne i forbindelse med de forskellige komponenter og markedsvilkårene. Det kan forventes, at indførelsen af udligningsforanstaltninger vil betyde, at EU-erhvervsgrenen kan genvinde i det mindste en del af den markedsandel, der blev tabt i den betragtede periode, med en positiv indvirkning på dens rentabilitet og generelle økonomiske situation.
(546)
Hvis der ikke indføres foranstaltninger, vil der kunne forventes yderligere tabte markedsandele, og EU-erhvervsgrenens rentabilitet vil sandsynligvis forværres. Dette ville ikke være bæredygtigt på mellemlang til lang sigt. Det er også sandsynligt, at enkelte producenter vil blive nødt til at lukke deres produktionsanlæg, idet de har haft tab i den betragtede periode. I betragtning af det påførte tab og de store investeringer i produktionen i begyndelsen af den betragtede periode kan det forventes, at de fleste EU-producenter ikke vil være i stand til at få dækket deres investeringer, hvis der ikke indføres foranstaltninger.
(547)
Det konkluderes derfor, at det vil være i EU-erhvervsgrenens interesse, at der indføres udligningstold.
7.3. BRUGERNES OG IMPORTØRERNES INTERESSER
(548)
Som nævnt i betragtning 14 gav fem importører gav sig til kende, men kun to besvarede spørgeskemaet. Ud af de ca. 100 brugere, der var opført i klagen, gav 19 sig til kende og udtrykte interesse for undersøgelsen. Derefter udfyldte 10 virksomheder spørgeskemaet.
(549)
De mest aktive brugere og importører har indsendt skriftlige bemærkninger, og der blev afholdt flere høringer i forbindelse med undersøgelsen. Deres vigtigste påstande vedrørende indførelsen af foranstaltninger er analyseret herunder.
(550)
Efter den endelige fremlæggelse af oplysninger indkom der bemærkninger fra importører og andre interesserede parter. Der fremkom imidlertid ingen nye elementer ud over de nedenfor anførte.
7.3.1. KONKURRENCE PÅ EU-MARKEDET
(551)
Brugere og importører hævdede, at der ikke er tilstrækkelig konkurrence på EU-markedet for stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, og at importen fra Kina er nødvendig for at give større forhandlingsstyrke til de virksomheder, der importerer og bruger stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale. Det blev også antydet, at EU-erhvervsgrenen indgår i oligopolistiske sammenhænge for at kontrollere markedet. EU-producenterne konkurrerer på de samme markeder og sælger ofte til de samme kunder eller til hinandens byggevirksomheder. Eftersom der ikke blev fremlagt dokumentation bortset fra anekdotiske klager vedrørende vanskelige prisforhandlinger, og da der i Unionen ud over de fem grupper af klagende EU-producenter findes endnu 11 producenter af stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, hvoraf enkelte er meget store, og da der importeres varer fra mange andre lande, afvises denne påstand.
7.3.2. FORSYNINGSMANGEL
(552)
Brugere og importører påstod også, at indførelsen af foranstaltninger over for importen fra Kina ville skabe forsyningsmangel på EU-markedet for stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale. I betragtning af, at der som beskrevet ovenfor findes mange forsyningskilder, og i betragtning af EU-erhvervsgrenens ledige produktionskapacitet, synes det ikke sandsynligt, at der vil opstå forsyningsmangel. Derfor afvises påstanden.
7.3.3. KONKLUSION OM BRUGERNES OG IMPORTØRERNES INTERESSER
(553)
De 10 samarbejdsvillige brugere tegnede sig for 7 % af den samlede import fra Kina i UP. Undersøgelsen viste, at samtlige brugere importerer fra flere lande. Importen fra Kina udgjorde i gennemsnit 15 % af deres samlede import af stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale; desuden konkluderes det, at de største mængder blev indkøbt fra EU-producenter (73 %), og 12 % blev importeret fra andre tredjelande. Da den pågældende vare i høj grad er standardiseret, er betydningen af kundebinding temmelig relativ, og både brugere og importører kan forholdsvis nemt skifte leverandør for så vidt angår produktkvaliteten.
(554)
Undersøgelsen viste, at alle samarbejdsvillige brugere med undtagelse af én var rentable i den sektor, der bruger den pågældende vare, og deres rentabilitet i UP varierede mellem 1 % og 13 % afhængigt af virksomheden. Disse virksomheders rentabilitet var ikke afgørende afhængig af importen af den pågældende vare fra Kina.
(555)
De foreslåede foranstaltningers forventede virkninger blev vurderet ud fra brugernes spørgeskemabesvarelser. Selv hvis man antager det mest usandsynlige scenarie for de samarbejdsvillige brugere, nemlig at de ikke vil kunne vælte prisstigningen over på aftagerne og vil være bundet til at importere fra Kina i de samme mængder som i UP, vil virkningen af tolden på deres produktionsomkostninger være en stigning på mellem 1 og 5 % og et fald i rentabiliteten på 1 til 2,8 procentpoint for hovedparten af importen og ca. 4 procentpoint for import med resttold. Det mere sandsynlige scenarie indebærer dog en betydelig mindre virkning end dette. Importen fra Kina udgør en forholdsvis lille del af brugernes aktiviteter, og det kan forventes, at omkostningsstigningen som følge af udligningsforanstaltningerne forholdsvis let kan væltes over på aftagerne. Da der ud over de mange EU-producenter findes mange alternative kilder til import, som ikke er pålagt foranstaltninger, i f.eks. Indien og Sydkorea, forventes det, at priserne på markedet efter indførelsen af foranstaltninger også vil tage højde for disse faktorer.
(556)
De to samarbejdsvillige importører tegnede sig for ca. 6 % af den samlede import fra Kina i UP; det nøjagtige beløb offentliggøres ikke i overensstemmelse med grundforordningens artikel 29. Lige som brugerne har importørerne også forskellige leverandører uden for Kina. Det blev desuden konkluderet, at importørernes rentabilitet sandsynligvis vil blive mere påvirket af foranstaltningerne end brugernes, hvis de bibeholder det samme importmønster som i UP. I praksis forsøger importører og forhandlere dog at være endnu mere fleksible end brugerne, og de vil sandsynligvis være de første til at finde nye leverandører.
(557)
En del af brugernes og importørernes andel af fortjenesten fra den kinesiske import skyldes faktisk de kinesiske eksportørers urimelige prisforskelle og ikke en naturlig konkurrencefordel. Ved at skabe rimelige handelsvilkår på EU-markedet og korrigere de handelsforvridende virkninger af den subsidierede import vil markedet for stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, igen kunne blive et sundt marked med markedsøkonomiske vilkår og prisudvikling, og samtidig ikke stille andre aktører (brugere, producenter og slutbrugere), som ikke umiddelbart er i stand til at drage fordel af den subsidierede import, dårligere.
7.4. KONKLUSION VEDRØRENDE UNIONENS INTERESSER
(558)
I lyset af ovenstående blev det ud fra de foreliggende oplysninger om Unionens interesser konkluderet, at der ikke er tvingende grunde til ikke at indføre foranstaltninger over for importen af den pågældende vare med oprindelse i Kina.
8. ENDELIGE UDLIGNINGSFORANSTALTNINGER
8.1. SKADESTÆRSKEL
(559)
I betragtning af konklusionerne om subsidiering, deraf følgende skade, årsagssammenhæng og Unionens interesser bør der indføres udligningsforanstaltninger for at hindre, at den subsidierede import forårsager yderligere skade for EU-erhvervsgrenen.
(560)
For at fastsætte omfanget af disse foranstaltninger blev de konstaterede subsidiemargener taget i betragtning såvel som den told, der kræves for at bringe den skadevoldende situation, som EU-erhvervsgrenen har befundet sig i, til ophør.
(561)
Ved beregningen af den told, som er nødvendig for at afhjælpe virkningerne af den skadevoldende subsidiering, blev det fastslået, at enhver foranstaltning bør give EU-erhvervsgrenen mulighed for at dække sine produktionsomkostninger og opnå en fortjeneste før skat på salget af samme vare i Unionen, som det med rimelighed kan forventes for en erhvervsgren af denne type i sektoren under normale konkurrencevilkår, dvs. i en situation uden subsidieret import. Det er opfattelsen, at den fortjeneste, der kan opnås uden subsidieret import, bør være baseret på år 2008, hvor den kinesiske import var mindre påfaldende på EU-markedet. Det blev derfor konstateret, at en fortjenstmargen på 6,7 % af omsætningen kunne anses for et passende minimum, som EU-erhvervsgrenen kunne have forventet uden den skadevoldende subsidiering.
(562)
På dette grundlag blev der beregnet en ikke-skadevoldende pris for EU-erhvervsgrenen på samme vare. Denne ikke-skadevoldende pris blev fastsat ved, at ovennævnte fortjeneste på 6,7 % blev lagt til produktionsomkostningerne.
(563)
Den nødvendige prisstigning blev derefter fastsat på grundlag af en sammenligning af dels den vægtede gennemsnitlige importpris hos de samarbejdsvillige eksporterende producenter i Kina justeret for omkostninger efter importen og told og dels den ikke-skadevoldende pris på varer, der solgtes af EU-erhvervsgrenen på EU-markedet i undersøgelsesperioden. Forskelle som følge af denne sammenligning blev derefter udtrykt i procent af den gennemsnitlige cif-importværdi for de sammenlignede typer.
(564)
Efter den endelige fremlæggelse af oplysninger anfægtede de interesserede parter brugen af 6,7 % som overskudsmål for EU-erhvervsgrenen og beskrivelsen af 2008 som et år, der var repræsentativt for rentabiliteten. Men deres argument om, at EU-erhvervsgrenens overskud i 2008 blev påvirket af finanskrisen, hvilket gjorde 2008 til et usædvanligt år, synes at pege i retning af, at overskuddet i 2008 er lavere, end industrien ville forvente i et normalt år. Dette argument afvises, idet man ikke fremlagde nogen beviser på, hvad EU-erhvervsgrenens overskud ville have været i 2008, hvis finanskrisen ikke var opstået.
(565)
Interesserede parter påpegede ligeledes, at importmængderne fra Kina var lavere i 2009 end i 2008. Men da EU-erhvervsgrenen ikke havde overskud i 2009, er det umuligt at anvende 2009-data til at fastsætte et overskudsmål for EU-erhvervsgrenen.
(566)
CISA har endvidere hævdet, at overskuddet på ikke forretningsmæssigt forbundne kunder i 2008 ikke kan anvendes som overskudsmål, fordi prisforskellen mellem salg til forretningsmæssigt forbundne og ikke forretningsmæssigt forbundne virksomheder var størst i dette år. Dette argument blev afvist, idet prisforskellen ikke er relevant for beregningen af overskuddet på salg til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder.
(567)
Herefter foreslog CISA, at overskudsmålet for salg af stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, til ikke forretningsmæssigt forbundne parter i EU skulle baseres på det gennemsnitlige samlede overskud for den multinationale koncern ArcelorMittal i årene 2010 og 2011. Dette blev afvist som en pålidelig kilde til overskuddet på stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, i EU uden dumpingimport, eftersom det helt klart ikke ville være repræsentativt for overskuddet på salg af disse produkter i EU at benytte overskuddet for hele den verdensomspændende ArcelorMittal-koncern.
(568)
En interesseret part anfægtede Kommissionen metodologi for beregningen af underbudsmargenen. Men denne anke var baseret på en fejlagtig formodning om, at Kommissionen havde beregnet underbudsmargenen ved at trække EU-erhvervsgrenens gennemsnitlige overskud i UP (2,6 %) fra markedsprisen blot for at nå omsætningsnulpunktet (dvs. den pris, hvorved der fortjenesten ville være nul) og derefter havde lagt overskudsmålet til dette omsætningsnulpunkt.
(569)
Kommissionen beregnede underbudsmargenen ved at lægge overskudsmålet til produktionsomkostningen for hver af varetyperne. Metodologien, som denne interesserede part foreslår, er mangelfuld, fordi det gennemsnitlige overskud på 2,6 % ikke automatisk blev opnået på alle salg af alle modeller fra alle virksomheder, hvis oplysninger blev anvendt.
(570)
En interesseret part anfægtede også Kommissionen beregning af skade. Eftersom den pågældende part ikke havde fuld adgang til de oplysninger, som Kommissionen brugte til at beregne skadesmargenen, forsøgte den at beregne den selv ud fra dens forståelse af prisforskellen mellem markedet for produkter med underlag med aluminium- og zinkbeklædning og med zinkbeklædning, som den havde beregnet til 50 USD pr. MT. Denne "omberegning" er baseret på ufuldstændige oplysninger og resulterede i en lavere skadesmargen end den, Kommissionen havde beregnet og offentliggjort.
(571)
Deres argumenter blev afvist, fordi analysen af de fuldstændige data fra både de eksporterende producenter og EU-erhvervsgrenen ikke viste den påståede prisforskel. Derfor skal det understreges, at de oplysninger, som den interesserede part benyttede, var ufuldstændige og derfor ikke kunne anvendes til at genskabe Kommissionens beregning af skaden.
8.2. ENDELIGE FORANSTALTNINGER
(572)
På baggrund af ovenstående konklusioner vedrørende subsidiering, deraf følgende skade, årsagssammenhæng og Unionens interesser bør der i overensstemmelse med grundforordningens artikel 15 indføres en endelig udligningstold på importen af stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, med oprindelse i Kina, svarende til enten subsidiemargenen eller skadestærsklen, afhængigt af hvad der er lavest, i henhold til reglen om den lavest mulige told. I det foreliggende tilfælde bør toldsatsen derfor fastsættes på samme niveau som den konstaterede subsidiemargen. På grundlag af ovenstående indføres følgende toldsatser:
Virksomhedens navn
Subsidiemargen (%)
Skadesmargen (%)
Udligningstold (%)
Zhangjiagang Panhua Steel Strip Co., Ltd., Chongqing Wanda Steel Strip Co., Ltd., Zhangjiagang Free Trade Zone Jiaxinda International Trade Co., Ltd.
29,7
55,8
29,7
Zhejiang Huadong Light Steel Building Material Co. Ltd., Hangzhou P.R.P.T. Metal Material Co., Ltd.
23,8
29,7
23,8
Union Steel China
26,8
13,7
13,7
Andre samarbejdsvillige virksomheder
26,8
43,0
26,8
Resttold
44,7
58,3
44,7
(573)
De individuelle udligningstoldsatser for virksomheder i denne forordning er fastlagt på grundlag af resultaterne af denne undersøgelse. De afspejler således den situation, der konstateredes i forbindelse med undersøgelsen vedrørende ovennævnte virksomheder. Disse toldsatser finder (i modsætning til den landsdækkende told for "alle andre virksomheder") udelukkende anvendelse på importen af varer med oprindelse i det pågældende land og fremstillet af virksomhederne og således af de nævnte specifikke retlige enheder. Importerede varer, der er fremstillet af andre virksomheder, som ikke udtrykkeligt er nævnt i artikel 1 med navn og adresse, herunder enheder, som er forretningsmæssigt forbundet med de udtrykkeligt nævnte, kan ikke være omfattet af disse satser, men er underlagt tolden for "alle andre virksomheder".
(574)
Alle anmodninger om anvendelse af en individuel udligningstoldsats for virksomheder (f.eks. efter ændring af den pågældende enheds navn eller oprettelse af nye produktions- eller salgsenheder) bør omgående indgives til Kommissionen (104) med alle relevante oplysninger, især om ændringer i virksomhedens aktiviteter med hensyn til produktion, hjemmemarkeds- og eksportsalg i tilknytning til f.eks. den pågældende navneændring eller den pågældende ændring i produktions- og salgsenheder. Forordningen vil i givet fald blive ændret i overensstemmelse hermed gennem en ajourføring af listen over virksomheder, der er omfattet af individuelle toldsatser.
(575)
For at sikre en korrekt håndhævelse af udligningstolden bør resttoldsatsen ikke blot anvendes på de ikke-samarbejdsvillige eksporterende producenter, men også på de producenter, der ikke foretog eksport til EU i undersøgelsesperioden -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
1. Der indføres en midlertidig told på importen af visse stålprodukter, der er overtrukket med organisk materiale, dvs. fladvalsede produkter af ulegeret og legeret stål (ikke rustfrit stål), der er malet, lakeret eller overtrukket med plast på mindst én side, undtagen såkaldte "sandwichpaneler" af den art, der anvendes til bygninger og består af to ydre metalplader med en stabiliserende kerne af isoleringsmateriale mellem dem, og undtagen varer med afsluttende overfladebehandling med zinkstøv (en zinkholdig maling med et indhold af zink på 70 vægtprocent eller derover) med oprindelse i Folkerepublikken Kina, som i øjeblikket tariferes under KN-kode ex 7210 70 80, ex 7212 40 80, ex 7225 99 00, ex 7226 99 70 (Taric-kode 7210708011, 7210708091, 7212408001, 7212408021, 7212408091, 7225990011, 7225990091, 7226997011 og 7226997091).
2. Den endelige udligningstold fastsættes til følgende af nettoprisen, frit Unionens grænse, ufortoldet, for de i stk. 1 omhandlede varer fremstillet af følgende virksomheder:
Virksomhed
Told (%)
Taric-tillægskode
Union Steel China
13,7
B311
Zhangjiagang Panhua Steel Strip Co., Ltd., Chongqing Wanda Steel Strip Co., Ltd., Zhangjiagang Free Trade Zone Jiaxinda International Trade Co., Ltd.
29,7
B312
Zhejiang Huadong Light Steel Building Material Co. Ltd., Hangzhou P.R.P.T. Metal Material Co., Ltd.
23,8
B313
Angang Steel Company Ltd.
26,8
B314
Baoutou City Jialong Metal Works Co. Ltd.
26,8
B317
Zhejiang Hailide New Material Co., Ltd.
26,8
B318
Zhejiang Hailide New Material Co., Ltd.
26,8
B319
Inner Mongolia Baotou Steel Union Co., Ltd.
26,8
B321
Jigang Group Co. Ltd.
26,8
B324
Maanshan Iron & Steel Company Limited
26,8
B325
Qingdao Hangang Color Coated Sheet Co. Ltd.
26,8
B326
Panhua Group Co. Ltd.
26,8
B327
Shenzen Sino Master Steel Sheet Co., Ltd.
26,8
B328
Tangshan Iron & Steel Group Co., Ltd.
26,8
B329
Tianjin Xinyu Color Plate Co., Ltd.
26,8
B330
Wuhan Iron and Steel Company Limited
26,8
B331
Zhejiang Tiannu Color Steel Co., Ltd.
26,8
B334
Alle andre virksomheder
44,7
B999
3. De gældende bestemmelser vedrørende told finder anvendelse, medmindre andet er fastsat.
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft på dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 11. marts 2013.
A TANÁCS 215/2013/EU VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
(2013. március 11.)
a Kínai Népköztársaságból származó egyes szerves bevonatú acéltermékek behozatalára vonatkozó kiegyenlítő vám kivetéséről
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező támogatott behozatallal szembeni védelemről szóló 597/2009/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 15. cikkére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
mivel:
1. AZ ELJÁRÁS
1.1. AZ ELJÁRÁS MEGINDÍTÁSA
(1)
Az Európai Bizottság (a továbbiakban: a Bizottság) 2012. február 22-én az Európai Unió Hivatalos Lapjában közzétett értesítésben (2) (a továbbiakban: az eljárás megindításáról szóló értesítés) bejelentette a Kínai Népköztársaságból (a továbbiakban: Kína vagy az érintett ország) származó egyes szerves bevonatú acéltermékek Európai Unióba történő behozatalára vonatkozó szubvencióellenes eljárás megindítását.
(2)
A szubvencióellenes eljárást az egyes szerves bevonatú acéltermékek uniós gyártásának ebben az esetben több mint 70 %-át képviselő termelők nevében az Eurofer (a továbbiakban: a panaszos) 2012. január 9-én benyújtott panaszát követően indították meg. A panasz meggyőző bizonyítékot tartalmazott az említett termék támogatására és az ebből származó jelentős kárra vonatkozóan, amit az eljárás megindításához elégségesnek ítéltek.
(3)
A Bizottság az eljárás megindítását megelőzően és az alaprendelet 10. cikkének (7) bekezdésével összhangban értesítette a Kínai Népköztársaság kormányát (a továbbiakban: a kínai kormány), hogy dokumentumokkal megfelelően alátámasztott panasz érkezett hozzá, amely szerint a Kínából származó egyes szerves bevonatú acéltermékek támogatott behozatala jelentős kárt okoz az uniós gazdasági ágazatnak. A Bizottság konzultációt kezdeményezett a kínai kormánnyal annak érdekében, hogy a panasz tartalma tekintetében tisztázzák a helyzetet, és kölcsönösen elfogadott megoldást találjanak. A kínai kormány elfogadta a felkérést, és ezt követően megtartották a konzultációkat. A konzultációk során nem sikerült kölcsönösen elfogadható megoldást találni. Ugyanakkor kellő mértékben figyelembe vették a kínai kormányzati hatóságoknak a panaszban szereplő állításokkal kapcsolatos észrevételeit, melyek a támogatási rendszerek kiegyenlíthetőségének hiányára vonatkoztak. A konzultációkat követően a kínai kormány beadványokat nyújtott be.
1.2. DÖMPINGELLENES ELJÁRÁS
(4)
Az Európai Bizottság 2011. december 21-én az Európai Unió Hivatalos Lapjában közzétett értesítésben (3) bejelentette a Kínából származó egyes szerves bevonatú acéltermékek Európai Unióba történő behozatalára vonatkozó dömpingellenes eljárás megindítását.
(5)
A Bizottság 2012. szeptember 20-án a 845/2012/EU rendelettel (4) ideiglenes dömpingellenes vámot vetett ki a Kínából származó egyes szerves bevonatú acéltermékek behozatalára vonatkozóan.
(6)
Az ennek a szubvencióellenes vizsgálatnak, illetve a párhuzamosan folyó dömpingellenes vizsgálatnak a keretében végzett kárelemzések megegyeznek, mivel az uniós gazdasági ágazat fogalommeghatározása és az azt képviselő uniós gyártók mindkét vizsgálatban azonosak, és a vizsgálati időszak is megegyezik. Ezért a kárral kapcsolatban bármelyik eljárás során tett észrevételeket mindkét vizsgálatban figyelembe vették.
1.3. AZ ELJÁRÁSBAN ÉRINTETT FELEK
(7)
A Bizottság az eljárás megindításáról hivatalosan értesítette a panaszost, más ismert uniós gyártókat, az ismert kínai exportáló gyártókat, a közismerten érintett importőröket, kereskedőket, felhasználókat, szállítókat és szövetségeket, valamint Kína képviselőit. Az érdekeltek lehetőséget kaptak arra, hogy az eljárás megindításáról szóló értesítésben megállapított határidőn belül írásban ismertessék álláspontjukat vagy szóbeli meghallgatást kérjenek.
(8)
Figyelembe véve azt, hogy sok az exportáló gyártó, uniós gyártó és független importőr érintett, a Bizottság minden ismert exportáló gyártót és független importálót felkért arra, hogy jelentkezzen a Bizottságnál, és az eljárás megindításáról szóló értesítésben foglaltaknak megfelelően szolgáltasson alapinformációkat a 2010. október 1. és 2011. szeptember 30. közötti időszakban az érintett termékre vonatkozó tevékenységéről. Ezt a tájékoztatást a Bizottság az alaprendelet 27. cikke alapján kérte annak érdekében, hogy el tudja dönteni, szükséges-e a mintavétel, és ha igen, akkor ki tudja választani a mintákat. A Bizottság a kínai hatóságokkal is konzultált.
(9)
Kezdetben 19 kínai exportáló gyártó vagy gyártói csoport szolgáltatta a kért információkat és járult hozzá ahhoz, hogy szerepeljen a mintában. Az exportáló gyártóktól kapott információk alapján és az alaprendelet 27. cikkével összhangban, a Bizottság először három exportáló gyártóból vagy exportáló gyártók csoportjából álló mintát javasolt. A mintába felvett egyik exportáló gyártó azonban elállt az együttműködéstől. Következésképpen a helyére a második legnagyobb, Unióba irányuló exportvolumennel rendelkező exportáló gyártó került. Az értesítést követően azonban ez az exportáló gyártó is elállt az együttműködéstől.
(10)
Az eljárás további késleltetésének elkerülése érdekében a Bizottság úgy döntött, hogy a mintát az Unióba irányuló legnagyobb exportvolumennel rendelkező két exportáló gyártói csoportra, azaz a Zhangjiagang Panhua Steel Strip Co., Ltd. vállalatra és kapcsolt vállalkozásaira, valamint a Zhejiang Huadong Light Steel Building Material Co., Ltd. vállalatra és kapcsolt vállalkozásaira korlátozza. Az e csoportok, valamint a mintában nem szereplő összes együttműködő exportáló gyártó számára nyújtott támogatás szintjének az alaprendelet 15. cikkének (2) és (3) bekezdésében előírtak szerinti meghatározásának alapja az exportáló gyártók e két csoportjából álló minta.
(11)
Ami az uniós gyártókat illeti, a Bizottság az eljárás megindításáról szóló értesítésben bejelentette, hogy ideiglenesen kiválasztott egy uniós gyártókból álló mintát. Ezt a mintát hat olyan uniós gyártó alkotta, amelyekről a Bizottság tudta, hogy gyártják a hasonló terméket, és az értékesítések, a termelés volumene, a méret és az Unión belüli földrajzi elhelyezkedés alapján kerültek kiválasztásra. A mintába felvett uniós gyártók az uniós termelésnek 46 %-át, az uniós értékesítésnek pedig 38 %-át tették ki. Az eljárás megindításáról szóló értesítésben az érdekelt feleket is felhívták, hogy ismertessék az ideiglenes mintával kapcsolatos álláspontjukat. Az egyik uniós gyártó kijelentette, hogy nem kíván szerepelni a mintában, és azt a következő legnagyobb gyártóval váltották fel.
(12)
Öt független importőr nyújtotta be a kért információkat és egyezett bele abba, hogy felvegyék a mintába. Az együttműködő importőrök kis számára tekintettel a Bizottság végül nem tartotta szükségesnek a mintavételt.
(13)
A Bizottság kérdőíveket küldött Kína képviselőinek, a mintába felvett két kínai exportáló gyártónak, 14 másik kínai exportáló gyártónak, amelyek ezt kérték, a mintába felvett hat uniós gyártónak, az öt együttműködő uniós importőrnek, valamint az ismert felhasználóknak.
(14)
Válasz Kína képviselőitől, kilenc kínai exportáló gyártótól és velük kapcsolatban álló vállalattól, a mintába felvett hat uniós gyártótól, két független importőrtől és tíz felhasználótól érkezett.
(15)
A Bizottság megvizsgálta és ellenőrizte az uniós érdek tekintetében kárt okozó támogatás megállapításához szükséges valamennyi információt. A következő állami hatóságoknál és az alábbi vállalatok telephelyén került sor ellenőrző látogatásokra:
a)
A Kínai Népköztársaság kormánya
-
Kínai Kereskedelmi Minisztérium, Peking, Kína
b)
Uniós gyártók
-
ArcelorMittal Belgium, Belgium, és a vele kapcsolatban álló értékesítő vállalat, az ArcelorMittal Flat Carbon Europe SA, Luxemburg
-
ArcelorMittal Poland, Lengyelország
-
ThyssenKrupp Steel Europe AG, Németország
-
voestalpine Stahl GmbH és voestalpine Stahl Service Center GmbH, Ausztria
-
Tata Steel Maubeuge SA (korábbi nevén Myriad SA), Franciaország
-
Tata Steel UK Ltd, Egyesült Királyság
c)
Exportáló gyártók csoportjai (és a velük kapcsolatban álló vállalkozások) Kínában
-
Zhangjiagang Panhua Steel Strip Co., Ltd és a vele kapcsolatban álló vállalkozások: Chongqing Wanda Steel Strip Co., Ltd, Zhangjiagang Wanda Steel Strip Co., Ltd, Jiangsu Huasheng New Construction Materials Co. Ltd és a Zhangjiagang Free Trade Zone Jiaxinda International Trade Co., Ltd;
-
Zhejiang Huadong Light Steel Building Material Co. Ltd és a vele kapcsolatban álló Hangzhou P.R.P.T. Metal Material Company Ltd;
d)
Uniós importőrök
-
ThyssenKrupp Mannex, Németország
-
Macrometal, Hamburg, Németország.
(16)
A későbbiekben valamennyi fél tájékoztatást kapott azokról a főbb tényekről és szempontokról, amelyek alapján a Bizottság a Kínából származó egyes szerves bevonatú acéltermékek behozatalára vonatkozó végleges kiegyenlítő vám elrendelésére kívánt javaslatot tenni (a továbbiakban: a végleges nyilvánosságra hozatal). A felek számára határidőt biztosítottak ahhoz, hogy a végleges nyilvánosságra hozatallal kapcsolatban közölhessék észrevételeiket.
(17)
Az érdekelt felek észrevételeit mérlegelték és indokolt esetben figyelembe vették.
1.4. VIZSGÁLATI IDŐSZAK ÉS FIGYELEMBE VETT IDŐSZAK
(18)
A támogatás és a kár vizsgálata 2010. október 1-jétől2011. szeptember 30-ig terjedő időszakra (a továbbiakban: vizsgálati időszak) vonatkozott. A kár felmérése szempontjából fontos tendenciák vizsgálata a 2008. január 1. és a vizsgálati időszak vége közötti időszakot foglalta magában (a továbbiakban: a figyelembe vett időszak).
2. ÉRINTETT TERMÉK ÉS HASONLÓ TERMÉK
2.1. AZ ÉRINTETT TERMÉK
(19)
Az eljárás megindításáról szóló értesítésben a vizsgálat tárgyát képező terméket egyes szerves bevonatú acéltermékek alkotják, például síkhengerelt termékek ötvözött vagy ötvözetlen acélból (kivéve a rozsdamentes acélt), legalább az egyik oldalon festve, lakkozva vagy műanyaggal bevonva, az olyan, úgynevezett szendvicspanelek kivételével, amelyeket épületekben alkalmaznak, és két külső fémlemezből állnak, köztük stabilizáló magként szigetelőanyaggal, és kivéve azon termékeket, amelyek végső bevonata cinkpor tartalmú (olyan, cinkben gazdag festék, amely legalább 70 tömegszázalék cinket tartalmaz).
2.2. TERMÉKEK KIZÁRÁSÁRA IRÁNYULÓ KÉRELMEK
(20)
A China Iron and Steel Association, két importőr és két felhasználó öt terméktípus kizárását javasolta. Ezeket a kérelmeket a következőképpen elemezték ki:
2.2.1. KRÓMMAL VAGY ÓNNAL BEVONT SZERVES BEVONATÚ ACÉLTERMÉKEK
(21)
A szerves bevonatú acéltermékek egyik felhasználója kérelmet nyújtott be arra vonatkozóan, hogy a termékek köréből zárják ki a krómmal vagy ónnal bevont hordozóréteggel rendelkező szerves bevonatú acéltermékeket. A vizsgálat megállapította, hogy a króm vagy ón fémbevonat ezt a terméktípust fizikai és technikai értelemben eltérővé teszi a vizsgálat tárgyát képező szerves bevonatú acéltermékektől. Ezenkívül a króm vagy ón fémbevonatú hordozóréteggel rendelkező, szerves bevonatú acéltermékeket szinte kizárólag az élelmiszer-csomagolási ágazatban és kábelgyártásban használják. Végül az uniós gazdasági ágazat közölte, hogy a fent említett terméktípust nem kívánja bevonni a vizsgálatba. A fenti okok miatt a króm vagy ón fémbevonatú hordozóréteggel ellátott szerves bevonatú acéltermékek nem szerepelnek a vizsgált termékek körében.
2.2.2. SZERVES VAGY SZERVETLEN VÉDŐALAPOZÓVAL BEVONT, MELEGEN HENGERELT LEMEZEK
(22)
Ezt a kérelmet elutasították, mert ezek a termékek nem tartoznak a vizsgálat tárgyát képező KN-kódok alá. A festés vagy a bevonás csak a korrózióvédelmet szolgálja, ezért a 7208 KN-kód alá tartozik, nem pedig a 7210 KN-kód alá. A szerves vagy szervetlen védőalapozóval bevont, melegen hengerelt lemezek nem kerültek be a termékkörbe, és ezért nem is lehet azokat onnan kivenni.
2.2.3. 0,6 MM ÉS 2 MM KÖZÖTTI VASTAGSÁGÚ HORDOZÓRÉTEGGEL ELLÁTOTT, SZERVES BEVONATÚ ACÉLTERMÉKEK
(23)
A CISA és két importőr kérte a kínai import 5-10 %-át kitevő, 0,6 mm és 2 mm közötti vastagságú hordozóréteggel ellátott, szerves bevonatú acéltermékek termékkörből való kizárását azt állítva, hogy a kínai kivitel és az uniós gazdasági ágazat között csak a 0,25 mm és 0,6 mm vastagságú hordozóréteggel ellátott, szerves bevonatú acéltermékek tekintetében áll fenn közvetlen verseny.
(24)
A kérelmet elutasították, mivel mindkét kínai exportőr és az uniós gazdasági ágazat is gyárt és értékesít 0,6 mm és 2 mm közötti vastagságú hordozóréteggel ellátott, szerves bevonatú acéltermékeket, ezért e termékek nyilvánvalóan versenyben állnak egymással. Nem nyújtottak be bizonyítékot arra vonatkozóan, hogy a 0,6 milliméternél vastagabb hordozóréteggel ellátott, szerves bevonatú acéltermékek nem versenytársai a 0,6 milliméternél vékonyabb hordozóréteggel ellátott, szerves bevonatú acéltermékeknek, és hogy ezért ez más terméktípusnak minősülne. A 0,6 milliméternél vékonyabb hordozóréteggel ellátott, szerves bevonatú acéltermékek azonos alapvető fizikai és műszaki jellemzőkkel bírnak, ennélfogva azonos terméknek minősülnek.
2.2.4. ALUMÍNIUM-CINK ÖTVÖZET BEVONATÚ HORDOZÓRÉTEGGEL ELLÁTOTT, SZERVES BEVONATÚ ACÉLTERMÉKEK
(25)
A két importőr azt állította, hogy csak négy uniós gyártó rendelkezik engedéllyel e terméktípus gyártására, és azt ténylegesen mindössze egy vállalat gyártja. Ezenkívül azt állították, hogy ez a termék a termékjellemzők tekintetében eltér a cinkbevonattal ellátott, szerves bevonatú acéltermékektől.
(26)
Ezt a kérelmet elutasították, mivel a két terméktípus felcserélhető az egymást átfedő felhasználási területeken, és a vizsgálati időszak alatt legalább két együttműködő uniós gyártó gyártotta ezt a terméktípust. Meg kell jegyezni, hogy a vizsgálati időszak alatt ezt a terméktípust csak egy együttműködő kínai exportáló gyártó exportálta az Unióba.
2.2.5. CINKÖTVÖZET-BEVONATÚ HORDOZÓRÉTEGGEL ELLÁTOTT, SZERVES BEVONATÚ ACÉLTERMÉKEK
(27)
Ezt a kérelmet elutasították, mert - szemben az egyik felhasználó állításával - ezt a terméket számos uniós gyártó állítja elő és értékesíti jelentős mennyiségben, és e termék és a szerves bevonatú acéltermékek más típusai ugyanazokkal az alapvető fizikai és műszaki jellemzőkkel és végfelhasználási területekkel rendelkeznek.
2.3. A VIZSGÁLT TERMÉKEK KÖRÉNEK BŐVÍTÉSE IRÁNTI KÉRELEM
(28)
Az egyik szövetség azt kérte, hogy a 7210122010 és a 7210500010 TARIC-kód alá besorolt króm vagy ón fémbevonattal ellátott, szerves bevonatú acélterméket vonják be a termékkörbe. Ezt a kérelmet elutasították, mivel ezek a kódok nem szerepeltek az eredeti panaszban, és az e kódok alá tartozó termékek és a panaszban megjelölt termékek eltérő fizikai és műszaki jellemzőkkel rendelkeznek.
2.4. AZ ÉRINTETT TERMÉK
(29)
Tekintettel arra, hogy a (21) preambulumbekezdésben foglaltaknak megfelelően a króm vagy ón fémbevonattal ellátott szerves bevonatú acéltermékek kizárását elfogadták, az érintett termék e kizárással módosult.
(30)
Az érintett terméket ennélfogva az egyes szerves bevonatú acéltermékek alkotják, azaz síkhengerelt termékek ötvözött vagy ötvözetlen acélból (kivéve a rozsdamentes acélt), legalább az egyik oldalon festve, lakkozva vagy műanyaggal bevonva, az olyan, úgynevezett „szendvicspanelek” kivételével, amelyeket épületekben alkalmaznak, és két külső fémlemezből állnak, köztük stabilizáló magként szigetelőanyaggal, és kivéve azon termékeket, amelyek végső bevonata cinkpor-tartalmú (olyan cinkben gazdag festék, amely legalább 70 tömegszázalék cinket tartalmaz), továbbá a Kínai Népköztársaságból származó, jelenleg az ex 7210 70 80, az ex 7212 40 80, az ex 7225 99 00 és az ex 7226 99 70 KN-kód alá tartozó, króm vagy ón fémbevonattal ellátott hordozóréteggel rendelkező termékeket (a továbbiakban: az érintett termék).
2.5. HASONLÓ TERMÉK
(31)
A vizsgálat azt mutatta, hogy az uniós gazdasági ágazat által az Unióban gyártott és értékesített, a Kínában gyártott és az ottani belföldi piacon értékesített, valamint a Kínából az Unióba importált szerves bevonatú acéltermékek ugyanazokkal az alapvető fizikai és kémiai jellemzőkkel rendelkeznek, és ugyanazok az alapvető végfelhasználási területeik. Ezért ezeket a termékeket az alaprendelet 2. cikkének c) pontja értelmében hasonló terméknek tekintették.
3. TÁMOGATÁS
3.1. ELŐZETES MEGJEGYZÉSEK
(32)
Mind a kínai kormány, mind a mintába felvett kínai exportáló gyártók visszaküldték a kitöltött kérdőíveket és a válaszok ellenőrzése érdekében hozzájárultak a helyszíni ellenőrző látogatásokhoz.
(33)
A kitöltött kérdőívek elemzését követően a Bizottság egy hiánypótlást kérő levelet, és az ellenőrző látogatást megelőzően két értesítést küldött a kínai kormánynak. A Bizottság elegendő időt biztosított a kínai kormány számára az előkészületekre és a jogosan igényelt beadványok elküldésére. Valójában a határidőket a kínai kormány számára jelentősen meghosszabbították, például a kitöltött kérdőívek visszaküldése esetén húsz nappal, azaz a kitöltött kérdőívek visszaküldésére összesen 57 nap állt a rendelkezésükre, a hiánypótlást kérő levél esetében pedig 25 nappal.
(34)
A kérdőívekre, a hiánypótlást kérő levelekre és a különböző egyéb beadványokra adott válaszaiban a kínai kormány csak a mintába felvett exportáló gyártók által használt rendszerekre tért ki, és azzal érvelt, hogy nem kérhetnek tőle válaszokat a mintavételben nem szereplő vagy a magukat nem megnevező gyártók számára állítólagosan rendelkezésre álló támogatási rendszerekről.
(35)
A Bizottság ezt a megközelítést nem tudta elfogadni és kifejtette a kínai kormánynak, hogy a számára megküldött kérdőív célja az, hogy a Bizottság tájékoztatást kapjon a szerves bevonatú acéltermékeket gyártó kínai ágazat támogatásáról, és meghatározza, hogy az érintett termék Unióba irányuló importja milyen mértékű támogatásban részesül. A Bizottság tájékoztatta a kínai kormányt, hogy a támogatás mértékéről azért van szükség átfogóbb tájékoztatásra, hogy felmérhesse, mely esetekben fordul elő, hogy egyes, a mintába felvett vagy együttműködő vállalatok által igénybe nem vett támogatási rendszerekből állítólagosan részesülő exportálók együttműködésének hiánya jelentős, valamint hogy foglalkozhasson az együttműködő exportáló gyártók általi egyéni vizsgálatra vonatkozóan benyújtott esetleges kérelmekkel. A kínai kormány azonban nem változtatott szemléletmódján, és nem nyújtott tájékoztatást a mintába felvett vállalatok által nem használt, de a panasz szerint létező egyéb támogatási rendszerek többségéről.
(36)
A helyszíni ellenőrző látogatást megelőzően a kínai kormány további írásbeli információkat kért a Bizottságtól, különösen az ellenőrző látogatás során feltenni kívánt kérdések teljes listáját, továbbá azoknak a minisztériumoknak a felsorolását, amelyeket az ellenőrző látogatások várhatóan érinteni fognak. Azzal érveltek, hogy mindezek hiányában a kínai kormány „nem kapott tájékoztatást arról, hogy mit kellene előkészítenie vagy mi várható az ellenőrzés során”, és hogy az ellenőrzést megelőzően küldött levél „semmiféle utalást nem tartalmaz arra, hogy a Bizottság tulajdonképpen mit kíván ellenőrizni…”.
(37)
A Bizottság nem tudott eleget tenni a kínai kormány kérésének. E tekintetben meg kell jegyezni, hogy a Bizottság az alaprendelet 26. cikkében foglalt összes vonatkozó feltételnek eleget tett. Az ellenőrző látogatás előtt levelet küldött a kínai kormánynak, amelyben részletesen felsorolta a napirendi pontokat (napi bontásban az egyes megvitatandó rendszereket), és kérte, hogy az egyes rendszerekért felelős hatóságok, illetve a kínai kormány által küldött beadványok elkészítésében közreműködő munkatársak legyenek jelen az ellenőrző látogatáson. A Bizottság a helyszíni ellenőrző látogatásokat megelőzően kifejtette, hogy csak a kínai kormány képes megnevezni a vizsgálat tárgyát képező rendszerekért felelős hatóságokat, illetve azokat a tisztviselőket, akik leginkább közre tudnának működni az ellenőrzésben és válaszolni tudnának a feltett kérdésekre. Az egyes kérdések felsorolását illetően a Bizottság kifejtette, hogy sem az uniós jogszabályok, sem a WTO előírásai nem írják elő az ilyen jellegű felsorolást, és a vizsgálat célja az, hogy a kínai kormány által a kérdőívre adott válaszokat, illetve a vonatkozó kiegészítő beadványokat ellenőrizzék; ezért az ellenőrzés során e dokumentumok felépítését fogják követni. A Bizottság törekedni fog arra, hogy a folyamatban lévő eljáráshoz szükséges további információkat is összegyűjtse és tisztázza, a pontos kérdések azonban ebben a vonatkozásban attól függenek, hogy a kínai kormány a válaszai első ellenőrzésére milyen visszajelzéseket ad. A Bizottság az ellenőrző látogatást megelőzően azt is egyértelműen a kínai kormány tudomására hozta, hogy a vizsgálatot súlyosan hátráltathatja, ha nem adják meg a kért információkat, illetve ha a vizsgáló hatósággal nem működnek együtt az eljárás lefolytatásához szükségesnek tartott információk és adatok ellenőrzésében. Az alaprendelet 28. cikke rendelkezéseinek a következményeire szintén felhívták a kínai kormány figyelmét.
(38)
A Bizottság Pekingben, a Kínai Kereskedelmi Minisztériumban tett ellenőrző látogatás során törekedett arra, hogy az alaprendelet 11. és 26. cikkével összhangban ellenőrizze azokat az információkat, amelyek a kínai kormány válaszának elkészítéséhez felhasznált igazoló dokumentumok alapját képezték. A Bizottság ennek során előzetesen arra a következtetésre jutott, hogy az információk és az igazoló dokumentumok hiánya a kérdőívre adott válaszok megfelelő ellenőrzését nem teszi lehetővé. Ezenkívül a kínai fél bizonyos információkat egyáltalán nem adott meg, még külön kérésre sem, és egyes kérdésekre egyszerűen nem válaszolt. A kínai kormányt következésképpen tájékoztatták arról, hogy az alaprendelet 28. cikkének (1) és (6) bekezdése szerint milyen következményekkel jár, ha nem működik együtt.
(39)
A kínai kormány azt is állította, hogy a Bizottság túlságosan nagy terheket rótt a kínai kormányra és a tárgyhoz nem tartozó, szükségtelen információkat kért a kérdőívben és az azt követő, hiánypótlást kérő levélben.
(40)
A kért információkkal kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy a Bizottság a panaszban foglalt állításokkal kapcsolatban olyan információkat kért, amelyeket szükségesnek ítélt annak érdekében, hogy reprezentatív megállapításokat tehessen, és ehhez következetesen tartotta magát, amikor a vizsgálat során ugyanezeket az adatokat és információkat kérte, illetve felkérte a kínai kormányt, hogy magyarázza meg a beadványban szereplő információkat és a vizsgálat tárgyát képező rendszerekkel való kapcsolatukat. Más szóval a Bizottság csak olyan információkat kért, amelyek szükségesek az érintett termék tekintetében rendelkezésre álló - a panaszban szereplő állítás szerint más támogatási rendszerekből nyújtott - támogatás meglétének és mértékének a megállapításához. Ezek az információk lehetővé tették volna a nem együttműködő exportáló gyártók rendelkezésére álló és a vizsgálat tárgyát képező egyéb támogatási rendszerek keretében nyújtott támogatási összegnek meghatározását. Mivel sem a kínai kormány képviselői, sem az együttműködő exportáló gyártók nem biztosították az annak megállapításához szükséges információkat, hogy a nem együttműködő exportáló gyártók rendelkezésére álltak-e más támogatási rendszerek, a meglévő tények alapján a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy a más állítólagos támogatási rendszerek valóban a többi nem együttműködő exportáló gyártó rendelkezésére álltak; és a rendelkezésre álló legjobb tények alapján számításokat kezdett az e rendszerek révén nyújtott gazdasági előny összegének megállapítása érdekében.
3.2. EGYÉNI VIZSGÁLAT
(41)
Az alaprendelet 27. cikkének (3) bekezdése alapján két együttműködő exportáló gyártó - a Union Steel China (Union Steel) és a Shenzhen Sino Master Steel Co. Ltd - nyújtott be egyéni vizsgálatra vonatkozó kérelmet. Az egyéni vizsgálat iránti kérelmet nem lehetett mindkét vállalat számára jóváhagyni, mivel az állítólagos támogatási rendszerek nagy száma és a szubvencióellenes vizsgálat időigényes volta miatt ez indokolatlanul nagy terhet jelentene és akadályozhatná a vizsgálat megfelelő időben történő lezárását.
(42)
A párhuzamosan zajló dömpingellenes vizsgálat során azonban a Union Steel vállalatot már alávetették egyedi vizsgálatnak, és e vállalat tekintetében egyéni kárkülönbözetet állapítottak meg.
(43)
Tekintettel arra, hogy - a fenti (34) preambulumbekezdésben kifejtettek szerint - válaszaiban a kínai kormány csak a mintába felvett kínai exportáló gyártók által igénybe vett rendszerekre tért ki, a Union Steel által esetlegesen igénybe vett egyes támogatási rendszereket gyakorlatilag lehetetlen volt elemezni. Ennélfogva az alaprendelet 28. cikke szerinti tények alapján e vállalat esetében is a más együttműködő vállalatok tekintetében alkalmazott átlagos támogatási rátát feltételezték.
3.3. EGYEDI TÁMOGATÁSI PROGRAMOK
(44)
A Bizottság a panaszban szereplő információk alapján a következő rendszerekkel kapcsolatban próbált tájékozódni, mivel ezek állítólag kormányzati támogatásban részesülnek:
I.
Az állam által a megfelelő ellenszolgáltatásnál jóval kevesebb összeg fejében biztosított áruk és szolgáltatások biztosítása
-
A megfelelő ellenszolgáltatásnál jóval kevesebb összeg fejében biztosított hozzájárulások: melegen és hidegen hengerelt acél
-
földhasználati jogok biztosítása a megfelelő ellenszolgáltatásnál jóval kevesebb összeg fejében
-
a megfelelő ellenszolgáltatásnál jóval kevesebb összeg fejében víz szolgáltatását magukban foglaló programok
-
a megfelelő ellenszolgáltatásnál jóval kevesebb összeg fejében villamos energia biztosítását magában foglaló program
-
a megfelelő ellenszolgáltatásnál jóval kevesebb összeg fejében villamos energia biztosítását magában foglaló program Jiangsu tartományban
-
a megfelelő ellenszolgáltatásnál jóval kevesebb összeg fejében nyújtott különböző hozzájárulások
II.
Kedvezményes hitelek és kamatok a szerves bevonatú acéltermékeket gyártó ágazat számára
III.
Sajáttőke-programok
-
Hitel-tőke konverzió
-
Tőkeinjekciók
-
Ki nem fizetett osztalék
IV.
Jövedelemadó és egyéb közvetlen adók
-
Adópolitikai intézkedések a kutatásra és fejlesztésre fordított kiadások levonására
-
Adókedvezmények a közép-nyugati régiók számára
-
Jövedelemadó-jóváírás belföldön előállított berendezések vásárlásakor
-
Kedvezményes adópolitika az új, illetve csúcstechnológiát alkalmazónak minősülő vállalkozások részére
-
Jövedelemadó-kedvezmény az erőforrások átfogó kihasználása iránt elkötelezett vállalkozások számára („különleges nyersanyagok”)
-
Adójóváírás különleges berendezések vásárlására
-
Kedvezményes jövedelemadó-politika az északkeleti régióban működő vállalkozások számára
-
Jövedelemadó-mentesség a hazai technológia megújításába történő befektetés esetén
-
Különféle helyiadó-mentességek (Shandong tartomány, Chongqing város, Guangxi Zhuang régió, a közép-nyugati régiók fejlesztéséhez nyújtott adókedvezmények)
-
A minősítéssel rendelkező belföldi vállalkozások közötti osztalék adómentessége
-
„2 évig mentesség + 3 évig fele adó” program szerinti adómentesség a termelékeny, külföldi tőkével működő vállalatok számára
-
Helyi jövedelemadó alóli mentességre vagy csökkentésre irányuló adóprogramok a termelékeny, külföldi tőkével működő vállalatok számára
-
Jövedelemadó-jóváírás a belföldön előállított berendezéseket vásárló, külföldi tőkével működő vállalatok számára
-
Jövedelemadó-támogatások külföldi tőkével működő vállalatok számára, földrajzi elhelyezkedésük alapján
V.
Közvetett adó- és behozatalivám-programok
-
A külföldi tőkével működő vállalatoknak és a támogatott iparágakban működő, behozott berendezéseket használó egyes hazai vállalatoknak a behozatali vám és a héa megfizetése alóli mentesség
-
Héa-visszatérítés a külföldi tőkével működő vállalatok számára belföldön előállított berendezések vásárlásakor
-
Befektetett eszközökre vonatkozó hozzáadottérték-adó levonása a középső régióban
-
Ma’anshan egyéb adókedvezményei
VI.
Támogatási programok
-
A „China World Top Brand” program (a világ legjobb kínai márkája program)
-
„Famous Brands” (híres márkák) program
-
Kulcsfontosságú technológiákkal kapcsolatos projektek állami alapja
-
A dömpingellenes eljárásokhoz kapcsolódó jogi díjak visszatérítésére irányuló programok
VII.
Áruk felvásárlása a kormány által a megfelelő ellenszolgáltatásnál magasabb összegért
VIII.
Egyéb regionális programok
-
A Tianjin Binhai Új Területen és a Tianjin Gazdasági és Technológiafejlesztési Területen nyújtott támogatások
-
Az északkeleti régióhoz kapcsolódó programok
-
Jiangsu tartomány tudományos és technológiai programja keretében nyújtott támogatások
-
Hebei tartomány tudományos és technológiai programja keretében nyújtott támogatások
IX.
A panaszban említett eseti támogatások
3.3.1. AZ ÁLLAM ÁLTAL A MEGFELELŐ ELLENSZOLGÁLTATÁSNÁL JÓVAL KEVESEBB ÖSSZEG FEJÉBEN BIZTOSÍTOTT ÁRUK ÉS SZOLGÁLTATÁSOK
3.3.1.1. Melegen és hidegen hengerelt acél biztosítása megfelelő ellenszolgáltatásnál jóval kevesebb összeg fejében
(45)
A panaszban megfogalmazott állítás szerint egyes beszállítói iparágak és termékek a kínai kormány ellenőrzése alatt állnak, hogy kedvező árú felhasználandó anyagot biztosíthassanak a szerves bevonatú acéltermékek gyártói számára. Ezen az alapon a szerves bevonatú acéltermékek gyártói kiegyenlíthető támogatásban részesülnek azáltal, hogy állami tulajdonú vállalatoktól állami gyártású, hidegen és melegen hengerelt acélt szereznek be a piaci árnál alacsonyabb áron, azaz az állami tulajdonú vállalatok számára a megfelelő ellenszolgáltatásnál jóval kevesebb összeg fejében.
(46)
A Bizottság részletes tájékoztatást kért a kínai kormánytól a szerves bevonatú acéltermékek kínai exportáló gyártói számára hidegen és melegen hengerelt acélt biztosító állami tulajdonú vállalatokról, hogy ellenőrizhesse a panaszban foglalt állításokat és megállapíthassa, hogy ezek az állami tulajdonú vállalatok állami szervek-e. Ehhez a Bizottság egy, az állami tulajdonú vállalatokra vonatkozó B. függeléket csatolt a kínai kormány által kitöltendő kérdőívhez, és felkérte a kínai kormányt, hogy válaszoljon az abban foglalt kérdésekre. A hiánypótlást függelékben foglalt kérdésekre, és arra bátorította, hogy a válaszokat egyeztesse le az érintett állami tulajdonú vállalatokkal.
(47)
A kínai kormány azonban a B. függelék egyetlen kérdésére sem válaszolt, és a fő kérdőívben kért lényeges információkat sem tárta fel (például az acélgyártásban tevékenykedő állami tulajdonú vállalatok tulajdonosi szerkezetéről és a kínai kormány e vállalatok feletti ellenőrzéséről, továbbá a kínai kormánynak a kínai acélipar átszervezésében vállalt szerepéről). A kért információk helyett a kínai kormány a kérdőívre adott válaszában kijelentette, hogy a panaszok nem bizonyították, hogy a melegen és hidegen hengerelt acéltermékek gyártói állami szervek.
(48)
A kínai kormány együttműködésének hiányában a Bizottságnak a rendelkezésre álló egyéb megbízható információkat kellett megvizsgálnia. A Bizottság e lépésről értesítette a kínai kormányt. Annak felmérésekor, hogy a szerves bevonatú acéltermékek kínai exportáló gyártói számára hidegen és melegen hengerelt acéltermékeket biztosító állami tulajdonú vállalatok állami szervek-e, a Bizottság figyelembe vette a kínai kormány által nyújtott részleges tájékoztatást, a panaszban foglalt információkat, más vizsgáló hatóságok által folytatott hasonló eljárásokból nyilvánosan hozzáférhető, tényszerű információkat, valamint más nyilvánosan hozzáférhető információkat, és megállapításait az aktában szereplő információk összességére alapozta.
a) A szerves bevonatú acéltermékek gyártói számára hidegen és melegen hengerelt acéltermékeket biztosító állami tulajdonú vállalatok állami szervek.
(49)
A panaszos szerint a kínai állami tulajdonú vállalatok az alaprendelet 2. cikkének b) pontja értelében állami szervnek minősülnek, amelyek a piaci ár alatt biztosítanak árukat (hidegen és melegen hengerelt acéltermékeket) a szerves bevonatú acéltermékek gyártói számára, ezzel előnyt biztosítva számukra.
(50)
Kereskedelmi Világszervezet fellebbviteli testülete az „Egyesült Államok - Végleges dömpingellenes és kiegyenlítő vámok egyes Kínából származó termékekre” című jelentése (United States - Definitive Anti-Dumping and Countervailing Duties on Certain Products from China) (5) (a továbbiakban: a fellebbviteli testület jelentése) az állami szervet olyan szervezetként határozza meg, amely „kormányzati hatáskörrel rendelkezik, ilyen hatáskört gyakorol vagy amelyet ilyen hatáskörrel ruháznak fel” (6). A fellebbviteli testület azt is figyelembe vette, hogy az állami szervek egyik jellemzője a „kormányzati feladatok végrehajtása” (7), amelyet általában „az adott tag jogrendjében a kormányzati gyakorlat részének tekintenek” (8).
(51)
A Kereskedelmi Világszervezet fellebbviteli testületének következtetéseire figyelemmel a vizsgálat szempontjából két kérdésre kell választ találni: a) az érintett állami tulajdonú vállalatok ellátnak-e olyan feladatokat, amelyek általában a kormányzati gyakorlat részének minősülnek Kínában és b) amennyiben igen, gyakorolnak-e kormányzati hatáskört e feladatok végrehajtása során?
(52)
A kínai kormánnyal összefüggésben számos bizonyíték mutat arra, hogy a kormány jelentős mértékben részt vesz a gazdaság irányításéban. A kínai kormány gazdaságban betöltött alapvető szerepét a Kínai Népköztársaság alkotmánya garantálja. Az alkotmány 7. cikke kimondja: „Az államgazdaság a szocialista gazdaság azon ágazata, amely a nép tulajdonát képezi; ez a nemzetgazdaság vezető ereje. Az állam biztosítja az államgazdaság konszolidációját és növekedését”. Hasonlóképpen, az alkotmány 15. cikke kimondja: „Az állam tervgazdaságot tart fenn, amelynek alapja a szocialista állami tulajdon”. A Kínai Kommunista Párt alkotmánya az állami tulajdon elsődleges szerepét is előírja; a párt alkotmányának preambulumában például a következő olvasható: „a Pártnak fenn kell tartania és javítania kell az alapvető gazdasági rendszert, amelyben az állami tulajdon meghatározó szerepet tölt be…”. A Nemzeti Fejlesztési és Reformbizottság által kihirdetett és a legmagasabb kínai hatóság, az Államtanács által elfogadott ötéves tervek szintén arra engednek következtetni, hogy a kínai kormány nagyon erősen kézben tartja a gazdaságot.
(53)
Azt acélágazat tekintetében az aktában szereplő információk arra utalnak, hogy a hidegen és melegen hengerelt acéltermékeket előállító, kínai állami tulajdonú vállalatok gyakran látják el a leírt kormányzati feladatokat, többek között a vas- és acélgyártásra vonatkozó ágazati tervek keretében. Ezek a tervek megerősítik, hogy a kínai kormány közvetlen szerepet vállal a kínai acélipar irányításában és fejlesztésében, ezért e tervek állami tulajdonú vállalatok általi végrehajtása a kormányzati feladatok körébe tartozónak tekinthető. A tervek a vas- és acélipar valamennyi szereplője számára célkitűzéseket és célokat határoznak meg, és az ágazat egészét meghatározott mennyiségek előállítására kötelezik. A kínai kormány valójában az állami tulajdonú vas- és acélipari vállalatokat az állam meghosszabbított karjaként használja a tervekben meghatározott célok és célkitűzések eléréséhez.
(54)
A Nemzeti Fejlesztési és Reformbizottságnak a vas- és acélipar fejlesztési politikájáról szóló 35. sz. rendelete többek között politikát vázol fel a vas- és acélkohászati vállalkozások számának csökkentésére, és célokat tűz ki a hazai piacon az első 10 közé rangsorolt acélipari vállalkozáscsoport termelése tekintetében (3. cikk), a termelési kapacitás tekintetében megtiltja új vas- és acélipari kapcsolt vállalkozások létrehozását (10. cikk), meghatározza a vas- és acéliparba való belépés eszközfeltételeit, valamint a vas- és acélipari vállalkozások által követendő technológiai és gazdasági indexeket (12. cikk), szabályokat állapít meg az acélipari vállalkozások szervezeti felépítésének változásai tekintetében (22. és 23. cikk), feltételeket határoz meg a pénzügyi forrásokhoz való hozzáférés tekintetében (25. és 26. cikk) és jogot biztosít az államnak ahhoz, hogy a nyersanyagbeszerzésbe beavatkozzon (30. cikk).
(55)
A 12. acélipari ötéves fejlesztési terv összefoglalja a korábbi tervben meghatározott célok megvalósítását, tartalmazza a fejlesztési stratégiát és célokat tűz ki az egész acélipar számára. A 35. sz. rendelethez hasonlóan nagyon pontos célokat határoz meg az ipari csoportosulások szintjén (III. szakasz, III. 6. pont), egyes projekteket ösztönöz, másokat visszafog (IV. szakasz, IV. pont), és megkülönböztetést alkalmaz a vas- és acélipar különböző tartományokban történő támogatása érdekében (IV. szakasz, V. pont), előírja az acélipari nagyvállalatok támogatását és vezető szerepet biztosít a legnagyobb állami tulajdonú kínai acélgyártók - például a Bao Steel, az Anshan Iron and Steel, a Wuhan Iron and Steel stb. - számára (9). A terv előírja továbbá a meglévő acélipari vállalkozások által végzett termelőtevékenység szabályozásának és irányításának megerősítését (V. szakasz, IV. pont).
(56)
A Kínai Népköztársaságnak a vállalkozások állami tulajdonú eszközeiről szóló törvénye kötelezi továbbá az állami tulajdonú (vagy a törvény szóhasználata szerint: állami beruházással működő) vállalatokat a nemzeti iparpolitikáknak való megfelelésre (10). Hasonlóképpen a központi vállalkozások által eszközölt beruházások felügyeletére és irányítására vonatkozó átmeneti intézkedések a fejlesztési tervek és az állami iparpolitika követésére kötelezik az állami tulajdonú (állami beruházással működő) vállalatokat (11). A központi vállalkozások fejlesztési stratégiáinak és terveinek irányítására vonatkozó intézkedések értelmében minden, állami beruházással működő vállalatnak fejlesztési és stratégiai tervet kell kidolgoznia, amelyet az Államtanács állami tulajdonú eszközök felügyeletével és igazgatásával foglalkozó bizottságának (SASAC) meg kell vizsgálnia és jóvá kell hagynia. E vizsgálatok során és a jóváhagyás megadása előtt a SASAC-nak mérlegelnie kell többek között azt, hogy ez a terv összhangban áll-e a nemzeti fejlesztési tervezési és iparpolitikákkal, és az állami tulajdonú gazdaság szerkezetének és felépítésének stratégiai kiigazításával (12).
(57)
A tervekben meghatározott intézkedések végrehajtásának konkrét példái - például a Capital Steel Corporation telephelyének áthelyezése (13) vagy az acélipari vállalkozások között létrejött számtalan egyesülés (14) - azt jelzik, hogy a tervek nemcsak iránymutatásként szolgáló indikatív dokumentumok, hanem az állami tulajdonú acélipari vállalatok részéről konkrét intézkedéseket is eredményeznek, amelyeket a (Nemzeti Fejlesztési és Reformbizottság és az Államtanács által képviselt) kormány készít elő.
(58)
A tervekben érintett vállalatoknak kivétel nélkül végre kell hajtaniuk a fenti preambulumbekezdésekben ismertetett konkrét intézkedéseket. Az a következtetés vonható le, hogy az acélipari vállalatok üzleti magatartásába való közvetlen kormányzati beavatkozással az állami tulajdonú acélipari vállalatok a kormány karjaként működve olyan kormányzati feladatokat látnak el, amelyek végső soron a tervekben meghatározott célok és célkitűzések teljesítéséhez vezetnek.
(59)
Miután megállapítást nyert, hogy az állami tulajdonú vállalatok kormányzati feladatokat látnak el, a kérdés az, hogy ennek során kormányzati hatáskört gyakorolnak-e. Ebben a tekintetben központi kérdés, hogy e vállalatokat a kormány érdemben ellenőrzi-e (15). Amennyiben ez a helyzet, a vonatkozó bizonyítékokra figyelemmel ésszerűen meghatározandó, hogy az állami tulajdonú vállalatok a kormányzat kinyújtott karjaként eljárva a fenti tervekben kitűzött politika tényleges végrehajtói.
(60)
Az alábbiakban ismertetett kormányzati ellenőrzés azt jelzi, hogy az állami tulajdonú vállalatok kormányzati hatáskört birtokolnak, gyakorolnak, illetve azokat ilyen hatáskörrel ruházták fel. Az ellenőrzés gyakorolható többek között kormányzati tulajdon, közigazgatási szabályozás, valamint a SASAC szerepvállalása, az igazgatótanács és kormányzati tervek révén.
(61)
Amint arról az együttműködés hiányáról szóló fenti szakaszokban (a (46)-(48) preambulumbekezdésben) már említés történt, a kínai kormány nem bocsátotta rendelkezésre a hidegen és melegen hengerelt acéltermékek kínai gyártóinak tulajdonosi szerkezetére vonatkozó információkat. A kínai kormány a kitöltött kérdőívben megadott egy 54 vállalatot tartalmazó listát, amelyekben a kínai kormány a legnagyobb részvényes, de az ellenőrző látogatás során azt állította, hogy a lista nem helytálló, és magántulajdonban álló vállalatokat is tartalmaz. A kínai kormány nem javította ki a listát és nem adta meg azt sem, hogy mely vállalatok állnak magántulajdonban és melyek képezik a kínai kormány tulajdonát. Az együttműködés hiánya miatt a Bizottságnak meg kellett vizsgálnia az aktában szereplő más bizonyítékokat és a nyilvánosan hozzáférhető információkat.
(62)
A panaszos bizonyítékot szolgáltatott arra vonatkozóan, hogy a melegen és hidegen hengerelt acéltermékek legjelentősebb gyártói állami tulajdonban állnak, és erről részletes információkat nyújtott be a panasz 10. mellékletében (16). Más nyilvánosan hozzáférhető információk (17) is megerősítik, hogy a kínai kormány a hidegen és melegen hengerelt acéltermékek számos gyártójában tulajdoni hányaddal rendelkezik.
(63)
Figyelembe véve az aktában szereplő összes információt, ésszerűen levonható az a következtetés, hogy a kínai kormány a melegen és hidegen hengerelt acéltermékek számos kínai gyártójában jelentős tulajdoni hányaddal rendelkezik.
(64)
A SASAC látja el az állami befektető feladatait és kezeli a felügyelete alá tartozó állami tulajdonú eszközöket. Meg kell jegyezni, hogy noha a kínai kormány a kitöltött kérdőívben és későbbi beadványaiban is azt állította, hogy a SASAC nem vállal szerepet az állami tulajdonú vállalatok kereskedelmi műveleteiben, és ezt az állítását az állami tulajdonú vállalatok eszközeinek felügyeletére és igazgatására vonatkozó ideiglenes intézkedések (18) 7. cikkére való hivatkozással támasztotta alá, ugyanezen jogszabály más cikkei és az aktában szereplő más bizonyítékok (19) másra engednek következtetni.
(65)
A kínai kormány által kitöltött szubvencióellenes kérdőív valójában azt igazolja, hogy az Államtanács által felhatalmazott SASAC jogi eljárások útján nevezi ki és hívja vissza a felügyelt vállalatok felső vezetőit, illetve értékeli teljesítményüket. Feladata egyben, hogy a felügyelt vállalatokat az irányadó elvek és politikák végrehajtására ösztönözze, felel a vállalkozások állami tulajdonú eszközeinek alapvető kezeléséért, valamint irányítja és felügyeli a helyi állami tulajdonú eszközök jogszerű igazgatási munkáját.
(66)
A SASAC feladatkörébe tartozik emellett az állami tulajdonú vállalatok vezetőinek javadalmazása és értékelése; továbbá e vállalkozások vezetőinek kinevezése, és jutalmazásukra és szankcionálásukra vonatkozó döntések meghozatala (20). Valójában az összes bizonyíték arra enged következtetni, hogy az állami tulajdonú vállalatok vezetőinek pályafutása a SASAC-on múlik. E körülmények azt jelzik, hogy a SASAC-ot egyértelműen kormányzati hatáskörrel ruházták fel.
(67)
Az állami tulajdonú vállalatok igazgatótanácsának összetétele is a kínai kormány e vállalkozások felett gyakorolt ellenőrzését támasztja alá. Az aktában szereplő bizonyítékok (21) azt jelzik, hogy az igazgatótanácsok számos tagja jelenleg kormányzati vagy pártfunkciót visel vagy a múltban ilyet töltött be, és kiválasztásukat erőteljesen befolyásolják a kormányzati szervek, úgy mint a SASAC vagy a Kínai Kommunista Párt.
(68)
A kínai kormány acéliparral kapcsolatos szakpolitikáit, érdekeit és céljait különféle központi szintű és központi szint alatti kormányzati tervben határozta meg. A kormány szorgalmazza, hogy az állami tulajdonú vállalatok e szakpolitikákat kövessék (ennek elmulasztása esetén a vállalkozásokat még szankcionálják is), és egyes vezető kínai állami tulajdonú acélipari vállalatok közelmúltbeli intézkedéseiből nyilvánvalóan látszik, hogy e szakpolitikákat betartják, és az állami tulajdonú acélipari vállalatok a tervekben meghatározott célszámok és célok elérésén munkálkodnak.
(69)
A 12. acélipari ötéves fejlesztési terv szerint kizárólag a „nemzeti vas- és acélipari szakpolitikát, és a vas- és acélipar termelési és működési szabványait és feltételeit betartó vállalkozások jutnak elsődleges szerephez az egyesülésben és szerkezetátalakításban.” (22)
(70)
Számos tartományi és helyi szintű terv tesz név szerinti említést állami tulajdonú vállalatokról és tűz ki számukra célokat és célszámokat. A panaszos panaszához csatolta e tervek kivonatait (23). A kérdőív, valamint az ellenőrzést és pontosítást szolgáló hiánypótlást kérő levél az összes ilyen tervet bekérte, de a kínai kormány úgy döntött, nem adja át azokat. Meg kell azonban jegyezni, hogy a kínai kormány az eljárás során ezen idézetek pontosságát nem vitatta. Emellett a tartományi és helyi tervekben említett vállalatok elismerik a hatóságokkal folytatott együttműködést, és ismertetik, hogy jelenleg miként járnak el a terveknek megfelelően, illetve a múltban miként tették ezt (24).
(71)
Noha a kínai kormány állítása szerint a fenti tervek némelyike nem kötelező erejű, csak a tájékoztatás célját szolgálja, ezt az állítást az aktában szereplő többi bizonyíték nem támasztja alá. Ellenkezőleg, számos - kétségtelenül jogilag kötelező erejű - törvény és rendelet (25) az állami tulajdonú vállalatok számára kötelezővé teszi az állami fejlesztési tervek és iparpolitika követését.
(72)
A kínai kormány az ötéves tervben és más vonatkozó hivatalos dokumentumban fogalmazza meg a vas- és acéliparra vonatkozó célokat és célszámokat, amelyeket e dokumentumokban ismertetett funkciók és tevékenységek révén valósít meg. Mivel ezeket a terveket és dokumentumokat a kínai kormány szervei - az Államtanács vagy a Nemzeti Fejlesztési és Reformbizottság - fogalmazzák meg, az azokban említett funkciókat és feladatokat kormányzatinak kell tekinteni. Mivel a fent ismertetettek szerint az állami tulajdonú acélipari vállalatok számára kötelező a tervek és szakpolitikák követése, a kormányzat kinyújtott karjaként járnak el, és mivel a kormányzat érdemi ellenőrzést gyakorol felettük, ténylegesen kormányzati hatáskört gyakorolnak.
(73)
Az együttműködés kínai kormány részéről tapasztalt hiányára tekintettel az „állami szervnek” minősülő jogalanyok körét nem sikerült teljes mértékben meghatározni. Mindenesetre állami szervnek minősül minden olyan állami tulajdonú vállalat, amelyben a kormány a többségi vagy a legnagyobb részvényes. Magánjogi szerv minden olyan jogalany, amelyben a kormánynak nincs részesedése. A fentiek alapján nyilvánvaló, hogy nincs szükség az állami jogalanyok és a magánjogi szervek közötti egyértelmű határvonal meghúzására, mivel az alábbi, (85)-(98) preambulumbekezdésben igazolást nyer, hogy az acélágazatban valamennyi magánjogi szervet az állam bízza meg és irányítja, ezért magatartásuk valamennyi fontos szempontból az állami szervekével azonos.
b) Gazdasági előny (állami szervek)
(74)
Annak értékeléséhez, hogy felmerül-e az alaprendelet 3. cikkének (2) bekezdése szerinti gazdasági előny, az exportáló gyártók által a melegen és hidegen hengerelt acéltermékekért fizetett árat össze kell hasonlítani a releváns viszonyítási alappal. A fellebbviteli testület jelentése megerősítette, hogy amennyiben a vétel helye szerinti ország piaca a kormányzati szerepvállalás miatt torzult, külső viszonyítási alap használata megengedett. A jelentés megjegyezte továbbá, hogy „amennyiben a kormány a piacon domináló szállító, valószínű, hogy a magánpiaci árak is torzulnak, ennek ellenére szükséges az eseti elemzés” (26). A fellebbviteli testület azt is kimondta, hogy: „… javaslatunk nem egy olyan határérték megállapítására irányul, amely felett az ártorzulás megállapításához elegendő az a puszta tény, hogy a kormány a piacon a meghatározó szállító, hanem arra az egyértelmű tényre, hogy minél meghatározóbb a kormány piaci szerepe, annál valószínűbb, hogy ez a szerepvállalás a magánpiaci árak torzulásához fog vezetni.” (27) A fellebbviteli testület kimondta továbbá, hogy: „amennyiben a kormány »jelentős« szállító, a kormány piaci részesedésén túli tényezőkhöz kapcsolódó bizonyítékokra is szükség lesz, mivel a kormányzat jelentős szállítói szerepvállalása önmagában nem bizonyítja a magánpiaci árak torzulását.” Ezért az első megválaszolandó kérdés az, hogy a melegen és hidegen hengerelt acéltermékek kínai gyártásában a kormány szerepe meghatározó vagy pusztán jelentős.
(75)
A Bizottság információkat kért a kínai kormánytól a melegen és hidegen hengerelt acéltermékek piacáról az állami tulajdonú vállalatok és a magánvállalatok által gyártott melegen és hidegen hengerelt acéltermék-termelés aránya tekintetében, azonban a kínai kormány e tekintetben semmiféle releváns információt nem nyújtott be (28).
(76)
A Bizottság ebben a kérdésben más hozzáférhető információkat használt fel (29), amelyek alapján megállapította, hogy Kínában a melegen hengerelt acéltermékek legalább 63 %-át állami tulajdonú acélipari vállalatok állítják elő. Fontos megjegyezni, hogy az állami tulajdonú vállalatok e 63 %-os részesedése egy igen konzervatív szemléletű elemzés eredménye és az abszolút minimumszámot jelenti. Az a tény, hogy az exportőrök által bejelentett állítólagos magántulajdonú szállítók közül sok a jelek szerint kereskedelmi vállalat (amelyek termékeiket vélhetően állami tulajdonú vállalatoktól szerezték be), a kínai kormány részéről az együttműködés hiánya (lásd a fenti (46)-(48) preambulumbekezdést), valamint más vizsgáló hatóságok megállapításai (lásd: 32. lábjegyzet) arra a következtetésre vezetnek, hogy az állami tulajdonú vállalatok valós részesedése a melegen hengerelt acéltermékek piacán sokkal nagyobb. A kínai kormány hangsúlyos jelenléte a melegen hengerelt acéltermékek piacán (lásd az alábbi (85)-(94) preambulumbekezdést) a magánszereplők mozgásterét is beszűkíti.
(77)
A fentieket figyelembe véve megállapítást nyert, hogy a melegen hengerelt acéltermékek kínai piacán az állami tulajdonú vállalatok meghatározóak. A melegen hengerelt acéltermékek piacán az állami tulajdonú vállalatok ezen erőfölénye olyan jelentős, hogy a magántulajdonú gyártóknak nincs más választásuk, mint áraikat az állami tulajdonú vállalatok áraihoz igazítani, amint az az alábbiakban bemutatásra kerül.
(78)
A hidegen hengerelt acéltermékek vonatkozásában az állami tulajdonú vállalatok kínai exportáló gyártók által jelentett piaci részesedése (18 %) sokkal alacsonyabb, mint melegen hengerelt acéltermékek esetében, noha ennek más információk ellentmondanak (lásd az alábbi (79) preambulumbekezdést). Figyelemmel a kínai kormány együttműködésének hiányára, arra a tényre, hogy az exportőrök által bejelentett állítólagos magántulajdonban levő szállítók közül sok a jelek szerint kereskedelmi vállalat (amelyek termékeiket vélhetően állami tulajdonú vállalatoktól szerezték be), valamint a magánszereplők kereskedelmi tevékenységének a kínai kormány ágazatbeli részvételéből fakadó korlátozásaira (lásd az alábbi (85)-(94) preambulumbekezdést) az a következtetés vonható le (részben az alaprendelet 28. cikke szerint rendelkezésre álló tények alapján [lásd az alábbi (79) preambulumbekezdést]), hogy az állami tulajdonú vállalatok Kínában a hidegen hengerelt acéltermékek piacán is meghatározó szerepet játszanak.
(79)
Ezt a következtetést támasztja alá a World Steel Capacity Book (a nemzetközi acéltermelési kapacitás könyve), amely cáfolja a kínai exportőrök által jelentett 18 %-os részesedést, és arra enged következtetni, hogy Kínában a hidegen hengerelt acéltermékek teljes termelési kapacitásának több mint 70 %-a állami tulajdonban áll (30).
(80)
A Bizottság információkat kért a kínai kormánytól a kínai piacon állami és magántulajdonú vállalatok által értékesített melegen és hidegen hengerelt acéltermékek áráról. A kínai kormány a kérdőívre adott válaszban ilyen információkat egyáltalán nem adott meg. Az állami tulajdonú vállalatok exportőreinél végzett vizsgálat megállapította, hogy a vizsgálati időszakban a négy exportáló gyártó, illetve gyártói csoport által a melegen és hidegen hengerelt acéltermékek magángyártóitól vagy kereskedőktől beszerzett melegen és hidegen hengerelt acéltermékek ára rendre megközelítette az állami tulajdonú vállalatok árait (31). Így a megfigyelt adatok az állami tulajdonú vállalatok ágazatbeli erőfölényével együtt azt igazolják, hogy a magántulajdonban levő szállítók árai ténylegesen az állami tulajdonú vállalatoknak fizetett árakat követik. Továbbá a mintába felvett egyik exportáló gyártó által benyújtott, a magántulajdonban levő szállító által melegen hengerelt acéltermékek szállítására szóló szerződésben még egy olyan feltétel is szerepel, amely az árat az állami tulajdonú vállalatok által alkalmazott árhoz köti.
(81)
Az aktában szereplő információk összessége alapján megállapítható, hogy az állami tulajdonú vállalatok által értékesített melegen és hidegen hengerelt acéltermékek árai - az állami tulajdonú vállalatok melegen és hidegen hengerelt acéltermékek kínai piacán tapasztalható kimagasló erőfölénye következtében - torzultak. A magántulajdonban levő szállítók által a melegen és hidegen hengerelt acéltermékekre alkalmazott árakat az állami tulajdonú vállalatok által felszámított árakhoz igazították. Ennek figyelembevételével megállapítható, hogy a melegen és hidegen hengerelt acéltermékek vonatkozásában Kínában nem léteznek megbízható piaci árak. Mivel a melegen és hidegen hengerelt acéltermékek piacán nem léteznek „uralkodó piaci viszonyok”, a Bizottságnak az alaprendelet 6. cikkének d) pontja értelmében helyettesítő viszonyítási alapot kellett keresnie. Mivel a teljes kínai piac torzult, a kínai költségek és árak bármely érdemi kiigazítását a gyakorlatban kivitelezhetetlennek ítélték, és a jelek szerint az állami tulajdonú vállalatok erőfölénye a behozatali árakat hasonlóképpen torzította volna. Emiatt az alaprendelet 6. cikke d) pontjának ii. alpontjával összhangban külső viszonyítási alapot kellett keresni.
(82)
A legmegfelelőbb viszonyítási alapnak a melegen és hidegen hengerelt acéltermékek különféle acélipari szaklapokban - pl. a Steel Business Briefing, a MEPS és a CRU című folyóiratban - rendszeresen közzétett világpiaci árai alapján számított viszonyítási alap tűnt.
(83)
Az állami tulajdonú vállalatok árainak egy külföldi (az alábbi (103) preambulumbekezdés alapján kiszámított) viszonyítási alappal való összevetéséből az derült ki, hogy ezek az árak jóval elmaradtak a referenciaáraktól, minek következtében a szerves bevonatú acéltermékek kínai exportáló gyártóinál az alaprendelet 3. cikkének (2) bekezdése értelmében vett gazdasági előny keletkezett.
c) Egyedi jelleg
(84)
A támogatási program az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének c) pontja értelmében véve egyedi, tekintve, hogy a melegen és hidegen hengerelt acéltermékeket csak korlátozott számú kínai iparág és vállalkozás használja fel termelésében.
d) Magántulajdonban levő szállítók megbízása és utasítása
(85)
A következő megválaszolandó kérdés az, hogy a melegen és hidegen hengerelt acéltermékek magántulajdonú gyártóit - amelyek nem állami szervek - ennek ellenére a kínai kormány bízza-e meg és utasítja-e az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának iv. alpontja értelmében arra, hogy melegen és hidegen hengerelt acéltermékeket szállítsanak a szerves bevonatú acéltermékek gyártói számára.
(86)
Már a kezdetektől megállapítást nyert, hogy a kínai kormány politikája az, hogy melegen és hidegen hengerelt acéltermékeket szállít a szerves bevonatú acéltermékek ágazatának, mivel ebben a szállításban a kormányzat részét képező állami szervek vesznek részt, amelyek piaci erőfölényük miatt a piaci áraknál alacsonyabb árakat kínálhatnak fel. Továbbá e szervek állami vagy nem állami besorolásától függetlenül ugyanez a bizonyíték utal az iparágba hangsúlyosan beavatkozó kormányzati politika jelenlétére. Most azt kell meghatározni, hogy ez a politika a magántulajdonban levő szállítókra is érvényes-e.
(87)
Számos kormányzati terv és szakpolitikai dokumentum utal arra, hogy a kínai kormány ösztönzi és támogatja a kínai acélgyártókat (az állami tulajdonú és magántulajdonú gyártókat egyaránt). E dokumentumok egyes szakaszai arra engednek következtetni, hogy a kormány és a magántulajdonú acélvállalatok magatartása között közvetlen kapcsolat áll fenn, és olykor megfigyelhető, hogy az ilyen „iránymutatás” eredményeként az acélvállalatok magatartása a tervekben ajánlott módon alakult.
(88)
A Nemzeti Fejlesztési és Reformbizottság vas- és acélipar fejlesztési politikájáról szóló 35. sz. rendelete például az acélvállalatokat egy adott magatartásforma követésére ösztönzi (32), feltételeket szab a beruházásokhoz és azokat a hatóságok jóváhagyásához köti (33), befolyásolja az erőforrásokért folytatott versenyt (34), sőt, szankciókat helyez kilátásba azon vállalatok esetében, amelyek nem tartják be a rendeletet (35). Az acélvállalatok üzleti döntéseit emellett a 12. acélipari ötéves fejlesztési terv is befolyásolja, ami emiatt a költségszerkezetre és az árakra is hatással lehet (36).
(89)
Ezen túlmenően a panaszos a panasz 24. mellékletében benyújtott összeállítást nyújtott be különféle kormányzati szervezetek szakpolitikai dokumentumaiból származó kivonatokból, amelyek általánosságban az acélipar, konkrétan pedig a szerves bevonatú acéltermékek üzletágának a kínai kormány általi támogatására világítanak rá (37).
(90)
Emellett nyilvánosan hozzáférhető információk is azt igazolják, hogy a magántulajdonú vállalatok magatartása a különféle kormányzati terveknek és szakpolitikai dokumentumoknak megfelelően alakul (38).
(91)
A kínai kormány lépéseket a bonyolult héa-visszatérítési rendszerben kirótt kiviteli korlátozásokon keresztül tett a melegen és hidegen hengerelt acéltermékek kivitelének visszafogására. Konkrétabban: a melegen és hidegen hengerelt acéltermékeket 17 %-os héa megfizetése terheli. A hidegen hengerelt acéltermékekből (amelyeket melegen hengerelt acéltermékekből állítanak elő) gyártott szerves bevonatú acéltermékek belföldi értékesítését terhelő héa 13 %-ban visszatérítendő, miközben a melegen vagy hidegen hengerelt acéltermékek kivitelét választó vállalatok egyáltalán nem igényelhetnek adó-visszatérítést. Ez a rendszer azt jelenti, hogy a melegen vagy hidegen hengerelt acéltermékek magántulajdonú gyártóit nem illeti meg a szokásos kereskedelmi szabadság; a rendszer pedig a melegen vagy hidegen hengerelt acéltermékek belföldi kínálatának növelésével és a kínai piacon azok árának nyilvánvaló leszorításával jár. Ilyen módon a melegen és hidegen hengerelt acéltermékek magántulajdonú gyártói (az állami tulajdonú vállalatokkal megegyezően) nem függetlenedhetnek a kínai kormány politikájától.
(92)
Az állami szervek gazdasági előnyéről szóló fenti szakaszban megállapítást nyert, hogy az állami tulajdonú acélipari vállalatoknak a melegen és hidegen hengerelt acéltermékek piacán jellemző erőfölénye miatt a melegen és hidegen hengerelt acéltermékek magántulajdonú gyártóinak nincs más választásuk, mint áraikat az állami tulajdonú vállalatok áraihoz igazítani. Más megfogalmazásban ez azt jelenti, hogy áraikat nem megszabják, hanem inkább átveszik. Ez egy újabb jele annak, hogy a melegen és hidegen hengerelt acéltermékek magántulajdonú gyártói nem járhatnak el a kínai kormány és más állami szervek intézkedéseitől függetlenül.
(93)
Ezt a tényt támasztják alá a kínai exportáló gyártók által a kitöltött szubvencióellenes kérdőíven beküldött információk, amelyek azt mutatják, hogy a melegen és hidegen hengerelt acéltermékek magántulajdonban levő szállítónak árai majdnem teljesen igazodnak az állami tulajdonú vállalatok áraihoz. Továbbá a mintába felvett egyik exportáló gyártó által benyújtott, a magántulajdonban levő szállító által melegen hengerelt acéltermékek szállítására szóló szerződésben még egy olyan feltétel is szerepel, amely az árat az állami tulajdonú vállalatok által alkalmazott árhoz köti.
(94)
Figyelemmel arra a fenti megállapításra, hogy az állami tulajdonú vállalatok által alkalmazott árak a piaci árszintek alatt maradnak, egyértelmű, hogy a magántulajdonú szállítók állami tulajdonú vállalatok által felszámított árakhoz igazított árai is elmaradnak a piaci árszinttől.
e) Pénzügyi támogatás
(95)
Az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontja iv. alpontjának második francia bekezdése szerint pénzügyi támogatás áll fenn, ha a kormány: „egy magánszervezetet bíz meg az i., ii. és iii. pontban felsorolt olyan feladatok ellátásával, vagy utasítja azt ezen feladatok ellátására, amelyek szokásos esetekben a kormányzat feladatai lennének, és ez a gyakorlat valójában nem különbözik a kormányzat által követett szokásos gyakorlattól;” A WTO fellebbviteli testülete az „utasítást” akként értelmezte, hogy az olyan helyzetekre utal, amikor a kormányzat egy magánjogi szerv felett hatásköreit gyakorolja, beleértve bizonyos fokú kényszert, a „megbízást” pedig olyan helyzetekre utalva használja, amikor a kormány egy magánjogi szervezetre feladatköröket ruház át (39). Ezen túlmenően a WTO USA-exportkorlátozásokkal foglalkozó vizsgálóbizottsága (40) hárompillérű tesztet állapított meg a megbízás és utasítás létezésének vizsgálatára, amelyhez a következőkre van szükség a) egy olyan kormányzati intézkedés, amelyet b) egy adott félhez intéznek és c) amelynek tárgya egy adott feladat vagy kötelezettség (41).
(96)
Ennek alapján a magántulajdonban levő szállítóknak a melegen és hidegen hengerelt acéltermékek szállítását célzó kínai kormányzati politikába való bevonása kimeríti a magánszállítók „megbízás”-ának és „utasítás”-ának fogalmát, a következő okok miatt:
A kormányzati „intézkedés” kitétel:
-
A kínai kormány „politikája” (lásd: a fenti (86) preambulumbekezdés) „intézkedést” vagy „intézkedéseket” valósít meg. A politikát egyfelől állami szervek (állami tulajdonú vállalatok) hajtják végre, amelyek a piacon erőfölényben vannak és piaci árszintek alatt értékesítenek, másfelől a kínai kormány valósítja meg tervek és az exportkorlátozások manipulálása révén. Ennek általános hatása, hogy a magántulajdonban levő szállítók ténylegesen arra kényszerülnek, hogy kövessék az állami szervek piaci árszint alatti árait.
Az „egy adott félhez intézett” kitétel:
-
A kormányzati politika (nevezetesen a tervek és az exportkorlátozások) a melegen és hidegen hengerelt acéltermékek valamennyi gyártójára vonatkozik, azaz az állami és magántulajdonú gyártókra egyaránt. Ebben az értelemben a politika „címzettje” az összes gyártó. Ezt bizonyítja az a tény, hogy az állami tulajdonú vállalatok és a magántulajdonban levő szállítók árai összehangoltak, és a magántulajdonú szállítók kereskedelmi szempontból ésszerűtlen árakon értékesítenek.
Az „amelynek tárgya egy adott feladat vagy kötelezettség” kitétel:
-
A kormányzati politika célja - amint azt a kínai árszintek is bizonyítják - a melegen és hidegen hengerelt acéltermékek piaci ár alatti rendelkezésre bocsátása. A kínai kormány és az állami tulajdonú vállalatok intézkedései nyomán a magántulajdonban levő szállítóknak nem marad más választásuk, mint követni az állami szervek gyakorlatát, ami ténylegesen egy konkrét feladatot vagy kötelezettséget ró rájuk. A kínai kormány politikája - különösen a terveken és a héa manipulációján keresztül - súlyosan korlátozza a magántulajdonban levő szállítók szabadságát e feladat vagy kötelezettség tekintetében.
(97)
A fenti összes tényezőt figyelembe véve megállapítható, hogy a kínai kormány exportkorlátozása, a kormányzati tervezés és az állami tulajdonú vállalatok erőfölénye korlátozza a melegen és hidegen hengerelt acéltermékek magántulajdonban levő szállítóinak szabadságát, arra kötelezve őket, hogy nem-kereskedelmi módon járjanak el, és közgazdaságilag ésszerűtlen (piaci ár alatti) árakat fogadjanak el, amit egy szabad és nyitott piacon nem tennének meg. Ez megerősíti azt, hogy a melegen és hidegen hengerelt acéltermékek szállítására vonatkozó kormányzati politika (a szerves bevonatú acéltermékek ágazatát is beleértve) a magántulajdonban levő szállítókra is kiterjed.
(98)
Ezen túlmenően - a fenti elemzésre figyelemmel - az aktában szereplő bizonyítékok és más nyilvánosan hozzáférhető információk a Bizottságot arra a következtetésre vezették, hogy a melegen és hidegen hengerelt acéltermékek kínai magántulajdonú gyártóinak a kínai kormány ad megbízást és utasítás az áruknak az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának iii. alpontja és 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának iv. pontja szerinti szállítására és az állami tulajdonú acélipari vállalatokkal azonos módon történő eljárásra.
f) Gazdasági előny (magántulajdonban levő szállítók)
(99)
A Bizottság megállapította, hogy a melegen és hidegen hengerelt acéltermékek magántulajdonban levő szállítói a kínai kormány megbízásából és utasítására járnak el, és a vizsgálat igazolta, hogy a melegen és hidegen hengerelt acéltermékek magántulajdonú szállítói által felszámított árak igazodnak az állami tulajdonú vállalatok által felszámított árakhoz (lásd a fenti szakaszt).
(100)
Ennek figyelembevételével megállapítást nyert, hogy az állami tulajdonú vállalatok piaci ár alatti, melegen és hidegen hengerelt acéltermék-szállítására vonatkozó gazdasági előnyre és egyedi jellegre vonatkozó megállapítások egyúttal a melegen és hidegen hengerelt acéltermékek magántulajdonú szállítók általi szállítására is vonatkoznak.
g) A vizsgálat megállapításai
(101)
A programból a mintába felvett két exportáló gyártó húzott hasznot. Az egyik exportáló gyártó (Panhua Steel Group) előnyben részesült a melegen hengerelt acéltermékek megfelelő ellenszolgáltatásnál alacsonyabb összegért történő szállításából, és a másik exportáló gyártó (Huadong Steel Group) a hidegen hengerelt acéltermékek megfelelő ellenszolgáltatásnál jóval kevesebb összeg fejében történő rendelkezésre bocsátásából részesült gazdasági előnyben.
h) A támogatási összeg kiszámítása
(102)
A kiegyenlíthető támogatási összeget a támogatásban részesülő felekre átruházott, a vizsgálati időszak vonatkozásában feltárt gazdasági előny mértékének megfelelően számították ki. A gazdasági előny kiszámítása a melegen és hidegen hengerelt acéltermékek tényleges beszerzési értékének és a megfelelő referenciaértékek különbözetének kiszámításával történik. Az így kapott összeget aztán elosztották az együttműködő exportáló gyártó vizsgálati időszakban lebonyolított összes forgalmával, mivel a támogatás megítélése nem az exportteljesítmény függvényében történt és nem a gyártott, megtermelt, exportált vagy szállított termékek mennyisége szerint került meghatározásra.
(103)
Mivel a melegen és hidegen hengerelt acéltermékek kínai piaca torzult, a melegen és hidegen hengerelt acéltermékek referenciaárának meghatározásához a melegen és hidegen hengerelt acéltermékek világpiaci árát tekintették megfelelő alapnak. A különféle acélipari szaklapok (az SBB és a MEPS) alapján öt ország/régió (azaz Európa, USA, Törökország, Japán és Brazília) adózás utáni, nettó belföldi árait választották ki. A reprezentatív referenciaérték kiszámításához a Bizottság valamennyi releváns földrajzi régió tekintetében a legnagyobb piacot választotta ki, ezek Európa (EU), Észak-Amerika (USA), Latin-Amerika (Brazília), Ázsia (Japán) és Közel-Kelet/Észak-Afrika (Törökország). A havi referenciaár meghatározásához az öt ország/régió vizsgálati időszakra vetített havi átlagárainak számtani átlagát vették alapul. A kiválasztott öt ország/régió árai a vizsgálati időszakban nem a legmagasabbak voltak, mindegyikük tagja a WTO-nak, világszinten a tíz legnagyobb acélgyártó közé tartoznak, és földrajzilag elszórtam, más-más földrészen találhatók. Az így meghatározott referenciaárak ezért méltányosnak és ésszerűnek tekinthetők.
(104)
A vizsgálati időszakban a mintába felvett exportáló gyártók esetében a fenti módszer szerint megállapított támogatási ráta a Huadong-csoport vonatkozásában 23,02 %, a Panhua-csoport vonatkozásában pedig 27,63 %.
(105)
A mintába fel nem vett együttműködő vállalatokra megállapított súlyozott átlagos támogatási ráta 25,37 %.
(106)
Az együttműködés csekély mértéke miatt az összes nem együttműködő vállalatra vonatkozó támogatási rátát az e rendszer tekintetében a mintába felvett együttműködő vállalatokkal kapcsolatban álló jogalany esetében megállapított legmagasabb szintű támogatási rátában, azaz 32,44 %-ban határozták meg.
3.3.1.2. Földhasználati jogok biztosítása a megfelelő ellenszolgáltatásnál jóval kevesebb összeg fejében
a) Bevezetés
(107)
A panaszos állítása szerint a földterületek értékesítésének nincs működő piaca Kínában, és a vállalatok által a földhasználati jogokért fizetett összeg jóval a szokásos piaci ár alatt van. A kínai kormány a szubvencióellenes kérdőívre adott válaszában közölte, hogy „a Kínai Népköztársaság földügyi igazgatásról szóló törvényének megfelelően a városi területeken a föld az állam tulajdona, míg vidéki és elővárosi területeken eltérő állami rendelkezés hiányában a földművelők közös tulajdona”. A kínai kormány állítása szerint létezik a földterületek értékesítésének szabványosított és megfelelően versengő piaca, a földhasználati jogokkal pedig a földpiaci törvény rendelkezéseinek megfelelően nyilvánosan kell kereskedni. A kínai kormány azt állította továbbá, hogy az ipari és kereskedelmi földterületeket földhasználati kompenzációval kell megszerezni a nyílt piacon nyilvános ajánlattétel, árverés és verseny útján. A kínai kormány nem szolgáltatott adatot a tényleges földhasználati díjakkal, a kormányzat által kialakított minimális földárakkal kapcsolatban, amelyeket a kitöltött szubvencióellenes kérdőívben és az ellenőrző látogatáson említettek.
(108)
Az ellenőrzés során a Bizottság bizonyítékot kért a kínai kormánytól azon állítás alátámasztására, hogy Kínában valamennyi ipari földterületet nyilvános ajánlattétel, ajánlattétel vagy árverés útján osztanak ki. A kínai kormány az ellenőrző látogatás során erre nem tudott bizonyítékot szolgáltatni, de a látogatást követően benyújtott információkat erre vonatkozóan. Mindazonáltal az összes bizonyíték arra utal, hogy a mintába felvett exportáló gyártók tizenhárom földhasználati ügylete közül mindössze hat esetben zajlott nyilvános ajánlattétel vagy árverési eljárás. A Bizottság kérése ellenére az árverés/nyilvános ajánlattétel résztvevőiről nem érkezett információ, és a vállalat által fizetett végső ár valójában minden alkalommal megegyezett a helyi hatóságok által önkényesen megszabott árral.
(109)
A Bizottság egyben - feltételezve, hogy Kínában a földnek nincs piaci ára - azt kérte a kínai kormánytól, hogy fejtse ki a lehetséges viszonyítási alapokra vonatkozó nézeteit. Noha ez a kérdőív kínai kormánynak való elküldésekor csak egy feltételezés, és semmi esetre sem megállapítás vagy következtetés volt, a kínai kormány arra az álláspontra helyezkedett, hogy ez a feltételezés téves, és semmiféle lehetséges viszonyítási alapot nem szolgáltatott. A kínai kormány egyben rámutatott a panasz egyik állítólagos hiányosságára, miszerint a panaszos egyfelől azt állítja, hogy Kínában a földnek nincsen piaca és egy „külső viszonyítási alapot” kell igénybe venni, másfelől viszont azt, hogy az állami tulajdonú vállalatok a magántulajdonú vállalkozásokhoz képest kedvezőbb feltételekkel kapnak földet a kormánytól, és azt javasolja, hogy ha egyáltalán használnak viszonyítási alapot, az legyen a „nem kedvezményezett” kínai iparágak által fizetett ár, viszont ezekről az árakról nem adott információt. Ezzel összefüggésben meg kell jegyezni, hogy a panaszos állítása szerint a földhasználati jogok teljes kínai piaca torzult - a szerves bevonatú acéltermékek állami és a magántulajdonú gyártói egyaránt a megfelelő ellenszolgáltatásnál jóval kevesebb összeg fejében jutnak földhasználati jogokhoz.
b) Jogalap
(110)
Kínában a földhasználati jog biztosítása a Kínai Népköztársaság földügyi igazgatásról szóló törvényének és a Kínai Népköztársaság ingatlanokról szóló törvényének hatálya alá tartozik.
c) Gyakorlati végrehajtás
(111)
A földügyi igazgatásról szóló törvény 2. cikkének megfelelően minden földterület állami tulajdonban van, mivel a kínai alkotmány, illetve a vonatkozó jogi rendelkezések szerint a föld a kínai nép közös tulajdona. A földet nem lehet eladni, a földhasználati jogot azonban a törvény alapján át lehet ruházni. Az állami hatóságok a földterületet nyilvános ajánlattétel, árajánlat vagy árverés útján ruházhatják át.
d) A vizsgálat megállapításai
(112)
Az együttműködő exportáló gyártók információkat közöltek az általuk használt földterületről, illetve a legtöbb földhasználati jogra vonatkozó szerződésekről/okiratokról, a kínai kormány azonban a földhasználati jogok ellenértékének megállapításával kapcsolatban azonban csak igen korlátozott tájékoztatást adott.
(113)
A fent említetteknek megfelelően a kínai kormány azt állította, hogy Kínában valamennyi ipari földterületet nyilvános ajánlattétel, árverés vagy verseny útján osztanak ki. Ezt a Kínai Népköztársaság ingatlanokról szóló törvényének 137. cikke is (42) előírja.
(114)
Az együttműködő exportáló gyártók ellenőrzése során azonban megállapítást nyert, hogy a kínai kormány által ismertetett rendszer a gyakorlatban nem mindig így működik. Például a Chongqing Wanda Steel Strip Co. Ltd. (a Panhua Group Co. Ltd része) által megvásárolt hat földhasználati jogból négy esetében nem volt nyilvános ajánlattételi eljárás és ezt a vállalat tisztviselői megerősítették. Az eljáráson a Chongqing Wanda volt az egyetlen résztvevő, és a vállalat által fizetett végső ügyleti ár megegyezett a helyi földerőforrás-hivatal által önkényesen meghatározott induló árral. A fennmaradó két másik földhasználati jogra vonatkozóan lezajlott nyilvános ajánlattételi eljárás, de erre sem a vállalat, sem a kínai kormány nem szolgáltatott bizonyítékot. A kínai kormány által az ellenőrző látogatást követően benyújtott dokumentumokból valójában az látszik, hogy e két földhasználati jogot a helyi földerőforrás-hivatal által megszabott árral megegyező áron vették meg. A Zhangjiagang Panhua Steel Strip Co., Ltd (egyben a Panhua Group Co. Ltd része is) három földhasználati jogot szerzett magántulajdonú vállalatoktól történő átruházással a Panhua Group Co. Ltd részvényeiért cserében.
(115)
A Zhejiang Huadong Light Steel Building Material Co., Ltd két földhasználati jogát a Xiaoshan kerületi helyi földerőforrás-hivataltól szerezte, egyet pedig a magántulajdonú vállalattól. A nyilvános vételi ajánlatról vagy árverésről nem lehetett bizonyítékot szolgáltatni, mivel a kínai kormány szerint a 2006. szeptember 1-je előtt megvett földhasználati jogok tekintetében nem létezett a földhasználati jogokkal kapcsolatos ügyletek eladási megerősítése, és a kínai kormány ténylegesen nem erősítette meg, de nem is tagadta, hogy ezen ügyletek kapcsán nyilvános ajánlattételre vagy árverésre került sor.
(116)
Az eljárás megállapításai megerősítik, hogy Kínában a földhasználat biztosításával és megszerzésével kapcsolatos helyzet tisztázatlan és nem átlátható, az árakat pedig a hatóságok gyakran önkényesen szabják meg. A hatóságok a települési földértékelési rendszer szerint szabják meg az árakat, mely rendszer - egyéb szempontok mellett - arra kötelezi őket, hogy az ipari földterületek árának meghatározásakor az iparpolitikát is vegyék figyelembe. Ugyanakkor - legalábbis az acélágazatban - az ipari földterületekhez való hozzáférés törvényileg csak azokra a vállalatokra korlátozódik, amelyek betartják az állam által meghatározott iparpolitikát (43).
(117)
A panaszos által benyújtott információkból az is kiderül, hogy Kínában a földet a szokásos piaci ár alatt bocsátják rendelkezésre (44).
e) Következtetés
(118)
Ennek megfelelően a földhasználati jogok kínai kormány által történő biztosítását - az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának iii. alpontja, illetve 3. cikkének (2) bekezdése értelmében - áruk rendelkezésre bocsátásának formájában nyújtott támogatásnak kell tekinteni, amely révén a támogatásban részesülő vállalkozást gazdasági előnnyel ruházták fel. A fenti (114)-(115) preambulumbekezdésben kifejtettek szerint a földterületek értékesítésének nincs működő piaca Kínában, és a külső viszonyítási alap használata azt bizonyítja, hogy az együttműködő exportőrök által a földhasználati jogokért fizetett összeg jóval a szokásos piaci ár alatt van. A támogatás az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének a) és c) pontja értelmében egyedi jellegű, mivel az ipari földterületekhez való hozzáférés törvényileg csak azokra a vállalatokra korlátozódik, amelyek betartják az állam által meghatározott iparpolitikát, nyilvános ajánlattételi eljárásra csak egyes ügyletek tekintetében került sor, az árakat a hatóságok gyakran önkényesen szabják meg és a kormányzati gyakorlat ezen a területen tisztázatlan és nem átlátható.
(119)
Következésképp ez a támogatás kiegyenlíthetőnek minősül.
f) A támogatási összeg kiszámítása
(120)
Mivel megállapítást nyert, hogy a földhasználati jogokkal kapcsolatos viszonyokat Kínában nem a piac határozza meg, Kínában a jelek szerint a magánszektor vonatkozásában viszonyítási alapok egyáltalán nem állnak rendelkezésre. Így a kínai árak és költségek kiigazítása nem megvalósítható. Ilyen körülmények között a Bizottság azt állapította meg, hogy Kínában nincs működő piac, és az alaprendelet 6. cikke d) pontjának ii. alpontjával összhangban a gazdasági előny meghatározásához indokolt a külső viszonyítási alap használata. Mivel a kínai kormány nem működött együtt, illetve a külső viszonyítási alapra nem volt hajlandó javaslatot tenni, a Bizottságnak a megfelelő külső viszonyítási alapot a rendelkezésre álló tények alapján kellett meghatároznia. Ebben a tekintetben megfelelő viszonyítási alapként a Tajvan Független Vámterületről származó információkat ítélték megfelelőnek.
(121)
A Bizottság véleménye szerint a tajvani földárak biztosítják a legjobb összehasonlítási alapot azon kínai földterületek vonatkozásában, ahol az együttműködő exportáló gyártók tevékenysége folyik. Az exportáló gyártók többsége Kína keleti részén található, fejlett, magas GDP-vel és nagy népsűrűséggel rendelkező tartományokban.
(122)
A kiegyenlíthető támogatás összegét a támogatásban részesülő félre átruházott, a vizsgálati időszak vonatkozásában feltárt gazdasági előny mértékének megfelelően számították ki. A támogatásban részesülő félre átruházott gazdasági előnyt úgy számították ki, hogy figyelembe vették az egyes vállalatok által a földhasználati jogokért fizetett összeg és a tajvani viszonyítási alapnak megfelelően fizetendő rendes összeg közötti különbözetet.
(123)
A Bizottság a számítás során a tajvani földterületek átlagos négyzetméterárát alkalmazta és azt a földhasználati jogokra vonatkozó szerződések időpontja után bekövetkezett valutaleértékelődéssel és a GDP alakulásával kiigazította. Az ipari földterületekre vonatkozó árak Tajvan Gazdasági Minisztériuma Ipari Hivatalának honlapjáról származnak. A valutaleértékelődést és a GDP alakulását Tajvan vonatkozásában az IMF 2011-es World Economic Outlook című kiadványában közölt inflációs ráták, illetve a tajvani egy főre jutó folyóáras, USD-ben kifejezett GDP alakulása alapján számították ki. Ezt a támogatási összeget (számláló) az alaprendelet 7. cikkének (3) bekezdésével összhangban - a kínai ipari földterületek földhasználati joga szokásos időtartamának (azaz 50 év) figyelembevételével - kivetítették a vizsgálati időszakra. Ezt az összeget aztán elosztották az együttműködő exportáló gyártók vizsgálati időszakban lebonyolított összes forgalmával, mivel a támogatás megítélése nem az exportteljesítmény függvényében történt és nem a gyártott, megtermelt, exportált vagy szállított termékek mennyisége szerint került meghatározásra.
(124)
A vizsgálati időszakban az együttműködő exportáló gyártók esetében a fenti módszer szerint megállapított támogatási ráta a Huadong-csoport vonatkozásában 0,34 %, a Panhua-csoport vonatkozásában pedig 1,12 %.
(125)
A mintába fel nem vett együttműködő vállalatokra megállapított súlyozott átlagos támogatási ráta 0,73 %.
(126)
Az együttműködés csekély mértéke miatt az összes nem együttműködő vállalatra vonatkozó támogatási rátát az e rendszer tekintetében a mintába felvett együttműködő vállalatokkal kapcsolatban álló jogalany esetében megállapított legmagasabb szintű támogatási rátában, azaz 1,36 %-ban határozták meg.
3.3.1.3. A megfelelő ellenszolgáltatásnál jóval kevesebb összeg fejében víz szolgáltatását magában foglaló program
a) Bevezetés
(127)
A panaszos azt állította, hogy Kínában a víz árát kizárólag a hatóságok határozzák meg, és az árképzési szerkezetet az ipari makropolitika határozza meg. Beszámolt arról is, hogy a víz ára a különféle helyi területeken eltérő, és hogy az árszabás vállalatonként is eltérő. A panaszos állítása szerint vélelmezhető, hogy a szerves bevonatú acéltermékek gyártói a magas hozzáadott értékű acéltermékek ösztönzésére irányuló politikának megfelelően a megfelelő ellenszolgáltatásnál jóval kevesebb összeg fejében élvezték a vízszolgáltatást.
(128)
A kínai vízellátás és -piac a Nemzeti Fejlesztési és Reformbizottság, a Vízügyi Erőforrások Minisztériuma és a Környezetvédelmi Minisztérium irányítása alá tartozik. A vízellátási piacon még mindig főként a helyi állami tulajdonú vállalatok erőfölénye érvényesül, noha a külföldi illetőségű befektetési vállalatoknak az egyes városok vízellátási projektjébe való belépésével megtört az állami szállítók monopóliuma. A kínai kormány ugyanakkor nem tudott részletes listát adni a vízszolgáltatókról, szolgáltatási területükről és a szolgáltatott mennyiségekről (lásd később a (129) preambulumbekezdést), hanem válaszában a mintába felvett exportáló gyártók területén működő vízszolgáltatók listájára szorítkozott.
(129)
Az árképzést illetően elmondható, hogy a fő árképzési politikát a Nemzeti Fejlesztési és Reformbizottság alakítja ki, és egy meghallgatási eljárást követően - a vízkészletek fenntartható hasznosításának céljával - a helyi hatóságok állapítják meg a helyi vízárakat. Az árak a költségeket, valamint a helyi vízszolgáltatók ésszerűen elfogadható nyereségét tükrözik. A kínai kormány benyújtotta az azokra a tartományokra érvényes árlistákat, ahol a szerves bevonatú acéltermékek mintába felvett gyártói földrajzilag elhelyezkednek. Pontosították, hogy a különféle önkormányzati árak az ipari felhasználókra egységesen vonatkoznak, és nem változnak vállalatonként vagy felhasználónként.
b) A vizsgálat megállapításai
(130)
A vizsgálat megállapította, hogy a víz alapárát a Nemzeti Fejlesztési és Reformbizottság szabja meg, de az egyes tartományokban érvényes árat az önkormányzatok ármegállapítási közigazgatási hatóságai határozzák meg, több paraméter (pl. az elosztás költsége, haszon és ésszerű többlet) alapján. A víz árát az ugyancsak önkormányzati szinten megállapított „szennyvízkezelési” díj is kiegészíti.
(131)
Miközben az alap vízdíj, a szennyvízkezelési díj és más esetleges helyi pótdíjak valamennyi, azonos kategóriába tartozó felhasználóra egyformán vonatkoznak, megállapítást nyert, hogy a mintába felvett két exportőr egyike - a Zhejiang Huadong vállalatcsoport - nem fizetett szennyvízkezelési díjat.
(132)
Az exportáló azt állította, hogy ezt az összeget átalányösszeg formájában fizette meg a Környezetvédelmi Hivatalnak. Azonban az alábbi három ok miatt nem lehet úgy tekinteni, hogy a vállalat ezt a befizetést a szennyvízkezelési díj gyanánt teljesítette: 1) a hivatalos dokumentumon ez áll: „szennyvíz-kibocsátási díj” és nem „szennyvízkezelési díj”; 2) a befizetett összeg nem áll arányban a tényleges vízfogyasztással; 3) a teljes megfizetett összeg meglehetősen alacsony ahhoz képest, ami a tényleges vízfogyasztás után fizetendő szennyvízkezelési díjként esedékes lett volna.
c) Pénzügyi támogatás
(133)
A Zhejiang Huadong Group - az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának iii. alpontja szerinti - pénzügyi támogatásban részesült azáltal, hogy a kormány vízzel látta el a helyi vízszolgáltató vállalaton (azaz a Hangzhou Xiaoshan Water Supply Co. Ltd-n) keresztül. Ez az alaprendelet értelmében véve kimeríti a nem általános infrastruktúraként áruk rendelkezésre bocsátásának formájában nyújtott kormányzati pénzügyi támogatás fogalmát. Másként megfogalmazva ez a kormányzat elmaradt bevételének tekinthető, mivel az állami szerv a 3. cikk (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja értelmében egyébként esedékes bevételt elengedte.
d) Gazdasági előny
(134)
A Huadong Steel Group az alaprendelet 3. cikkének (2) bekezdése értelmében vett gazdasági előnyben részesült akkor, amikor a kormány a megfelelő ellenszolgáltatásnál jóval kevesebb összeg fejében biztosított számára vizet. Megállapítást nyert, hogy ez az exportőr nem fizette meg a vízellátásért a felhasználói kategóriájára szokásosan alkalmazott teljes árat, mivel a vízár „szennyvízkezelési díj” összetevőjét nem fizette be.
e) Egyedi jelleg
(135)
A vízszolgáltatás formájában az együttműködő exportőrök egyikének nyújtott támogatás az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének c) pontja értelmében egyedi jellegű, mivel a szennyvízkezelési díjat nem engedték el valamennyi vállalkozás számára. Az ilyen támogatást bizonyos vállalkozásokra korlátozó jogszabály hiánya ellenére az a támogatást egyfelől az a lehetőség teszi valóban egyedivé, hogy az érintett terméket gyártó bizonyos vállalatok a megfelelő ellenszolgáltatásnál jóval kevesebb összeg fejében juthatnak vízhez, másfelől pedig az, hogy ez együtt jár a helyi hatóságokra ruházott, a szokásosan fizetett vízdíj egy részének elengedésére vonatkozó nyilvánvaló mérlegelési jogkörrel. A Bizottság nem tudott további bizonyítékokat összegyűjteni arról a jogalapról, amelynek alapján ezt a díjat elengedték, mivel az exportáló gyártó nem tudott ilyen jogalapot szolgáltatni.
f) A támogatási összeg kiszámítása
(136)
A kiegyenlíthető támogatás összegét a támogatásban részesülő félre átruházott, a vizsgálati időszak vonatkozásában feltárt gazdasági előny mértékének megfelelően számították ki. Gazdasági előnynek a vizsgálati időszak alatti vízfogyasztásért meg nem fizetett szennyvízkezelési díj összege minősül. Ezt a támogatási összeget (számláló) az alaprendelet 7. cikkének (2) bekezdésével összhangban elosztották az együttműködő exportáló gyártók vizsgálati időszakban lebonyolított összes forgalmával, mivel a támogatás megítélése nem az exportteljesítmény függvényében történt, és nem a gyártott, megtermelt, exportált vagy szállított termékek mennyisége szerint került meghatározásra.
(137)
A Zhejiang Huadong vállalatcsoport a szennyvízkezelési díj meg nem fizetése folytán gazdasági előnyhöz jutott. A vállalatcsoport vonatkozásában megállapított támogatási ráta 0,01 %.
(138)
A mintába fel nem vett együttműködő vállalatokra megállapított súlyozott átlagos támogatási ráta 0,01 %.
(139)
Az együttműködés csekély szintje miatt az összes nem együttműködő vállalatra vonatkozó támogatási rátát az e rendszer tekintetében a mintába felvett együttműködő vállalat esetében megállapított legmagasabb támogatási rátában, azaz 0,01 %-ban határozták meg.
3.3.1.4. A megfelelő ellenszolgáltatásnál jóval kevesebb összeg fejében villamos energia biztosítását magában foglaló program
a) Bevezetés
(140)
A panaszban szereplő állítás szerint a kínai kormány kedvezményes díjszabással a megfelelő ellenszolgáltatásnál jóval kevesebb összeg fejében biztosított villamos energiát. A panasz különösen azt állította, hogy a villamos energia árát tartományonként eltérően határozták meg, és hogy a kedvezményes díjszabást iparpolitikai eszközként alkalmazták a magas hozzáadott értékű acéltermékek gyártásának ösztönzésére és az elavult termelési kapacitások visszafogására.
(141)
Kínában a villamosenergia-piac szabályozása és az árszabás a Nemzeti Fejlesztési és Reformbizottság feladata. A több tartományon áthaladó, illetve az egy tartományon belül maradó hálózatot két állami tulajdonú szállító üzemelteti: a State Grid Corporation of China és a China Southern Power Grid Corporation. Az önkormányzati szinten működő villamosenergia-szolgáltatók e vállalatok leányvállalatai. Kína néhány kísérleti projekten keresztül versenymechanizmus bevezetésén dolgozik, de ennek hatása ebben a szakaszban egyelőre elhanyagolható.
(142)
A villamos energia árát a Nemzeti Fejlesztési és Reformbizottság szabja meg egy olyan eljárás alapján, amelynek része a költségvizsgálat, a szakértői értékelés, nyilvános meghallgatás, valamint a végső ármeghatározás és közzététel. A Nemzeti Fejlesztési és Reformbizottság az egyes tartományokra érvényes árakat értesítésekben teszi közzé, majd ezzel kapcsolatos értesítést a központi Nemzeti Fejlesztési és Reformbizottság által meghatározott árakat helyi szinten végrehajtó helyi ármegállapítási hivatal teszi közzé. A végső ár tükrözi a beszerzési költségeket, az átviteli költségeket és veszteségeket, valamint a kormányzati felárakat. Az árakat a helyi viszonyoktól és az egyes tartományokban érvényesülő politikai célkitűzésektől függően tartományonként differenciálják. Az árak meghatározása végfelhasználói kategóriánként (pl.: lakossági, ipari felhasználók) történik. Az ipari felhasználók tekintetében további árdifferenciálás van érvényben a kínai kormány által megszabott iparpolitika követése érdekében, amely a Nemzeti Fejlesztési és Reformbizottság 2005. évi 40. sz. határozatában szereplő listában jelenik meg (a további magyarázatot lásd a (182)) preambulumbekezdésben). A Nemzeti Fejlesztési és Reformbizottság listája szerint az alap villamos energia díjszabást az „ösztönzött” kategóriába tartozó vállalatok fizetik, míg az „elavult” vagy „tiltott” kategóriába tartozó vállalatok az alapdíjszabáson felül pótdíjat kötelesek fizetni. A listában felsorolt kategóriák egyikébe sem tartozó felhasználók a „megengedett” vállalatok alapkategóriájába tartoznak és szintén az alapdíjszabást kötelesek fizetni, pótdíjak nélkül. A Nemzeti Fejlesztési és Reformbizottság 40. sz. határozata értelmében a szerves bevonatú acéltermékek gyártói rendszerint az „ösztönzött” kategóriába tartoznak.
b) Az együttműködés hiánya
(143)
A Bizottság a kínai kormánytól bekérte a villamosenergia-piac és az ármegállapítás keretszabályozását, valamint az összes vonatkozó szerv és jogalany által betöltött szerepkör leírását. A kínai kormány azonban nemcsak a Nemzeti Fejlesztési és Reformbizottság és a helyi ármegállapítási hivatalok által a mintába fel nem vett exportáló gyártók, hanem a mintába felvett exportáló gyártók tekintetében kiadott vonatkozó ármegállapítási döntések benyújtását is elmulasztotta. A kínai kormány nem ismertette pontosan a Nemzeti Fejlesztési és Reformbizottság és a helyi ármegállapítási hivatalok ármegállapításban betöltött szerepét sem. A Bizottság a mintába felvett exportáló gyártókkal kapcsolatban felmerült e hiányosságokról a 2012. augusztus 12-i levelében értesítette a kínai kormányt. Az ellenőrző látogatást követően azt is feltárták, hogy a mintába felvett egyik együttműködő exportőr tekintetében a kínai kormány téves villamosenergia-díjszabás t adott meg.
c) A vizsgálat megállapításai
(144)
A vizsgálat megerősítette, hogy az egyes tartományokban érvényes villamosenergia-árakat a Nemzeti Fejlesztési és Reformbizottság határozza meg. Igazolást nyert, hogy a helyi ármegállapítási hivatal pusztán a Nemzeti Fejlesztési és Reformbizottság által központi szinten meghatározott árak végrehajtója. Ezt megerősíti az a tény is, hogy a Nemzeti Fejlesztési és Reformbizottság értesítéseket ad ki, amelyekben meghatározza az egyes tartományokra vonatkozó árakat, majd ezeket az értesítéseket formálisan a helyi ármegállapítási hivatal által elfogadott helyi értesítésekbe ültetik át és hajtják végre helyi szinten. A vizsgálat azt is megállapította, hogy bizonyos tényezők - nevezetesen a központi kormányzat és a helyi önkormányzatok ötéves terveiben és az ágazati tervekben meghatározott iparpolitikai célok követése - szerint egyes ágazatokban, illetve tartományi vagy helyi szinten más és más villamosenergia-díjszabást határoznak meg.
(145)
A mintába felvett együttműködő exportőrök vizsgálatából az derült ki, hogy egyikük - a Chongqing Wanda Steel Strip (CWSS) - az ipari nagyfelhasználókra általánosan érvényes díjszabásnál alacsonyabb villamosenergia-díjszabás folytán gazdasági előnyben részesült. Megállapítást nyert, hogy abban a konkrét térségben, ahol ez az exportőr található, egyes ipari felhasználók - beleértve az érintett terméket gyártó felhasználókat - ezt az alacsonyabb díjszabást vehették igénybe.
d) Pénzügyi támogatás
(146)
A mintába felvett egyik együttműködő gyártó (CWSS) - az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának iii. alpontja szerinti - pénzügyi támogatásban részesült azáltal, hogy a kormány a helyi áramszolgáltató vállalaton keresztül villamos energiát szolgáltatott számára. Ez az alaprendelet értelmében véve kimeríti a nem általános infrastruktúraként áruk rendelkezésre bocsátásának formájában nyújtott kormányzati támogatás fogalmát.
e) Gazdasági előny
(147)
A CWSS az alaprendelet 3. cikkének (2) bekezdése értelmében vett gazdasági előnyben részesült akkor, amikor a kormány a megfelelő ellenszolgáltatásnál jóval kevesebb összeg fejében biztosított számára villamos energiát. Megállapítást nyert, hogy ez az exportőr a más ipari nagyfelhasználókra általában vonatkozó díjszabásnál alacsonyabb díjszabásra volt jogosult.
f) Egyedi jelleg
(148)
A villamos áram biztosítása formájában az együttműködő exportőrök egyikének nyújtott támogatás az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének c) pontja és 4. cikkének (3) bekezdése értelmében egyedi jellegű. Az alacsonyabb villamosenergia-díjszabás a Nemzeti Fejlesztési és Reformbizottság vonatkozó értesítése határozza meg és a helyi ármegállapítási hivatal által kiadott értesítésben is szerepel, azaz a központi hatóság rendelte el és helyi szinten hajtották végre. Ez az alacsonyabb díjszabás az ipari nagyfelhasználók alkategóriájába tartozó egyes meghatározott ágazatokra (főként a villamos árammal üzemelő kohókban vasötvözeteket előállító, illetve műtrágyagyártó vállalatokra) korlátozódik. Ezért az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének a) pontja értelmében az alacsonyabb díjszabás de jure csak az e kategóriákba tartozó vállalatokra vonatkozik.
(149)
A támogatás egyúttal csak egy meghatározott régióban nyújtható abban az értelemben, hogy csak arra a meghatározott kijelölt földrajzi területre korlátozódik, ahol az exportáló gyártó található. Ez a terület a központi kormányzat által kiadott jogszabály - azaz a Kína kiterjedt nyugati régiói fejlesztésének végrehajtására vonatkozó politikai intézkedésekről szóló államtanácsi körlevél - értelmében „ösztönzött” területnek minősül (részletesebben lásd az alábbi (233) preambulumbekezdést). Ez a körlevél a villamosenergia-átvitel és -szolgáltatás ármegállapítási mechanizmusait kifejezetten az egyes ágazatok fejlesztésére szolgáló eszközök egyikeként említi. Mivel az ezen a területen érvényes villamosenergia-díjszabást a központi hatóság határozza meg, ez a támogatás az alaprendelet 4. cikkének (3) bekezdése értelmében regionálisan is egyedi jellegű.
g) A támogatási összeg kiszámítása
(150)
A kiegyenlíthető támogatás összegét a támogatásban részesülő félre átruházott, a vizsgálati időszak vonatkozásában feltárt gazdasági előny mértékének megfelelően számították ki. Az exportáló gyártók számára biztosított gazdasági előnyt az egy kWh-ra jutó, kifizetett tényleges villamosenergia-díj és az azon díj közötti különbözet figyelembevételével számolták ki, amelyet az ipari nagyfelhasználók számára kWh-nként ki kellett volna fizetni, megszorozva a vizsgálati időszakban fogyasztott villamosenergia-mennyiséggel. Ezt az összeget (számláló) aztán az alaprendelet 7. cikkének (2) bekezdésével összhangban elosztották az együttműködő exportáló gyártók vizsgálati időszakban lebonyolított összes forgalmával, mivel a támogatás megítélése nem az exportteljesítmény függvényében történt, és nem a gyártott, megtermelt, exportált vagy szállított termékek mennyisége szerint került meghatározásra.
(151)
A Panhua-vállalatcsoporthoz tartozó, a mintába felvett egyik együttműködő exportáló gyártó (a CWSS) számára ezt a csökkentett villamosenergia-díjat biztosították. A Panhua-csoport vonatkozásában megállapított támogatási ráta 0,14 %.
(152)
A mintában nem szereplő együttműködő vállalatokra megállapított támogatási ráta súlyozott átlaga 0,07 %.
(153)
Az együttműködés csekély szintje miatt az összes nem együttműködő vállalatra vonatkozó támogatási rátát az e rendszer tekintetében a mintába felvett valamely együttműködő vállalattal kapcsolatban álló jogalany esetében megállapított legmagasabb szintű támogatási rátában, azaz 0,17 %-ban határozták meg.
3.3.1.5. A megfelelő ellenszolgáltatásnál jóval kevesebb összeg fejében biztosított különböző áruk biztosítása
(154)
A panasz a kínai kormány által az állami tulajdonú vállalatain keresztül a szerves bevonatú acéltermékeket gyártó vállalatok számára biztosított számos egyéb áruról tett említést. A panasz különösen néhány konkrét ügyletet is felsorolt az állami tulajdonú vállalatok által előállított acéltermék - többek között vasérckoncentrátum, sörétek, szinterezett érc, hulladék, acélbuga, ötvözetek és még számtalan egyéb termék - biztosításával kapcsolatban. A panaszból kiderült, hogy az ezen áruk biztosítására megállapított árat különböző elemekre és/vagy viszonyítási alapokra való hivatkozással állapították meg, és hogy maximumárakat vagy kiigazításokat alkalmaztak a különböző áruktól és attól függően, hogy az ügylet kapcsolatban álló feleket érintett-e.
(155)
A kínai kormány azt válaszolta, hogy ez a program az acélgyártók vonatkozásában a vizsgálati időszakban nem állt rendelkezésére. Mivel a kínai kormány erről a programról további információt nem szolgáltatott, a Bizottság az alaprendelet 28. cikkének megfelelően az aktában szereplő információkra alapozta megállapításait.
(156)
Amennyiben a fent említett különböző árukra vonatkozó árak nem tükröznek megfelelő ellenszolgáltatást, e program az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának iii. alpontja és 6. cikkének d) pontja alapján kiegyenlíthető. Az ezen áruk biztosítására vonatkozó különböző ügyletek és az eljárás aktájában nem elérhető, alapul szolgáló szerződések összetettsége miatt azonban a Bizottság nem tudott határozott következtetésre jutni e programmal kapcsolatban. Ezért a Bizottság úgy határozott, hogy nem vizsgálja tovább ezt a programot.
3.3.2. KEDVEZMÉNYES HITELEK ÉS KAMATOK A SZERVES BEVONATÚ ACÉLTERMÉKEKET GYÁRTÓ IPAR SZÁMÁRA
a) Bevezetés
(157)
A panaszos állítása szerint az állami tulajdonban lévő kereskedelmi bankok és az állami bankok a kínai kormány politikájának megfelelően alacsony (támogatott) kamatokat nyújtanak a szerves bevonatú acéltermékeket gyártók számára, hogy az ötéves terv keretében támogassák és fejlesszék a kínai acélipar terjeszkedését.
b) Az együttműködés hiánya és a rendelkezésre álló tények felhasználása
(158)
A Bizottság tájékoztatást kért a kínai kormánytól az azon bankok által az ágazat egészének és az eljárásban érintett ágazatnak nyújtott hitelek arányáról, amelyekben a) a kínai kormány a legnagyobb vagy az egyetlen részvényes, b) a kínai kormánynak részesedése van, de nem a legnagyobb részvényes, c) a kínai kormány nem rendelkezik részvényekkel, és d) amelyek külföldi tulajdonban vannak. A kínai kormány válaszában közölte, hogy nem őriz adatokat az állami tulajdonban lévő bankok által nyújtott hitelek összegéről és százalékarányáról, és hogy a kínai kormány az acélipar számára nyújtott hitelekről sem tart nyilván adatokat. A kínai kormány ebben a tekintetben semmilyen alternatív információforrást sem javasolt.
(159)
A Bizottság a bankok és pénzügyi intézmények feletti állami tulajdonosi hányad mértékére vonatkozóan is tájékoztatást kért, de a kínai kormány tájékoztatásában nem említette, hogy nem tart nyilván ilyen adatokat. Bár valószínűtlen, hogy a kínai kormány nem tud a saját tulajdonában álló eszközökről, a Bizottság megjegyzi, hogy a nyilvánosan hozzáférhető információk (45) (46) szerint a kínai kormány jelentős részvényes számos Kínában letelepedett nagyobb bankban, ezért - ahogy a hidegen és melegen hengerelt acéltermékeket előállító kínai állami tulajdonú vállalatok esetében is - hozzáfér a bankok alapszabályához, amelynek részletesen ismertetnie kell a részvényesi tulajdonra vonatkozó adatokat. Ezzel összefüggésben a Bizottság azt is megjegyzi, hogy a kereskedelmi bankokról szóló (2003. évi) törvény 61. cikke értelmében a bankoknak „be kell terjeszteniük a mérleget, az eredménykimutatást és az egyéb pénzügyi kimutatást, valamint a statisztikai jelentéseket és dokumentumokat az Államtanács bankfelügyeleti szervének a Kínai Központi Banknak”.
(160)
A Bizottság (egyedi kérdőív segítségével - A. függelék) információkat kért az érintett kínai bankok kormányzati irányításának szerkezetéről, valamint a kormányzati politikák vagy érdekek képviseletéről is az acélgyártási ágazatot illetően (azaz az igazgatótanácsról és a részvényesek tanácsáról, a részvényesek/igazgatók üléseinek jegyzőkönyveiről, a részvényesek/igazgatók nemzetiségéről, a hitelezési politikáról, valamint az együttműködő exportáló gyártóknak nyújtott hitelekhez kapcsolódó kockázatértékelésről). Mindazonáltal a kínai kormány a kérdőívre adott válaszában csak egy, - főleg a bankok honlapja alapján összeállított - általános információkat tartalmazó A. függeléket nyújtott be. A kínai kormány az A. függelékben kért konkrét információk többségét nem adta meg. A kínai kormány néhány kérdésre azt válaszolta, hogy az adott pillanatban nem rendelkezett ilyen információkkal, míg bizonyos kérdésekkel kapcsolatban csak bizonyos kiválasztott bankokra vonatkozóan nyújtott információt (pl. az alapszabályt csak nyolc bank esetében adta meg). A Bizottság a hiánypótlást kérő levélben megismételte kérését és felhívta a kínai kormányt, hogy a kérdőívben eredetileg kért valamennyi információt adja meg. A hiánypótlást kérő levélre adott válaszában a kínai kormány benyújtott néhány kiegészítő információt. A válasz azonban még így is nagyon hiányos volt, és a kért információk közül sokat (pl. a kormányzat tulajdoni hányadát az állami tulajdonú bankokban, a kérdőívben felsorolt bizonyos bankok alapszabályát, az A. függelékben szereplő kérdésekre adott hiánytalan válaszokat) nem tartalmazott.
(161)
A Bizottság a kérdőívben, a hiánypótlást kérő levélben, majd a helyszíni ellenőrző látogatás során ismét kérte a Kínai Központi Bank YinFa [2003] 250. sz. és YinFa [2004] 251. sz. körleveleit a pénzügyi intézmények hitelkamatláb-politikájáról. A Bizottság egy előző vizsgálat során értesült e körlevelek meglétéről. A kínai kormány azonban ahelyett, hogy rendelkezésre bocsátotta volna e körleveleket, a Kínai Központi Bank honlapjára irányította a Bizottságot, hogy ott tájékozódjon a pénzügyi intézmények hitelkamatláb-politikájáról. Az ellenőrzés során ezzel kapcsolatban két bizonyítékot terjesztettek elő, de azok csupán a honlapról kinyomtatott adatok voltak. A Bizottság megjegyezte, hogy az említett körlevelek teljes tartalma a Kínai Központi Bank honlapján nem található meg.
(162)
A Bizottság azt is kérte továbbá, hogy a helyszíni ellenőrzés során a Kínai Központi Bank 2012. június 8-i változásokról szóló körlevelét is nyújtsák be. A kínai kormány a körlevelet nem bocsátotta rendelkezésre, ehelyett csupán a Kínai Központi Bank honlapjáról kinyomtatott általános információkat szolgáltatta a referencia-kamatlábak kiigazításával kapcsolatban.
(163)
A Bizottság arra is kérte a kínai kormányt, hogy szervezzen találkozókat egyes bankokkal annak érdekében, hogy ellenőrizze a kínai a szerves bevonatú acéltermékeket gyártó ágazat számára biztosított kedvezményes hitelekre vonatkozó információkat. A kínai kormány azonban nem szervezett ilyen találkozókat és azt állította, hogy nem tudott közbenjárni az állami tulajdonban lévő bankoknál a találkozók megszervezése érdekében. A kínai kormány arra is felhívja a figyelmet, hogy a 2012. június 7-i, ellenőrzést megelőzően küldött levélben a Bizottság kifejtette, hogy ha a kínai kormány véleménye szerint a bankok vannak leginkább abban helyzetben, hogy a kedvezményes hitelezésre vonatkozóan pontosításokkal és magyarázatokkal szolgáljanak, az ellenőrzést kész egy nappal korábban megkezdeni és tulajdonképpen ezáltal több időt hagyni az ellenőrzésre. A Bizottság ezért felkérte a kínai kormányt, hogy az ellenőrzés előtt erősítse meg a bankok jelenlétét, hogy az ellenőrző csoport megtehesse a szükséges előkészületeket. A kínai kormány a 2012. június 15-i levelében kijelentette, hogy noha a bankokat továbbra is együttműködésre kéri, kényszeríteni nem tudja őket. Végül a Bizottság munkacsoportja csak az ellenőrzés első napján értesült arról, hogy a Kínai Építési Bank képviselője a kérdések és magyarázatok céljából rendelkezésre áll. Mivel a Bizottság erről nem értesült (jóllehet az ellenőrzést megelőzően küldött levélben kifejezetten kérte), csak általános jellegű kérdéseket tudott feltenni a szerződési és hitelfeltételekről, konkrét kérdéseket nem. A Kínai Építési Bank képviselőjének kijelentéseit mindenesetre semmilyen igazoló dokumentummal nem támasztották alá, azzal a magyarázattal, miszerint a Bizottság által kért valamennyi dokumentum bizalmas és belső jellegű.
(164)
A kínai kormányt tájékoztatták arról, hogy az alaprendelet 28. cikkének (1) és (6) bekezdése szerint milyen következményekkel jár, ha nem működik együtt. Az együttműködés hiányában - a többi fél által rendelkezésre bocsátott vonatkozó kormányzati dokumentumokon túlmenően - a másodlagos forrásokból származó információkat, többek között a panaszt és az interneten nyilvánosan hozzáférhető információkat kellett felhasználni.
c) A vizsgálat megállapításai
(165)
A vizsgálat megállapította, hogy a kínai pénzügyi piacot kormányzati beavatkozás jellemzi, mivel a nagyobb bankok többsége állami tulajdonban van. A kínai hatóságok csak nagyon kevés információt szolgáltattak a kínai bankok részvénytulajdonáról/tulajdonviszonyairól. Az alább kifejtettek szerint azonban a Bizottság összegyűjtötte a rendelkezésre álló információkat, hogy megállapítsa a reprezentatív tényeket. Annak elemzésekor, hogy a bankok kormányzati hatáskörrel bíró vagy ilyen hatáskört gyakorló szervezetek-e (állami szervek), a Bizottság nemcsak arról gyűjtött adatokat, hogy a bankok kormányzati tulajdonban vannak-e, hanem egyéb jellemzőkről is, mint amilyen az igazgatótanácson belüli kormányzati jelenlét, tevékenységeik kormányzati ellenőrzése, a kormányzati politikák vagy érdekek képviselete, valamint az, hogy a szervezeteket jogszabály útján hozták-e létre.
(166)
A rendelkezésre álló információk alapján azt a következtetést lehet levonni, hogy a kínai pénzügyi piacon az állami tulajdonban lévő bankok rendelkeznek a legnagyobb piaci részesedéssel és ők a piac meghatározó szereplő. A Deutsche Bank által a kínai bankszektorral kapcsolatban végzett 2006. évi kutatás (47) szerint az állami tulajdonban lévő bankok több mint kétharmados részesedéssel rendelkeznek a kínai piacon. Ugyanezzel kapcsolatban a Kereskedelmi Világszervezet Kína kereskedelempolitikájáról szóló áttekintése a következőképpen fogalmaz: „Az állami tulajdon magas aránya a kínai pénzügyi szektor egy másik fontos jellemzője” (48) és „csekély változás következett be a kínai bankszektor piaci struktúrájában, amelyet az állami tulajdonban levő bankok túlsúlya jellemez” (49). Ezzel kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy az öt legnagyobb állami tulajdonban lévő kereskedelmi bank (a Mezőgazdasági Bank, a Bank of China, a Kínai Építési Bank, a Bank of Communications és az Ipari és Kereskedelmi Bank) a kínai bankszektor több mint felét képviseli (50).
(167)
A Bizottság információkat kért az említett kínai bankok kormányzati irányításának szerkezetéről, valamint a kormányzati politikák vagy érdekek képviseletéről is az acélgyártási ágazatot illetően (azaz az igazgatótanácsról és a részvényesek tanácsáról, a részvényesek/igazgatók üléseinek jegyzőkönyveiről, a részvényesek/igazgatók nemzetiségéről, a hitelezési politikáról, valamint az együttműködő exportáló gyártóknak nyújtott hitelekhez kapcsolódó kockázatértékelésről). Mindazonáltal a fenti (160) preambulumbekezdésben megállapítottak szerint a kínai kormány csak nagyon kevés információt szolgáltatott ezzel kapcsolatban. Ebből következően a Bizottságnak a rendelkezésre álló információkat kellett használnia. A rendelkezésre álló adatok alapján arra a következtetésre jutott, hogy az említett bankok a kormány irányítása alatt állnak, és olyan szinten gyakorolnak kormányzati hatáskört, hogy a cselekményeiket az államnak lehet tulajdonítani. A fenti megállapítások alapját képező adatok a következő forrásokból származnak: a kínai kormány által szolgáltatott információkból, a kínai bankok éves jelentéseiből, amelyeket vagy a kínai kormány szolgáltatott vagy nyilvánosan hozzáférhetők voltak, a Deutsche Bank által a kínai bankszektorral kapcsolatban végzett 2006. évi kutatásból, a Kereskedelmi Világszervezet által készített, Kína politikájára vonatkozó áttekintésből (2010 és 2012 vonatkozásában), a Világbank által „China 2030” címmel kiadott jelentésből, az együttműködő exportáló gyártók által szolgáltatott, illetve a panaszban szereplő információkból. Független források becslései szerint a külföldi bankok a kínai bankszektor mindössze csekély részét képviselik, így a fejlesztéspolitikai hitelezésben elenyésző szerepet játszanak; az erre vonatkozó információk szerint a külföldi bankok részesedése a kínai piacon mindössze 1 % (51). A témához kapcsolódó nyilvánosan hozzáférhető információk szintén megerősítik, hogy a kínai bankok, különösen a nagy kereskedelmi bankok - azokban az esetekben, amikor a hitelbővítés eredményeként jelentkező tőkemegfelelés hiánya miatt tőkefeltöltésre van szükség - még mindig az állami tulajdonú részvényesekre, illetve a kormányzatra támaszkodnak (52).
(168)
Az együttműködő exportáló gyártók részére hitelt folyósító bankok többsége állami tulajdonban van. A rendelkezésre álló információk alapján megállapítható, hogy a 17 bejelentett bank közül 14 állami tulajdonban van, ideértve a nagyobb kínai kereskedelmi bankokat, mint például a Bank of China, a Kínai Építési Bank és a Kínai Ipari és Kereskedelmi Bank. A többi érintett, állami tulajdonban lévő bankot illetően a Bizottság ugyanazokat a fent említett, a kormányzati irányításra és a kormányzati politikák vagy érdekek acélipart illető képviseletére vonatkozó adatokat kérte. A kínai kormány nem szolgáltatott ilyen részletes információkat. Így tehát megállapítást nyert, hogy a bankok kormányzati irányítás alatt állnak, és olyan szinten gyakorolnak kormányzati hatáskört, hogy a cselekményeiket az államnak lehet tulajdonítani. Ezért az állami tulajdonban lévő kínai kereskedelmi bankokat állami szervnek kell tekinteni.
(169)
A kínai pénzügyi piacon a kínai kormány befolyásának másik jele a Kínai Központi Bank szerepe abban, hogy a kamatlábak megállapítását és azok ingadozását korlátok közé szorítja. A vizsgálat ténylegesen megállapította, hogy Kínában a Kínai Központi Bank konkrét elvek alapján szabályozza a kamatlábak ingadozását. A rendelkezésre álló információk szerint ezeket a szabályokat a Kínai Központi Bank a betéti és hitelkamatok szabályozásáról szóló Yinfa [2004] körlevelében (a továbbiakban: 251. sz. körlevél) határozza meg. A pénzügyi intézményeket arra kérik, hogy hitelkamataikat a Kínai Központi Bank referencia-hitelkamatlábának bizonyos tartományán belül állapítsák meg. A kereskedelmi bankok által, illetve az állami fejlesztési bankok által kereskedelmi alapon folyósított hitelek esetében nincs felső határ, csak az alsó határt szabták meg. A városi és a vidéki hitelszövetkezetek számára mind a felső, mind az alsó határértékeket meghatározták. A kedvezményes hitelek, illetve azon hitelek esetében, amelyekre az Államtanács különleges rendelkezései vonatkoznak, a kamatlábak felfelé nem ingadoznak. A Bizottság kérte a kínai kormányt, hogy tisztázza a 251. sz. körlevélben, illetve az azt megelőző jogszabályban (A Kínai Központi Bank körlevele a pénzügyi intézmények hitelkamatlábának ingadozási sávjáról - YinFa [2003] 250. sz.) szereplő fogalommeghatározásokat és megfogalmazásokat. Amint azt a fenti (161) és (162) preambulumbekezdés ismerteti, a kínai kormány e körleveleket nem bocsátotta rendelkezésre, ami a Bizottságot megakadályozta, hogy ellenőrizze azok tartalmát és magyarázatokat kérjen. Mivel a kínai kormány ezzel kapcsolatban semmilyen fontos információt nem szolgáltatott, amely arra utalna, hogy a helyzet 2011 májusa óta - amikor a Bizottság a bevont finompapírra vonatkozó szubvencióellenes vizsgálatát (53) befejezte - megváltozott, megállapítást nyert, hogy a Kínai Központi Bank részt vesz a kamatoknak az állami tulajdonban lévő kereskedelmi bankok általi meghatározásában és befolyásolja azt.
A kínai kormány nem szolgáltatott bizonyítékot arra vonatkozóan, hogy a bevont finompapírral kapcsolatos vizsgálatban megállapított helyzet megváltozott, ezért a rendelkezésre álló adatok és fent említett egyéb bizonyítékok alapján a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy a kamatmegállapításra vonatkozó módszertant illetően a helyzet minden bizonnyal változatlan maradt a teljes vizsgálati időszakban.
(170)
A Bizottság annak elemzésére is törekedett, hogy a kínai kormány megbízza-e és irányítja-e a magántulajdonban lévő kínai kereskedelmi bankokat abban a tekintetben, hogy az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának iv. alpontja értelmében kedvezményes (támogatott) hitelt nyújtsanak a szerves bevonatú acéltermékeket gyártók számára.
(171)
A fenti, a bankszektorban tapasztalható állami befolyásról szóló rész ((165)-(169) preambulumbekezdés) alapján nyilvánvaló: a kínai kormány azt a politikát követi, hogy a szerves bevonatú acéltermékek ágazata számára kedvezményes hitelezést biztosít, mert a hitelnyújtásban a piacon meghatározó helyet elfoglaló állami szervek (állami tulajdonban lévő kereskedelmi bankok) (54) is részt vesznek, amelyek így a piacinál alacsonyabb kamatokat tudnak kínálni. Az még megállapításra vár, hogy ez a politika magánszolgáltatókra is kiterjed-e.
(172)
A kereskedelmi bankokról szóló (2003. évi) törvény az állami tulajdonban és a magántulajdonban lévő kereskedelmi bankokra egyaránt vonatkozik. E törvény 38. cikke például az összes kereskedelmi bankot (így a magántulajdonban lévőket is) arra utasítja, hogy „a hitelkamatot a Kínai Központi Bank által a hitelkamat tekintetében megállapított felső és alsó határértéknek megfelelően határozzák meg”, míg törvény 34. cikke arra utasítja a kereskedelmi bankokat, hogy „a hitelezési tevékenységüket a nemzetgazdaság és a társadalmi fejlődés igényeinek megfelelően, illetve az állami iparpolitika iránymutatásainak szellemében végezzék”.
(173)
A vas- és acélipar fejlesztési politikájáról szóló 35. sz. rendelet, és különösen annak (24) és (25) cikke - amely azokra a vállalatokra korlátozza a hitelnyújtást, amelyek teljesítik a vas- és acéliparra vonatkozó nemzeti fejlesztési politikákat - sem tesz különbséget az állami és magántulajdonban lévő kereskedelmi bankok között.
(174)
A fent említetteken kívül ((161) és (162) preambulumbekezdés) a Kínai Központi Bank körlevelei a magántulajdonban lévő kereskedelmi bankokra nézve is kötelezőek.
(175)
A bankszektorra vonatkozó törvényekből és rendeletekből származó fenti idézetek azt bizonyítják, hogy a kínai kormány arra irányuló politikája, hogy a szerves bevonatú acéltermékek gyártói számára kedvezményes hitelezést biztosítson, a magántulajdonban lévő kereskedelmi bankokra is kiterjed, és a kínai kormány tulajdonképpen arra utasítja őket, hogy „a hitelezési tevékenységüket a nemzetgazdaság és a társadalmi fejlődés igényeinek megfelelően, illetve az állami iparpolitika iránymutatásai alapján végezzék” (55).
(176)
A Bizottság a kínai kormánytól releváns információkat kért annak megállapítása érdekében, hogy a kínai bankok hogyan végzik a szerves bevonatú acéltermékeket gyártó vállalatok hitelkockázat-értékelését, mielőtt eldöntik, hogy nyújtanak-e számukra hitelt és milyen feltételekkel. A kérdőívhez csatolt A. függelékben a Bizottság információt kért arra vonatkozóan, hogy hitelnyújtáskor a bankok hogyan veszik számításba a kockázatokat, hogyan vizsgálják a hitelfelvevő hitelképességét, a különböző vállalatok/iparágak esetében milyen kockázati felárat számít fel a bank, milyen tényezőket vesz figyelembe a hitelkérelem elbírálásakor, ismertetésekor és a jóváhagyási folyamat során stb. Azonban sem a kínai kormány, sem a kérdőíven szereplő egyes bankok nem szolgáltattak bizonyítékot ezzel kapcsolatban. A kínai kormány csak általános jellegű válaszokat adott, amelyeket semmilyen bizonyíték nem támasztott alá abban a vonatkozásban, hogy ténylegesen sor kerül bármilyen hitelkockázat-értékelésre.
(177)
A Bizottság az együttműködő exportáló gyártóktól is hasonló információt kért, és a mintába felvett exportáló gyártóknál tett helyszíni ellenőrző látogatások során törekedett annak ellenőrzésére. A mintába felvett exportáló gyártók mindkét csoportja azt válaszolta, hogy hitelnyújtás előtt a bankok kérnek tőlük bizonyos dokumentumokat és végeznek valamiféle hitelkockázat-elemzést. Állításaikat azonban semmilyen bizonyítékkal nem tudták alátámasztani. A Bizottság a helyszíni ellenőrzés során bizonyítékot kért arra vonatkozóan, hogy a bankok kértek ilyen dokumentumokat, illetve hogy e dokumentumokat a vállalatok benyújtották a bankoknak, vagy hogy a bankok közzétettek olyan jelentést, amely bizonyítja az ilyen hitelkockázat-elemezés elvégzését. Az exportáló gyártók mintába felvett csoportjai azonban nem tudtak ilyen bizonyítékkal szolgálni, és állításaikat semmilyen bizonyítékkal sem tudták alátámasztani. A Bizottság azt is megjegyezte, hogy az exportáló gyártók mintába felvett csoportjai, illetve az e csoportokon belüli egyes vállalatok közül egyik sem rendelkezik hitelminősítéssel.
(178)
A hitelkockázat-értékeléssel kapcsolatos információkat a Bizottság többször kérte az érdekelt felektől, mivel azok elengedhetetlennek minősülnek, figyelemmel többek között a következők megállapításaira: i. az IMF 2006. évi jelentése, amely szerint Kínában nem teljes a banki liberalizáció és a hitelkockázatot nem fejezik ki megfelelően (56), ii. az IMF 2009. évi jelentése, amely kiemelte a kamatláb-liberalizáció Kínában tapasztalható hiányát (57), iii. az IMF 2010. évi országjelentése, amely kijelentette, hogy Kínában viszonylag alacsony a tőkeköltség, a hitelkihelyezést néha olyan módszerrel határozzák meg, amely nem kapcsolódik az árhoz, a vállalatok nagymértékű megtakarításai pedig részben a különböző ráfordítási tényezők (ideértve a tőkét és a földterületet) alacsony költségéhez kapcsolódnak (58), iv. Kína OECD által végzett, 2010. évi gazdasági felmérése (59), valamint az OECD gazdasági osztályának 747. számú, Kína pénzügyi ágazati reformjairól szóló munkadokumentuma (60), amely kijelentette, hogy az, hogy a pénzügyi intézmények tulajdonjogával túlnyomórészt továbbra is az állam rendelkezik, problémákat vet fel abban a tekintetben, hogy a bankok hitelezési döntései milyen mértékben alapulnak tisztán kereskedelmi megfontolásokon, miközben a bankok hagyományos szerepe látszólag az, hogy kormányzati kapcsolatokkal rendelkező kormányzati ügynökségekként működnek.
d) Pénzügyi támogatás
(179)
A bizonyítékok összességére tekintettel megállapítást nyert, hogy az exportáló gyártók mintába felvett két csoportja által felvett hitelek legnagyobb részét állami tulajdonban lévő bankok folyósították, amelyek állami szerveknek minősülnek, mivel kormányzati hatáskörrel bírnak és kormányzati feladatokat látnak el. További bizonyíték is van arra, hogy ezek a bankok gyakorlatilag kormányzati hatáskört gyakorolnak, mivel - a (169) preambulumbekezdésben kifejtettek szerint - a kormányzat (azaz a Kínai Központi Bank) egyértelműen beavatkozik abba, hogy a kereskedelmi bankok milyen döntéseket hoznak a kínai vállalatoknak folyósított hitelek kamatainak megállapításakor. Ilyen körülmények között ezeknek a jogalanyoknak a hitelezési gyakorlatát közvetlenül a kormányzat határozza meg. Azt a tényt, hogy a bankok kormányzati hatáskört gyakorolnak, megerősíti az is, ahogyan a Nemzeti Fejlesztési és Reformbizottságnak a vas- és acélipar fejlesztési politikájáról szóló 35. sz. rendelete (61), a 40. sz. határozat és a kereskedelmi bankokról szóló törvény 34. cikke eljár a kormányzati ipari szakpolitikák teljesítésével kapcsolatban. Sok közvetett - objektív tanulmányokkal és jelentésekkel alátámasztott - bizonyíték van továbbá arra, hogy a kínai pénzügyi rendszerben még mindig erős a kormányzati beavatkozás, amint azt már a fenti (178) preambulumbekezdés is kifejtette. Végezetül a kínai kormány nem szolgáltatott olyan információkat, amelyek lehetővé tették volna az állami tulajdonban lévő bankok és a kormány közötti viszony jobb megértését, amint azt a (159)-(164) preambulumbekezdés kifejti.
Így az állami tulajdonban lévő kínai kereskedelmi bankok által folyósított hitelek vonatkozásában a Bizottság megállapítja, hogy a kormányzat a szerves bevonatú acéltermékek gyártóit - az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának i. alpontja szerint - közvetlen transzfer formájában pénzügyi támogatásban részesíti. Továbbá ugyanez a bizonyíték igazolja azt, hogy az állami tulajdonban lévő kereskedelmi bankokat (valamint a magántulajdonban lévő bankokat) a kormányzat bízza meg, illetve utasítja, következésképpen ez azt jelenti, hogy az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának iv. alpontja szerinti pénzügyi támogatás esete áll fenn.
(180)
A fenti (170)-(175) preambulumbekezdésben foglalt elemzés figyelembevételével az is megállapítást nyert, hogy a kínai kormány magántulajdonban lévő bankokat bíz meg, illetve utasít, hogy a szerves bevonatú acéltermékek gyártóinak hitelt nyújtsanak, és hogy az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának i. és iv. alpontja szerinti pénzügyi támogatás esete áll fenn.
e) Gazdasági előny
(181)
A hitelfelvevő olyan mértékben jut az alaprendelet 3. cikkének (2) bekezdése és 6. cikkének b) pontja szerinti gazdasági előnyhöz, amennyivel kedvezőbb feltételek mellett veheti fel a kormányhiteleket, mint a piacon megszerezhető kereskedelmi hitelt. Mivel megállapítást nyert, hogy Kínában a nem kormányzati hiteleket nem lehet megfelelő piaci referenciaértéknek tekinteni (a magántulajdonban lévő bankokat a kínai kormány bízza meg, illetve utasítja), a referenciaértéket az alábbi (191) és (192) preambulumbekezdésben leírt módszer szerint számították ki.
f) Egyedi jelleg
(182)
Az acélipar a 40. sz. határozat szerint a támogatott besorolásba tartozik. A 40. sz. határozat az Államtanácsnak, azaz Kína legfőbb közigazgatási szervének a rendelete, így az egyéb állami szervek és gazdasági szereplők számára jogilag kötelező erejű. A határozat az ipari szektort három osztályba sorolja: „támogatott, korlátozottan támogatott és a támogatásból kirekesztett projektek”. Ez a jogi aktus egy iparpolitikai iránymutatás, amely a Címtárral egyetemben azt mutatja meg, hogy a kínai kormány miként folytatja az egyes vállalkozói csoportokat vagy iparágakat, mint például a Címtárban a „támogatott iparágak” között szereplő acélipart/a szerves bevonatú acéltermékeket gyártó ágazatot ösztönző és támogató politikáját. A „támogatott” kategóriában szereplő iparágak számával kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy ezek a kínai gazdaságnak csak egy részét képviselik. Ezenkívül a „támogatott” státusz e támogatott ágazatokon belül csak bizonyos tevékenységekre vonatkozik. A 40. sz. határozat 17. cikke előírja továbbá, hogy „a támogatott beruházási projektek” különleges előnyökben és ösztönzőkben, többek között pénzügyi támogatásban részesüljenek. A 40. sz. határozat a „korlátozottan támogatott és a támogatásból kirekesztett projektek” vonatkozásában ugyanakkor feljogosítja az állami hatóságokat arra, hogy a piac szabályozása érdekében közvetlenül beavatkozzanak. A 18. és 19. cikk valójában arról rendelkezik, hogy az érintett hatóság akadályozza meg a pénzügyi intézményeket abban, hogy hitelt nyújtsanak a „korlátozott és kirekesztett projektek” számára. A fentiekből egyértelműen kiderül, hogy a 40. sz. határozat a támogatott iparágak ösztönzésével és támogatásával kapcsolatban - irányelvek formájában - minden gazdasági intézmény számára kötelező érvényű szabályozást ír elő, és az egyik ilyen támogatott iparág a szerves bevonatú acéltermékeket gyártó ágazat része.
(183)
Továbbá a Nemzeti Fejlesztési és Reformbizottságnak a vas- és acélipar fejlesztési politikájáról szóló 35. sz. rendelete, különösen a 24. és 25. cikk azon acélipari vállalkozásokra korlátozza a hitelnyújtást, amelyek maradéktalanul teljesítik a vas- és acéliparra vonatkozó fejlesztési politikákat.
(184)
A panaszos arra vonatkozóan is szolgáltatott bizonyítékot, hogy bizonyos más kormányzati tervek és dokumentumok az acélipar pénzügyi támogatására ösztönöznek és utasítanak általánosságban és Kína egyes földrajzi térségeiben is (62) (63).
(185)
A fentiek figyelembevételével nyilvánvaló, hogy a hatóságok csak azt teszik lehetővé a pénzügyi intézmények számára, hogy azon korlátozott számú ágazatnak/vállalatnak nyújtsanak kedvezményes hitelt, amelyek teljesítik a kínai kormány fejlesztési politikáit. Az aktában szereplő bizonyítékok alapján és a kínai kormány részéről az üggyel kapcsolatos együttműködés hiányában megállapítást nyert, hogy a kedvezményes hitelezés formáját öltő támogatások általánosságban nem állnak rendelkezésre, ennélfogva az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének a) pontja szerint egyedinek tekintendők. Továbbá egyik érdekelt fél sem nyújtott be arra utaló bizonyítékot, hogy a támogatás az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének b) pontjában foglalt objektív szempontokon és feltételeken alapulna.
(186)
A vizsgálat kimutatta, hogy a vizsgálati időszakban a mintába felvett exportáló gyártók két csoportja részesült a kedvezményes hitelezésben.
g) Következtetés
(187)
Ennek megfelelően a szerves bevonatú acéltermékeket gyártó ágazat finanszírozását támogatásnak kell minősíteni.
(188)
Az exportáló gyártók számára biztosított pénzügyi támogatásra és gazdasági előnyre, illetve az egyedi jellegre tekintettel ezt a támogatást kiegyenlíthetőnek kell tekinteni.
h) A támogatás összegének kiszámítása
(189)
A kiegyenlíthető támogatás összegét a támogatásban részesülő félre átruházott, a vizsgálati időszak vonatkozásában feltárt gazdasági előny mértékének megfelelően számították ki. A támogatásban részesülő félre átruházott gazdasági előny az alaprendelet 6. cikkének b) bekezdése szerint a hitelt felvevő vállalat által a kormányhitel esetében fizetendő összeg és a vállalat által a piacon megszerezhető összehasonlítható kereskedelmi hitel esetében visszafizetendő összeg közötti különbözet.
(190)
Mivel a fent említettek szerint ((165)-(178) preambulumbekezdés) a kínai bankok által folyósított hitelek jelentős kormányzati beavatkozásról árulkodnak a bankszektorban és nem egy működő piacon fellelhető kamatokat tükrözik, a megfelelő piaci referenciaértékeket az alábbi módszer alkalmazásával számították ki. Ezenkívül a kínai kormány együttműködésének hiányában a Bizottság a megfelelő referencia-kamatlábat a rendelkezésre álló tények alapján állapította meg.
(191)
A megfelelő referencia-kamatláb kiszámításánál ésszerűnek tekintik a kínai kamatlábak alkalmazását, oly módon kiigazítva, hogy azok a szokásos piaci kockázatot tükrözzék. Abban a helyzetben, ahol az exportőrök aktuális pénzügyi helyzetét torz piaci körülmények között állapították meg és a kínai bankok a kockázatelemzésükkel és a hitelminősítésükkel kapcsolatban nem bocsátottak rendelkezésre megbízható információkat, a Bizottság szükségesnek ítélte, hogy a kínai exportőrök hitelképességét ne névértéken, hanem felárral vegye figyelembe, ami az eltorzult kínai piacnak az exportőrök pénzügyi helyzetére gyakorolt lehetséges hatását tükrözi.
(192)
A (160), a (163) és a (164) preambulumbekezdésben kifejtettek szerint mind a kínai kormányt, mind az együttműködő exportáló gyártókat felkérték, hogy bocsássanak a Bizottság rendelkezésére információkat a kínai bankok hitelpolitikájáról és arról, hogy a hiteleket az exportáló gyártóknak hogyan folyósítják. A felek többszöri kérés ellenére sem bocsátották rendelkezésre ezeket az információkat, és az állami tulajdonban lévő bankokhoz való hozzáférést sem biztosították. Ennek megfelelően az együttműködés hiányára és a rendelkezésre álló tények összességére tekintettel és az alaprendelet 28. cikkének (6) bekezdésével összhangban a Bizottság úgy tartotta megfelelőnek, hogy valamennyi kínai vállalat részére csak a „nem befektetési besorolású” kötvények legmagasabb kategóriáját adja (a Bloombergnél „BB”) és a Kínai Központi Bank megszokott hitelezési kamatlábára az ilyen minősítésű vállalatok által kibocsátott kötvények esetében várható felárat alkalmazza. Az exportáló gyártók gazdasági előnyét úgy számították ki, hogy figyelembe vették a százalékos arányban kifejezett kamatkülönbözet és a hitelből még fennmaradó összeg szorzatát, azaz a vizsgálati időszakban ki nem fizetett kamatot. Ezt az összeget aztán elosztották az együttműködő exportáló gyártók összes forgalmával.
(193)
A vizsgálati időszakban a mintába felvett exportáló gyártók esetében a fenti módszer szerint megállapított támogatási ráta a Huadong-csoport vállalatainak vonatkozásában 0,25 %, a Panhua-csoport vállalatainak vonatkozásában pedig 0,89 %.
(194)
A mintában nem szereplő együttműködő vállalatokra megállapított támogatási ráta súlyozott átlaga 0,58 %.
(195)
Az együttműködés csekély mértéke miatt az összes nem együttműködő vállalatra vonatkozó támogatási rátát az e rendszer tekintetében a mintába felvett együttműködő vállalatokkal kapcsolatban álló jogalany esetében megállapított legmagasabb szintű támogatási rátában, azaz 0,97 %-ban határozták meg.
3.3.3. SAJÁTTŐKE-PROGRAMOK
(196)
A panasz számos, sajáttőkét érintő állítólagos támogatási programról tartalmazott részleteket a mintában nem szereplő és/vagy a vizsgálatban nem együttműködő exportáló gyártók vonatkozásában. A Bizottság arra kérte a kínai kormányt, hogy az eredeti és a kiegészítő kérdőívekben szolgáltasson információt e programokról, majd ezt követően elegendő lehetőséget biztosított a kínai kormány számára arra, hogy e programokra vonatkozóan megküldje válaszait. A kínai kormány arra az álláspontra helyezkedett, hogy csak a mintába felvett két exportáló gyártót érintő állítólagos támogatási programokkal kapcsolatban ad válaszokat, és ezt az álláspontot erősítette meg az eljárás során.
(197)
Az eljárás során az együttműködés jelentős mértékű hiánya akadályozta a Bizottságot abban, hogy információt és bizonyítékot szerezhessen a panaszban említett programokról. A Bizottság ellenőrizte, hogy a mintába felvett exportáló gyártók nem vették igénybe e programokat. Ezért a Bizottságnak az alaprendelet 28. cikkének (1) bekezdésének rendelkezései szerint az aktában szereplő bizonyítékok alapján meg kellett állapítania a támogatási programok meglétét és meg kellett határoznia a maradványvámot az összes többi olyan program tekintetében, amelyekre vonatkozóan a kínai kormány nem nyújtott információt, és amelyek nem álltak a mintába felvett exportáló gyártók rendelkezésére és azokat nem vették igénybe.
3.3.3.1. Hitel-tőke konverzió
a) Ismertetés
(198)
A panasz bizonyítékot tartalmazott arra vonatkozóan, hogy 2000-ben számos acélgyártó vett részt hitel-tőke konverzióra irányuló ügyletekben, amelyek összesen 62,5 milliárd RMB adósságot foglaltak magukban. Állítólag az állami tulajdonban lévő acélgyártóknak az állami tulajdonban lévő kereskedelmi bankok felé fennálló adósságát négy kínai vagyonkezelő társaság bevonásával részvénytőke fejében elengedték, ami nem piaci megfontolásokon alapult. A panasz azt állította továbbá, hogy a vagyonkezelő társaságokat kifejezetten azért hozták létre, hogy a kulcsfontosságú iparágakban, többek között az acélipari ágazatban megszabaduljanak a hatalmas nem teljesítő hitelektől, és hogy az állami tulajdonú vállalatok adósságait többek között adósság-részvény csere ügyletek révén átütemezzék. Mivel a kínai kormány erről a programról nem szolgáltatott információt, a Bizottság az alaprendelet 28. cikkének megfelelően az aktában szereplő információkra alapozta megállapításait (lásd a fenti (33)-(35) preambulumbekezdést). Ugyanezen okból a Bizottság az alaprendelet 28. cikkét alkalmazta az alábbi (204)-(215) preambulumbekezdésben ismertetett, „tőkeinjekció” és „ki nem fizetett osztalékok” programok tekintetében.
b) A vizsgálat megállapításai
(199)
Az e programmal kapcsolatos megállapítások a panaszban foglalt információkon alapulnak. A hitel-tőke konverzió az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának i. alpontja szerinti tőkeinjekció és/vagy hitel formájában, vagy az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja szerinti, elengedett vagy vissza nem fizetett adósságból származó bevételkiesés formájában megvalósuló pénzügyi támogatásnak minősül. A kormányzat ezt a pénzügyi támogatást az ügyletekben részt vevő állami szerveken - azaz a négy vagyonkezelő társaságon és különböző állami tulajdonban lévő kereskedelmi bankokon - keresztül biztosította (lásd a fenti (168) preambulumbekezdést). A kínai kormány együttműködésének hiányában a hivatalos feljegyzésben szereplő bizonyítékok azt igazolják, hogy a vagyonkezelő társaságok állami szervek, mivel a kínai kormány kifejezetten azért hozta létre e társaságokat, hogy a kulcsfontosságú iparágakban, többek között az acélipari ágazatban megszabaduljanak a hatalmas nem teljesítő hitelektől, és hogy az állami tulajdonú vállalatok adósságait átütemezzék. Következésképpen úgy tekintik, hogy kormányzati hatáskört gyakorolnak.
(200)
Ezen túlmenően a panaszos meggyőző bizonyítékot szolgáltatott arra vonatkozóan, hogy a hatalmas összegű adósságelengedésre nem a szokásos kereskedelmi megfontolások alapján került sor, mivel a kínai kormány nem hajtott végre olyan értékelést, amilyet általában egy magánbefektető elvégzett volna az adósság-részvény csere következtében idővel várható ésszerű megtérülési arány tekintetében. Ehelyett a panasz azt állította, hogy a kínai kormány hatalmas összegű adósságot cserélt részvénytőke fejében az acélgyártók eszközei és forrásai arányának csökkentése céljából, hogy növelje versenyképességüket, eltekintve azon kereskedelmi megfontolásoktól, amelyeket egy magánbefektető figyelembe vett volna. A Bizottság a panaszban megadott információk alapos elemzését követően - és mivel az aktában más információ nem szerepelt - arra a következtetésre jutott, hogy az intézkedések az alaprendelet 6. cikkének a) pontja szerinti gazdasági előny nyújtásának tekinthetők.
(201)
E támogatás az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének értelmében egyedi, mivel csak az állam által szerepeltetett, kiválasztott jogalanyokra korlátozódik, a finanszírozás megítélése pedig önkényes, és nem alkalmaznak objektív szempontokat. Ennélfogva megállapítást nyert, hogy e program az érintett termék exportáló gyártóira irányuló kiegyenlíthető támogatásnak minősül.
c) A támogatás összegének kiszámítása
(202)
A kiegyenlíthető támogatás összegét a támogatásban részesülő félre átruházott, a vizsgálati időszak vonatkozásában feltárt gazdasági előny mértékének megfelelően számították ki. A támogatásban részesülő félre átruházott gazdasági előny egyszeri és a hitel-tőke konverzió teljes összegét, azaz az elengedett adósság összegét teszi ki. Mivel a kínai kormány nem nyújtott egyéb információt e gazdasági előny értékeléséhez, a Bizottság a panaszban foglalt információkra alapozta megállapításait. Az alaprendelet 7. cikkének (3) bekezdése szerint az így kiszámított támogatási összeget a támogatásban részesülő vállalkozások eszközei szokásos értékcsökkenési idejének alapján kivetítették a vizsgálati időszakra. Az összeget kiigazították az ezen időszakra eső kamatok hozzáadásával annak érdekében, hogy tükrözze a gazdasági előny értékének időbeli alakulását, és így lehetővé váljon annak az összkedvezménynek a meghatározása, amelyben a támogatásban részesülő fél a vizsgált támogatási rendszer révén részesült. Ezt a támogatási összeget az alaprendelet 7. cikkének (2) bekezdésével összhangban az érintett termék vizsgálati időszakban történő előállításának szintjén részarányosan osztják el, mivel a támogatás megítélése nem az exportteljesítmény függvényében történt, és nem a gyártott, megtermelt, exportált vagy szállított termékek mennyisége szerint került meghatározásra.
(203)
Az ilyen módon az összes nem együttműködő vállalkozásra vonatkozóan kiszámított támogatási ráta 0,05 %-ot tesz ki. A (196) és (197) preambulumbekezdésben ismertetett okok miatt a mintába felvett és egyéb együttműködő gyártók vonatkozásában a támogatási ráta kiszámítására nem volt szükség.
3.3.3.2. Tőkeinjekciók
a) Ismertetés
(204)
A panasz állítása szerint azt a kínai kormány tőkeinjekciók segítségével éveken keresztül jelentős készpénzösszegeket biztosított az acélgyártók számára. A panasz szerint a kínai kormány (különböző állami tulajdonú jogalanyok révén) anélkül szerzett részesedést olyan vállalatokban, amelyekben már fő részvényes volt, hogy kiegészítő részvényesi jogokat szerzett volna. A panasz részleteket tartalmaz az állam irányítása alá tartozó jogalanyokat, többek között a „China International Capital Corporation”-t (CICC) és a SASAC-ot érintő egyes ügyletekről is.
b) A vizsgálat megállapításai
(205)
Mivel a kínai kormány erről a programról nem nyújtott információt (lásd a fenti (196) és (197) preambulumbekezdést), a programmal kapcsolatos megállapítások a panaszban foglalt információkon alapulnak, megfelelő forrásokkal alátámasztva. A tőkeinjekciók az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának i. alpontja szerinti közvetlen transzfernek minősülnek. A kormányzat ezeket a pénzügyi támogatásokat az ügyletekbe bevont állami szerveken, többek között a CICC-en és a SASAC-on keresztül nyújtotta. A panasz tőkeinjekciókra vonatkozó konkrét bizonyítékot tartalmaz egy állami tulajdonú acélgyártó vállalat tekintetében, ahol a CICC fő részvényjegyzőként és a részvénykibocsátás irányítójaként lépett fel. A panaszban foglalt információk szerint a CICC 51 %-ban állami tulajdonban van, és végül is a SASAC irányítása alatt áll, amely a panaszban dokumentált konkrét ügyletekben a kínai kormánynak az állami tulajdonú acélgyártó vállalat felett ellenőrzést gyakorló szerveként lépett fel (a SASAC feladatainak elemzését lásd a fenti (64)-(66) preambulumbekezdésben). Ezért ezeket az ügyeleteket a kínai kormány az alaprendelet 2. cikkének b) pontja és a Kereskedelmi Világszervezet vonatkozó joggyakorlata szerinti közjogi szervein keresztül hajtotta végre.
(206)
E tőkeinjekciók a támogatásban részesülő vállalkozások vonatkozásában az alaprendelet 6. cikke a) pontja értelmében gazdasági előny nyújtásának tekinthetők, mivel a magánbefektetők szokásos befektetési gyakorlatával nem egyeztethetők össze. A panasz részletesen bizonyítja, hogy az említett tőkeinjekciók nem egyeztethetők össze a magánbefektetők gyakorlatával. A panasz az említett konkrét ügyletekkel kapcsolatban először is azt mutatja ki, hogy az állami tulajdonú acélgyártó vállalat az új részvénykibocsátásban való részéért a tisztességes piaci feltételekkel össze nem egyeztethető módon túlértékelt árat fizetett, másodszor pedig a pénzeszközöket arra használta fel, hogy állami tulajdonban lévő eszközöket és tőkebefektetéseket szerezzen meg a piacinál alacsonyabb áron. A panaszból az is kiderül, hogy a kínai kormány ugyanazt az árat fizette, mint a többi befektető annak ellenére, hogy részvényei kevesebbet értek, mivel a többi részvényesnek eladott részvényekhez viszonyítva eltérő jogokkal és kilátásokkal rendelkeztek.
(207)
E támogatások az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének c) pontja értelmében egyediek, mert korlátozott számú kiválasztott jogalanynak nyújtották, amelyekben részt vett a kormányzat. Ennélfogva megállapítást nyert, hogy e program az érintett termék exportáló gyártóira irányuló kiegyenlíthető támogatásnak minősül.
c) A támogatás összegének kiszámítása
(208)
A kiegyenlíthető támogatás összegét a támogatásban részesülő félre átruházott, a vizsgálati időszak vonatkozásában feltárt gazdasági előny mértékének megfelelően számították ki. A támogatásban részesülő félre átruházott gazdasági előnyt a tőkeinjekciók összegének kell tekinteni. Mivel a kínai kormány nem nyújtott egyéb információt e gazdasági előny értékeléséhez, a Bizottság a panaszban foglalt információkra alapozta megállapításait. Az alaprendelet 7. cikkének (3) bekezdése szerint az így kiszámított támogatási összeget a támogatásban részesülő vállalkozások eszközei szokásos értékcsökkenési idejének alapján kivetítették a vizsgálati időszakra. Az összeget kiigazították az ezen időszakra eső kamatok hozzáadásával annak érdekében, hogy tükrözze a gazdasági előny értékének időbeli alakulását, és így lehetővé váljon annak az összkedvezménynek a meghatározása, amelyben a támogatásban részesülő fél a vizsgált támogatási rendszer révén részesült. Ezt a támogatási összeget az alaprendelet 7. cikkének (2) bekezdésével összhangban a támogatásban részesülő feleknek a vizsgálati időszak alatti össztermelési szintjén - ez a megfelelő nevező - részarányosan osztják el, mivel a támogatás megítélése nem az exportteljesítmény függvényében történt, és nem a gyártott, megtermelt, exportált vagy szállított termékek mennyisége szerint került meghatározásra.
(209)
Az ilyen módon az összes nem együttműködő vállalkozásra vonatkozóan kiszámított támogatási ráta 0,08 %-ot tesz ki. A (196) és (197) preambulumbekezdésben ismertetett okok miatt a mintába felvett és egyéb együttműködő gyártók vonatkozásában a támogatási ráta kiszámítására nem volt szükség.
3.3.3.3. Ki nem fizetett osztalékok
a) Ismertetés
(210)
A panasz azt állítja, hogy a kínai kormány politikája szerint az állami tulajdonú vállalatoknak - többek között a szerves bevonatú acéltermékeket gyártó vállalatoknak - még nyereség esetén sem kell osztalékot fizetniük a kormányzatnak mint tulajdonosuknak. Ennek következtében az állami tulajdonú acélgyártó vállalatok az e program szerint ki nem fizetett, osztalékként ki nem osztott nyereségek segítségével hatalmas befektetéseket tudnak finanszírozni.
b) A vizsgálat megállapításai
(211)
Mivel a kínai kormány az osztaléknak az állami tulajdonú acélgyártó vállalatok általi felosztásáról nem nyújtott információt (lásd a fenti (196) és (197) preambulumbekezdést), a programmal kapcsolatos megállapítások a panaszban foglalt információkon alapulnak, megfelelő forrásokkal alátámasztva. A ki nem fizetett osztalékokat az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának i. alpontja szerint rejtett támogatásnak kell tekinteni, illetve 3. cikk (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja értelmében bevételek elengedésének abban a tekintetben, hogy a kínai kormány nem szedi be az osztalékokat, amelyet rendes körülmények között a magánbefektetőknek a részvényeik után kifizetnek. A kormányzat e rejtett támogatásokat az állami tulajdonú acélgyártó vállalatokban közvetlenül részvényekkel rendelkező jogalanyon - elvben a SASAC-on - keresztül nyújtotta. A SASAC-ra vonatkozó elemzés azt bizonyítja, hogy kormányzati feladatokat lát el (a részleteket lásd a fenti (64)-(66) preambulumbekezdésben).
(212)
A ki nem fizetett osztalékok teljes összege a támogatásban részesülő állami tulajdonú acélgyártó vállalatok vonatkozásában az alaprendelet 6. cikke a) pontja értelmében gazdasági előny nyújtásának tekinthető, mivel a magánbefektetők szokásos befektetési gyakorlatával nem egyeztethető össze, akik megkövetelik a részvényeikhez rendes körülmények között kapcsolódó osztalékfelosztást. A részben magántulajdonban lévő, állami tulajdonú vállalatok esetében a gazdasági előny összege megegyezik a közöttük arányosan elosztott, ki nem fizetett osztalékok összegével.
(213)
E támogatások az alaprendelet 4. cikkének (2) bekezdése értelmében egyediek, mert korlátozott számú kiválasztott jogalanynak nyújtották, amelyekben részt vett a kormányzat. Ennélfogva megállapítást nyert, hogy e program az érintett termék exportáló gyártóira irányuló kiegyenlíthető támogatásnak minősül.
c) A támogatás összegének kiszámítása
(214)
A kiegyenlíthető támogatás összegét a támogatásban részesülő félre átruházott, a vizsgálati időszak vonatkozásában feltárt gazdasági előny mértékének megfelelően számították ki. A támogatásban részesülő félre átruházott gazdasági előnyt a ki nem fizetett osztalékok összegének kell tekinteni. Mivel a kínai kormány nem nyújtott egyéb információt e gazdasági előny értékeléséhez, a Bizottság a támogatásban részesülő felekről nyilvánosan elérhető pénzügyi információkra alapozta megállapításait. Az így kiszámított támogatási összeget az alaprendelet 7. cikkének (2) bekezdésével összhangban a támogatásban részesülő felek a vizsgálati időszak alatti teljes forgalmával részarányosan osztják el, mivel a támogatás megítélése nem az exportteljesítmény függvényében történt, és nem a gyártott, megtermelt, exportált vagy szállított termékek mennyisége szerint került meghatározásra.
(215)
Az ilyen módon az összes nem együttműködő vállalkozásra vonatkozóan kiszámított támogatási ráta 1,36 %-ot tesz ki. A (196) és (197) preambulumbekezdésben ismertetett okok miatt a mintába felvett és egyéb együttműködő gyártók vonatkozásában a támogatási ráta kiszámítására nem volt szükség.
3.3.4. JÖVEDELEMADÓ- ÉS EGYÉB KÖZVETLEN ADÓPROGRAMOK
3.3.4.1. Adópolitikai intézkedések a kutatásra és fejlesztésre fordított kiadások levonására
(216)
Ez a program azon vállalkozásoknak biztosít gazdasági előnyt, amelyek új technológiákat, új termékeket vagy új módszereket vezetnek be a termelésben. A támogatásra jogosult vállalat a társasági adó összegét a jóváhagyott projektek tényleges költségeinek 50 %-ával csökkenthetik.
(217)
A Bizottság megjegyezte, hogy bár a kínai kormány a kérdőívre és a hiánypótlást kérő levélre adott válaszát a mintába felvett vállalatok által igénybe vett programokra korlátozta, e programokra vonatkozóan semmilyen információt nem szolgáltatott annak ellenére, hogy a mintába felvett vállalatok egyike a kérdőívre adott válaszában az e program keretében nyújtott gazdasági előnyökről számolt be. Amikor a helyszíni ellenőrzés során ismét felkérték a szükséges információk biztosítására, a kínai kormány e programmal kapcsolatban részleges kiegészítő választ adott. Az információ késői szolgáltatása ellenére az ellenőrző csoport több kérdéssel kapcsolatban is pontosításokat kért (lásd az alábbi (219) preambulumbekezdést), ezeket azonban nem biztosították. Ennek következtében a Bizottságnak az elérhető legjobb tényekre kellett alapoznia megállapításait.
a) Jogalap
(218)
Ezt a programot a Kínai Népköztársaság vállalkozások adózásáról szóló törvénye (a Kínai Népköztársaság elnökének 2008. január 1-jétől hatályos 63. sz. határozata) 30. cikkének (1) bekezdése, a Kínai Népköztársaság vállalkozások adózásáról szóló törvénye végrehajtási rendeleteinek 95. cikke, (a Kínai Népköztársaság Államtanácsának 512. sz. rendelete) és a kiemelt területekre vonatkozó útmutató (Guide to Key Fields, 6. sz. értesítés, 2007) kedvezményes adóztatás formájában biztosítja. A kínai kormány az eljárás során az 512. sz. rendeletet és 6. sz. értesítést nem bocsátotta rendelkezésre.
b) Jogosultság
(219)
A fent említettek szerint a kínai kormány a kérdőívre és a hiánypótlást kérő levélre adott válaszában e programra vonatkozóan semmilyen lényeges információt nem szolgáltatott. A helyszíni ellenőrzés során a kínai kormány által benyújtott dokumentum megállapítja, hogy csak „a vállalatoknál új technológia, új termékek és új készségek fejlesztése kapcsán felmerülő kutatási és fejlesztési költségek” számolhatók el a megadóztatható bevételben levonás céljából. A kínai kormány azonban nem fejtette ki az „új technológia”, „új termékek” és „új készségek” kifejezések jelentését. A Bizottság a Zhejiang Huadong ellenőrzése során törekedett az említett kifejezések pontos jelentésének megállapítására, de a vállalat nem tudott konkrét magyarázattal szolgálni és azt válaszolta, hogy ezek csupán általános kifejezések.
(220)
A bevont finompapírral kapcsolatos vizsgálat során azonban megállapítást nyert, hogy ez ebben a programban való részvételre - a Nemzeti Fejlesztési és Reformbizottság által közzétett jelenlegi fejlesztési prioritások alapján - kizárólag az elsődleges állami támogatásban részesülő új és csúcstechnológiát alkalmazó vállalatok K+F projektjei, illetve a csúcstechnológiai iparágak fejlesztésének kiemelt területeire vonatkozó útmutatóban felsorolt projektek jogosultak (64). Mivel az eljárás során nem szolgáltattak olyan új releváns információt, amely megcáfolná ezt a következtetést, megállapítást nyert, hogy ez a program általánosságban nem elérhető, mivel csak a kiválasztott iparágak/vállalatok/projektek jogosultak támogatásra.
c) Gyakorlati végrehajtás
(221)
A kínai kormány válasza szerint azon vállalatoknak, amelyek ezt az adókedvezményt igénybe akarják venni, társaságiadó-bevallást és „egyéb vonatkozó dokumentumokat” kell benyújtaniuk az adóhatóságnak, de a válasz nem határozza meg pontosan, melyek ezek az egyéb vonatkozó dokumentumok. A bevont finompapírral kapcsolatos vizsgálat azonban megállapította, hogy azoknak a vállalatoknak, amelyek az e rendszer által nyújtott gazdasági előnyben kívánnak részesülni, a K+F projektekkel kapcsolatban részletes információkat kell benyújtaniuk a helyi Tudományos és Technológiai Hivatalhoz, és a jóváhagyásról szóló értesítést csak a vizsgálatot követően állítja ki az adóhivatal. A jóváhagyást követően a társasági adó összegét a jóváhagyott projektek tényleges költségeinek 50 %-ával csökkentik (65).
d) A vizsgálat megállapításai
(222)
A vizsgálati időszak során egyetlen együttműködő exportáló gyártó, a Zhejiang Huadong Light Steel Building Material Co. Ltd vett részt ebben a programban. Mivel a kínai kormány nem működött együtt, és mivel a programmal kapcsolatban késve és hiányos választ adott, nem lehetett megállapítani azt a jelentkezési és jóváhagyási eljárást, amelyet a programban részt vevő vállalatoknak vállalniuk kell. A fent megállapítottaknak megfelelően a Bizottságnak részben a bevont finompapírral kapcsolatos vizsgálat során megállapított tényekre kellett támaszkodnia.
e) Következtetés
(223)
A programot - az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja, illetve 3. cikkének (2) bekezdése értelmében - kormányzati bevétel elengedése formájában nyújtott támogatásnak kell tekinteni, amely révén a támogatásban részesülő vállalkozást gazdasági előnnyel ruházták fel.
(224)
A kínai kormányt felkérték, hogy az e rendszerből származó gazdasági előny megszerzésével kapcsolatos jogosultsági feltételekre, illetve a támogatás felhasználására vonatkozóan adjon információkat annak érdekében, hogy a Bizottság megállapíthassa, hogy a támogatáshoz jutás milyen mértékben korlátozódik bizonyos vállalatokra és a támogatás az alaprendelet 4. cikke értelmében egyedinek minősül-e. A kínai kormány a kérdőívre és a hiánypótlást kérő levélre adott válaszában nem szolgáltatott ilyen információt. Ezen túlmenően a helyszíni ellenőrző látogatás során ezzel kapcsolatban szolgáltatott információ a bevont finompapírral kapcsolatos vizsgálatban szereplő vállalatok által alkalmazott ugyanezen rendszerre vonatkozó megállapítások vonatkozásában a jelek szerint hiányos. A Bizottságnak a megállapításait - szem előtt tartva az alaprendelet 4. cikkének (5) bekezdésében foglalt követelményt, miszerint az egyedi jelleg megállapításához szükséges minden jellemzőt bizonyítékok bemutatásával „egyértelműen alá kell támasztani” - az alaprendelet 28. cikkével összhangban a rendelkezésre álló tényekre kellett alapoznia. A legmegfelelőbb adatokat a bevont finompapírral kapcsolatos vizsgálat megállapításai tartalmazzák.
(225)
Ez a támogatási program az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének a) pontja értelmében egyedi, mivel maga a jogszabály, amely szerint a támogatást nyújtó hatóság működik, a programhoz való hozzáférést kizárólag a „támogatott” kategóriába tartozó vállalatokra és iparágakra, például a szerves bevonatú acéltermékeket gyártó ágazatra korlátozza. Ezenfelül úgy tűnik, hogy a jogosultság korlátozására nincsenek objektív szempontok és olyan egyértelmű bizonyíték, amely alapján megállapítható, hogy a jogosultság - az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének b) pontja szerint - automatikus. A Bizottság megjegyzi, hogy a kínai kormány együttműködésének hiánya az ilyen objektív szempontok meglétének megállapítását nem tette lehetővé a Bizottság számára.
(226)
Ennek megfelelően ezt a támogatást kiegyenlíthetőnek kell tekinteni.
f) A támogatás összegének kiszámítása
(227)
A kiegyenlíthető támogatás összegét a támogatásban részesülő félre átruházott, a vizsgálati időszak vonatkozásában feltárt gazdasági előny mértékének megfelelően számították ki. A támogatásban részesülő félre átruházott gazdasági előnyt úgy számították ki, hogy a szokásos adókulcsnak megfelelően fizetendő adó teljes összegéből levonták a jóváhagyott projektek tényleges K+F költségeinek 50 %-ával csökkentett befizetett összeget. Ezt a támogatási összeget (számláló) az alaprendelet 7. cikkének (2) bekezdésével összhangban elosztották az együttműködő exportáló gyártók vizsgálati időszakban lebonyolított összes forgalmával, mivel a támogatás megítélése nem az exportteljesítmény függvényében történt, és nem a gyártott, megtermelt, exportált vagy szállított termékek mennyisége szerint került meghatározásra.
(228)
A mintába felvett együttműködő gyártók közül csak egy, a Huadong-vállalatcsoport vett részt ebben a programban. A Huadong-csoport vonatkozásában megállapított támogatási ráta 0,19 %.
(229)
A mintában nem szereplő együttműködő vállalatokra megállapított támogatási ráta súlyozott átlaga 0,09 %.
(230)
Az együttműködés csekély mértéke miatt az összes nem együttműködő vállalatra vonatkozó támogatási rátát az e rendszer tekintetében a mintába felvett együttműködő vállalatok esetében megállapított legmagasabb szintű támogatási rátában, azaz 0,19 %-ban határozták meg.
3.3.4.2. Adókedvezmények a közép-nyugati régiók számára
(231)
Ez a program a közép-nyugati régiókban található vállalatok számára biztosít gazdasági előnyt. A támogatásra jogosult vállalatokra a Kínában rendszerint alkalmazandó 25 %-os adókulcs helyett 15 %-os kedvezményes társaságiadó-kulcs vonatkozik.
(232)
A Bizottság felkérte a kínai kormányt arra, hogy nyújtson információt a programról a kérdőívben, a hiánypótlást kérő levélben, majd a helyszíni ellenőrző látogatás során ismét. A kérdőívre és a hiánypótlást kérő levélre adott válaszaiban a kínai kormány egyetlen kérdésre sem válaszolt, és kijelentette, hogy ez a program már nem érvényes, mivel 2010. december 31-én lejárt, és azt is állította, hogy a mintába felvett vállalatok közül egyik sem vett részt a programban a vizsgálati időszak alatt. Ez azonban ellentétben állt az egyik exportáló gyártó (a Chongqing Wanda Steel Strip Co., Ltd) válaszaival és az e vállalatnál tett helyszíni ellenőrző látogatás során gyűjtött bizonyítékokkal.
a) Jogalap
(233)
Ezt a programot kedvezményes adóztatás formájában biztosítja a Pénzügyminisztérium, az Általános Adóhivatal és az Általános Vámhivatal által kiadott, 2001. január 1-jétől hatályos, a nyugati régió fejlesztésére irányuló kedvező adópolitikai intézkedésekről szóló értesítés, amelyet a Pénzügyminisztérium, az Általános Adóhivatal és az Általános Vámhivatal által kiadott, 2011. január 1-jétől hatályos, a nyugati fejlesztési stratégia adópolitikai intézkedéseinek további végrehajtásáról szóló értesítés frissített, és amely 2020. december 31-ig kiterjeszti a program érvényességét.
b) Jogosultság
(234)
A Bizottság megállapította, hogy a kínai kormány a programmal kapcsolatban egyetlen kérdésre sem válaszolt a kérdőívre, a hiánypótlást kérő levélre adott válaszában, illetve a helyszíni ellenőrzés során. A nyugati régió fejlesztésére irányuló kedvező adópolitikai intézkedésekről szóló értesítés szerint azonban ez a kedvezményes adóztatás a nyugati régió támogatott besorolású vállalatai által vehető igénybe (a „támogatott” besorolás az iparágak jegyzékében ismertetettek szerint a teljes bevétel legalább 70 %-ára vonatkozó fő üzleti könyveléssel rendelkező vállalatokra vonatkozik, az állam támogatja a terméket és technológiákat). A Chongqing Wanda helyszíni ellenőrzése során a vállalat megerősítette, hogy a kedvezményes adókulcs alkalmazásának az az oka, hogy a nyugati és a középső régió támogatott besorolású iparágai közé tartozik.
c) Gyakorlati végrehajtás
(235)
Sem a kínai kormány, sem a Chongqing Wanda Steel Strip Co., Ltd nem nyújtott információt a program működéséről és igazgatásáról. Az Államtanácsnak a Kína kiterjedt nyugati régiói fejlesztésének végrehajtására vonatkozó politikai intézkedésekről szóló körlevele szerint a szokásos 25 %-os adókulcs 15 %-os kedvezményes adókulcsra való csökkentéséhez a tartományi szintű népi kormány jóváhagyása szükséges. A társaság éves társaságiadó-bevallásában a levont (elengedett) társasági adó összege a 28. tételnél szerepel (levont adó).
d) A vizsgálat megállapításai
(236)
A vizsgálati időszak során csak egyetlen együttműködő exportáló gyártó, a Chongqing Wanda Steel Strip Co., Ltd vett részt ebben a programban. Mivel a kínai kormány nem működött együtt, nehéz megállapítani a jelentkezési és jóváhagyási eljárást, amelyet a programban részt vevő vállalatoknak vállalniuk kell. A Bizottságnak a program jogalapját képező benyújtott dokumentumok alapján kellett levonnia saját következtetéseit anélkül, hogy magyarázatokat tudott volna kérni a kínai kormánytól.
e) Következtetés
(237)
A programot - az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja, illetve 3. cikkének (2) bekezdése értelmében - kormányzati bevétel elengedése formájában nyújtott támogatásnak kell tekinteni, amely révén a támogatásban részesülő vállalkozást gazdasági előnnyel ruházták fel.
(238)
A kínai kormányt felkérték, hogy az e programból származó gazdasági előny megszerzésével kapcsolatos jogosultsági feltételekre, illetve a támogatás felhasználására vonatkozóan adjon információkat annak érdekében, hogy a Bizottság megállapíthassa, hogy a támogatáshoz jutás milyen mértékben korlátozódik bizonyos vállalatokra és a támogatás az alaprendelet 4. cikke értelmében egyedinek minősül-e. A kínai kormány erre vonatkozóan semmiféle tájékoztatást nem adott. A Bizottságnak a megállapításait - szem előtt tartva az alaprendelet 4. cikkének (5) bekezdésében foglalt követelményt, miszerint az egyedi jelleg megállapításához szükséges minden jellemzőt bizonyítékok bemutatásával „egyértelműen alá kell támasztani” - az alaprendelet 28. cikkével összhangban a rendelkezésre álló tényekre kellett alapoznia.
(239)
Ez a támogatási program az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének a) pontja és 4. cikkének (2) bekezdése értelmében egyedi, mivel maga a jogszabály, amely szerint a támogatást nyújtó hatóság működik, a programhoz való hozzáférést kizárólag a „támogatott” kategóriába tartozó vállalatokra és iparágakra, például a szerves bevonatú acéltermékeket gyártó ágazatra, ezenkívül Kína bizonyos régióiban találhatók vállalatokra és iparágakra korlátozza. Ezenfelül úgy tűnik, hogy a jogosultság korlátozására nincsenek objektív szempontok és olyan egyértelmű bizonyíték, amely alapján megállapítható, hogy a jogosultság - az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének b) pontja szerint - automatikus. A Bizottság megjegyzi, hogy a kínai kormány együttműködésének hiánya az ilyen objektív szempontok meglétének megállapítását nem tette lehetővé a Bizottság számára.
(240)
Ennek megfelelően ezt a támogatást kiegyenlíthetőnek kell tekinteni.
f) A támogatás összegének kiszámítása
(241)
A kiegyenlíthető támogatás összegét a támogatásban részesülő félre átruházott, a vizsgálati időszak vonatkozásában feltárt gazdasági előny mértékének megfelelően számították ki. A támogatásban részesülő félre átruházott gazdasági előnyt úgy számították ki, hogy a szokásos társaságiadó-kulcsnak megfelelően fizetendő adó teljes összegéből levonták a kedvezményes adókulcs alapján eddig befizetett összeget. Ezt a támogatási összeget (számláló) az alaprendelet 7. cikkének (2) bekezdésével összhangban elosztották az együttműködő exportáló gyártók vizsgálati időszakban lebonyolított összes forgalmával, mivel a támogatás megítélése nem az exportteljesítmény függvényében történt és nem a gyártott, megtermelt, exportált vagy szállított termékek mennyisége szerint került meghatározásra.
(242)
A Panhua-csoport vonatkozásában megállapított támogatási ráta 0,03 %.
(243)
A mintában nem szereplő együttműködő vállalatokra megállapított támogatási ráta súlyozott átlaga 0,02 %.
(244)
Az együttműködés csekély mértéke miatt az összes nem együttműködő vállalatra vonatkozó támogatási rátát az e rendszer tekintetében a mintába felvett együttműködő vállalatokkal kapcsolatban álló jogalany esetében megállapított legmagasabb szintű támogatási rátában, azaz 0,04 %-ban határozták meg.
3.3.5. EGYÉB TÁRSASÁGIADÓ-PROGRAMOK, AMELYEKRE VONATKOZÓAN A KÍNAI KORMÁNY EGYÁLTALÁN NEM ADOTT VÁLASZT, VAGY NEM KIELÉGÍTŐ VÁLASZT ADOTT
(245)
A panasz számos, állítólagos támogatási programról tartalmazott részleteket a mintában nem szereplő és/vagy a vizsgálatban nem együttműködő exportáló gyártók vonatkozásában. A Bizottság arra kérte a kínai kormányt, hogy az eredeti és a kiegészítő kérdőívekben szolgáltasson információt e programokról, majd ezt követően elegendő lehetőséget biztosított a kínai kormány számára, hogy e programokra vonatkozóan megküldje válaszait. A kínai kormány arra az álláspontra helyezkedett, hogy csak a mintába felvett két exportáló gyártót érintő állítólagos támogatási programokkal kapcsolatban ad válaszokat, és ezt az álláspontot erősítette meg az eljárás során. A kínai kormány azonban e programok közül néhányra vonatkozóan arra utaló információt és bizonyítékot nyújtott be, hogy a programok befejeződtek és a vizsgálati időszak alatt már nem voltak érvényben. A Bizottság ezt a kínai kormány által benyújtott bizonyítékot figyelembe vette megállapításaiban.
(246)
A kínai kormány az összes többi program vonatkozásában nem nyújtott be információt vagy bizonyítékot. Az eljárás során az együttműködés jelentős mértékű hiánya akadályozta a Bizottságot abban, hogy az exportáló gyártóktól információt és bizonyítékot szerezhessen a panaszban foglalt programokról. A Bizottság megerősítette, hogy a mintába felvett exportáló gyártók nem voltak jogosultak e programokra vagy nem vették ezeket igénybe (főleg azért, mert magántulajdonban lévők vagy a program alkalmazási körén kívül esnek, vagy viszonylag kis méretűek). Ezért a Bizottságnak az alaprendelet 28. cikke (1) bekezdésének rendelkezései szerint az aktában szereplő bizonyítékok alapján meg kellett állapítania a program meglétét és meg kellett határoznia a maradványvámot az összes többi olyan program tekintetében, amelyekre vonatkozóan a kínai kormány nem nyújtott információt, és amelyek nem álltak a mintába felvett exportáló gyártók rendelkezésére vagy azokat nem vették igénybe.
3.3.5.1. Társaságiadó-jóváírás belföldön előállított berendezések vásárlásakor
a) Ismertetés
(247)
E program lehetővé teszi a vállalatok számára, hogy adójóváírást igényeljenek a belföldön gyártott berendezések vásárlásakor, ha a projekt összhangban áll a kínai kormány iparpolitikai iránymutatásaival. A belföldön gyártott berendezések beszerzési árának maximum 40 %-át kitevő adójóváírás az előző évi adókötelezettség fokozatos növekedésére alkalmazható.
b) Jogalap
(248)
A program jogalapját az 1999. július 1-jei, a vállalkozások a technológia megújítására irányuló projektek esetében a belföldön előállított berendezésekbe történő befektetésekkel kapcsolatos társaságiadó-jóváírásra vonatkozó átmeneti intézkedések, valamint a Központi Adóigazgatóságnak a társaságiadó-levonás végrehajtásának beszüntetéséről és a vállalatok belföldön gyártott berendezésekbe történő befektetésire vonatkozó mentesítési politikáról szóló, 2008. január 1-jétől hatályos (2008. évi) 52. sz. értesítése képezi.
c) Az együttműködés hiánya
(249)
A kínai kormány azt válaszolta, hogy ez a program az említett 52. sz. értesítés értelmében 2008 januárjával befejeződött, és hogy legjobb tudomása szerint nem lépett helyébe másik program. A Bizottság arra kérte a kínai kormányt, hogy szolgáltasson vonatkozó kiegészítő információt, azaz adja meg a gazdasági előny fokozatos kivezetésére vonatkozó ütemezés részleteit. A kínai kormány nem biztosította ezt az információt és válaszát a szerves bevonatú acéltermékek összes gyártójára vonatkozó tényleges gazdasági előnyre korlátozta azáltal, hogy pusztán a mintába felvett gyártók kérdőívre adott válaszaira hivatkozott. A Bizottság már kifejtette azokat az okokat, amelyek miatt arra kérte a kínai kormányt, hogy ne csak a mintába felvett gyártókra, hanem szerves bevonatú acéltermékek összes gyártójára vonatkozóan nyújtson információt (lásd a fenti (34) és (35) preambulumbekezdést). Továbbá a kínai kormány a mintába felvett gyártók tekintetében sem szolgáltatott információt, mivel pusztán a válaszaikra hivatkozott. A Bizottság véleménye szerint nem elegendő a program befejezésére vonatkozóan bizonyítékot szolgáltatni anélkül, hogy a program szerinti tényleges gazdasági előnyök fokozatos kivezetésével és a potenciális helyettesítő programokkal kapcsolatban további bizonyítékot nyújtana. E program vonatkozásában az egy adott évben felhalmozódott adóelőny (azaz adójóváírás) ténylegesen egy másik adóévben használható fel, így a gazdasági előny kiterjedhet a program érvényességi idején túlra még akkor is, ha a program közben befejeződött. Más „befejeződött” adóprogramokról kiderült, hogy hivatalos lejáratuk után még néhány évig továbbra is gazdasági előnyt nyújtanak. Az is előfordulhat, hogy lehetőség van a szokatlanul nagy összegű gazdasági előny időbeli elosztására. Mivel a kínai kormány ezzel kapcsolatban nem nyújtott információt, a Bizottság az alaprendelet 28. cikkének megfelelően az aktában (ebben az esetben a panaszban) foglalt információkra alapozza megállapításait.
d) A vizsgálat megállapításai
(250)
Ez a program az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja értelmében támogatásnak minősül, mivel a kínai kormány által bevételek elengedése formájában nyújtott pénzügyi támogatást foglal magában. Ez a program az alaprendelet 3. cikkének (2) bekezdése értelmében az adómegtakarítás összegének megfelelő gazdasági előnyt nyújt a támogatásban részesülő feleknek. Ez a támogatás az alaprendelet 4. cikke (4) bekezdésének b) pontja értelmében egyedi, mivel az adómegtakarítás a hazai áruk használatának az importáruk használatával szemben történő előnyben részesítésétől függ.
e) A támogatás összegének kiszámítása
(251)
A kiegyenlíthető támogatás összegét a támogatásban részesülő felekre átruházott, a vizsgálati időszak vonatkozásában feltárt gazdasági előny mértékének megfelelően számították ki. Mivel az uniós intézmények ezt a programot szubvencióellenes eljárás keretében még nem vizsgálták, valamint másutt végzett pontos számszerűsítés hiányában az exportáló gyártók gazdasági előnyének értékeléséhez a legmegfelelőbb információforrás az Egyesült Államok hatóságai által hozott, összehasonlítható határozat volt. Amennyiben a támogatás összegének meghatározása más vizsgálatok megállapításai alapján történik, e rendelet figyelembe veszi többek között, hogy történt-e jelentős változás a szóban forgó programban, és idővel esetlegesen csökkent-e a támogatás összege. Megjegyzendő, hogy az ismétlődő támogatások összege általában ily módon nem csökken. Ilyen változások és a támogatási összeg csökkenésének hiányában, ebben az esetben a támogatás összegeként a szóban forgó vizsgálat alapján megállapított eredeti mértéket alkalmazzák.
(252)
A vizsgálati időszakban az így megállapított támogatási ráta valamennyi nem együttműködő vállalat vonatkozásában 0,38 %, amely a kör alakú minőségi szénacél csővezetékekről szóló, 2008. november 17-i amerikai határozati feljegyzés szerint az erre a programra megállapított ráta (26. oldal) (Szövetségi Közlöny, 73. kötet, 227. szám, 2008. november 24., 70961. oldal). Az Egyesült Államok hatóságai által lefolytatott vizsgálatokkal kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy az adóprogramokból eredő gazdasági előny összegének kiszámításához alkalmazott módszer lényegében megegyezik az Unió által alkalmazott módszerrel (66).
3.3.5.2. Kedvezményes adópolitika az új, illetve csúcstechnológiát alkalmazónak minősülő vállalatok részére
a) Leírás
(253)
Ez a program az új és csúcstechnológiát alkalmazó vállalatok tanúsítványára (Certificate of High and New Technology Enterprise) pályázó vállalatoknak a szokásos 25 %-os társasági adó helyett 15 %-os csökkentett társaságiadó-fizetést tesz lehetővé. Ezt a programot mind a bevont finompapírra vonatkozó uniós vizsgálat, mind pedig az Egyesült Államok hatóságai kiegyenlíthetőnek minősítették (67).
b) Jogalap
(254)
Ennek a programnak a jogalapja a Kínai Népköztársaság vállalatok adózásáról szóló (2007. március 16-án közzétett 63. számú) törvényének 28. cikke, az új és csúcstechnológiát alkalmazó vállalatok meghatározására vonatkozó közigazgatási intézkedések és a Központi Adóigazgatóság új és csúcstechnológiát alkalmazó vállalatok társaságiadó-fizetésével kapcsolatos kérdésekre vonatkozó közleménye (Guo Shui Han [2008], 985. sz.).
c) Az együttműködés hiánya
(255)
A kínai kormány válaszában kijelentette, hogy a vizsgálati időszakban a mintába felvett vállalatok egyike sem vette igénybe ezt a programot, és az e program alapján esetlegesen szerzett gazdasági előnyökkel kapcsolatos információk tekintetében a mintába felvett gyártók válaszaira hivatkozott. A Bizottság hivatkozik a fentiekben kifejtett érvekre azzal kapcsolatban, hogy a kínai kormányt arra kérte, hogy ne csak a mintába felvett exportőrökre vonatkozó, hanem teljes körű választ adjon (a fenti (34)-(35) preambulumbekezdés). A Bizottság ezért az erre a programra vonatkozó megállapításait az alaprendelet 28. cikkével összhangban a rendelkezésre álló információkra (ebben az esetben a bevont finompapírra vonatkozó megállapításokra és a panaszra) alapozza.
d) A vizsgálat megállapításai
(256)
Ez a program az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja értelmében támogatásnak minősül, mivel a kínai kormány által bevételek elengedése formájában nyújtott pénzügyi támogatást foglal magában. Az alaprendelet 3. cikkének (2) bekezdése értelmében a támogatásban részesülő fél számára nyújtott gazdasági előny a program által biztosított adómegtakarítás összegének felel meg. Ez a támogatás az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének a) pontja értelmében egyedi, mivel az a „támogatott” kategóriába tartozó, bizonyos vállalatokra és iparágakra, például az acéliparban működő vállalatokra korlátozódik. Ezenkívül a programra való jogosultságra vonatkozóan nincsenek jogszabályban megállapított vagy a támogatást nyújtó hatóság által meghatározott objektív kritériumok, és ez a jogosultság az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdése b) pontja szerint nem automatikus.
e) A támogatás összegének kiszámítása
(257)
A kiegyenlíthető támogatás összegét a támogatásban részesülő felekre átruházott, a vizsgálati időszak vonatkozásában feltárt gazdasági előny mértékének megfelelően számították ki. A támogatásban részesülő felekre átruházott gazdasági előnyt úgy számították ki, hogy a szokásos adókulcsnak megfelelően fizetendő adó teljes összegéből levonták a kedvezményes adókulcs alapján eddig befizetett összeget. Mivel ennek a gazdasági előnynek az értékelésére vonatkozóan nem állnak rendelkezésre információk, és az uniós intézmények ezt a programot egy korábbi szubvencióellenes eljárás keretében már vizsgálták, az exportáló gyártók gazdasági előnyének értékeléséhez a legmegfelelőbb információforrás a Kínai Népköztársaságból származó bevont finompapír behozatalára vonatkozó végleges szubvencióellenes vám kivetéséről szóló, 2011. május 6-i 452/2011/EU tanácsi végrehajtási rendelet (68) keretében az ezzel a programmal kapcsolatban végzett, a fenti (252) preambulumbekezdésben említettek szerint szükség esetén megfelelő módon kiigazított értékelés.
(258)
Az így megállapított támogatási ráta valamennyi nem együttműködő vállalat vonatkozásában 0,9 %, amely az előző preambulumbekezdésben említett rendeletben az erre a programra meghatározott ráták számtani átlaga.
3.3.5.3. Társaságiadó-kedvezmények az erőforrások átfogó kihasználása iránt elkötelezett vállalatok számára (különleges nyersanyagok)
a) Leírás
(259)
Ez az adóprogram lehetővé teszi, hogy azok a vállalatok, amelyek az erőforrások átfogó kihasználása iránt elkötelezett vállalatok számára nyújtott társaságiadó-kedvezmények katalógusában felsorolt anyagokat fő nyersanyagként használják, és amelyek az ugyanabban a katalógusban felsorolt termékeket a vonatkozó nemzeti és nemzetközi szabványoknak megfelelően állítják elő, az így megszerzett jövedelmüket összjövedelmükben 90 %-ra csökkentett adókulccsal szerepeltethetik. A társasági adó kiszámításánál tehát a vállalatok jövedelmük 10 %-át levonhatják. Ezt a mentességet 5 évre biztosítják.
b) Jogalap
(260)
Ennek a programnak a jogalapját a következők képezik: a Kínai Népköztársaság vállalatok adózásáról szóló törvényének 33. cikke, a Kínai Népköztársaság vállalatok adózásáról szóló törvénye államtanácsi végrehajtási rendeleteinek 99. cikke, valamint az erőforrások átfogó kihasználása iránt elkötelezett vállalatok számára nyújtott társaságiadó-kedvezmények katalógusa.
c) Az együttműködés hiánya
(261)
A kínai kormány kijelentette, hogy a vizsgálati időszakban a mintába felvett vállalatok egyike sem vette igénybe ezt a programot, és az e program alapján esetlegesen szerzett gazdasági előnyökkel kapcsolatos információk tekintetében a mintába felvett gyártók válaszaira hivatkozott. A Bizottság hivatkozik a fentiekben kifejtett érvekre azzal kapcsolatban, hogy a kínai kormányt arra kérték, hogy ne csak a mintába felvett exportőrökre vonatkozó, hanem teljes körű választ adjon (a fenti (34)-(35) preambulumbekezdés). A Bizottság ezért az erre a programra vonatkozó megállapításait az alaprendelet 28. cikkével összhangban a rendelkezésre álló információkra (ebben az esetben a panaszra) alapozza.
d) A vizsgálat megállapításai
(262)
Ez a program az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja értelmében támogatásnak minősül, mivel a kínai kormány által bevételek elengedése formájában nyújtott pénzügyi támogatást foglal magában. A program az alaprendelet 3. cikkének (2) bekezdése értelmében az adómegtakarítás összegének megfelelő gazdasági előnyt nyújt a támogatásban részesülő félnek. Ez a támogatás az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének a) pontja értelmében egyedi, mivel csak bizonyos vállalatokra korlátozódik, amelyek az adókedvezményeket tartalmazó, fent említett katalógusban felsorolt termékek előállításához elsődleges nyersanyagként az ebben a katalógusban felsorolt erőforrásokat használják.
e) A támogatás összegének kiszámítása
(263)
A kiegyenlíthető támogatás összegét a támogatásban részesülő felekre átruházott, a vizsgálati időszak vonatkozásában feltárt gazdasági előny mértékének megfelelően számították ki. A támogatásban részesülő felekre átruházott gazdasági előnyt úgy számították ki, hogy a szokásos adókulcsnak megfelelően fizetendő adó teljes összegéből levonták a kedvezményes adókulcs alapján eddig befizetett összeget. Más információ hiányában ennek a gazdasági előnynek az értékeléséhez a Bizottság megállapításait a panaszban foglalt információkra alapozta. Az így kiszámított támogatási összeget az alaprendelet 7. cikkének (2) bekezdésével összhangban elosztották a támogatásban részesülő felek vizsgálati időszakban lebonyolított összes forgalmával, mint megfelelő nevezővel, mivel a támogatás megítélése nem az exportteljesítmény függvényében történt, és nem a gyártott, megtermelt, exportált vagy szállított termékek mennyisége szerint került meghatározásra.
(264)
Az így megállapított támogatási ráta az összes nem együttműködő vállalat vonatkozásában 0,01 %.
3.3.5.4. Adójóváírás különleges berendezések vásárlására
a) Leírás
(265)
Ez a program lehetővé teszi, hogy a vállalatok a környezetvédelemhez, az energia- és víztakarékossághoz, valamint a termelésbiztonsághoz használt különleges berendezések beszerzési költségének 10 %-át leírják a vásárlás évében fizetendő társasági adóból. A befektetett összeg 10 %-ának fennmaradó részét a következő 5 évre tovább lehet vinni.
b) Jogalap
(266)
Ennek a programnak a jogalapját a következők képezik: a Kínai Népköztársaság vállalatok adózásáról szóló törvényének 34. cikke, a Kínai Népköztársaság vállalatok adózásáról szóló törvénye államtanácsi végrehajtási rendeleteinek 100. cikke.
c) Az együttműködés hiánya
(267)
A kínai kormány válaszában kijelentette, hogy a vizsgálati időszakban a mintába felvett vállalatok egyike sem vette igénybe ezt a programot, és az e program alapján esetlegesen szerzett gazdasági előnyökkel kapcsolatos információk tekintetében a mintába felvett gyártók válaszaira hivatkozott. A Bizottság hivatkozik a fentiekben kifejtett érvekre azzal kapcsolatban, hogy a kínai kormányt arra kérték, hogy ne csak a mintába felvett exportőrökre vonatkozó, hanem teljes körű választ adjon (a fenti (34)-(35) preambulumbekezdés). A Bizottság ezért az erre a programra vonatkozó megállapításait az alaprendelet 28. cikkével összhangban a rendelkezésre álló információkra alapozza.
d) A vizsgálat megállapításai
(268)
Ez a program az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja értelmében támogatásnak minősül, mivel a kínai kormány által bevételek elengedése formájában nyújtott pénzügyi támogatást foglal magában. A program az alaprendelet 3. cikkének (2) bekezdése értelmében az adómegtakarítás összegének megfelelő gazdasági előnyt nyújt a támogatásban részesülő félnek.
(269)
A program egyedi jellege tekintetében a Bizottság úgy véli, hogy további megállapítások megtételéhez és így a program egyedi jellegének végleges megállapításához kevés információ áll rendelkezésére. A Bizottság ezért részletesebben nem értékelhette a programot.
3.3.5.5. Az északkeleti régió vállalataira vonatkozó kedvezményes társaságiadó-politika
a) Leírás
(270)
Ez a program lehetővé teszi, hogy az északkeleti régióban (többek között Liaoning, Jilin és Heilongjiang tartományban, valamint Dalian önkormányzatának területén) található vállalatok először is adózási célból legfeljebb 40 %-kal csökkentsék a befektetett eszközök értékcsökkenési időtartamát, növelve ezáltal a társasági adóból levonható éves értékcsökkenés összegét, másodszor pedig adózási célból legfeljebb 40 %-kal csökkentsék az immateriális javak értékcsökkenési időtartamát, ami nagyobb éves levonást eredményez. A Pénzügyminisztérium és a Központi Adóigazgatóság által kiadott dokumentum szerint bizonyos meghatározott ágazatok, például a kohászati ágazatban tevékenykedő társaságiadó-alanyok a befektetett eszközök beszerzésével összefüggésben más héa-, forrásadó- és társaságiadó-kedvezményekben is részesülhetnek.
b) Jogalap
(271)
Ennek a programnak a jogalapját a következők képezik: az Északkeleti régi iparterület vállalatainak újjáfejlesztésére irányuló kedvezményes társaságiadó-politikák (Caishui, 153. sz., 2004. szeptember 20.), a Pénzügyminisztérium és a Központi Adóigazgatóság közleménye az eszközök értékcsökkenési leírásáról és az értékcsökkenési politika végrehajtásáról az északkeleti régi iparterületen (Caishui, 17. sz., 2005. február 2.) A kínai kormány benyújtotta az e program 2008. január 1-jén történő megszüntetését igazoló jogalapot, nevezetesen a Pénzügyminisztérium és a Központi Adóigazgatóság 2008. évi 1. sz. közleményét a társasági adóra vonatkozó több kedvezményes politikáról.
c) Az együttműködés hiánya
(272)
A kínai kormány az e program alapján esetlegesen szerzett gazdasági előnyökkel kapcsolatos információk tekintetében a program megszüntetését igazoló, fent említett jogalap benyújtása mellett mindössze a mintába felvett gyártók válaszaira hivatkozott. A Bizottság hivatkozik a fentiekben kifejtett érvekre azzal kapcsolatban, hogy a kínai kormányt arra kérték, hogy ne csak a mintába felvett exportőrökre vonatkozó, hanem teljes körű választ adjon (a fenti (34)-(35) preambulumbekezdés). Ezenkívül a Bizottság megjegyzi, hogy mivel ez a program olyan befektetett eszközök beszerzéséhez kapcsolódó támogatásokat tartalmaz, amelyek több év alatt kerülhetnek amortizálásra, és a kínai kormány nem bocsátott rendelkezésre részletes információkat sem az e program alapján szerzett gazdasági előnyök fokozatos megszüntetéséről, sem azokról a gazdasági előnyökről, amelyekre korábban szereztek jogosultságot, de még nem szűntek meg teljesen, a Bizottság úgy határozott, hogy az erre a programra vonatkozó megállapításait az alaprendelet 28. cikkével összhangban a rendelkezésre álló információkra (ebben az esetben a panaszra és az Egyesült Államok vonatkozó megállapításaira) alapozza.
d) A vizsgálat megállapításai
(273)
Ez a program az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja értelmében a kínai kormány által bevételek elengedése formájában nyújtott pénzügyi támogatásnak minősül. Az alaprendelet 3. cikkének (2) bekezdése szerinti gazdasági előny annak az adómegtakarításnak az összegével egyezik meg, amelyet a jogosult vállalatok a befektetett eszközök beszerzéséhez kapcsolódó gyorsított értékcsökkenési leírás és amortizációs költségek levonásával érnek el. Ez a támogatás az alaprendelet 4. cikkének (3) bekezdése értelmében egyedi, mivel az kijelölt földrajzi térségben, azaz az északkeleti régióban található vállalatokra korlátozódik.
e) A támogatás összegének kiszámítása
(274)
A kiegyenlíthető támogatás összegét a támogatásban részesülő felekre átruházott, a vizsgálati időszak vonatkozásában feltárt gazdasági előny mértékének megfelelően számították ki. A támogatásban részesülő felekre átruházott gazdasági előny az érintett eszközökre vonatkozóan a rendes értékcsökkenési szabályok alapján a vizsgálati időszakban fizetendő adó és a gyorsított értékcsökkenés szerint ténylegesen fizetett összeg közötti különbség. Mivel az uniós intézmények ezt a programot szubvencióellenes eljárás keretében még nem vizsgálták, valamint másutt végzett pontos számszerűsítés hiányában az exportáló gyártók gazdasági előnyének értékeléséhez a legmegfelelőbb információforrás az Egyesült Államok hatóságai által hozott, összehasonlítható határozat volt (a program jellegének hasonlósága alapján (69)). A fenti (252) preambulumbekezdésben említettek szerint, amennyiben a támogatás összegének meghatározása más vizsgálatok megállapításai alapján történik, e rendelet figyelembe veszi többek között, hogy történt-e jelentős változás a szóban forgó programban, és idővel esetlegesen csökkent-e a támogatás összege. Megjegyzendő, hogy az ismétlődő támogatások összege általában ily módon nem csökken. Ilyen változások és a támogatási összeg csökkenésének hiányában, ebben az esetben a támogatás összegeként a szóban forgó vizsgálat alapján megállapított eredeti mértéket alkalmazzák.
(275)
A vizsgálati időszakban az így megállapított támogatási ráta ennek a programnak az esetében valamennyi nem együttműködő vállalat vonatkozásában 0,08 %, amely a dróthálókról szóló, 2010. június 3-i amerikai határozati feljegyzés szerint a „Liaoningen belüli kijelölt földrajzi térségek befektetőinek nyújtott társaságiadó-mentességet” biztosító programra megállapított ráta (25. oldal) (Szövetségi Közlöny, 75. kötet, 111. szám, 2010. június 10., 32902. oldal). Az Egyesült Államok hatóságai által lefolytatott vizsgálatokkal kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy az adóprogramokból eredő gazdasági előny összegének kiszámításához alkalmazott módszer lényegében megegyezik az Unió által alkalmazott módszerrel (70).
3.3.5.6. A hazai technológia megújításába történő befektetés esetén biztosított társaságiadó-mentesség
a) Jogalap
(276)
E program jogalapja a Központi Adóigazgatóság által 2000. január 17-én 13. sz. alatt elfogadott Társaságiadó-ellenőrzés hazai berendezések technológiai átalakításába történő beruházások hitelgazdálkodása és a Kiemelt nemzeti technológiafejlesztési projektek igazgatására vonatkozó intézkedések közzétételéről és terjesztéséről szóló közlemény.
b) A vizsgálat megállapításai
(277)
A kínai kormány válaszában kifejtette, hogy ezt a programot a Központi Adóigazgatóság a vállalatok belföldi gyártmányú berendezések beszerzésével megvalósuló beruházásaival kapcsolatos társaságiadó-levonás és mentességi politika végrehajtásának leállításáról szóló, 2008. évi 52. sz. központi adóhatósági közleménnyel 2008. január 1-jei hatállyal megszüntette. Mivel ez a program olyan ismétlődő adókedvezményeket nyújt, amelyeket 2008-ban megszüntettek, és nincs bizonyíték arra, hogy a vizsgálati időszakban továbbra is nyújtott olyan gazdasági előnyöket, amelyekre korábban szereztek jogosultságot, a Bizottság megállapítja, hogy ez a program nem kiegyenlíthető.
3.3.5.7. Különböző helyi adókedvezmények
a) Leírás
(278)
A panasz számos olyan adókedvezményt sorol fel, amelyek az általában alkalmazandó 25 %-os társasági adóval szemben több tartományban (azaz Shandong, Chongqing önkormányzata, Guangxi régió Zhuang, központi és nyugati régiók) 15 %-os csökkentett társasági adó formájában állnak rendelkezésre.
b) Jogalap
(279)
A panasz megnevezi a shandongi adókedvezmény - nevezetesen a Földrajzi fekvésen (Zheijang és Shandong tartomány) alapuló csökkentett társasági adók - jogalapját: a Kínai Népköztársaság külföldi tőkével működő vállalatok és külföldi vállalatok társasági adójáról szóló, 1991. április 9-én elfogadott, 45. számú törvényének 7. cikke.
c) Az együttműködés hiánya
(280)
A kínai kormány egyszerűen kijelentette, hogy a vizsgálati időszakban a mintába felvett vállalatok egyike sem vette igénybe ezt a programot, és az általuk esetlegesen szerzett gazdasági előnyökkel kapcsolatos információk tekintetében a mintába felvett vállalatok válaszaira hivatkozott. A Bizottság a kínai kormánynak a teljes körű válaszadásra vonatkozó kötelezettségével kapcsolatos érveken túl (lásd a fenti (34)-(35) preambulumbekezdést) megjegyzi, hogy az egyik együttműködő exportőr az ebben a szakaszban felsorolt alacsonyabb adókulcsok közül legalább egyben részesült (lásd a fenti (231) és az azt követő preambulumbekezdést). A Bizottság ezért az erre a programra vonatkozó értékelésnél az alaprendelet 28. cikkével összhangban a rendelkezésre álló információkra (ebben az esetben a panaszra és az Egyesült Államok vonatkozó megállapításaira) támaszkodik.
d) A vizsgálat megállapításai
(281)
Ez a program az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja értelmében a kínai kormány által bevételek elengedése formájában nyújtott pénzügyi támogatásnak minősül. Ez az ismétlődő gazdasági előny az alaprendelet 3. cikkének (2) bekezdése értelmében az alacsonyabb társasági adó révén elért adómegtakarítás összegének felel meg. A program az alaprendelet 4. cikkének (3) bekezdése értelmében egyedi, mivel kijelölt földrajzi térségekben található vállalatokra korlátozódik.
e) A támogatás összegének kiszámítása
(282)
A kiegyenlíthető támogatás összegét a támogatásban részesülő felekre átruházott, a vizsgálati időszak vonatkozásában feltárt gazdasági előny mértékének megfelelően számították ki. A támogatásban részesülő felekre átruházott gazdasági előnyt úgy számították ki, hogy a szokásos adókulcsnak megfelelően fizetendő adó teljes összegéből levonták a kedvezményes adókulcs alapján befizetett összeget. Mivel az uniós intézmények ezt a programot szubvencióellenes eljárás keretében még nem vizsgálták, valamint másutt végzett pontos számszerűsítés hiányában az exportáló gyártók gazdasági előnyének értékeléséhez a legmegfelelőbb információforrás az Egyesült Államok hatóságai által hozott, összehasonlítható határozat volt (a program jellegének hasonlósága alapján). A fentiekben említettek szerint, amennyiben a támogatás összegének meghatározása más vizsgálatok megállapításai alapján történik, e rendelet figyelembe veszi többek között, hogy történt-e jelentős változás a szóban forgó programban, és idővel esetlegesen csökkent-e a támogatás összege. Megjegyzendő, hogy az ismétlődő támogatások összege általában ily módon nem csökken. Ilyen változások és a támogatási összeg csökkenésének hiányában, ebben az esetben a támogatás összegeként a szóban forgó vizsgálat alapján megállapított eredeti mértéket alkalmazzák.
(283)
A vizsgálati időszakban az így megállapított támogatási ráta valamennyi nem együttműködő vállalat vonatkozásában 0,66 %, amely az egyes vontatott gyepkezelők és egyes alkatrészeikről szóló, 2009. június 12-i amerikai határozati feljegyzés szerint a földrajzi fekvésen alapuló csökkentett társasági adókra megállapított ráta (11. oldal) (Szövetségi Közlöny, 74. kötet, 117. szám, 2009. június 19., 29180. oldal). Az Egyesült Államok hatóságai által lefolytatott vizsgálatokkal kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy az adóprogramokból eredő gazdasági előny összegének kiszámításához alkalmazott módszer lényegében megegyezik az Unió által alkalmazott módszerrel (71).
3.3.5.8. Osztalék adómentessége a minősítéssel rendelkező belföldi vállalkozások között
a) Leírás
(284)
Ez a program más kínai belföldi vállalatokban részesedéssel rendelkező kínai belföldi vállalatoknak biztosít kedvezményes adóztatást olyan formában, hogy a belföldi anyavállalatok számára bizonyos osztalékokból, prémiumokból és más tőkebefektetésekből származó jövedelem után adómentességet nyújt. Ezt a programot az Unió a bevont finompapírra vonatkozó szubvencióellenes eljárásban kiegyenlítette (72).
b) Jogalap
(285)
A jogalap a Kínai Népköztársaság vállalatok adózásáról szóló törvényének 26. cikke, a Kínai Népköztársaság vállalatok adózásáról szóló törvénye végrehajtási rendeleteinek 83. cikke, az Államtanács 2007. december 6-án közzétett 512. sz. rendelete.
c) Az együttműködés hiánya
(286)
A kínai kormány válaszában kijelentette, hogy a vizsgálati időszakban a mintába felvett vállalatok egyike sem vette igénybe ezt a programot, és az e program alapján esetlegesen szerzett gazdasági előnyökkel kapcsolatos információk tekintetében a mintába felvett gyártók válaszaira hivatkozott. A Bizottság utal azokra az érveire, hogy a kínai kormányt teljes körű válaszadásra kérte (a fenti (34)-(35) preambulumbekezdés). A Bizottság ezért úgy határozott, hogy az alaprendelet 28. cikkével összhangban az erre a programra vonatkozó megállapításait a rendelkezésre álló információkra, nevezetesen a bevont finompapírról szóló határozatban foglalt megállapításokra alapozza.
d) A vizsgálat megállapításai
(287)
Ez a program az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja értelmében bevételek elengedése formájában nyújtott pénzügyi támogatásnak minősül. Ez a gazdasági előny az alaprendelet 3. cikkének (2) bekezdése értelmében bizonyos osztalékok, prémiumok és más tőkebefektetések után a kínai belföldi vállalatok számára nyújtott adómentesség révén elért adómegtakarítás összegének felel meg. A program az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének a) pontja értelmében jogilag egyedi, mivel a jogszabály - amely szerint a támogatást nyújtó hatóság működik - korlátozza a programhoz való hozzáférést, mégpedig kizárólag azokra a kínai belföldi vállalatokra, amelyek más kínai belföldi vállalattól osztalékot kapnak, szemben azokkal a vállalatokkal, amelyek nem belföldi vállalatokba fektetnek be. A program az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének b) pontja értelmében is egyedi, mivel kizárólag az állam által ösztönzött fontos iparágak és projektek, például az acélipar számára van fenntartva (lásd például a fenti (182) preambulumbekezdést), és az erre a programra való jogosultság korlátozására nincsenek objektív szempontok, és nincs olyan egyértelmű bizonyíték sem, amely alapján megállapítható, hogy a jogosultság automatikus.
e) A támogatás összegének kiszámítása
(288)
A kiegyenlíthető támogatás összegét a támogatásban részesülő felekre átruházott, a vizsgálati időszak vonatkozásában feltárt gazdasági előny mértékének megfelelően számították ki. A támogatásban részesülő felekre átruházott gazdasági előny az osztalékra vonatkozó adómentesség figyelembevételével eddig befizetett összeg levonása után a más kínai belföldi vállalatoktól kapott osztalékból származó jövedelem figyelembevételével fizetendő adó teljes összege. Mivel ennek a gazdasági előnynek az értékelésére vonatkozóan nem állnak rendelkezésre információk, és az uniós intézmények ezt a programot egy korábbi szubvencióellenes eljárás keretében már vizsgálták, az exportáló gyártók gazdasági előnyének értékeléséhez a legmegfelelőbb információforrás a bevont finompapírra vonatkozó eljárás keretében az ezzel a programmal kapcsolatban végzett, a fenti (252) preambulumbekezdésben említettek szerint szükség esetén megfelelő módon kiigazított értékelés.
(289)
Az így megállapított támogatási ráta valamennyi nem együttműködő vállalat vonatkozásában 0,77 %, amely a bevont finompapírra vonatkozó eljárás keretében az erre a programra meghatározott ráták számtani átlaga.
3.3.5.9. Kedvezményes adóprogram a külföldi tőkével működő vállalatok számára
(290)
A panasz a következő, külföldi tőkével működő vállalatok számára biztosított kedvezményes társaságiadó-programokat sorolja fel:
-
a külföldi tőkével működő termelő vállalatok számára két évig teljes körű mentesség, három évig az adó felének elengedése;
-
a külföldi tőkével működő termelő vállalatok számára helyi társaságiadó-mentességet és adócsökkentést biztosító programok;
-
belföldön előállított berendezések beszerzése esetén a külföldi tőkével működő termelő vállalatok számára nyújtott társaságiadó-jóváírás;
-
a földrajzi fekvés alapján a külföldi tőkével működő termelő vállalatok számára nyújtott társaságiadó-támogatások.
(291)
A kínai kormány annak igazolására, hogy a külföldi tőkével működő termelő vállalatokkal kapcsolatos programokat a 2008. évi társaságiadó-törvény2007. március 16-i, a Kínai Népköztársaság 10. Országos Népi Kongresszusának 5. ülésszakán történő elfogadásával megszüntették, a következő jogalapot nyújtotta be:
-
az Államtanács 2007. évi 39. sz. közleménye a társasági adóra vonatkozó átmeneti kedvezményes politikák végrehajtásáról;
-
a Központi Adóigazgatóság 2008. évi 52. sz. közleménye a vállalatok belföldi gyártmányú berendezések beszerzésével megvalósuló beruházásaival kapcsolatos társaságiadó-levonás és mentességi politika végrehajtásának leállításáról.
(292)
Ezek a rendelkezések arról tanúskodnak, hogy a külföldi tőkével működő vállalatok számára nyújtott társaságiadó-kedvezményeket 2011 végéig fokozatosan megszüntették. A kínai kormány kijelentette továbbá, hogy a külföldi tőkével működő vállalatok számára nem biztosítottak helyettesítő programot, és a külföldi tőkével működő vállalatok adóztatása jelenleg megegyezik a többi társaságiadó-alany adóztatásával. A Bizottság megjegyzi, hogy ezek a külföldi tőkével működő vállalatokat érintő kedvezményes társaságiadó-programok továbbra is kiegyenlíthetők, mivel a szerves bevonatú acéltermékek gyártói a vizsgálati időszak legalább egy részében, 2011 végéig továbbra is élvezhetnek olyan gazdasági előnyöket, amelyekre korábban szereztek jogosultságot, és nem zárható ki, hogy 2012-től a külföldi tőkével működő vállalatok számára létezik egy helyettesítő program. A Bizottság azonban, figyelembe véve, hogy minden érintett fél tekintetében csökkenteni kell az adminisztratív terheket, és tekintettel arra, hogy közeledik a fokozatos megszüntetési időszak vége, valamint nincsenek az esetleges helyettesítő programra utaló jelek, úgy határozott, hogy ezeket nem vizsgálja tovább.
3.3.6. KÖZVETETT ADÓ- ÉS BEHOZATALIVÁM-PROGRAMOK
3.3.6.1. Behozatalivám- és héamentességek a támogatott iparágakon belül az importált berendezéseket használó, külföldi tőkével működő vállalatok és bizonyos belföldi vállalatok számára
a) Leírás
(293)
Ez a program azoknak a külföldi tőkével működő vállalatoknak vagy belföldi vállalatoknak biztosít héa- és behozatalivám-mentességet, amelyek a termelésükhöz tárgyi eszközöket importálnak. A mentességre való jogosultsághoz a berendezés nem szerepelhet a támogatásra nem jogosult berendezések jegyzékében, és a támogatást igénylő vállalatnak be kell szereznie a kínai hatóságok vagy a Nemzeti Fejlesztési és Reformbizottság által - a vonatkozó befektetési, adózási és vámjogszabályokkal összhangban - kibocsátott, államilag támogatott projektek tanúsítványát. Ezt a programot az Unió a bevont finompapírra vonatkozó szubvencióellenes eljárásban kiegyenlítette (73).
b) Jogalap
(294)
Ennek a programnak a jogalapja az Államtanács Guo Fa 37/1997. sz. körlevele a behozott berendezésekre vonatkozó adópolitika szabályozásáról, a Pénzügyminisztérium, a Vámügyi Főigazgatóság és a Központi Adóigazgatóság (2008. évi) 43. sz. közleménye, a Nemzeti Fejlesztési és Reformbizottság 2006. február 22-i 316. sz. közleménye az állami fejlesztési támogatásban részesülő belföldi vagy külföldi finanszírozású projektek igazolásának kezelésével kapcsolatos lényeges kérdésekről, továbbá a külföldi tőkével működő, illetve belföldi vállalkozások számára behozott, vámfizetés alól nem mentesíthető árucikkek 2008. évi jegyzéke.
c) Az együttműködés hiánya
(295)
A kínai kormány azt állította, hogy a vizsgálati időszakban a program révén a mintába felvett vállalatok egyike sem jutott gazdasági előnyhöz, és az e program alapján esetlegesen szerzett gazdasági előnyökkel kapcsolatos információk tekintetében a mintába felvett gyártók válaszaira hivatkozott. A Bizottság utal azokra az érveire, hogy a kínai kormányt teljes körű válaszadásra kérte (a fenti (34) és az azt követő preambulumbekezdés), és így az alaprendelet 28. cikkével összhangban az erre a programra vonatkozó megállapításait a rendelkezésre álló információkra, nevezetesen a bevont finompapírra vonatkozó eljárásban foglalt megállapításaira alapozza.
d) A vizsgálat megállapításai
(296)
Ez a program az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja értelmében a kínai kormány által bevételek elengedése formájában nyújtott pénzügyi támogatásnak minősül, mivel a külföldi tőkével működő vállalatok és más jogosult belföldi vállalatok mentesülnek a héa és/vagy vám megfizetése alól, amelyet egyébként meg kell fizetniük, ha nem szerzik meg az államilag támogatott projektre vonatkozó, a Nemzeti Fejlesztési és Reformbizottság által kiállított tanúsítványt. Ez a program tehát az alaprendelet 3. cikkének (2) bekezdése értelmében gazdasági előnyt biztosít a támogatásban részesülő vállalatoknak. A program az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének a) pontja értelmében egyedi, mivel a jogszabály - amely szerint a támogatást nyújtó hatóság működik - korlátozza a programhoz való hozzáférést, mégpedig azokra a vállalatokra, amelyek jogszabályokban részletesen meghatározott, bizonyos üzleti kategóriákban fektetnek be, és megszerzik az államilag támogatott projektek tanúsítványát. Ezenfelül az erre a programra való jogosultság korlátozására nincsenek objektív szempontok, és nincs olyan egyértelmű bizonyíték, amely alapján megállapítható, hogy a jogosultság - az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének b) pontja szerint - automatikus.
e) A támogatás összegének kiszámítása
(297)
A kiegyenlíthető támogatás összegét a támogatásban részesülő felekre átruházott, a vizsgálati időszak vonatkozásában feltárt gazdasági előny mértékének megfelelően számították ki. A támogatásban részesülő felekre átruházott gazdasági előny a behozott berendezésre vonatkozó, elengedett héa és vám összege. Mivel ennek a gazdasági előnynek az értékelésére vonatkozóan nem állnak rendelkezésre információk, és az EU ezt a programot egy kiegyenlítő intézkedésre vonatkozó korábbi eljárás keretében már vizsgálta, az exportáló gyártók gazdasági előnyének értékeléséhez a legmegfelelőbb információforrás a bevont finompapírra vonatkozó vizsgálat keretében az ezzel a programmal kapcsolatban végzett, a fenti (252) preambulumbekezdésben említettek szerint szükség esetén megfelelő módon kiigazított értékelés.
(298)
Az így megállapított támogatási ráta valamennyi nem együttműködő vállalat vonatkozásában 0,89 %, amely a bevont finompapírra vonatkozó vizsgálat keretében az erre a programra meghatározott ráták számtani átlaga.
3.3.6.2. A külföldi tőkével működő vállalatok számára a belföldön előállított berendezések vásárlásakor fizetett héa visszatérítése
a) Leírás
(299)
Ez a program a külföldi tőkével működő vállalatok számára a belföldön előállított berendezések vásárlásakor fizetett héa visszatérítésének formájában biztosít gazdasági előnyt. A berendezés nem tartozhat a vámfizetés alól nem mentesíthető árucikkek jegyzékébe és a berendezés értéke - „a belföldön előállított berendezések vásárlására vonatkozó kísérleti közigazgatási intézkedések” szerint - nem haladhatja meg a külföldi tőkével működő vállalatokra megállapított teljes beruházási összeghatárt. Ezt a programot az Európai Unió a bevont finompapírra vonatkozó szubvencióellenes eljárásban (74), az Egyesült Államok hatóságai pedig a Kínai Népköztársaságból származó bevont famentes papírokkal kapcsolatos kiegyenlítő intézkedésre vonatkozó eljárásokban (75) kiegyenlítették.
b) Jogalap
(300)
Ennek a programnak a jogalapját a következők képezik: a Központi Adóigazgatóság 1999. szeptember 20-i 171. sz. és 199. sz. körlevele a külföldi tőkével működő vállalatok által a belföldön előállított berendezések vásárlásakor fizetett adó visszatérítésével kapcsolatos eljárásra vonatkozó ideiglenes intézkedések közzétételéről, illetve a Pénzügyminisztérium és a Központi Adóigazgatóság 2008. évi 176. sz. közleménye a külföldi tőkével működő vállalatok által a belföldön előállított berendezések vásárlásakor fizetett adó visszatérítésével kapcsolatos politika végrehajtásának megszüntetéséről.
c) Az együttműködés hiánya
(301)
A kínai kormány azt állította, hogy ezt a programot a fent említett 2008. évi 176. sz. közleménnyel2009. január 1-jei hatállyal megszüntették. A Bizottság tájékoztatást kért a kínai kormánytól a gazdasági előnyök tényleges megszüntetésére vonatkozóan, amelyek eredetileg egy hosszabb időszakra vonatkoztak volna, hiszen ez a program a belföldön előállított eszközök beszerzéséhez kapcsolódott. A kínai kormány az e program alapján esetlegesen szerzett gazdasági előnyökkel kapcsolatos információk tekintetében egyszerűen hivatkozott a mintába felvett gyártók válaszaira. A Bizottság utal azokra az érveire, hogy a kínai kormányt teljes körű válaszadásra kérte (a fenti (34) és az azt követő preambulumbekezdés). A Bizottság megjegyzi továbbá, hogy a 176. sz. közlemény a támogatható befektetett eszközök beszerzésére és a gazdasági előnyök megszerzésére irányuló kérelem benyújtására vonatkozóan 2009. június 30-ig átmeneti időszakot ír elő. Mivel a kínai kormány a gazdasági előnyök fokozatos megszüntetésével kapcsolatosan nem nyújtott tájékoztatást, és tekintettel arra, hogy ezek a gazdasági előnyök, mivel befektetett eszközökhöz kapcsolódnak, időben elhúzódhatnak és a vizsgálati időszakra is kiterjedhetnek, a Bizottság az erre a programra vonatkozó megállapításait az alaprendelet 28. cikkével összhangban a rendelkezésre álló információkra, nevezetesen a bevont finompapírra vonatkozó eljárásban foglalt megállapításokra alapozza.
d) A vizsgálat megállapításai
(302)
Ez a program az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja értelmében a kínai kormány által bevételek elengedése formájában nyújtott pénzügyi támogatásnak minősül, ezáltal az alaprendelet 3. cikkének (2) bekezdése értelmében gazdasági előnyt biztosít a támogatásban részesülő vállalatoknak. A program az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének a) pontja értelmében egyedi, mivel maga a jogszabály - amely szerint a támogatást nyújtó hatóság működik - korlátozza a programhoz való hozzáférést, mégpedig bizonyos vállalatokra (a külföldi tőkével működő vállalatokra), amelyek a vámfizetés alól nem mentesíthető árucikkek jegyzékében nem szereplő berendezéseket vásárolnak. Az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének b) pontja szerint nincs arra utaló jel, hogy a program ne lenne egyedi, mivel az erre a programra való jogosultság korlátozására nincsenek objektív szempontok, és nincs olyan egyértelmű bizonyíték, amely alapján megállapítható, hogy a jogosultság automatikus. Ezenkívül a programot - az alaprendelet 4. cikke (4) bekezdésének b) pontja értelmében - azért is egyedinek kell tekinteni, mivel a támogatást a hazai áruk használatának az importáruk használatával szemben történő előnyben részesítése függvényében adják meg.
e) A támogatás összegének kiszámítása
(303)
A kiegyenlíthető támogatás összegét a támogatásban részesülő felekre átruházott, a vizsgálati időszak vonatkozásában feltárt gazdasági előny mértékének megfelelően számították ki. A támogatásban részesülő felekre átruházott gazdasági előny a belföldön előállított berendezések vásárlása után visszatérített héa összegének felel meg. Mivel ennek a gazdasági előnynek az értékelésére vonatkozóan nem állnak rendelkezésre információk, és az Unió ezt a programot egy kiegyenlítő intézkedésre vonatkozó korábbi eljárás keretében már vizsgálta, az exportáló gyártók gazdasági előnyének értékeléséhez a legmegfelelőbb információforrás a bevont finompapírra vonatkozó eljárás keretében az ezzel a programmal kapcsolatban végzett, a fenti (252) preambulumbekezdésben említettek szerint szükség esetén megfelelő módon kiigazított értékelés.
(304)
Az így megállapított támogatási ráta valamennyi nem együttműködő vállalat vonatkozásában 0,04 %, amely a bevont finompapírra vonatkozó eljárás keretében az erre a programra meghatározott ráták számtani átlaga.
3.3.6.3. A központi régióban a befektetett eszközökre kivetett héa levonása
a) Leírás
(305)
Ez a program elsősorban bizonyos meghatározott iparágakban, például a kohászati iparban tevékenykedő héaalanyokra vonatkozik. A program szerint a központi régió régi ipartelepein elhelyezkedő 26 városban lévő héaalanyok, amelyek bizonyos befektetett eszközökbe ruháznak be, a befektetett eszközök után fizetett héa összegét levonhatják a fizetendő héa teljes összegéből.
b) Jogalap
(306)
E program jogalapját a következők képezik: a 2007. évi 75. sz. közlemény a Pénzügyminisztérium és a Központi Adóigazgatóság által hozott, a hozzáadottérték-adó ellensúlyozásának a központi régióban történő kiterjesztésére vonatkozó ideiglenes intézkedésekről, a Pénzügyminisztérium és a Központi Adóigazgatóság 2008. évi 170. sz. közleménye a hozzáadottértékadó-reform nemzeti végrehajtására vonatkozó több kérdésről.
c) Az együttműködés hiánya
(307)
A kínai kormány azt állította, hogy ezt a programot a 2008. évi 170. sz. közlemény 2009. január 1-jei hatállyal megszüntette, és az e program alapján esetlegesen szerzett gazdasági előnyökkel kapcsolatos információk tekintetében a mintába felvett gyártók válaszaira hivatkozott. A Bizottság utal azokra az érveire, hogy a kínai kormányt teljes körű válaszadásra kérte (a fenti (34) és az azt követő preambulumbekezdés). A Bizottság megjegyzi, hogy a 170. sz. közleményben valóban szerepel, hogy a központi régióban elhelyezkedő vállalatok számára nyújtott, a héával kapcsolatos gazdasági előnyök 2008 végén megszűnnek, és azokat csak 2009 januárjáig lehet továbbvinni. Ezek a gazdasági előnyök azonban, mivel befektetett eszközökhöz kapcsolódnak, időben elhúzódhatnak, és a vizsgálati időszakra is kiterjedhetnek; ezenkívül úgy tűnik, hogy a közlemény ezekre a központi régióban működő vállalatokra vonatkozóan 2009. januártól más kedvezményes héa-rendszerről is rendelkezik, amely az alkalmazandó héa felének kivetéséből áll. Mivel a kínai kormány nem bocsátott rendelkezésre részletes információkat azoknak az e program alapján szerzett gazdasági előnyöknek a fokozatos megszüntetéséről, amelyekre korábban szereztek jogosultságot, illetve a helyettesítő programokról sem, a Bizottság az erre a programra vonatkozó megállapításait az alaprendelet 28. cikkével összhangban a rendelkezésre álló információkra alapozza.
d) A vizsgálat megállapításai
(308)
Ez a program az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja értelmében a kínai kormány által bevételek elengedése formájában nyújtott pénzügyi támogatásnak minősül, ezáltal az alaprendelet 3. cikkének (2) bekezdése értelmében gazdasági előnyt biztosít a támogatásban részesülő vállalatoknak, amelynek összege megegyezik a befektetett eszközök vásárlásakor fizetett héa levonásával elért megtakarítás összegével. A program az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének a) pontja értelmében egyedi, mivel a jogszabály a hozzáférést bizonyos vállalatokra, azaz a felsorolt ágazatokban tevékenykedő iparágakra korlátozza. Ez a program az alaprendelet 4. cikkének (3) bekezdése értelmében is egyedi, mivel bizonyos kijelölt térségekre, azaz a központi régió régi ipartelepeinek városaira korlátozódik.
e) A támogatás összegének kiszámítása
(309)
A kiegyenlíthető támogatás összegét a támogatásban részesülő felekre átruházott, a vizsgálati időszak vonatkozásában feltárt gazdasági előny mértékének megfelelően számították ki. A támogatásban részesülő felekre átruházott gazdasági előny a befektetett eszközök vásárlása után levont héa összegének megfelelő megtakarítás összege. Mivel ennek a gazdasági előnynek az értékelésére vonatkozóan nem állnak rendelkezésre információk, és tekintettel arra, hogy egy hasonló héa-programot ezen eljárás keretében már vizsgált a Bizottság, az exportáló gyártók gazdasági előnyének értékeléséhez a legmegfelelőbb információforrás a (297) és (298) preambulumbekezdésben végzett értékelés.
(310)
Az így megállapított támogatási ráta az összes nem együttműködő vállalat vonatkozásában 0,89 %.
3.3.6.4. Ma'anshan egyéb adókedvezményei
a) A vizsgálat megállapításai
(311)
A panasz a Ma’anshanban és Wuhanban található, szerves bevonatú acéltermékek gyártói számára 2008 és 2010 között nyújtott különböző adókedvezményeket, többek között városfenntartási és építési adó alóli mentességet, valamint oktatási alapok utáni pótdíjakat sorolt fel. A Bizottság felkérte a kínai kormányt, hogy szolgáltasson információkat ezekről az adókedvezményekről. A kínai kormány válaszában közölte, hogy a kért információk a vizsgálat szempontjából érdektelenek, mivel a mintába felvett exportáló gyártók egyike sem található Ma'anshanban. A Bizottság utal arra a magyarázatára, amelyben azt kérte a kínai kormánytól, hogy a mintába fel nem vett vállalatokat érintő állítólagos támogatások tekintetében is nyújtson tájékoztatást (a fenti (34)-(35) preambulumbekezdés).
(312)
A kínai kormány által nyújtott tájékoztatás hiányában a Bizottság megállapítja, hogy a Ma’anshanban és Wuhanban rendelkezésre álló adókedvezmények az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja értelmében a kínai kormány által bevételek elengedése formájában nyújtott pénzügyi támogatásnak minősülnek. Ezek az alaprendelet 3. cikkének (2) bekezdése értelmében gazdasági előnyt biztosítanak a támogatásban részesülő vállalatoknak, ezáltal a megfizetett adó és a program hiányában szokásosan fizetendő adó összege közötti különbségnek megfelelő adómegtakarítást nyújtanak. Ez a program az alaprendelet 4. cikkének (3) bekezdése értelmében egyedi, mivel az kijelölt térségekben, illetve Ma’snshan önkormányzatainak területén található vállalatokra korlátozódik.
b) A támogatás összegének kiszámítása
(313)
A kiegyenlíthető támogatás összegét a támogatásban részesülő felekre átruházott, a vizsgálati időszak vonatkozásában feltárt gazdasági előny mértékének megfelelően számították ki. Más információ hiányában ennek a gazdasági előnynek az értékeléséhez a Bizottság megállapításait a panaszban foglalt információkra alapozta. Az így kiszámított támogatási összeget az alaprendelet 7. cikkének (2) bekezdésével összhangban elosztották a támogatásban részesülő felek vizsgálati időszakban lebonyolított összes forgalmával, mint megfelelő nevezővel, mivel a támogatás megítélése nem az exportteljesítmény függvényében történt, és nem a gyártott, megtermelt, exportált vagy szállított termékek mennyisége szerint került meghatározásra.
(314)
Az így megállapított támogatási ráta az összes nem együttműködő vállalat vonatkozásában 0,08 %.
3.3.7. TÁMOGATÁSI PROGRAMOK
(315)
A panasz állítása szerint 2005-től a közelmúltig (beleértve 2009-et is) az érintett terméket előállító vállalatok számos támogatási program és alprogram alapján részesültek gazdasági előnyben. Nem zárható ki, hogy az e program szerinti kifizetések még mindig folynak, vagy a tőkebefektetéssel összefüggésben egyszeri alapon hajtották azokat végre, és így a választott 15 éves amortizációs időszak alatt még mindig vannak folyamatban lévő, nem teljesen lezárt gazdasági előnyök. A Bizottság a szóban forgó programokra vonatkozó tájékoztatást kért a kínai kormánytól, amelytől azonban egyik programra vonatkozóan sem érkezett érdemi válasz. Tekintettel tehát arra, hogy e kérdésekre a kínai kormánytól nem érkezett válasz, a Bizottság állításait az alaprendelet 28. cikkével összhangban a lehető legmegfelelőbb bizonyítékra alapozza.
3.3.7.1. A „China World Top Brand” (a világ legjobb kínai márkája) program
a) Jogalap
(316)
A panasz szerint e program jogalapját a következők képezik:
-
körlevél a világ legjobb kínai márkájaként történő elismerés érdekében a termékek értékelésének elvégzéséről, GZJH [2005] 95. sz.;
-
a legjobbmárka-stratégiával foglalkozó kínai promóciós bizottság 2005. évi 5. sz. hirdetménye a legjobb kínai márka címet elért termékek jegyzékének közzétételéről;
-
körlevél a világ legjobb kínai márkájának 2006 évi alkalmazásáról, ZJZH [2006] 11. sz.;
-
a legjobbmárka-stratégiával foglalkozó kínai promóciós bizottság 2006. évi 6. sz. közleménye a legjobb kínai márka címet elért termékek jegyzékének közzétételéről;
-
a legjobbmárka-stratégiával foglalkozó kínai promóciós bizottság 2007. évi 6. sz. közleménye a legjobb kínai márka címet elért termékek jegyzékének közzétételéről;
-
körlevél a világ legjobb kínai márkájának 2008 évi alkalmazásáról, ZJZH [2008] 23. sz.;
-
a kínai kormány által hozott, a legjobb kínai márkák címet elért termékek igazgatására vonatkozó intézkedések.
b) Jogosultság
(317)
Az e program által nyújtott előnyökre kizárólag a „világ legjobb kínai márkája” címet elnyert gyártók jogosultak. A panasz az e vizsgálat keretében értékelt acélipari vállalatok által előállított számos acélterméket nevez meg az e címet elnyert termékként.
c) A vizsgálat megállapításai
(318)
A kínai kormány együttműködésének hiányában az alaprendelet 28. cikkének megfelelően a megállapítások a rendelkezésre álló információkon alapulnak.
(319)
Ez a program vissza nem térítendő támogatások, piaci feltételeknél jobb feltételek szerint nyújtott hitelek és más ösztönzők formájában pénzügyi támogatást biztosít, amely az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának i. alpontja, illetve 3. cikkének (2) bekezdése értelmében közvetlen transzfer formájában nyújtott támogatásnak minősül, amely gazdasági előnyhöz juttatja a támogatásban részesülő feleket.
(320)
Ez a támogatás az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének a) pontja értelmében egyedi, mivel a jogszabály a programhoz való hozzáférést bizonyos vállalatokra korlátozza, azokra, amelyeknek termékei megkapták a „világ legjobb kínai márkája” címet. Ezenkívül a programra való jogosultságra vonatkozóan nincsenek a támogatást nyújtó hatóság által meghatározott objektív kritériumok, és ez a jogosultság az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének b) pontja szerint nem automatikus.
d) A támogatás összegének kiszámítása
(321)
A kiegyenlíthető támogatás összegét a támogatásban részesülő felekre átruházott, a vizsgálati időszak vonatkozásában feltárt gazdasági előny mértékének megfelelően számították ki. Másutt végzett pontos számszerűsítés hiányában az exportáló gyártók gazdasági előnyének értékeléséhez a legmegfelelőbb információforrásként az Egyesült Államok hatóságai által hozott, összehasonlítható határozatok szolgáltak. A fentiekben említettek szerint amennyiben a támogatás összegének meghatározása más vizsgálatok megállapításai alapján történik, e rendelet figyelembe veszi többek között, hogy történt-e jelentős változás a szóban forgó programban, és idővel esetlegesen csökkent-e a támogatás összege. Megjegyzendő, hogy az ismétlődő támogatások összege általában ily módon nem csökken. Ilyen változások és a támogatási összeg csökkenésének hiányában, ebben az esetben a támogatás összegeként a szóban forgó vizsgálat alapján megállapított eredeti mértéket alkalmazzák.
(322)
A vizsgálati időszakban az így megállapított támogatási ráta valamennyi nem együttműködő vállalat vonatkozásában 0,13 %, amely a citromsavról és bizonyos citrátokról szóló, 2009. április 6-i amerikai határozati feljegyzés (6. oldal) (Szövetségi Közlöny, 74. kötet, 69. szám, 2009. április 13., 16836. oldal), a betonacélból készült előfeszítő huzalsodratokról szóló, 2010. május 14-i amerikai határozati feljegyzés (29. oldal) (Szövetségi Közlöny, 75. kötet, 98. szám, 2010. május 21., 28557. oldal), az egyes acélrácsokról szóló, 2010. május 28-i amerikai határozati feljegyzés (18. oldal) (Szövetségi Közlöny, 75. kötet, 109. szám, 2010. június 8., 32362. oldal), az extrudált alumíniumtermékekről szóló, 2011. március 28-i amerikai határozati feljegyzés (19. oldal) (Szövetségi Közlöny, 76. kötet, 64. szám, 2011. április 4., 18521. oldal), és a többrétegű fa padlóburkolatokról szóló, 2011. október 11-i amerikai határozati feljegyzés (17. oldal) (Szövetségi Közlöny, 76. kötet, 201. szám, 2011. október 18., 64313. oldal) szerint a hasonló programok esetében megállapított ráta számtani átlaga. Az Egyesült Államok hatóságai által lefolytatott vizsgálatokkal kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy a támogatási programokból eredő gazdasági előny összegének kiszámításához alkalmazott módszer lényegében megegyezik az Unió által alkalmazott módszerrel (76).
3.3.7.2. A „Famous Brands” (híres márkák) program és alprogramjai (Chongqing híres márkái, Hubei tartomány híres márkái, Ma'anshan híres márkái, Shandong tartomány legjobb márkái, Wuhan híres márkái)
a) Jogalap
(323)
A shandongi alprogrammal kapcsolatos panasz szerint e program jogalapját a következők képezik:
-
közlemény a shangdongi külkereskedelem és export ösztönzésére és növelésére irányuló 2003. évi politikák nyomtatásáról és terjesztéséről, LWJMJCZ, [2003] 180. sz.;
-
a shandongi külkereskedelem és gazdasági együttműködés fejlesztésének előmozdítására irányuló 2004. évi politikák, LWJMJCZ, [2003] 1037. sz.;
-
a shandongi külkereskedelem és gazdasági együttműködés fejlesztésének előmozdítására irányuló 2005. évi politikák;
-
közlemény a shandongi külkereskedelem és gazdasági együttműködés fejlesztésének előmozdítására irányuló 2006. évi politikák nyomtatásáról és terjesztéséről, LCQ, [2006] 5. sz.;
-
a saját exportmárkák fejlesztésére vonatkozó különdíj alap költségvetése (Lucaiqizhi, [2008], 75. sz.
b) Jogosultság
(324)
Ez a program a „híres márkák” címet elnyert és exportpiacokra szánt termékek gyártói számára gazdasági előnyt biztosít. A panasz az érintett termékek számos gyártóját megemlíti, amelyek a program révén legalább 2009-ig gazdasági előnyhöz jutottak.
c) A vizsgálat megállapításai
(325)
A panasz azt állítja, hogy e program célja a korszerű belföldi iparágak támogatása, és termékeik világpiaci exportjának ösztönzése volt. E program fő kereteit a központi programban határozták meg, és a helyi termékek exportjának támogatása érdekében a tartományi és a helyi önkormányzatok a központi programmal összhangban dolgozzák ki saját „híres márkák” programjaikat. Az Amerikai Egyesült Államok e támogatási programmal szemben a WTO-nál kifogást nyújtott be (DS 387). Ezenkívül a Egyesült Államok hatóságai ezt a programot a panaszban említett számos eljárásban kiegyenlítették. A Bizottság a bevont finompapír ügyben az e program szerinti gazdasági előnyöket szintén kiegyenlítette (77).
(326)
A „híres márkák” program kamattámogatású hitelek, K+F finanszírozás és az export számára nyújtott pénzjutalom formájában pénzügyi támogatást nyújt. Ezek az ösztönzők az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának i. alpontja, illetve 3. cikkének (2) bekezdése értelmében közvetlen transzfer formájában nyújtott támogatásnak minősülnek, amelyek gazdasági előnyhöz juttatták a támogatásban részesülő feleket.
(327)
Ez a támogatás az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének a) pontja értelmében egyedi, mivel a jogszabály a programhoz való hozzáférést kizárólag azokra a vállalatokra korlátozza, amelyek „híres márkák” címet elnyert termékeket exportálhatnak. Ezenkívül tekintettel arra, hogy a támogatást nyújtó hatóság nyilvánvalóan nem határozta meg az e program alkalmazásával kapcsolatos objektív kritériumokat és feltételeket, a Bizottság az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének b) pontja szerinti egyedi jelleget is megállapította. Az e program szerinti kedvezményes elbánás az alaprendelet 4. cikke (4) bekezdésének a) pontja szerint is egyedi, mivel annak előnyei a „híres márkák” címet elnyert termékek exportteljesítményének függvényei.
d) A támogatás összegének kiszámítása
(328)
A kiegyenlíthető támogatás összegét a támogatásban részesülő felekre átruházott, a vizsgálati időszak vonatkozásában feltárt gazdasági előny mértékének megfelelően számították ki. Másutt végzett pontos számszerűsítés hiányában az exportáló gyártók gazdasági előnyének értékeléséhez a legmegfelelőbb információforrásként az Egyesült Államok hatóságai által hozott, összehasonlítható határozatok szolgáltak (a program hasonló jellege alapján). A fentiekben említettek szerint, amennyiben a támogatás összegének meghatározása más vizsgálatok megállapításai alapján történik, e rendelet figyelembe veszi többek között, hogy történt-e jelentős változás a szóban forgó programban, és idővel esetlegesen csökkent-e a támogatás összege. Megjegyzendő, hogy az ismétlődő támogatások összege általában ily módon nem csökken. Ilyen változások és a támogatási összeg csökkenésének hiányában, ebben az esetben a támogatás összegeként a szóban forgó vizsgálat alapján megállapított eredeti mértéket alkalmazzák.
(329)
A vizsgálati időszakban az így megállapított támogatási ráta valamennyi nem együttműködő vállalat vonatkozásában 0,13 %, amely a citromsavról és bizonyos citrátokról szóló, 2009. április 6-i amerikai határozati feljegyzés (6. oldal) (Szövetségi Közlöny, 74. kötet, 69. szám, 2009. április 13., 16836. oldal), a betonacélból készült előfeszítő huzalsodratokról szóló, 2010. május 14-i amerikai határozati feljegyzés (29. oldal) (Szövetségi Közlöny, 75. kötet, 98. szám, 2010. május 21., 28557. oldal), az egyes acélrácsokról szóló, 2010. május 28-i amerikai határozati feljegyzés (18. oldal) (Szövetségi Közlöny, 75. kötet, 109. szám, 2010. június 8., 32362. oldal), az extrudált alumíniumtermékekről szóló, 2011. március 28-i amerikai határozati feljegyzés (19. oldal) (Szövetségi Közlöny, 76. kötet, 64. szám, 2011. április 4., 18521. oldal), és a többrétegű fa padlóburkolatokról szóló, 2011. október 11-i amerikai határozati feljegyzés (17. oldal) (Szövetségi Közlöny, 76. kötet, 201. szám, 2011. október 18., 64313. oldal) szerint a hasonló programok esetében megállapított ráta számtani átlaga. Az Egyesült Államok hatóságai által lefolytatott vizsgálatokkal kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy a támogatási programokból eredő gazdasági előny összegének kiszámításához alkalmazott módszer lényegében megegyezik az Unió által alkalmazott módszerrel (78).
3.3.7.3. A kiemelt állami technológiaprojekt-alap
a) A kínai kormány együttműködésének hiánya
(330)
A kínai kormány a kérdőívre küldött válaszában mindössze azt állította, hogy ezt a programot 2003-ban megszüntették, és a program révén a mintába felvett exportőrök egyike sem jutott gazdasági előnyhöz. Mivel a kínai kormány ezt a választ semmilyen bizonyítékkal vagy további magyarázattal nem támasztotta alá, a Bizottság ezt a programot az alaprendelet 28. cikke értelmében a rendelkezésre álló tények alapján elemzi.
b) Jogalap
(331)
A panasz szerint e program jogalapját a következők képezik:
-
állami körlevelek: Guojingmao Touzi 886. sz., 1999, Guojingmao Touzi 122. sz., 1999, Guojingmao Touzi 1038. sz., 1999, Guojingmao Touzi 822. sz., 2000 és
-
a kiemelt nemzeti technológiafejlesztési projektekre vonatkozó különleges alap államadóssági igazgatására vonatkozó intézkedések.
c) Jogosultság
(332)
A panaszban említett fő jogalapból származó idézet szerint az e program alapján támogatott vállalatokat „főként nagy állami holdingvállalatokból választják ki, ezek közé tartozik az iparág 512 kiemelt vállalata, 120 kísérleti vállalatcsoportja és vezető vállalatai”. Az északkeleti, a központi és a nyugati térségek régi ipartelepein található vállalatokat földrajzi fekvésük miatt is előnyben részesítik.
d) A vizsgálat megállapításai
(333)
Tekintettel a kínai kormány együttműködésének hiányára, a Bizottság a panaszban felsorolt elemekre, illetve a panaszban említett egyéb forrásokra támaszkodik (79).
(334)
A panasz szerint ez a program arra irányul, hogy a jogosult vállalatoknak pénzügyi támogatást nyújtson a következők előmozdítására: technológiafejlesztés a kiemelt iparágak, vállalatok és termékek esetében; a technológiai korszerűsítések megkönnyítése; a termékstruktúra javítása; a minőség javítása; a kínálat bővítése; a belföldi kereslet növelése; a nemzetgazdaság folyamatos és egészséges fejlődése. A panasz szerint az alap 47 vas- és acélipari vállalat támogatott, összesen 75 milliárd RMB-t képviselő beruházás tekintetében. Az Egyesült Államok hatóságai ezt a programot legalább két eljárásban kiegyenlítették.
(335)
A program az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának i. alpontja értelmében támogatásnak minősül, mivel befektetett eszközök beszerzésére vonatkozó támogatások formájában nyújtott pénzügyi támogatást foglal magában, amely gazdasági előnyt biztosít a támogatásban részesülő fél számára. Mivel a támogatás befektetett eszközökhöz kapcsolódik, és időben elhúzódó, a Bizottság a rendelkezésre álló tények alapján megállapítja, hogy ez a gazdasági előny a vizsgálati időszakban is fennáll.
(336)
Ez a támogatás az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének a) pontja értelmében egyedi, mivel a jogosultság bizonyos állami tulajdonú nagyvállalatokra és állami holdingvállalatokra, köztük 512 kiemelt vállalatra és 120 kísérleti vállalatcsoportra korlátozódik. Amennyiben a projekt az északkeleti, a központi és a nyugati térség régi ipartelepeinek külön kijelölt földrajzi térségeiben található vállalatokra összpontosul, az alaprendelet 4 cikkének (3) bekezdése értelmében is egyedinek minősül.
e) A támogatás összegének kiszámítása
(337)
A kiegyenlíthető támogatás összegét a támogatásban részesülő felekre átruházott, a vizsgálati időszak vonatkozásában feltárt gazdasági előny mértékének megfelelően számították ki. Másutt végzett pontos számszerűsítés hiányában az exportáló gyártók gazdasági előnyének értékeléséhez a legmegfelelőbb információforrásként az Egyesült Államok hatóságai által hozott, hasonló határozat szolgált, nevezetesen az egyes varrat nélküli szén- és ötvözött acélból készült szabvány, vezeték és nagynyomású csövekről szóló, 2010. szeptember 10-i amerikai határozati feljegyzés (19. oldal) (Szövetségi Közlöny, 75. kötet, 182. sz., 2010. szeptember 21., 57444. oldal).
(338)
Az így megállapított támogatási ráta a vizsgálati időszakban valamennyi nem együttműködő vállalat vonatkozásában 0,01 %, amely az előző preambulumbekezdésben említett amerikai határozatban egy hasonló programra meghatározott ráta.
3.3.7.4. A dömpingellenes eljárás jogi költségeinek visszatérítésére vonatkozó programok
a) A kínai kormány együttműködésének hiánya
(339)
A panasz az Egyesült Államok hatóságai (80) és a Bizottság által végzett (bevont finompapírra vonatkozó eljárás) különböző vizsgálatokra hivatkozott, amelyek számos olyan tartományi programot kiegyenlíthetőnek minősítettek, amelyek keretében a helyi pénzügyi hivatal a vállalat dömpingellenes eljárásban való részvételével kapcsolatos jogi költségek 40 %-át visszatérítette. Mivel a kínai kormány úgy határozott, hogy nem válaszol az erre a programra vonatkozó kérdésekre, hanem csupán azt állította, hogy a program révén a mintába felvett exportőrök nem jutottak gazdasági előnyhöz, a Bizottság megállapításait az alaprendelet 28. cikkével összhangban a rendelkezésre álló bizonyítékokra alapozza.
b) Jogalap
(340)
A panasz és a Bizottság bevont finompapírral kapcsolatos határozata [(193) preambulumbekezdés] értelmében e program jogalapját a következő képezi:
-
A dömpingellenes, szubvencióellenes és védintézkedési vizsgálatok során történő válaszadáshoz biztosított támogatási politika végrehajtási szabályai.
c) Jogosultság
(341)
Ez a program a dömpingellenes eljárásban részt vevő, valamint a Kereskedelmi Minisztérium és a tartományi hatóságok utasításaival összhangban működő vállalatok rendelkezésére áll.
d) A vizsgálat megállapításai
(342)
Ez a program támogatásnak minősül, mivel a dömpingellenes eljárások jogi költségeinek fedezése érdekében az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának i. alpontja értelmében közvetlen transzfer formájában nyújtott pénzügyi támogatást biztosít, és az alaprendelet 3. cikkének (2) bekezdése értelmében gazdasági előnyt nyújt. Ez a támogatás az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének a) és c) pontja értelmében egyedi, mivel a külföldi dömpingellenes eljárásokban részt vevő bizonyos vállalatokra korlátozódik. Ezenkívül ez a program az alaprendelet 4. cikkének (3) bekezdése értelmében is egyedi, mivel az e programot végrehajtó illetékes tartományi hatóságok irányítása alá tartozó, kijelölt földrajzi térségekben bejegyzett bizonyos vállalatokra korlátozódik.
e) A támogatás összegének kiszámítása
(343)
A kiegyenlíthető támogatás összegét a támogatásban részesülő felekre átruházott, a vizsgálati időszak vonatkozásában feltárt gazdasági előny mértékének megfelelően számították ki. Mivel ennek a gazdasági előnynek az értékelésére vonatkozóan nem állnak rendelkezésre információk, és az uniós intézmények ezt a programot egy korábbi szubvencióellenes eljárás keretében már vizsgálták, az exportáló gyártók gazdasági előnyének értékeléséhez a legmegfelelőbb információforrás a bevont finompapírra vonatkozó eljárás keretében az ezzel a programmal kapcsolatban végzett, a fenti (252) preambulumbekezdésben említettek szerint szükség esetén megfelelő módon kiigazított értékelés.
(344)
Az így megállapított támogatási ráta a bevont finompapírral kapcsolatos eljárás megállapításai (81) alapján az összes nem együttműködő vállalat vonatkozásában 0,01 %.
3.3.8. MEGFELELŐ ELLENSZOLGÁLTATÁSNÁL MAGASABB ÖSSZEG FEJÉBEN BONYOLÍTOTT KORMÁNYZATI ÁRUBESZERZÉSEK
(345)
A panasz bizonyítékot tartalmazott arra vonatkozóan, hogy a kínai kormány állami tulajdonú vállalatokon keresztül szerves bevonatú acéltermékek gyártói által előállított acéltermékeket vásárolt. A panasz hivatkozott arra, hogy a kínai kormány számos acélterméket, köztük színezett felületű acélt, melegen hengerelt lemeztekercseket, hidegen hengerelt lemezt, középlemezeket, galvanizált lemezt és számos egyéb terméket vásárolt. A panasz szerint az állami tulajdonú vállalatok ezeknek a termékeknek a vételárát különböző elemekre és/vagy viszonyítási alapokra hivatkozva állapították meg, és terméktől függően, vagy attól függően, hogy az ügylet érintett-e kapcsolódó feleket, ársapkákat, illetve kiigazításokat alkalmaztak.
(346)
A kínai kormány az állami tulajdonú vállalatokra vonatkozó általános érveire hivatkozva válaszában kijelentette, hogy bizonyították, hogy a szóban forgó acéltermékek vevőiként fellépő állami tulajdonú vállalatok a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló WTO-megállapodás értelmében vett állami szervek voltak, és hogy a kínai kormány nem tudott ismeretlen jogalanyok ügyleteire vonatkozó adatokat összegyűjteni. A kínai kormány kijelentette továbbá, hogy a panasz egyetlen olyan áruvásárlásra sem hivatkozik, amelyben a mintába felvett exportőrök részt vettek volna. A Bizottság a szerves bevonatú és más acéltermékek vevőire, mint állami tulajdonú vállalatokra vonatkozó következtetéseire hivatkozik (lásd a fenti (49)-(73) preambulumbekezdéseket) és a kínai kormányhoz intézett azon kérésre, hogy szolgáltasson információt a mintába fel nem vett exportőrökre vonatkozóan is (lásd a fenti (34) és (35) preambulumbekezdést). Tekintettel arra, hogy a kínai kormány erről a programról nem adott további tájékoztatást, a Bizottság megállapításait az alaprendelet 28. cikkével összhangban az ügyiratban rendelkezésre álló információkra alapozza.
(347)
Ez a program, amennyiben ezek az árak meghaladják a piaci árakat, és az állam az állami tulajdonú vállalatokon keresztül bonyolított beszerzésekkel gazdasági előnyhöz juttatja a szerves bevonatú acéltermékek gyártóit, az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának iii. alpontja és 6. cikkének d) pontja értelmében kiegyenlíthető. Figyelembe kell továbbá venni, hogy a panasz azon állítását, hogy a piacon az állami szektor acélpiaci túlsúlya miatt nincs megbízható magánszektori ár, a vizsgálat is megerősítette, miszerint az állami tulajdonú vállalatok a kínai acélpiacon legalább a melegen hengerelt acél és a hidegen hengerelt acél tekintetében meghatározó részesedéssel rendelkeznek (lásd a fenti (75)-(79) preambulumbekezdést). A támogatás az alaprendelet 4. cikkének (2) bekezdése értelmében is egyedi, mivel kizárólag meghatározott, állami részesedésű acélipari vállalatokra korlátozódik. A Bizottság azonban ezen ügyletek és az alapul szolgáló szerződések összetettsége, valamint a szükséges részletek hiánya miatt ezzel a programmal kapcsolatban nem tudott határozott következtetést levonni. A Bizottság ezért úgy határozott, hogy ezt a programot tovább vizsgálja.
3.3.9. EGYÉB REGIONÁLIS PROGRAMOK
a) A kínai kormány együttműködésének hiánya
(348)
A kínai kormány válaszában közölte, hogy mivel a mintába felvett gyártók egyike sem található az ebben a szakaszban szereplő regionális programok alkalmazási területén, a Bizottság által kért információk a vizsgálat szempontjából érdektelenek. Ezen információknak a vizsgálat szempontjából vett jelentőségére (lásd a fenti (34)-(35) preambulumbekezdést) és a kínai kormány válaszának elmaradására tekintettel a Bizottság az ebben a szakaszban szereplő regionális programokra vonatkozó határozatát az alaprendelet 28. cikkével összhangban az ügyiratban rendelkezésre álló tényekre alapozza.
3.3.9.1. A Tianjin Binhai Új Területen és a Tianjin Gazdasági és Technológiai Fejlesztési Területen nyújtott támogatások
a) Jogalap
(349)
A gyorsított értékcsökkenési leírással kapcsolatos program jogalapja a Pénzügyminisztérium és a Központi Adóigazgatóság körlevele a tianjini Binhai Új Terület fejlődésének és nyitottságának támogatására irányuló vonatkozó kedvezményes társaságiadó-politikákról.
b) A vizsgálat megállapításai
(350)
A panasz állítása szerint a program célja, hogy a Tianjin Binhai Új Területen és a Tianjin Gazdasági és Technológiai Fejlesztési Területen támogassa a tudományos-technológiai infrastruktúra kiépítését, valamint tudomány-technológiafejlesztési rendszert és szolgáltatási lehetőségeket hozzon létre. A panasz szerint az e program alapján biztosított pénzügyi előnyöket a tudományos és technológiai alapon, valamint a gyorsított értékcsökkenési leírással kapcsolatos programon keresztül biztosították. A panasz állítása szerint ezek az előnyök a Tianjin Binhai Új Terület igazgatási bizottságának joghatósága alá tartozó vállalatokra, többek között az érintett terméket gyártó/exportáló vállalatokra korlátozódnak. A panasz hivatkozott a Kínai Népköztársaságból származó egyes varrat nélküli szén- és ötvözött acélból készült szabvány, vezeték és nagynyomású csövekkel kapcsolatos kiegyenlítő intézkedésre vonatkozó eljárás tekintetében az Egyesült Államok hatóságai által hozott határozatra, amely ezt a programot kiegyenlíthetőnek ítélte (82).
(351)
A Bizottság a kínai kormány együttműködésének hiányában az erre a programra vonatkozó határozatát az alaprendelet 28. cikkével összhangban - amelyet a panasz és az Egyesült Államok hatóságai által hozott említett határozat is tartalmaz - a rendelkezésre álló legjobb információkra alapozza.
(352)
Ez a program az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának i. alpontja értelmében a tudományos és technológiai alapon keresztül nyújtott támogatás formájában (közvetlen transzferek) és a gyorsított értékcsökkenési leírással kapcsolatos program tekintetében az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja értelmében bevételek elengedése formájában biztosított egyszeri gazdasági előnyhöz juttatja a támogatásban részesülő vállalatokat.
(353)
A tudományos és technológiai alapon, valamint a gyorsított értékcsökkenési leírással kapcsolatos programon keresztül nyújtott támogatás az alaprendelet 4. cikkének (3) bekezdése értelmében egyedi, mivel az kijelölt földrajzi térségekben (azaz a Tianjin Binhai Új Területen és a Tianjin Gazdasági és Technológiai Fejlesztési Területen) található bizonyos vállalatokra korlátozódik.
c) A támogatás összegének kiszámítása
(354)
A kiegyenlíthető támogatás összegét a támogatásban részesülő felekre átruházott, a vizsgálati időszak vonatkozásában feltárt gazdasági előny mértékének megfelelően számították ki. Másutt végzett pontos számszerűsítés hiányában az exportáló gyártók gazdasági előnyének értékeléséhez a legmegfelelőbb információforrásként az Egyesült Államok hatóságai által hozott, összehasonlítható határozat szolgált, nevezetesen az egyes varrat nélküli szén- és ötvözött acélból készült szabvány, vezeték és nagynyomású csövekről szóló, 2010. szeptember 10-i amerikai határozati feljegyzés (20. és 21. oldal) (Szövetségi Közlöny, 75. kötet, 182. sz., 2010. szeptember 21., 57444. oldal). Az Egyesült Államok hatóságai által lefolytatott vizsgálatokkal kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy az adó- és támogatási programokból eredő gazdasági előny összegének kiszámításához alkalmazott módszer lényegében megegyezik az Unió által alkalmazott módszerrel (83).
(355)
Az így megállapított teljes támogatási ráta a vizsgálati időszakban valamennyi nem együttműködő vállalat vonatkozásában 0,61 %, amely az előző preambulumbekezdésben említett határozatban az érintett programokra vonatkozóan meghatározott ráták halmozott összegének felel meg.
3.3.9.2. Az északkeleti régióval kapcsolatos programok
a) Jogalap
(356)
A jogalap a Pénzügyminisztérium és a Központi Adóigazgatóság 2004. szeptember 14-i körlevele az északkeleti régióban a héalevonás hatályának kiterjesztése tekintetében a vonatkozó kérdésekről szóló rendeletek nyomtatásáról és terjesztéséről.
b) A vizsgálat megállapításai
(357)
A panasz megerősítette, hogy a kínai kormány az északkeleti újjáfejlesztési programot 2003-ban a kínai acélipar tradicionális központját jelentő Dalian városi régi ipartelep és három északkeleti tartomány, Liaoning, Jilin és Heilongjiang újjáfejlesztésére hozta létre. A panasz szerint a kínai kormány létrehozott egy különleges bankot, az Államtanács ellenőrzése alatt álló Északkeleti Újjáfejlesztési Bankot, amelynek az volt a feladata, hogy finanszírozza a régi északkeleti nehézipari központ újjáfejlesztésének támogatását.
(358)
A panasz hivatkozott továbbá az e program keretében a Kínai Export-Import Bank (ExIm Bank) daliani fiókja által egy helyi vállalat számára 2003 novemberétől nyújtott, összesen 5 milliárd RMB összegű exporthitel és egyéb „alacsony költségű hitel” esetében 150 millió RMB értékű megtakarítás formájában nyújtott támogatásra. A panasz szerint a hiteleket a pénzügyi nehézségekkel küzdő állami tulajdonú vállalatok versenyképességének előmozdítása érdekében nem hitelképes vállalatokra is kiterjesztették, amelyek annak ellenére, hogy az országban a nem teljesítő hitelek legmagasabb arányát képviselték, a pénzügyi forrásokhoz aránytalan hozzáféréssel rendelkeztek.
(359)
A Bizottság a kínai kormány együttműködésének hiányában az erre a programra vonatkozó határozatát a panaszban és a kör alakú minőségi szénacél csővezetékekről (csővezetékek) szóló, 2008. november 17-i amerikai határozati feljegyzésben (21. és 22. oldal) (Szövetségi Közlöny, 73. kötet, 227. szám, 2008. november 24., 70961. oldal) szereplő, a fenti (252) bekezdésben foglaltak szerint - szükség esetén - megfelelően kiigazított információkra alapozza.
(360)
Ez a program a támogatásban részesülő vállalatok számára a következő formában gazdasági előnyt biztosít: i. exporthitel-kamattámogatásként nyújtott támogatások; ii. befektetett eszközök vásárlása esetén biztosított héavisszatérítések.
(361)
Ami az i. exporthitel-kamattámogatásokat illeti, a kamattámogatások az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának i. alpontja értelmében vissza nem térítendő támogatás formájában nyújtott támogatásnak minősülnek. Ahogy a panasz is megemlíti, az amerikai határozat erre a programra nem „északkeleti újjáfejlesztési programként”, hanem „külkereskedelmi fejlesztési alapként” hivatkozik. Ezt a programot a liaoningi tartományi hatóságok (nevezetesen a liaoningi külkereskedelmi és gazdasági együttműködési tartományi hivatal és a liaoningi pénzügyi hivatal) irányítja. A támogatható projektek körébe tartoznak többek között az exportáló vállalatok exportalapjuk versenyképességének javítására és a nemzetközi piacok feltárására irányuló projektjei. Mivel ezek a támogatások exportteljesítmény-függők, ez a program az alaprendelet 4. cikke (4) bekezdésének a) pontja értelmében egyedinek minősül.
(362)
Ami a ii. befektetett eszközök vásárlásával kapcsolatos héavisszatérítéseket illeti, azok az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja értelmében állami bevétel elengedése formájában nyújtott támogatásnak minősülnek. E program alapján bizonyos iparágak héaalanyai a befektetett eszközök vásárlásakor fizetett héát levonhatják a késztermékek értékesítésének héájából. A héalevonás az északkeleti régióban található vállalatokra korlátozódik, ezért az alaprendelet 4. cikkének (3) bekezdése értelmében regionális szempontból egyedi.
c) A támogatás összegének kiszámítása
(363)
A kiegyenlíthető támogatás összegét a támogatásban részesülő felekre átruházott, a vizsgálati időszak vonatkozásában feltárt gazdasági előny mértékének megfelelően számították ki. Másutt végzett pontos számszerűsítés hiányában az exportáló gyártók gazdasági előnyének értékeléséhez a legmegfelelőbb információforrásként az Egyesült Államok hatóságai által hozott, összehasonlítható határozat szolgált (a program hasonló jellege alapján).
(364)
A vizsgálati időszakban az északkeleti újjáfejlesztési programmal kapcsolatban így megállapított támogatási ráta valamennyi nem együttműködő vállalat vonatkozásában 0,18 %, amely a kör alakú minőségi szénacél csővezetékekről (csővezetékek) szóló, 2008. november 17-i amerikai határozati feljegyzés szerint (21. és 22. oldal) (Szövetségi Közlöny, 73. kötet, 227. szám, 2008. november 24., 70961. oldal) a külkereskedelmi fejlesztési alap program keretében kapott támogatásokra és héavisszatérítésekre vonatkozó halmozott rátának felel meg. Az Egyesült Államok hatóságai által lefolytatott vizsgálatokkal kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy a hasonló programokból eredő gazdasági előny összegének kiszámításához alkalmazott módszer lényegében megegyezik az Unió által alkalmazott módszerrel (84).
a) Jogalap
(365)
A jogalapot Liaoning tartományban a csúcstechnológiát képviselő termékek és berendezésgyártó termékek export pénzügyi kamatainak támogatására vonatkozó, 2004. december 16-i ideiglenes igazgatási intézkedései képezik.
b) A vizsgálat megállapításai
(366)
A panasz állítása szerint ez a program a csúcstechnológiát képviselő termékek exportjának bővítése céljából támogatást nyújt a vállalatoknak, és támogatja a Liaoning tartományban található vállalatok fejlődését. Ezt a programot a liaoningi külkereskedelmi és gazdasági együttműködési tartományi hivatal, a liaoningi pénzügyi hivatal és Liaoning tartomány gazdasági bizottsága irányítja. Az Egyesült Államok hatóságai ezt a programot a csővezetékekről szóló, fent említett határozatban (lásd a (359) preambulumbekezdést) kiegyenlíthetőnek minősítették.
(367)
Ez a program az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának i. alpontja értelmében a banki hitelek kamatainak kifizetésére alkalmazott, a kínai kormány által nyújtott közvetlen transzferek formájában biztosított gazdasági előnynek minősül. Az exporthitelek a termékek kiviteli nyilatkozata és a fizetés kézhezvétele között a gyártáshoz és a működéshez szükséges pénzeszközök hiánya miatt a bankok és a nem banki pénzügyi intézmények által a csúcstechnológiát képviselő termékeket és berendezésgyártó termékeket előállító, a tartományban található vállalatok számára biztosított rövid lejáratú hiteleket jelentik. A jogosult vállalatok éves kivitelének meg kell haladnia az 1 millió USD-t, és az exportált termékeknek szerepelniük kell „a csúcstechnológiát képviselő kínai termékek exportkatalógusában” vagy a berendezésgyártó termékek körébe kell tartozniuk. Ez a program ezért az alaprendelet 4. cikkének (2) bekezdése értelmében egyedi, mivel az ezeknek a kritériumoknak megfelelő vállalatokra korlátozódik. Az alaprendelet 4. cikke (4) bekezdésének a) pontja értelmében ez a program is exportteljesítmény-függő. A program a 4. cikk (3) bekezdése értelmében regionális szempontból is egyedi, mivel kijelölt földrajzi térségben, Kína északkeleti részén található vállalatokra korlátozódik.
c) A támogatás összegének kiszámítása
(368)
A kiegyenlíthető támogatás összegét a támogatásban részesülő felekre átruházott, a vizsgálati időszak vonatkozásában feltárt gazdasági előny mértékének megfelelően számították ki. Másutt végzett pontos számszerűsítés hiányában az exportáló gyártók gazdasági előnyének értékeléséhez a legmegfelelőbb információforrásként az Egyesült Államok hatóságai által hozott, összehasonlítható határozat szolgált (a program hasonló jellege alapján).
(369)
A vizsgálati időszakban az így megállapított támogatási ráta valamennyi nem együttműködő vállalat vonatkozásában 0,43 %, amely a kör alakú minőségi szénacél csővezetékekről (csővezetékek) szóló, 2008. november 17-i amerikai határozati feljegyzés szerint az exporthitel-kamattámogatási programra megállapított ráta (23. oldal) (Szövetségi Közlöny, 73. kötet, 227. szám, 2008. november 24., 70961. oldal). Az Egyesült Államok hatóságai által lefolytatott vizsgálatokkal kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy a hasonló programokból eredő gazdasági előny összegének kiszámításához alkalmazott módszer lényegében megegyezik az Unió által alkalmazott módszerrel (85).
a) A vizsgálat megállapításai
(370)
A panasz hivatkozik az előző exporthitel-kamattámogatási programra, amelyre a jogosultság csak a fennmaradó „exporthitelekkel” összefüggésben szerezhető meg. Ezt a programot az Egyesült Államok hatóságai a csővezetékekről szóló határozatban szintén kiegyenlíthetőnek minősítették.
(371)
A jogalapot Liaoning tartományban a csúcstechnológiát képviselő termékek és berendezésgyártó termékek export pénzügyi kamatainak támogatására vonatkozó, 2004. december 16-i ideiglenes igazgatási intézkedései képezik.
(372)
Ez a program az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának i. alpontja értelmében a kínai kormány által nyújtott közvetlen transzferek formájában biztosított gazdasági előnynek minősül. A támogatás az alaprendelet 3. cikkének (2) bekezdése és 6. cikkének b) pontja szerint gazdasági előnyt biztosít, amelynek összege a támogatásban részesülő félek által fizetett összeg és annak az összegnek a különbözete, amelyet a program hiányában hasonló kereskedelmi hitel esetében fizetniük kellett volna. Ezeket a hiteleket a kormány szakpolitikai bankjain és állami kereskedelmi bankjain keresztül biztosítja (lásd a fenti (157)-(180) preambulumbekezdésben található elemzést). Ezek az exporthitelek az alaprendelet 4. cikke (4) bekezdésének a) pontja értelmében egyediek, mivel az exportteljesítménytől függnek, valamint a 4. cikk (3) bekezdése értelmében is egyediek, mivel Kína kijelölt földrajzi térségén belüli vállalatokra korlátozódnak.
b) A támogatás összegének kiszámítása
(373)
A kiegyenlíthető támogatás összegét a támogatásban részesülő felekre átruházott, a vizsgálati időszak vonatkozásában feltárt gazdasági előny mértékének megfelelően számították ki. Másutt végzett pontos számszerűsítés hiányában az exportáló gyártók gazdasági előnyének értékeléséhez a legmegfelelőbb információforrásként az Egyesült Államok hatóságai által hozott, összehasonlítható határozat szolgált (a program hasonló jellege alapján).
(374)
A vizsgálati időszakban az így megállapított támogatási ráta valamennyi nem együttműködő vállalat vonatkozásában 1,05 %, amely a kör alakú minőségi szénacél csővezetékekről (csővezetékek) szóló, 2008. november 17-i amerikai határozati feljegyzés szerint az exporthitel programra megállapított ráták számtani átlagának felel meg (23. oldal) (Szövetségi Közlöny, 73. kötet, 227. szám, 2008. november 24., 70961. oldal). Az Egyesült Államok hatóságai által lefolytatott vizsgálatokkal kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy a hasonló programokból eredő gazdasági előny összegének kiszámításához alkalmazott módszer lényegében megegyezik az Unió által alkalmazott módszerrel (86).
a) A vizsgálat megállapításai
(375)
A panaszban az áll, hogy az „Öt pont, egy vonal a part menti övezetben” programot Liaoning tartomány regionális kormánya 2006. január 21-én vezette be. Liaoning tartomány kormánya támogatást nyújt a területen található egyes vállalatok számára. Elsősorban az öt kiemelt területen elhelyezkedő, exportra termelő gyártóbázisnak számító vállalatok vehetik igénybe a támogatást. A kedvezményes elbánás többek között olyan gazdasági előnyöket tartalmaz, mint a csúcstechnológiát alkalmazó vállalatok számára biztosított 15 %-os csökkentett társasági adó, a hazai befektetéssel létrejött csúcstechnológiát alkalmazó vállalatoknak biztosított társaságiadó-mentesség, elsőbbség a kamattámogatások igénybevétele során, gazdálkodási előnyök, valamint bizonyos kormányzati illetékek megfizetése alóli mentesség. A panasz szerint a Kínai Fejlesztési Bank, egy állami tulajdonú fejlesztési bank a program keretében kedvezményes hiteleket nyújtott.
(376)
Az Egyesült Államok hatóságai ezt a programot a csővezetékekről szóló, fent említett határozatban kiegyenlíthetőnek minősítették.
(377)
A program jogalapja a part menti kiemelt fejlesztési területek fokozottabb iparosításának Liaoning tartomány általi ösztönzéséről szóló vélemény. A Liaoningi Fejlesztési és Reformbizottság és a Liaoningi Pénzügyi Hivatal kezeli a kamattámogatásokat, a program keretében nyújtott díjmentesség adminisztrációja pedig a Huludao városi Beigang Ipari Parkért felelős, illetve Ipari és Kereskedelmi Hatóság feladata.
(378)
Ez a program az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának i. alpontja értelmében a kínai kormány által nyújtott közvetlen transzfer, illetve az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja értelmében kormányzati bevételek elengedése vagy be nem szedése formájában biztosít pénzügyi előnyöket. Ezek a támogatások az alaprendelet 3. cikkének (2) bekezdése alapján a vissza nem térítendő támogatás és/vagy az adó-, illetve díjmentesség összegével megegyező gazdasági előnynek minősülnek. E támogatások továbbá az alaprendelet 4. cikkének (3) bekezdése értelmében egyediek, mivel azok egy a Liaoning tartomány hatóságának illetékességi körébe tartozó kijelölt területen található bizonyos vállalatokra korlátozódnak. E támogatásokban elsősorban az öt kiemelt területen található és exportra termelő gyártóbázisok részesülhetnek, ezért az alaprendelet 4. cikkének (4) bekezdése szerint egyúttal egyedinek is minősülnek, mivel a támogatások exportteljesítmény-függőek.
b) A támogatás összegének kiszámítása
(379)
A kiegyenlíthető támogatás összegét a támogatásban részesülő felekre átruházott, a vizsgálati időszak vonatkozásában feltárt gazdasági előny mértékének megfelelően számították ki. Másutt végzett pontos számszerűsítés hiányában az exportáló gyártók gazdasági előnyének értékeléséhez a legmegfelelőbb információforrásként az Egyesült Államok hatóságai által hozott, összehasonlítható határozat szolgált (a program hasonló jellege alapján).
(380)
A vizsgálati időszakban az így megállapított támogatási ráta valamennyi nem együttműködő vállalat vonatkozásában 0,30 %, amely a kör alakú minőségi szénacél csővezetékekről (csővezetékek) szóló, 2008. november 17-i amerikai határozati feljegyzés szerint az e programra megállapított ráta (23. oldal) (Szövetségi Közlöny, 73. kötet, 227. szám, 2008. november 24., 70961. oldal). Az Egyesült Államok hatóságai által lefolytatott vizsgálatokkal kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy a támogatási programokból eredő gazdasági előny összegének kiszámításához alkalmazott módszer lényegében megegyezik az Unió által alkalmazott módszerrel (87).
3.3.9.3. A Jiangsu tartomány „Tudomány és technológia” programja keretében nyújtott támogatások
a) Jogalap
(381)
A program jogalapját a Jiangsu tartomány tudományos-technológiai közszolgáltatási platformjára vonatkozó adminisztratív intézkedések képezik (Sukeji (2006) 102. szám; Sucaijiao (2006) 22. szám).
b) A vizsgálat megállapításai
(382)
A panaszban az áll, hogy a program többek között támogatást nyújt bizonyos vállalatoknak. A kínai kormány a kérdőívre adott válaszában azt állította, hogy a mintába felvett vállalatok nem vették igénybe ezt a programot, illetve nem részesültek előnyben a program keretében. A Bizottság utal azokra az érveire, hogy a kínai kormánynak teljes körűen meg kellett volna válaszolnia a mintába fel nem vett vállalatokra vonatkozó kérdéseket is (lásd a fenti (34)-(35) preambulumbekezdést). A Bizottság emellett megjegyzi, hogy a panasz lehetséges kedvezményezettként felsorolja a mintába felvett vállalatokat és a mintába fel nem vett egyéb, szerves bevonatú acéltermékeket gyártó vállalatokat is, amelyek a program hatálya alá tartozó, érintett területen találhatók. A Bizottság ezért az alaprendelet 28. cikkével összhangban megállapításait a rendelkezésre álló dokumentumokban szereplő tényekre alapozza, elsősorban a panaszban szereplő információkra és az Egyesült Államok hatóságainak megállapításaira, amelyek a Kínai Népköztársaságból származó, betonacélból készült előfeszítő huzalsodratokról szóló határozatban (88) a programot kiegyenlíthetőnek találták.
(383)
A vissza nem térítendő támogatás formájában nyújtott pénzügyi előnyök az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának i. alpontja értelmében pénzügyi támogatásnak minősülnek. Az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének c) pontja értelmében ezek a támogatások egyediek, mivel láthatóan nincsenek olyan objektív kritériumok vagy feltételek, amelyek a program keretében biztosított gazdasági előnyökre való jogosultságot szabályoznák (az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének b) pontjában foglaltaknak megfelelően), és a rendelkezésre álló tények alapján úgy tűnik, hogy Jiangsu tartomány tudományügyi és technológiai hivatala mérlegelési jogkörét nem objektív módon gyakorolta.
c) A támogatás összegének kiszámítása
(384)
A kiegyenlíthető támogatás összegét a támogatásban részesülő felekre átruházott, a vizsgálati időszak vonatkozásában feltárt gazdasági előny mértékének megfelelően számították ki. Másutt végzett pontos számszerűsítés hiányában az exportáló gyártók gazdasági előnyének értékeléséhez a legmegfelelőbb információforrásként az Egyesült Államok hatóságai által hozott, összehasonlítható határozat szolgált (a program hasonló jellege alapján).
(385)
A vizsgálati időszakban az így megállapított támogatási ráta valamennyi nem együttműködő vállalat vonatkozásában 0,01 %, amely a betonacélból készült előfeszítő huzalsodratokról szóló, 2010. május 14-i amerikai határozati feljegyzés szerint az e programra megállapított rátának felel meg (35. oldal) (Szövetségi Közlöny, 75. kötet, 98. szám, 2010. május 21., 28557. oldal). Az Egyesült Államok hatóságai által lefolytatott vizsgálatokkal kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy a támogatási programokból eredő gazdasági előny összegének kiszámításához alkalmazott módszer lényegében megegyezik az Unió által alkalmazott módszerrel (89).
3.3.9.4. A Hebei tartomány „Tudomány és technológia” programja keretében nyújtott támogatások
a) A vizsgálat megállapításai
(386)
A panasz Hebei tartomány „Tudomány és technológia” programjával kapcsolatban egy szerves bevonatú acéltermékeket gyártó vállalat részére a program keretében nyújtott két támogatást - egy 700 000 RMB és 2 080 000 RMB összegű támogatást - említ. A kérdőívre adott válaszában a kínai kormány azt állította, hogy a mintába felvett vállalatok egyikének sem Hebei tartományban van a székhelye, így a kért információ érdektelen a vizsgálat szempontjából. A Bizottság utal azokra az érveire, amelyek szerint a kínai kormánynak teljes körűen meg kellett volna válaszolnia a mintába fel nem vett vállalatokra vonatkozó kérdéseket is (lásd a fenti (34)-(35) preambulumbekezdést). A Bizottság ezért az erre a programra vonatkozó megállapításait az alaprendelet 28. cikkével összhangban a rendelkezésre álló dokumentumokban szereplő tényekre (ebben az esetben a panaszra) alapozza.
(387)
A program keretében vissza nem térítendő támogatás formájában nyújtott pénzügyi előnyök támogatásnak minősülnek, mivel az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának i. alpontja értelmében pénzügyi támogatást biztosítanak. Az alaprendelet 3. cikkének (2) bekezdése alapján a támogatások összegével megegyező gazdasági előnyt biztosítanak. E támogatások az alaprendelet 4. cikkének (3) bekezdése alapján egyediek, mivel azokat kizárólag a Hebei tartományban található vállalatok számára biztosítják.
b) A támogatás összegének kiszámítása
(388)
A kiegyenlíthető támogatás összegét a támogatásban részesülő felekre átruházott, a vizsgálati időszak vonatkozásában feltárt gazdasági előny mértékének megfelelően számították ki. Más információ hiányában ennek a gazdasági előnynek az értékeléséhez a Bizottság megállapításait a panaszban foglalt információkra alapozta. Az így kiszámított támogatási összeget az alaprendelet 7. cikkének (2) bekezdésével összhangban elosztották a támogatásban részesülő felek vizsgálati időszakban lebonyolított összes forgalmával, mint megfelelő nevezővel, mivel a támogatás megítélése nem az exportteljesítmény függvényében történt, és nem a gyártott, megtermelt, exportált vagy szállított termékek mennyisége szerint került meghatározásra.
(389)
Az így megállapított támogatási ráta az összes nem együttműködő vállalat vonatkozásában elhanyagolható (kevesebb mint 0,01 %).
3.3.10. ESETI TÁMOGATÁSOK
a) A vizsgálat megállapításai
(390)
A panasz több olyan eseti támogatást is felsorolt, amelyeket állítólag szerves bevonatú acéltermékeket gyártó, állami tulajdonú vállalatoknak és magánvállalatoknak nyújtottak. Ezeket a támogatásokat vissza nem térítendő támogatás vagy egyéb adómentesség, illetve adócsökkentés formájában biztosították, többek között konkrét projektek vagy eszközök finanszírozásához. A támogatásokat az acélipar korszerűsítésére irányuló általános stratégiai politika keretében nyújtották.
(391)
A Bizottság felkérte a kínai kormányt, hogy adjon tájékoztatást ezekről az eseti támogatásokról. A kínai kormány válaszában közölte, hogy a panaszban foglalt állítások az éves jelentésekből kiemelt idézeteken alapultak, és úgy tűnt, hogy ezek egyike sem érinti a mintába felvett vállalatokat. A kínai kormány ezért arra a következtetésre jutott, hogy nincs szükség a mintába fel nem vett vállalatokra és tartományok vonatkozásában konkrét ügyletekkel kapcsolatos állítások vizsgálatára. A kínai kormány emellett egyik általános észrevételében ismételten kijelentette, hogy pusztán az a tény, hogy egyes ügyleteket egy vállalat éves jelentésében „támogatásként” tüntetnek fel, nem szolgál elegendő bizonyítékkal az azokkal kapcsolatos vizsgálat elindításához, mivel az „a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló WTO-megállapodás 11.2. cikke értelmében nem tekinthető elegendő bizonyítéknak”.
(392)
A Bizottság utal azokra az érveire, amelyekben kifejtette, hogy miért kérte a kínai kormánytól, hogy a mintában nem szereplő vállalatokat érintő állítólagos támogatások tekintetében is nyújtson tájékoztatást (a fenti (34)-(35) preambulumbekezdés). A Bizottság az eseti támogatásokkal kapcsolatos megállapításait az alaprendelet 28. cikkével összhangban az aktában rendelkezésre álló tényekre alapozta.
(393)
A panaszban felsorolt eseti támogatások az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának i. alpontja értelmében a vissza nem térítendő támogatások és az erőforrások hasonló átadása tekintetében közvetlen transzfer formájában, míg az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja értelmében az egyébként megfizetendő központi, tartományi vagy települési szintű adók alóli mentesség vagy azok csökkentése következtében a bevételek elengedése formájában nyújtott támogatásnak minősülnek. A Bizottság megjegyzi, hogy a szerves bevonatú acéltermékeket gyártó különböző vállalatok éves jelentései is „támogatásként” említik ezeket a pénzügyi támogatásokat. Úgy tűnik, hogy támogatások közül több de jure, illetve de facto is egyedinek tekinthető az alaprendelet 4. cikkének (2) bekezdése értelmében, mivel azokat - a kínai kormány együttműködésének hiányában - vélelmezhetően a támogatott acélágazatban csak korlátozott számú acélipari vállalatnak nyújtják, illetve azért is, ahogyan a támogatást nyújtó hatóságok a támogatás odaítélésénél mérlegelési jogkörüket gyakorolták. E támogatások közül néhány emellett az alaprendelet 4. cikkének (3) bekezdése értelmében is egyedinek tekinthető, minthogy azokat csak egy bizonyos tartomány területén kijelölt földrajzi régiókban található bizonyos vállalatok vehették igénybe.
b) A támogatás összegének kiszámítása
(394)
A Bizottság alaposan tanulmányozta a dokumentumokban a szerves bevonatú acéltermékek különböző gyártóinak nyújtott valamennyi eseti támogatásra vonatkozóan rendelkezésre álló információkat. A Bizottság megállapította, hogy e támogatások közül néhány nem torzítja a kereskedelmet és/vagy viszonylag kis összegeket juttat a szerves bevonatú acéltermékek gyártói részére. Ezzel szemben van köztük több olyan egyedi támogatás is, amely láthatóan jelentős támogatási összegeket biztosít a szerves bevonatú acéltermékek gyártóinak. Erre és az aktában található információkra tekintettel a Bizottság helyénvalónak ítéli, hogy a kínai kormány és a szerves bevonatú acéltermékeket gyártó érintett vállalatok együttműködésének hiánya ellenére az eljárásban kiegyenlített vissza nem térítendő támogatások és adóprogramok egyszerű átlagára vonatkozóan kiszámítsa az alkalmazandó kiegyenlítő vámot.
(395)
Az így megállapított támogatási ráta az összes nem együttműködő vállalat vonatkozásában 0,5 %.
3.4. A FELEK ÉSZREVÉTELEI A VÉGLEGES NYILVÁNOSSÁGRA HOZATALT KÖVETŐEN
(396)
A kínai kormány, a mintába felvett gyártók egyike (Zhejiang Huadong) és a panaszos észrevételeket tett a végleges nyilvánosságra hozatallal kapcsolatban.
3.4.1. A KÍNAI KORMÁNY ÉSZREVÉTELEI A VÉGLEGES NYILVÁNOSSÁGRA HOZATALLAL KAPCSOLATBAN
(397)
A kínai kormány által benyújtott számos és meglehetősen részletes érvre és arra tekintettel, hogy lehetetlen lenne (bizonyos bizalmas információk miatt is) ezek mindegyikét ebben a rendeletben ismertetni, a Bizottság kétoldalú tájékoztatás keretében írásban adott magyarázatot a kínai kormánynak ezen állítások elutasításának jogi és tényszerű okairól.
3.4.1.1. Eljárási kérdések
(398)
A vizsgálat megindításával kapcsolatos egyes érveiben a kínai kormány láthatóan figyelembe vette a „GOES” vizsgálóbizottság jelentését (90), amelyet meghatározónak tekintett a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás, valamint az uniós alaprendelet bizonyos rendelkezéseinek értelmezésében. A kínai kormány például utal arra, hogy a GOES vizsgálóbizottság eloszlatott bizonyos „kétségeket” (91). Míg a Bizottság tekintettel volt a vizsgálóbizottság vonatkozó megállapításaira és több következtetését sem találja helytelennek, ezek a megállapítások nem változtatnak a vonatkozó szerződés vagy jogszabályok nyelvezetén, nevezetesen a támogatásokról szóló WTO-megállapodás 11.2. vagy 11.3. cikkén, illetve a kiegyenlítő vámokról szóló alaprendelet 9. cikkének (2) és (3) bekezdésén, amelyek minden szubvencióellenes eljárásban alkalmazandók és kötelezőek a Bizottságra nézve.
(399)
A kínai kormány azt állította, hogy a Bizottság megsértette a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 11.2. cikkét, mert a vizsgálatot egy olyan panasz alapján indította meg, amely nem tartalmazott bizonyítékot „valamely vélelmezett támogatás fennállásáról, mértékéről és hatásáról”, ezért a Bizottság megszegte a 11.3. cikk szerinti kötelezettségét, amelynek értelmében köteles felülvizsgálni a bizonyíték pontosságát és adekvát voltát.
Ezt az állítást el kellett vetni. A kínai kormány hivatkozása a támogatás „fennállására, mértékére és hatására” idézet a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 11.1. cikkéből, amely a vizsgálat célját ismerteti. A Bizottság véleménye szerint az nem kapcsolódik az említett megállapodás 11.2. cikkéhez, amely szerint a panaszos kérelmének „elegendő bizonyítékot kell tartalmaznia a támogatás létéről, és ha lehetséges, annak összegéről”, továbbá a panasznak tartalmaznia kell „mindazt az információt”, amely a panaszos számára„ésszerűen rendelkezésre áll”. A Bizottság megvizsgálta a panaszos által benyújtott bizonyítékot, amely megalapozottnak bizonyult, amint az a panasz érdekelt felek általi betekintésre szánt nyilvános változatából egyértelműen kiderül. A Bizottság szolgálatai csak azután javasolták vizsgálat indítását, miután kellőképpen megvizsgálták a bizonyítékok pontosságát és adekvát voltát, és azt prima facie elegendőnek találták.
(400)
A kínai kormány azt javasolta, hogy az egyes támogatási programok egyes elemeiről (pénzügyi támogatás, gazdasági előny és egyedi jelleg) egyenként hozzanak döntést. A Bizottság egyetért a kínai kormánnyal abban, hogy a támogatásra vonatkozó állításokat egyenként kell megvizsgálni. Ez azonban nem azt jelenti, hogy az egyes támogatási programok egyes elemeire vonatkozóan bemutatott bizonyítékokat külön-külön kell megvizsgálni. Egy program egyedi jellegének fennállását alátámasztó bizonyíték például nagyon is lényeges lehet egy másik program egyedi jellegének megállapításakor, többek között attól függően, hogy mennyi információ áll nyilvánosan rendelkezésre a kérdéses programokról, és hogy a programok milyen szorosan kapcsolódnak ugyanahhoz a jogszabályhoz és milyen mértékben függenek attól.
(401)
A kínai kormány úgy érvelt, hogy minden program tekintetében bizonyítékot kell szolgáltatni a vizsgálati időszakban nyújtott támogatás (de minimis érték feletti) összegéről, és minden támogatás esetében a támogatás tényleges alkalmazásáról, nem pedig a „lehetséges” vagy „valószínűsíthető” gazdasági előnyökről kell elegendő bizonyítékot szolgáltatni. Ezen a ponton a Bizottság nem ért egyet a kínai kormánnyal, hiszen sem az alaprendelet, sem pedig a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló WTO-megállapodás nem tartalmaz olyan követelményt, miszerint egy adott programnál ki kell mutatni, hogy a támogatások összege meghaladja a de minimis értéket. Azt illetően nincs vita, hogy egy támogatásnak a vizsgálati időszakban gazdasági előnyt kell biztosítania a kiegyenlítéshez, és hogy a panaszosoknak törekedniük kell az erre utaló bizonyíték előterjesztésére. A támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 11.2. cikke azonban „elegendő bizonyítékot” ír elő a támogatás létéről a panaszos számára „ésszerűen rendelkezésre álló” információk alapján. Mivel a támogatással járó gazdasági előnyökről (például adómentesség, vissza nem térítendő támogatások, áruk rendelkezésre bocsátása) nem sok nyilvánosan hozzáférhető információ áll rendelkezésre, a panaszosok számára sokszor lehetetlen teljes bizonyossággal megállapítani, hogy a támogatás az érintett termék gyártóinak gazdasági előnyt biztosított. Az ilyen esetekben a panaszosnak a lehető legmegfelelőbb bizonyítékot kell előállítania, amelyből kiderül például, hogy az érintett termék gyártói jogosultak a támogatásra és a program még mindig hatályban van vagy gazdasági előnyöket nyújt. A szükséges bizonyíték mértéke az adott esetre vonatkozó tényektől és attól függ, hogy mennyi információ áll ésszerűen a panaszos rendelkezésére.
(402)
A kínai kormány azt állította, hogy az eljárás megindításáról szóló értesítés sérti a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 22.2. cikkének iii. pontját, és azzal érvelt, hogy a különböző programok elnevezéseinek egyszerű ismételgetése nem tekinthető azok „leírásának”. A Bizottság úgy véli, hogy a kivizsgálandó támogatási gyakorlatokat az érintett programok közelebbi meghatározásával megfelelően leírták az eljárás megindításáról szóló értesítésben, ezért az értesítés nem sérti a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 22.2. cikkének iii. pontját.
(403)
A kínai kormány úgy érvelt, hogy a Bizottság helytelenül indított eljárást több támogatási program esetében, mert a panaszt „holisztikusan” vagy „teljes egészében” szemlélte ahelyett, hogy külön vizsgált volna minden egyes programot; a kínai kormány azt is állította, hogy a más vizsgáló hatóságok különböző programokkal kapcsolatos megállapításai önmagukban nem nyújtanak elegendő bizonyítékot az eljárás megindításához. A fent említettek szerint ((400) preambulumbekezdés) a Bizottság szolgálatai minden egyes programot megvizsgáltak. Az, hogy más hatóságok valamely adott programmal kapcsolatos megállapításai mennyiben szolgáltathatnak elegendő bizonyítékot az eljárás megindításához, eseti alapon dönthető el és részben függ attól, hogy milyen egyéb információk állnak ésszerűen a panaszos rendelkezésre.
(404)
A kínai kormány (az Egyesült Államok GOES-esettel kapcsolatos egy beadványára (92) hivatkozva) elképzelhetőnek tartotta, hogy a szerves bevonatú acéltermékek gyártóinak „támogatott” státuszát a kormány tervdokumentumaiban „általános érvényűként” használták az egyedi jelleg igazolására. Ez nem felel meg a valóságnak. A szerves bevonatú acéltermékeket „támogatottnak” minősítő jogszabály (93) (és az ebből eredő következmények) (a kínai kormány állításával ellentétben) nem „a kormányzati politikára vonatkozó általános információ, amely közvetlenül nem kapcsolódik a kérdéses programhoz”. Tekintettel arra, hogy az említett jogszabály a programhoz (vagy a kedvezményes juttatásokhoz) való hozzáférést kifejezetten bizonyos vállalatokra korlátozza, nyilvánvalóan nagyon is közvetlenül kapcsolódik a szóban forgó programhoz.
(405)
A kínai kormány állítása szerint bizonyítani kell, hogy a támogatási programból jelenleg gazdasági előny származik, továbbá azt, hogy nem elegendő a más esetekben kiegyenlített programok ténye, mivel ezek a megállapítások egy másik vizsgálati időszakra vonatkoznak. Azt illetően nincs vita, hogy egy támogatásnak a vizsgálati időszakban gazdasági előnyt kell biztosítania a kiegyenlítéshez, és hogy a panaszosoknak törekedniük kell az erre utaló bizonyíték előterjesztésére. Az eljárás megindítása céljából azonban az arra utaló bizonyíték, hogy egy programot ésszerűen közeli időszakban alkalmaztak, igen lényeges lehet, például ha nincs nyilvánosan hozzáférhető információ a program megszüntetésére vagy módosítására vonatkozóan. A GOES-vizsgálóbizottság (94) kínai kormány általi említése (a vizsgálóbizottsági jelentés 7.72. bekezdése) nem meggyőző, mert olyan esetekre utal, ahol „egyértelmű”, hogy jelenleg nem nyújtanak támogatást, ebben az esetben viszont nem ez a helyzet.
(406)
A kínai kormány azt állította, hogy az eljárás megindításához bizonyítani kell, hogy az érintett termék egyes gyártói ténylegesen gazdasági előnyben részesültek a program keretében. Ez az állítás nem elfogadható. Sem az alaprendeletben, sem pedig a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 11.2. cikkében nincs olyan követelmény, amelynek értelmében „elegendő bizonyítékot” kell szolgáltatni „a támogatás létéről”, vagy nyilvánvaló bizonyítékát kell adni annak, hogy bizonyos gyártók a támogatást ténylegesen igénybe vették. Mivel a támogatással járó gazdasági előnyökről (például adómentesség, vissza nem térítendő támogatások, áruk rendelkezésre bocsátása) nem sok nyilvánosan hozzáférhető információ áll rendelkezésre, a panaszosok számára sokszor lehetetlen teljes bizonyossággal megállapítani, hogy a támogatás az érintett termék gyártóinak gazdasági előnyt biztosított. Az ilyen esetekben a panaszosnak a lehető legmegfelelőbb bizonyítékot kell előállítania, amelyből kiderül például, hogy az érintett termék gyártói jogosultak a támogatásra és a program még mindig hatályban van vagy gazdasági előnyöket nyújt. A szükséges bizonyíték mértéke az adott esetre vonatkozó tényektől és attól függ, hogy mennyi információ áll ésszerűen a panaszos rendelkezésére. A panaszosokkal szemben támasztott ilyen követelmény gyakorlatilag az ugyanolyan típusú támogatást nyújtó rendszerek esetében a nem átlátható rendszereknek kedvezne az átláthatóbbakkal szemben.
(407)
A kínai kormány azzal érvelt, hogy a Bizottság nem biztosított „ésszerű határidőt” a kínai kormánynak ahhoz, hogy a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 12.7. cikke szerint benyújtsa a szükséges információkat. A kínai kormány azt állította továbbá, hogy a Bizottság nem adott a kínai kormánynak „bőséges lehetőséget” arra, hogy a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 12.1. értelmében írásban bemutassa a vizsgálat szempontjából releváns összes bizonyítékot. Ezeket az érveket el kell utasítani, minthogy a Bizottság ésszerű határidőt és bőséges lehetőséget biztosított a kínai kormánynak arra, hogy a WTO és az alaprendelet vonatkozó rendelkezéseivel összhangban előterjessze a releváns információkat. A Bizottság megjegyzi, hogy a kérdőív kitöltésére eredetileg megadott határidőt kivételesen nagyvonalúan meghosszabbította, aminek következtében a válaszadásra összesen rendelkezésre álló idő 37 napról majdnem 2 hónapra nőtt. Figyelembe véve a hiánypótlási folyamatot is, a kínai kormánynak több mint 3 hónap állt rendelkezésére attól kezdve, hogy eredetileg megkeresték a kért információk előterjesztése céljából. A kínai kormánynak azt a lehetőséget is felkínálták, hogy a hiányzó információkat az ellenőrző látogatás időpontjáig pótolja. A Bizottság azt is megjegyzi, hogy az „ésszerű határidőt” az eljárással összefüggésben kell értelmezni, ahol a Bizottságot a szubvencióellenes alaprendelet arra kötelezi, hogy a vizsgálatot 13 hónap alatt lezárja. A kínai kormány által kért, ennél is hosszabb határidők biztosítása minden bizonnyal kedvezőtlenül befolyásolta volna a Bizottságnak azt a lehetőségét, hogy a jogszabályban előírt, vonatkozó határidők betartása végett rövid idő alatt járjon el.
(408)
A kínai kormány utalt arra is, hogy a kérdőív kitöltéséhez segítséget kért a Bizottságtól, amit a kínai kormány szerint a Bizottság megtagadott. Ez nem felel meg a valóságnak, mivel a kínai kormány segítségnyújtás iránti kérelme olyan széles körű és közelebbről meg nem határozott volt (lényegében a kérdőív és a mellékletek minden egyes kérdésére kiterjedt), hogy a Bizottság az egyes kérdések helyett csak a válaszadás során felmerült konkrét problémákra vonatkozóan tudott segítséget felajánlani a kínai kormánynak. A kínai kormány úgy döntött, hogy nem veszi tovább igénybe a segítségnyújtást. A Bizottság azt is megjegyzi, hogy a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 12.11. cikke úgy rendelkezik, hogy a kért segítségnek „lehetségesnek” kell lennie, a túl széles körű, közelebbről meg nem határozott és így a vizsgáló hatóságra lehetetlenül nagy terhet rovó kérések esetében viszont nem ez a helyzet, különösen, ha a kérdőív magától értetődő. A Bizottság megjegyzi, hogy a kínai kormány rendkívül tapasztalt a szubvencióellenes vizsgálatokat illetően, és igénybe veszi külső jogászok szolgáltatásait.
(409)
Azokkal a panaszban foglalt támogatási programokkal kapcsolatban, amelyeket a mintába felvett exportőrök nem vettek igénybe, a kínai kormány úgy érvelt, hogy a Bizottság által kijelölt határidőn belül e programokra vonatkozóan nem tudja rendelkezésre bocsátani a kért információkat az acélipar széttagoltsága miatt. A kínai kormány azt állította továbbá, hogy tekintettel arra, hogy az információk a mintába fel nem vett vállalatokra vonatkoztak, csak az eljárásnak viszonylag késői szakaszában értesült arról a Bizottságtól, hogy milyen lehetséges következményekkel jár, ha nem bocsátja rendelkezésre a programokra vonatkozóan kért információkat. A Bizottság már a kezdetektől fogva következetlenséget észlelt a kínai kormány álláspontjában, mivel az az állítása, hogy nem állt rendelkezésére elegendő idő a válaszok kijelölt határidőn belüli megadására, ellentétesnek tűnik azzal, hogy tudatosan nem kívánt választ adni azokkal a programokkal kapcsolatban, amelyeket a mintába felvett exportőrök nem vettek igénybe, mivel állítása szerint nem értette a Bizottság kérésének célját és nem volt tisztában a kért információk megtagadásának következményeivel. Akárhogy is, a fentebb említetteknek megfelelően ((407) preambulumbekezdés) a Bizottság többször is meghosszabbította a határidőt a kínai kormány számára, hogy az az összes programra vonatkozóan benyújthassa a kért információkat. Az összesen rendelkezésre bocsátott idő (több mint 3 hónap a hiánypótlási folyamatot is beleértve) ennélfogva több mint elegendő volt a kért információk megadásához. Maga a kínai kormány egyértelműen elismeri észrevételeiben, hogy igaz az, hogy arra az álláspontra helyezkedett, miszerint a szóban forgó többi programmal kapcsolatban nem kellett volna információkat kérni tőle, és ezt támasztja alá az is, hogy meg sem próbált részben vagy nem teljes körűen választ adni az együttműködési hajlandósága tanúsítására, hanem egész egyszerűen semmilyen információt nem adott erre vonatkozóan.
(410)
A Bizottság a kínai kormány azon érvelését sem tudja elfogadni, miszerint az nem volt tisztában azzal, hogy milyen következményekkel jár, ha nem bocsátja rendelkezésre a mintába felvett exportőrök által igénybe nem vett programokkal kapcsolatban kért információkat. A Bizottság az eljárás megindítása óta tulajdonképpen több alkalommal tisztázta ezeket a következményeket. Az együttműködés hiányának következményeit az eljárás megindításáról szóló értesítésben és a kérdőív borítóján világosan jelezték az alaprendelet vonatkozó rendelkezéseire hivatkozva. A Bizottság 2012. március 19-i, április 4-i, május 4-i (hiánypótlást kérő levél), június 7-i (ellenőrző látogatást megelőzően kiküldött levél) és augusztus 14-i levelében részletes választ adott a mintavétel céljáról és arról is, hogy az együttműködés nagyfokú hiánya miatt miért kell a kínai kormánynak megadnia a kért információkat, továbbá az egyéni elbánás iránti kérelmek lehetséges elbírálásáról. Ezért nem lehetséges, hogy a kínai kormány nem ismerte vagy félreértette a mintába felvett exportáló gyártók által igénybe nem vett programokkal kapcsolatos együttműködés hiányával járó következményeket. Alapvetően úgy tűnik, hogy a kínai kormány nem vette tudomásul, hogy a támogatást nyújtó szervezetként együtt kellett működnie és minden olyan támogatási programra vonatkozóan információkat kellett szolgáltatnia, amelyek a vizsgált termék tekintetében állítólag rendelkezésre álltak.
(411)
A kínai kormány több érvet is felhozott az ellenőrzési folyamattal és magával az ellenőrző látogatással kapcsolatban. A kínai kormány kifogásolta, hogy a Bizottság ellenőrző látogatást megelőző értesítéséből nem derült ki számára, hogy milyen mértékben ellenőrzik a vonatkozó információkat, és panasza szerint a Bizottság állítólag megtagadta az ellenőrzés konkrétabb ismertetését. A kínai kormány hozzátette, hogy legalább ahhoz joga lett volna, hogy némiképp „szűkítsék” az ellenőrzés lehetséges hatókörét (például azzal, hogy előzetesen megküldenek egy írásos listát azokról a kérdésekről, amelyeket a Bizottság tisztségviselői feltesznek) (95), amely a kínai kormány álláspontja szerint a látogatás rövid időtartamára tekintettel nem lehetett kimerítő. Ez utóbbi érvvel kapcsolatban a Bizottság elutasítja a kínai kormány érvelését, mivel sem a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló WTO-megállapodásban, sem a szubvencióellenes uniós alaprendeletben nincs jogalapja annak, hogy érdemi jogot biztosítsanak a látogatás hatókörének szűkítésére. Olyan WTO-határozat sincs, amelyből arra lehetne következtetni, hogy létezik ilyen jogosultság.
A kínai kormány többi érvét illetően a Bizottság megjegyzi, hogy 2012. június 7-én az ellenőrző látogatást megelőzően részletes értesítést küldött, amelyben egyértelműen jelezte i) a kínai kormánnyal előzőleg nem hivatalosan egyeztetett javasolt ütemtervet, ii. az ellenőrző látogatás célját, iii. a látogatás hatókörét, tartalmát és tárgyát és iv. a mintába felvett exportőrök által igénybe nem vett programokra vonatkozóan rendelkezésre álló tények lehetséges felhasználását (lásd fentebb). Annak érdekében, hogy a kínai kormány érintett tisztviselőinek a lehető legkevesebbet kelljen a helyszínen tartózkodniuk, azt is jelezte, hogy az egyes programok melyik napon kerülnek majd napirendre. A Bizottság a teljes együttműködés szellemében a kínai kormány ellenőrző látogatásokkal kapcsolatos további részletek iránti kérésének kielégítése érdekében még ezen is túlment, és igen rövid időn belül találkozott a kínai kormány képviselőivel, hogy kérésüknek megfelelően tisztázza számukra az ellenőrző látogatásokkal kapcsolatos részleteket. A Bizottság ezt követően a kínai kormány pontosítás iránti további kéréseinek eleget téve a kínai kormánnyal váltott elektronikus levelekben írásban nyomon követte ezt a találkozót. A Bizottság tehát minden tőle telhetőt megtett azért, hogy gondoskodjon az ellenőrző látogatás sikeréről, a kínai kormány azonban mindezek ellenére úgy tűnik, megfeledkezett ezekről az erőfeszítésekről.
3.4.1.2. A megfelelő ellenszolgáltatásnál jóval kevesebb összeg fejében rendelkezésre bocsátott melegen hengerelt és hidegen hengerelt acél
(412)
A kínai kormány azt állította, hogy a Bizottságnak az állami szerv létezésére vonatkozóan minimális kritériumokat kellett volna megállapítania, mielőtt konkrét ügyletekre vonatkozó információkat kér a kínai kormánynak küldött kérdőív B. függelékében. Ez az állítás nem elfogadható, mivel a gyakorlati megvalósíthatóság szempontjából nem lenne célszerű a vizsgálatot ily módon két szakaszra bontani, a Bizottságnak így ugyanis két külön tájékoztatás iránti kérelmet kellene összeállítania és két külön ellenőrző látogatást kellene tennie Kínában. Az erőforrásokat érintő következmények mellett ez a gyakorlatban lényegében lehetetlenné tenné a vizsgálatok határidőre történő befejezését. A bizonyítékok összessége (ideértve az árakra és mennyiségekre vonatkozó ügyletspecifikus adatokat is) azonban mindenképp releváns lehet az állami szerv meghatározása szempontjából.
(413)
A kínai kormány azt állította, hogy a melegen hengerelt és hidegen hengerelt acélt szállító állami tulajdonú vállalatokra vonatkozó B. függelék megválaszolásának elmulasztása miatt nem kellene az alaprendelet 28. cikkét alkalmazni, továbbá azzal, hogy a Bizottság felhasználta a rendelkezésre álló tényeket, megsértette a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 12.7. cikkét. A kínai kormány emellett azt is állította, hogy a Bizottság több, a vizsgálatban nem érintett vállalattal is kitöltette a B. függeléket. Ezt az állítást el kell utasítani. A Bizottság úgy állította össze a B. függeléket, hogy azzal ellenőrizhesse a panaszban tett állításokat, továbbá ezt a WTO fellebbviteli testületének a DS379. sz. ügyben tett megállapításaival összhangban tette, amely tartalmaz bizonyos útmutatásokat az állami szerv meghatározására vonatkozóan. A kínai kormány azon állítása, miszerint „a B. függelék nem csak az állami tulajdonú vállalatokra vonatkozik”, nem felel meg a valóságnak. Tény, hogy kezdetben a Bizottság minden melegen hengerelt és hidegen hengerelt acélt gyártó vállalatot felkért a B. függelék kitöltésére, miután azonban a kínai kormány válaszolt a kérdőívre, a Bizottság azzal a céllal, hogy segítse a kínai kormány munkáját a B. függelék kitöltésében, a kérést csak az érintett állami tulajdonú vállalatokra korlátozta (96). A Bizottság ezen erőfeszítése ellenére a kínai kormány és az érintett állami tulajdonú vállalatok nem töltötték ki a B. függeléket, noha egyértelmű (elsősorban a panasz alapján), hogy a szerves bevonatú acéltermékeket exportáló gyártók részére melegen hengerelt és hidegen hengerelt acélt szállító állami tulajdonú vállalatok érintettek a vizsgálatban.
(414)
A fentieket figyelembe véve a Bizottságnak nem maradt más lehetősége, mint hogy alkalmazza az alaprendelet 28. cikkének (1) bekezdését, amit a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 12.7. cikkével teljes összhangban tett meg.
(415)
A kínai kormány azt állította, hogy a Bizottság által felhasznált rendelkezésre álló tények nem támasztják alá azt a következtetést, miszerint az említett acélipari „iránymutatások” jogilag kötelező érvényűek volnának. A legfontosabb acélipari tervdokumentum, amelyre a Bizottság az állami szerv létezésére vonatkozó megállapításait alapozta, a Nemzeti Fejlesztési és Reformbizottság 35. sz. rendelete - A vas- és acélipar fejlesztési politikája. A Bizottság közvetlenül rákérdezett a Nemzeti Fejlesztési és Reformbizottság rendeleteinek jogi státuszára, és megerősítést nyert, hogy a kínai jogrendben a rendeletek jogilag kötelező érvényűek, mivel a törvények Kínában alkalmazott négy kategóriájának egyikébe tartoznak. Ez az állítás ezért ellentétes az akta vonatkozó információival.
(416)
A kínai kormány azt állította, hogy a Bizottság által megállapított piactorzulás az acélágazatban nem lényeges a melegen hengerelt és hidegen hengerelt acélt gyártók állami szerv jellegének megállapítása szempontjából, és hogy az állami szerv létezését kifejezetten csak az exportáló gyártók mintába felvett két csoportjának melegen hengerelt és hidegen hengerelt acélt szállító vállalatokra, és nem csak az általában Kínában melegen hengerelt és hidegen hengerelt acélt gyártó állami tulajdonú vállalatok összességére vonatkoztatva kellett volna megállapítani. A kínai kormány szerint, ha a Bizottság nem rendelkezik információkkal e jogalanyokra vonatkozóan, akkor nem tehet ilyen megállapítást; ellenkező esetben megengedhetetlen hátrányos következtetéseket von le. A Bizottság nem ért egyet ezzel az állítással. A piactorzulás fennállása releváns, noha nem döntő tényező az elemzésben. A Bizottság „állami szervre” vonatkozó megállapítása az eljárással kapcsolatban minden olyan, melegen hengerelt és hidegen hengerelt acélt gyártó vállalatot érint, amelyek teljesen vagy részben állami tulajdonban vannak, mivel a megállapítás széles körű szakpolitikai és az egész iparágra kiterjedő tényezőkkel kapcsolatos bizonyítékokon alapult, és nem egy adott vállalatra vonatkozott. A mintába felvett két exportáló gyártó számára melegen hengerelt és hidegen hengerelt acélt szállító állami tulajdonú vállalatok egyértelműen az állami szervre vonatkozóan tett megállapítás hatálya alá esnek, így nem látták szükségét a kizárólag e vállalatokra korlátozódó külön megállapításnak. A kínai kormány mindenesetre a Bizottság kérdőívére válaszolva nem adott az ilyen vállalatspecifikus megállapítást lehetővé tevő információt.
A kínai kormány azon érve, miszerint a Bizottság „valós tények” hiányában nem tehet az érintett állami tulajdonú vállalatokra vonatkozóan megállapítást, azt jelentené, hogy a kínai kormány valójában jól jár az együttműködés hiányával (mivel megtagadta a „tények” rendelkezésre bocsátását), és így kedvezőbb eredményt ér el, mintha együttműködött volna, ami éppen az ellentéte a hátrányos következtetésnek.
(417)
A kínai kormány kifogásolta, hogy a Bizottság csak a végleges nyilvánosságra hozatal szakaszában értesítette a megbízásra és utasításra vonatkozó elemzésekről, és így sérült a védekezéshez való joga. A Bizottság azonban nem tudhatta, hogy a vizsgálat korábbi szakaszában erre a következtetésre jut. Ez a megállapítás az eljárás során összegyűjtött információk és adatok eredménye, és azt a végleges megállapításakor azonnal nyilvánosságra hozták, azaz a végleges nyilvánosságra hozatalkor. A panasz azt állította, hogy támogatások köthetők az állami tulajdonú vállalatok kormány részére teljesített árubeszállításaihoz. A vizsgálat során kiderült, hogy a kérdéses kormányzati politika, amely kezdetben az állami tulajdonú vállalatokra vonatkozott, a magánvállalatokra is kiterjedt, így megállapítást nyert a kormányzati megbízás és utasítás.
(418)
A kínai kormány azt állította, hogy a Bizottság által tárgyalt tények semmiképp nem igazolják azt a következtetést, hogy az acélágazatban az állam bármely magánjogi szervnek megbízást vagy utasítást adott volna a kiegyenlített támogatások nyújtására. Ezt az állítást el kellett vetni. A megbízásra és utasításra vonatkozó elemzéseiben a Bizottság utalt több kormányzati tervre és politikai dokumentumra, és részleteket idézett ezekből a dokumentumokból, amelyek közvetlen kapcsolatra utalnak a kormány és az acélipari magánvállalatok viselkedése között, és ezt a megállapítást e magánszereplők intézkedéseire adott példákkal támasztotta alá.
(419)
A kínai kormány azt állította, hogy a Bizottság nem tett különbséget a kormányzati intézkedés következményei és a kormányzati intézkedés szándéka között, amikor a megbízásra és az utasításra vonatkozó elemzést végezte. Ezt az állítást is el kell utasítani. A Bizottság megállapította, hogy létezik az acélipart támogató, valamint a melegen hengerelt és hidegen hengerelt acél állami szerveken (állami tulajdonú vállalatokon) keresztül, piaci ár alatt történő beszállítására irányuló kormányzati politika. Megállapítást nyert továbbá, hogy ez a politika (az állami tulajdonú vállalatok túlsúlya, valamint a melegen hengerelt és hidegen hengerelt acél exportjának ellehetetlenítése révén) ténylegesen arra kényszerítette a gyártó magánvállalatokat, hogy a szerves bevonatú acéltermékek hazai piacát az állami tulajdonú vállalatok által alkalmazott árakkal megegyezően a piaci ár alatt lássák el. Valóban van bizonyíték arra nézve, hogy a magántulajdonban lévő szállítók árai egyértelműen kapcsolódnak az állami tulajdonú vállalatok áraihoz. A Bizottság ezért megállapította, hogy a politika egyik célja a magánjogi szervek megbízása és utasítása volt, hogy azok az állami tulajdonú vállalatok gyakorlatát kövessék. Ez klasszikus esete annak, hogy a kormány saját maga és az állami tulajdonú vállalatokon keresztül „befolyást gyakorol” a magántulajdonban lévő szállítók felett. A politika a megbízáshoz és az utasításhoz szükséges minden elemmel rendelkezik, azaz van egy adott félre irányuló „kormányzati intézkedés, amelynek egy adott feladat vagy megbízás teljesítése a célja”. A kormány szándékainak szemléltetésére a 35. sz. rendelet bizonyos rendelkezései büntetést szabnak ki azokra a vállalatokra, amelyek nem a rendeletben leírt szabályoknak megfelelően járnak el. Ez azt mutatja, hogy a kínai kormány szándéka szerint az egész acélipart egy bizonyos irányba kívánja terelni, és ha a vállalatok nem követik ezt a szándékot, annak következményei lesznek rájuk nézve.
(420)
A kínai kormány további állítása szerint a Bizottság nem állapította meg, hogy a kínai kormánynak létezik olyan politikája, amelynek értelmében melegen hengerelt és hidegen hengerelt acéllal kívánja ellátni a szerves bevonatú acéltermékek ágazatát, és hogy a Bizottság nem vont le ilyen értelmű következtést. Ezt az állítást el kellett vetni. Mint az a fenti (49)-(72) preambulumbekezdésben említett elemzésből kiderül, a szerves bevonatú acéltermékek gyártói részére melegen hengerelt és hidegen hengerelt acélt szállító állami tulajdonú vállalatok állami szervek, a kínai kormány „meghosszabbított karja”, és egyértelmű, hogy melegen hengerelt és hidegen hengerelt acéllal látják el a szerves bevonatú acéltermékeket exportáló gyártókat. Az is megállapítást nyert, hogy e termékek árai nem tükrözik piaci értéküket. Ezért megállapítható, hogy ezen állami tulajdonú vállalatokon keresztül a kínai kormány a melegen hengerelt és hidegen hengerelt acél olcsón történő beszállításának a politikáját folytatja.
(421)
A kínai kormány azt állította, hogy a Bizottság tévesen jutott arra a következtetésre, hogy az acélágazat általában átható kormányzati irányítás alatt áll és az acélipar bizonyos iránymutatásokat követ, azonban nem állapította meg azt, hogy a szerves bevonatú acéltermékek piaci áron aluli acéllal történő ellátása ugyanezen politika célja. Ezt az állítást el kellett vetni. Mint azt a fenti (419) preambulumbekezdés kifejtette, a Bizottság úgy találta, hogy a kormányzati politikának az is a szándéka, hogy a magántulajdonban lévő szállítókat az állami tulajdonú vállalatok által folytatott piaci áron aluli ellátás gyakorlatának követésére kényszerítse.
(422)
A kínai kormány azt állította, hogy a Bizottság nem tett olyan megállapítást, miszerint a kínai kormány kifejezett szándéka, hogy a kérdéses pénzügyi támogatást biztosítsa a melegen hengerelt és a hidegen hengerelt acél előállítása esetén, ahogyan azt a fellebbviteli testületnek a Koreából származó dinamikus véletlen hozzáférésű memóriákkal (DRAM) kapcsolatos, az Egyesült Államok által a kiegyenlítő vámra vonatkozóan folytatott vizsgálatban foglalt jelentése ezt előírja (97). Ezt az állítást el kellett vetni. A szóban forgó kormányzati intézkedések olyan kormányzati politikán alapulnak, amelynek célja, hogy a magántulajdonban lévő szállítókat az állami tulajdonú vállalatok áron aluli ellátási gyakorlatának követésére kényszerítése. Ez nem kormányzati beavatkozás „következménye” vagy „mellékterméke”; ez a beavatkozás célja. Nyilvánvaló, hogy ebben az esetben a melegen hengerelt és a hidegen hengerelt acél magánszállítóinak nincs „szabad választásuk” a piacon, mivel a piac az állami tulajdonú vállalatok túlsúlya miatt torzul, és visszaszorítják a melegen hengerelt és a hidegen hengerelt acél exportját.
(423)
A kínai kormány azt állítja, hogy a Bizottság nem tett megállapításokat azokra a magánjogi szervekre vonatkozóan, amelyek a mintába felvett vállalatoknak melegen hengerelt és hidegen hengerelt acélt szállítottak. Ezt az állítást el kellett vetni. Az állami szervekhez hasonlóan a Bizottság az ágazat egésze tekintetében megállapította a megbízás és az utasítás tényét, ami minden magánszállítóra vonatkozik. Minthogy a szóban forgó kormányzati politika valamennyi ilyen jogalanyra is vonatkozik, nincs szükség vállalatspecifikus megállapításokra.
(424)
A kínai kormány azt állította, hogy a Bizottság elutasította a kínai kormánynak a kínai gyártású, állami tulajdonú vállalatoktól származó, melegen hengerelt és hidegen hengerelt acél részesedésével kapcsolatos bizonyítékát. A kínai kormány által ezzel összefüggésben rendelkezésre bocsátott táblázat nem tekinthető bizonyítéknak. A kínai kormány megtagadta a forrásra vonatkozó adatszolgáltatást a táblázat tartalmának ellenőrzése előtt és alatt, így az nem tekinthető megbízható információnak. Ezért a Bizottság egy a világ acélgyártási kapacitását ismertető és általában a világ acélipara által is elfogadott könyv, a World Steel Capacity Book információit használta fel.
(425)
A kínai kormány azt állította, hogy a Bizottság nem adott magyarázatot arra vonatkozóan, hogy miért a melegen hengerelt és a hidegen hengerelt acél világpiaci ára a legmegfelelőbb viszonyítási alap, és az Egyesült Államok tűlevelű fűrészárukra vonatkozó IV. vizsgálatával kapcsolatos fellebbviteli testületi határozatra hivatkozott, amely szerint az országon kívüli viszonyítási alapnak az „árunyújtás szerinti országnak a piacán uralkodó piaci viszonyokhoz kell kapcsolódnia, kötődnie vagy utalnia kell azokra, és tükröznie kell az árat, a minőséget, a beszerezhetőségi szempontokat, az értékesíthetőséget, a szállítási és egyéb adásvételi körülményeket”. A kínai kormány azt állítja továbbá, hogy a „kormányzati túlsúly” nem vezethet e joggyakorlat enyhítéséhez, mert ebben az esetben egyáltalán nem lenne lehetőség országon kívüli viszonyítási alap alkalmazására. A kínai kormány azt állítja, hogy a Bizottság nem felelt meg a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 14. cikke követelményeinek. A Bizottság nem ért egyet ezzel az állítással. A Bizottság úgy találta, hogy a fenti (49)-(97) preambulumbekezdésben foglaltaknak megfelelően az uralkodó piaci viszonyok torzulnak Kínában. Mivel az acélt az egész világon hasonló eljárásokkal állítják elő, és kereskedelme is világméretű, a legésszerűbb külső viszonyítási alap a világpiaci ár, hiszen ha Kína normális és torzulástól mentes piaccal rendelkezne, valószínű, hogy az árak is igazodnának a világpiaci árakhoz. A kínai kormány meglehetősen kevés információt szolgáltatott a kínai acélpiacról annak ellenére, hogy azt a Bizottság kifejezetten kérte. Kína nem tett javaslatot másik viszonyítási alapra sem, kivéve az országon belüli viszonyítási alapot, amely a megállapított piactorzulás miatt nem volt megfelelő.
A kínai kormány azt állította, hogy a Bizottság a megfelelő ellenszolgáltatásnál jóval kevesebb összeg fejében nyújtott melegen hengerelt és hidegen hengerelt acéllal kapcsolatos egyedi jellegre vonatkozó megállapítását nem másra alapozta, mint a panaszosok által a panaszban tett tautologikus kijelentésre, ez pedig nem elegendő a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás követelményeinek teljesítéséhez. Ezt az állítást el kellett vetni. Csak korlátozott számú vállalat használja a melegen hengerelt és a hidegen hengerelt acélt alapanyagként, mivel számos ágazatban a vállalatok nem veszik hasznát ezeknek a termékeknek. A kérdőívre adott válaszában maga a kínai kormány is megerősítette, hogy a melegen hengerelt és a hidegen hengerelt acélt csak kevés iparág használja fel. A kínai kormány nem vitatta ezt a tényt a végleges nyilvánosságra hozatallal kapcsolatos észrevételeiben. Ezért megállapítást nyert, hogy ez a támogatás az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének c) pontja értelmében, amely a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 2.1. cikke c) pontjának átvétele, egyedinek minősül.
3.4.1.3. A szerves bevonatú acéltermékek ágazatának biztosított kedvezményes hitelek és kamatlábak
(426)
A kínai kormány azt állította, hogy a bankoknak nem kell követniük az iparági iránymutatásokat, számukra a kormány nem ír elő egyedi üzleti döntéseket és a bankszektort nem uralja a kormány. Ez az érvelés nem fogadható el. A 35. sz. rendelet 24. és 25. cikke a hitelek nyújtását kizárólag azokra a vállalatokra korlátozza, amelyek megfelelnek a vas- és acéliparra vonatkozó nemzeti fejlesztési politikáknak, ezért a kínai kormány azon állítása, miszerint a bankoknak nem kell követniük az iparpolitikákat, ellentmond ennek a ténynek. Nyilvánvaló, hogy ezek a rendelkezések behatárolják, hogy a bankok mely vállalatok részére biztosíthatnak finanszírozást, és melyek számára nem. Ugyanakkor azt az érvet, hogy a bankszektort nem uralja a kormány, figyelmen kívül kell hagyni. Ezzel kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy a kínai kormány csak nagyon kevés információt adott a bankszektor tulajdonosi struktúrájáról, és azt állította, hogy nincsenek birtokában ilyen információk, míg a kereskedelmi bankokról szóló törvény 24. cikke szerint minden bank köteles jelenteni ezeket az információkat a Kínai Bankfelügyeleti Bizottságnak, amely egy az Államtanács által felhatalmazott állami hivatal. Az ebben a rendeletben említett aktákra vonatkozó másik információ vezetett ahhoz a következtetéshez, hogy a bankszektort Kínában igenis a kormány uralja (lásd a fenti (166)-(169) preambulumbekezdést).
Az ebben a rendeletben említett források mellett az IMF 11/321. számú, Kínáról szóló országjelentése megállapítja, hogy az állam közvetlenül és közvetve is érintett a pénzügyi szektorban, és azt ajánlja, hogy a kormány pénzügyi szektorban betöltött szerepének és ott ellátott feladatainak adjanak új irányt, azaz a bankszektort ne a tágabb értelemben vett kormányzati politikai célok végrehajtására használják, és tegyék lehetővé, hogy a hitelezési döntései kereskedelmi megfontolásokon alapuljanak (98) (99).
(427)
A kínai kormány azt állította, hogy az, hogy nem felelt meg a kínai kormány részére küldött kérdőív A. függelékében foglalt követelményeknek, nem adhat alapot a rendelkezésre álló tények felhasználására, mivel a Bizottság nem várhatta volna el a kínai kormánytól, hogy belső, különleges és ügyletspecifikus adatokat szolgáltasson a bankokról, amelyek közül sokban az államnak semmiféle tulajdonjoga nincs. A fenti (426) preambulumbekezdésben kifejtetteknek megfelelően a kínai kormánynak legalább a kért információk egy részéhez hozzáférése volt, de megtagadta az A. függelékben szereplő kérdések megválaszolását. Ezzel kapcsolatban azt is meg kell jegyezni, hogy mivel a kínai kormány megtagadta, hogy bármilyen, tulajdonra vonatkozó adatot rendelkezésre bocsásson, a Bizottság több bank esetében sem tudta, hogy melyek vannak állami tulajdonban és melyek nem.
(428)
A Kínai Központi Bank bizonyos körleveleivel kapcsolatban a kínai kormány azt állítja, hogy az érintett körlevelek tartalmára vonatkozó, nyilvánosan hozzáférhető összefoglalók a Kínai Központi Bank tisztviselőinek tanúvallomásaival együtt megfelelően helyettesíthetik a Kínai Központi Bank tényleges körleveleit, és a megállapítást nem lehet a rendelkezésre álló tényekre alapozni azért, mert a kínai kormány ezeket az információkat nem biztosította. A kínai kormány azt is állította, hogy a Bizottság elutasította a jóhiszeműen nyújtott információkat, azaz a Kínai Központi Bank tisztviselőinek tanúvallomásait és a szóban forgó körlevelek összefoglalásait, továbbá az alaprendelet 28. cikkére hivatkozott, amely szerint csak a valótlan vagy félrevezető információkat kell figyelmen kívül hagyni. A kínai kormány emellett azt állította, hogy a Bizottság megállapításait nem a rendelkezésre álló valós tényekre vagy a rendelkezésre bocsátott információkra alapozta, hanem a kínai kormányra hárította azt a felelősséget, hogy bizonyítsa, a bevont finompapírral kapcsolatos ügyben vizsgált helyzet többé már nem állt fenn. Ebben az esetben a kínai kormány szerint a bevont finompapírral kapcsolatos ügyben tett megállapítások még csak nem is ellentétesek a kínai kormány által előterjesztett információkkal, mivel azok egy teljesen másik időszakra vonatkozó információkon alapultak.
A Kínai Központi Bank által rendelkezésre bocsátott kivonatokat, a weboldalt és a Kínai Központi Bank tisztviselőinek tanúvallomásait illetően ezeket a forrásdokumentumok, azaz a körlevelek hiányában nem lehetett ellenőrizni. A Bizottság nem érti, hogy egyrészt a kínai kormány ezeket miért tartja bizalmas belső információknak, másrészt a tartalmuk összefoglalóját állításuk szerint közzétették a Kínai Központi Bank weboldalán. A bevont finompapírral kapcsolatos ügyben tett megállapítások igen relevánsak a jelenlegi eset szempontjából. Az, hogy az információk egy másik időszakra vonatkoztak, korlátozott jelentőséggel bír, mivel a rendelkezésre álló dokumentumokban (ideértve a panaszt is) szereplő tények bizonyítják, hogy a kérdéses gyakorlatok nem változtak azóta. Ami a kínai kormánynak a bizonyítási teher Bizottság általi megfordításával kapcsolatos állítását illeti, meg kell jegyezni, hogy a bevont finompapírral kapcsolatos ügyben tett megállapítások részét képezik a figyelembe vett bizonyítékoknak, de a kínai kormánynak azokat nem kell „megcáfolnia”. Az ilyen vizsgálatokban folytatott együttműködés kétirányú folyamat, és mindegyik fél előterjeszthet bizonyítékokat vagy érveket a rendelkezésre álló egyéb bizonyítékok megcáfolására.
(429)
A kínai kormány úgy érvel, hogy a Bizottság nem állapította meg, hogy a kínai kormány viszonyítási alapként szolgáló kamatlábai nem kereskedelmi jellegű torzulást mutatnak (ezáltal utalva arra, hogy a kínai piac kamatlábai általában megfelelő ellenszolgáltatásról tanúskodnak), és az, hogy a kereskedelmi hitelek kamatlábai esetében csak alsó határt alkalmaznak, inkább hátrányt, semmint előnyt jelent az ilyen hitelt felvevő exportáló gyártók számára. A Kínai Központi Bank által kikényszerített legalacsonyabb ár nélkül ezek a kamatlábak akár jóval alacsonyabbak is lehetnének. Ez az érvelés nem helytálló. Az a tény, hogy a kínai kormány (a Kínai Központi Bank) önkényesen jelöli ki a viszonyítási alapul szolgáló kamatlábakat, már eleve nem kereskedelmi magatartásra utal. Ezt támasztja alá az IMF Kínáról szóló, 2011. novemberi 11/321. számú országjelentése (100) is, amely a kamatszabályozással foglalkozik.
(430)
A kínai kormány azt állította, hogy a Bizottság nem értékelte a vizsgált felek hitelképességét, mint azt a bevont finompapírral kapcsolatos ügyben tette. Válaszképp, a mintába felvett exportáló gyártók hitelképességét nem vizsgálták, mivel azt minden esetben befolyásolja az iparpolitika, az állami támogatás és az állami beavatkozás. Minthogy megállapítást nyert, hogy Kínában a pénzügyi rendszer torzult, ez felesleges vizsgálat lenne. A bevont finompapírral kapcsolatos ügyben nem végeztek ilyen hitelképességi vizsgálatot.
(431)
A kínai kormány a „BB” minősítésre vonatkozó megállapítást is kifogásolja, mivel állítása szerint az „tisztán büntető” jellegű, és „a Bizottság a kiválasztásra felhozott indokokat nem úgy hozta nyilvánosságra, hogy lehetővé tette volna azok alapos vizsgálatát”. A kínai kormány részéről, ha a Bizottság úgy találja, hogy a kínai viszonyítási alap és a „BB” kockázati felár együttesen a kamatláb, akkor gyártó- és hitelspecifikus alapon ki kell fejtenie az erre vonatkozó indoklását. Ezt az állítást el kellett vetni. Tekintettel a torzulásokra és a hitelt nyújtó bankok szerves bevonatú acéltermékeket gyártó vállalatokról végzett megfelelő hitelképességi értékelésének vagy kockázatelemzésének hiányára, a Bizottság nem vehette figyelembe névértéken az egyes exportáló gyártók hitelminősítését (ha volt egyáltalán). A „BB” minősítés ebben az esetben nem kedvezőtlen az exportáló gyártókra nézve, mivel az a piacon a legjobb nem befektetési fokozatú minősítés.
3.4.1.4. A megfelelő ellenszolgáltatásnál jóval kevesebb összeg fejében biztosított földhasználati jogok
(432)
A kínai kormány azt állította, hogy a Bizottság elismerte a kínai kormány azon érveléseit, miszerint a versenyalapon nyújtott földhasználati jogok jellegéből adódóan nincs szükség külső viszonyítási alapra. A kínai kormány azt is állította, hogy a kínai kormány állításainak elutasítására vonatkozó indoklásában a Bizottság a ténylegesen rendelkezésre álló tények helyett kizárólag a kínai kormány által előterjesztett bizonyítékra összpontosított. A kínai kormány arra kéri a Bizottságot, hogy hozza nyilvánosságra azokat a tényeket, amelyek alapján megállapította, hogy a helyi hatóságok által meghatározott árak önkényesek voltak, azaz nem vonatkoztak az ipari földterületek keresletére és kínálatára, illetve nem kapcsolódtak ahhoz.
A kínai kormány nem megfelelően értelmezi ezt a kérdést. A Bizottság nem úgy találta, hogy a földhasználati jogokat versenyalapon nyújtották. A Bizottság úgy találta, hogy a földhasználati jogokra vonatkozó 13 ügyletből csak hat esetében terveztek árverést vagy aukciót. E hat ügyletre vonatkozóan a benyújtott bizonyítékból kiderült, hogy a pályáztatás nem volt kompetitív, mert csak egy pályázat/árajánlat érkezett, és az árat a hatóságok határozták meg. A Bizottság nem értette a kínai kormánynak a földhasználati jogok piacának hiányával kapcsolatban rendelkezésre álló tények közzététele iránti kérését, mivel az ügyben nem utasította el a kínai kormány állításait a rendelkezésekre álló tények alapján, az elemzés pedig a kínai kormány és az exportáló gyártók által benyújtott információk alapján készült. Azon megállapítás ténybeli alapját, hogy az árakat önkényesen határozzák meg, a fenti (114)-(116) preambulumbekezdés említi, nevezetesen a tényleges ügyletekre vonatkozóan a mintába felvett exportáló gyártók által előterjesztett, valamint a városi földterületek értékelő rendszeréből és a 35. sz. rendeletből származó információkat.
(433)
A kínai kormány szerint a Bizottság a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 2.1 és 2.2. cikke értelmében nem állapított meg egyedi jelleget, és az egyedi jellegre vonatkozó megállapításait nem támasztotta alá világosan pozitív bizonyítékokkal, ahogyan azt az említett megállapodás 2.4. cikke előírja. Ezenfelül nem támasztotta alá bizonyítékkal azt sem, hogy a gazdasági előny összegét egy országon kívüli viszonyítási alappal kell összevetni, és a kiválasztott viszonyítási alapot nem a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 14. cikkének d) pontjával összhangban állította össze. Ezeket az állításokat el kellett vetni. A Bizottság egyedi jelleggel kapcsolatos megállapításai azon a tényen alapulnak, hogy az állam által előírt iparpolitikának meg nem felelő vállalatokat kizárják a földhasználati jogok biztosításából, az árakat a hatóságok gyakran önkényesen állapítják meg, a kormányzati gyakorlatok pedig nem egyértelműek és nem átláthatóak. Az országon kívüli viszonyítási alap szükségességét a fenti (109), (118) és (120)-(121) preambulumbekezdés fejti ki és indokolja. Mivel megállapítást nyert, hogy Kínában torzult a földhasználati jogok piaca, nem volt lehetőség a kínai kormány által javasolt országon belüli viszonyítási alap alkalmazására. A Bizottság nem ért egyet azzal az állítással, hogy a viszonyítási alapot nem a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 14. cikkének d) pontjával összhangban határozta meg. A Bizottság Tajvant tekinti az elérhető legjobb összehasonlítási alapnak, és ez összhangban van a fellebbviteli testület DS 379. számú üggyel összefüggésben tett ajánlásaival.
(434)
A kínai kormány állítása szerint javasolta, hogy az országon belül találjanak viszonyítási alapot, és az az „előnyben nem részesített” kínai iparágak által fizetett árakon alapuljon; a kínai kormány szerint ennek pontosan az az oka, hogy nincs különbségtétel, és így a támogatási összeg joggal lenne nulla. A Bizottság nem ért egyet ezzel az állítással, és mindenesetre a kínai kormány nem adott tájékoztatást azokról az „előnyben nem részesített” iparágak esetében alkalmazott földhasználati jogokra vonatkozó árakról, amelyek elméletileg a viszonyítási alap meghatározásához felhasználhatóak lennének.
(435)
A kínai kormány azt is állítja, hogy a panaszos utalt arra, illetve nem terjesztett elő bizonyítékot arra vonatkozóan, hogy a földhasználati jogokat elsősorban bizonyos vállalatoknak biztosították, és az Unió nem jutott arra kulcsfontosságú megállapításra, hogy a földhasználati jogokat kifejezetten csak bizonyos/támogatott vállalatoknak biztosítják. A Bizottság arra a megállapításra jutott, hogy a földhasználati jogok biztosítása a kínai kormány által a Nemzeti Fejlesztési és Reformbizottság 35. sz. rendeletében előírt iparpolitikáknak megfelelő vállalatokra korlátozódik (lásd a fenti (116) preambulumbekezdést).
(436)
A kínai kormány azt állította, hogy a Bizottság nem végzett alapos vizsgálatot annak érdekében, hogy olyan viszonyítási alapot találjon, amely tükrözi a kínai helyzetet vagy kapcsolódóik ahhoz, és hogy a Bizottság nem tett meg minden tőle telhetőt egy olyan viszonyítási alap megtalálása érdekében, amely megközelíti a torzulás hiánya esetén valószínűsíthető piaci viszonyokat, illetve ha mégis megtette ezt, nem fejtette ki. Ezt az állítást el kellett vetni. A Bizottság alaposan megvizsgálta a különböző mutatókat és összehasonlította Tajvant Kína egészével, illetve az egyes érintett kínai tartományokkal. Ezen elemzések elvégzése után a Bizottság Tajvant (101) megfelelő viszonyítási alapnak találja, mivel az aktában rendelkezésre álló valamennyi információ, azaz i. a gazdasági fejlettség szintje és az uralkodó gazdasági struktúra Tajvanban, valamint az érintett kínai tartományokban és városokban (102), ahol az együttműködő exportáló gyártók működnek, ii. a két kínai tartomány fizikai közelsége Tajvanhoz, iii. az infrastrukturális ellátottság magas szintje, ami mind Tajvanra, mind pedig a két kínai tartományra jellemző, iv. a szoros gazdasági kapcsolatok és határokon átnyúló kereskedelem Tajvan és Kína között, v. a hasonló népsűrűség az érintett két kínai tartományban és Tajvanban, vi. a tajvani viszonyítási alap meghatározásához figyelembe vett földtípus és ügyletek hasonlósága a kínai földtípusokkal és ügyletekkel, valamint vii. a Tajvan és Kína közös demográfiai, nyelvi és kulturális jellemzői. Ezeken túlmenően Jiangsu és Zhejiang tartomány, valamint Chongqing városa a gyártás tekintetében kiemelkedő tartományoknak tekinthetők Kínában. Noha Tajvanon ezekben a kínai tartományokban, valamint Chongqing városában az egy főre jutó GDP nem egyezik meg, az említett két kínai tartomány GDP-je az elmúlt években rohamosan nőtt, azaz felzárkóznak Tajvanhoz.
A legfrissebb adatok továbbá azt mutatják, hogy Kína egész területén, a két szóban forgó tartományban, valamint Chongqing városában sokkal magasabb a GDP növekedési rátája, mint Tajvanon (103), azaz nagyon gyors ütemben zárkózik fel. Ezzel kapcsolatban fontos megjegyezni, hogy egy nem piacgazdasággal rendelkező ország (Kína) és egy nagy múltú piacgazdasággal rendelkező ország (Tajvan) GDP-jének pontos összehasonlítása nem döntő szempont, hiszen természetszerű, hogy egy nem piacgazdasággal rendelkező ország GDP-je elmarad egy működő piacgazdasággal rendelkező ország GDP-jétől. Ezenkívül sok más tényező, pl. a tervezési szabályok vagy a környezetvédelmi politika is hatással lehet az ipari földterületek keresletére és kínálatára. Az igazi kérdés az, hogy a földhasználati jogok tekintetében milyenek lennének az „uralkodó piaci viszonyok” Kínában, ha az ország működő piacgazdasággal rendelkezne, és minden bizonyíték arra utal, hogy a tajvanihoz nagyon hasonló viszonyok uralkodnának.
(437)
A kínai kormány azt is állítja, hogy a Bizottság számításaiban 50 éves értékcsökkenési időszakot alkalmazott, míg a földhasználati jogokra vonatkozó szerződések közül nem mindegyik vonatkozott 50 éves időszakra. Ez nem volt helytálló. Mindegyik földhasználati jog, amelynek odaítélését e vizsgálat során kiegyenlítették, 50 éves időtartamra vonatkozott.
3.4.1.5. A megfelelő ellenszolgáltatásnál jóval kevesebb összeg fejében biztosított villamosenergia-szolgáltatási program
(438)
A kínai kormány azt állította, hogy az egyedi jellegre vonatkozó megállapítás „teljes mértékben mesterséges” abból az okból kifolyólag, hogy a nem szankcionált díjazást fizető gazdasági tevékenységek a kínai gazdaság túlnyomó többségét felölelik. A kínai kormány a Bizottságnak a „regionális” egyedi jellegre vonatkozó megállapítását is kétségbe vonta, különösen azt a megállapítást, miszerint ez a támogatás csak azokban a földrajzi régiókban vehető igénybe, ahol az exportáló gyártó működik. A kínai kormány szerint a szankciót általános jelleggel minden olyan földrajzi területen alkalmazzák, ahol az exportáló gyártók működnek, ezért a regionális egyedi jelleg nem merül fel. Ezeket az állításokat el kellett vetni. A Bizottság megjegyzi, hogy a 40. számú határozatnak megfelelően a kínai kormány észrevételeit láthatóan kizárólag a „támogatott”, „korlátozott”, „tiltott” és „megengedett” vállalatok kategóriáiban alkalmazott differenciált árképzési rendszerre alapozza. A Bizottság ezzel szemben megállapításait Chongqing önkormányzatának tágabb agglomerációjában alkalmazott különleges villamosenergia-árképzési rendszerre alapozta, ahol a mintába felvett együttműködő exportőrök egyikének gyártó üzeme van. Erre az exportőrre alacsonyabb villamosenergia-díjszabás vonatkozik, amely a nagyobb ipari fogyasztók ugyanazon kategóriáján belül kifejezetten csak bizonyos ágazatokba (nevezetesen vasötvözetből készült elektromos kemencék gyártása és műtrágya-előállítás) tartozó vállalatok egyes alcsoportjai számára elérhető. A Bizottság ezért megállapította, hogy a meghatározott, támogatásra jogosult ágazatokba tartozó vállalatok csak ezen szűk alcsoportja számára biztosított alacsonyabb villamosenergia-díjszabás de jure egyedinek minősülnek.
A „regionális” egyedi jelleget illetően a (149) preambulumbekezdés semmilyen szankciórendszerre nem utal, szemben a kínai kormány észrevételeiben állítottakkal. Ez a preambulumbekezdés egyértelművé teszi, hogy ez a vállalatok egy szűk csoportjának, ideértve az érintett termék gyártóját is, biztosított kedvezményes villamosenergia-díjszabás egy meghatározott földrajzi területre (Chongqing önkormányzatának tágabb agglomerációjára) korlátozódik, amely része Kína nagy kiterjedésű nyugati régiójának, és az ugyanebben a preambulumbekezdésben említett és a fenti (233) preambulumbekezdésben részletesebben ismertetett jogszabály alapján támogatásban részesül. Mint azt a (149) preambulumbekezdés tovább részletezi, ez a jogszabály a villamos energia árképzésére úgy utal, mint a régió fejlődésének támogatására irányuló legfontosabb politikai célkitűzések elérésének egyik eszközére. Ezzel megerősítést nyer a Bizottság azon megállapítása, miszerint ez a támogatás regionálisan is egyedi jellegű.
(439)
A kínai kormány megkérdőjelezte a fenti (146) preambulumbekezdésnek a „támogatott”, „korlátozott”, „tiltott” és „megengedett” vállalatok kategóriái közötti differenciált árképzési rendszer alapján megállapítható egyedi jellegre vonatkozó következtetéseit. A kínai kormány ismételten kifejti, hogy a kimondottan hátráltatott projekt esetében és az egyébként fizetendő villamosenergia-díj közötti különbözet szankcióként vagy különadóként működik bizonyos projektek visszaszorítása érdekében, nem pedig a támogatott projekteknek nyújtott „kedvezményként”. A kínai kormány megállapítja, hogy a Bizottságnak meg kell állapítania, hogy milyen ellenszolgáltatás lenne megfelelőnek tekinthető, és ebben az esetben a Bizottság azt feltételezte, hogy a szankcionált ár lenne a megfelelő ellenszolgáltatás. Ezt az állítást el kellett vetni. A fentiekben kifejtettek szerint a Bizottság pénzügyi támogatással kapcsolatos megállapítása arra az alacsonyabb villamosenergia-díjszabásra vonatkozik, amelyre ez a vállalat a nagyobb ipari fogyasztók kategóriáján belül a vállalatok szűk alcsoportjának tagjaként jogosult. A kínai kormány érvei ezért a Bizottság megállapításai szempontjából nem relevánsak.
3.4.1.6. Egyéb, a mintába felvett gyártók által igénybe nem vett, a „maradványvám” megállapítása céljából kiegyenlített társaságiadó- és adóprogramok
(440)
A kínai kormány úgy érvelt, hogy a Bizottság a mintavétel tekintetében nem alkalmazta következetesen a WTO dömpingellenes megállapodásában (6.10., 9.2. és 9.3. cikk) megállapított vonatkozó szabályait, mert a mintavétel célja a vizsgálat hatókörének szűkítése. Ez az érvelés a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló WTO-megállapodás 19.4. cikkéhez kapcsolódott, amely a kiegyenlítő vám összegét a „létezőként megállapított” támogatás összegében korlátozza. A kínai kormány megállapította, hogy ha a Bizottság szerint a támogatás mértékét a kiválasztott minta nem adta vissza megfelelően, a megoldást a „további vállalatoknak a mintába történő felvétele” jelentette volna. A Bizottság mindenekelőtt megjegyzi, hogy a dömpingellenes és a szubvencióellenes vizsgálatok során alkalmazott mintavétel közötti párhuzamnak megvannak a maga korlátai, mivel a dömpingellenes vizsgálatokkal ellentétben a kiegyenlítő vámokkal kapcsolatos vizsgálatok esetében nincs olyan általános szabály, amelynek értelmében az egyes exportőrökre egyedi vámot kell kivetni, az úgynevezett „összevont” esetek kifejezetten megengedettek. Ezen túlmenően a dömpingellenes esetekkel szemben a kormány a kiegyenlítő vámokkal kapcsolatos esetekben elvárt résztvevő és válaszadó, és így a kormányt hallgatólagosan minden „mintába” fel kell venni a kiegyenlítő vám megállapítása céljából. Más szóval a kormánynak mint a vélelmezett támogatás nyújtójának intézkedései minden esetben a kiegyenlítő vámmal kapcsolatos vizsgálat hatálya alá tartoznak függetlenül az exportáló gyártókból álló minta felhasználásától.
(441)
Ami a kínai kormánynak azt az észrevételét illeti, hogy a megoldás a „további vállalatok mintába történő felvétele”, a Bizottság megjegyzi, hogy pontosan ezt tette ebben az esetben. Amellett, hogy az együttműködésbe eredetileg beleegyező egyik exportőr később elállt az együttműködéstől, a Bizottság úgy döntött, hogy egy másik exportőrt is felvesz a mintába. Röviddel azután azonban, hogy ezt a vállalatot értesítették a mintába való felvételéről, az közölte a Bizottsággal, hogy a továbbiakban nem szándékozik együttműködni a vizsgálatban. A Bizottság ezt követően arra kényszerült, hogy a mintát az eredetileg a mintába felvett, az együttműködést folytató két fennmaradó exportőrre korlátozza annak érdekében, hogy elkerülje az esetleges további késedelmeket, amelyek veszélyeztetnék a vizsgálat rövid időn belüli, előírt határidőre történő lezárását. A Bizottság megjegyzi, hogy ez a kizárólag az exportőrök magatartása következtében meghiúsult sikertelen próbálkozás hűen szemlélteti, hogy a kínai kormány ezen állítása minden alapot nélkülöz, mivel nem foglalkozik azoknak a vállalatoknak a problémájával, amelyek eleve nem hajlandóak részt venni a mintavételben vagy kiválasztásuk esetén visszalépnek.
(442)
A rendelkezésre álló tények felhasználására vonatkozóan a kínai kormány utalt a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 12.7. cikkére, és a WTO joggyakorlatára hivatkozott arra az álláspontra helyezkedve, hogy a dokumentumokban rendelkezésre álló tények csak a hiányzó információkat helyettesíthetik, és az együttműködés hiánya nem ok a ténybeli megalapozottságot nélkülöző megállapításokra. A Bizottság nem érti ennek az állításnak a logikáját, hiszen megállapítását a WTO vonatkozó joggyakorlatával teljes összhangban és a WTO-rendelkezés, valamint az alaprendelet által megengedett mértékben a dokumentumokban rendelkezésre álló tényekre alapozta. Ahogyan azt a kínai kormány is elismerte, a bevont finompapírra vonatkozó ügyben tett megállapítások és az Egyesült Államok Kereskedelmi Minisztériumának különböző határozataiban található megállapítások alkotják a Bizottság számára rendelkezésre álló legjobb tényeket, amelyeket pontosan arra használ fel, hogy helyettesítse a kínai kormány együttműködésének hiányából adódóan hiányzó információkat.
A kínai kormány e tények felhasználását is kétségbe vonta, mivel azokból szerinte nem derül ki, hogy jelenleg nyújtanak-e támogatást, és nem kapcsolódnak különösebben az érintett termékhez sem. A Bizottság ezzel kapcsolatban megjegyzi, hogy e támogatási programok legtöbbje egyszeri támogatás (például vissza nem térítendő támogatás, eszközberuházáshoz kötődő adókedvezmények), amelyek általában több év alatt amortizálódnak, és így az általuk biztosított gazdasági előnyök sokáig, jelen esetben a vizsgálati időszakon túl is fennmaradnak. Az ismétlődő támogatásokat illetően nincs bizonyíték arra nézve, hogy ezek a programok megváltoztak volna a szóban forgó vizsgálat óta. A programok és az érintett termék közötti kapcsolat tekintetében a Bizottság emlékeztet arra, hogy ezen programok mindegyike az acélágazatot célozza meg (nem termékspecifikusak) vagy azokban a régiókban vehetők igénybe, ahova a szerves bevonatú acéltermékek gyártói gyáraikat telepítették. Az aktában rendelkezésre álló ellenkező értelmű bizonyíték hiányában a Bizottság úgy döntött, hogy ésszerű azt a megállapítást tenni, miszerint az ezekkel a programokkal járó gazdasági előnyök még mindig a legjobb összehasonlítási alapot biztosítják az érintett termék gyártóinak jelenleg nyújtott támogatás felméréséhez. Hangsúlyozni kell, hogy a kínai kormánynak bőségesen adódott lehetősége arra, hogy e programokkal kapcsolatosan ellenkező értelmű bizonyítékokat terjesszen elő, azonban tudatosan úgy döntött, hogy nem nyújt be bizonyítékot, és ennek eredményeként a Bizottságnak megállapításait az alaprendelet és a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló WTO-megállapodás rendelkezései szerint a rendelkezésre álló dokumentumokban szereplő tényekre kell alapoznia.
3.4.1.7. Sajáttőke-programok
(443)
A kínai kormány azt állította, hogy mindezeket a programokat (pl. hitel-tőke konverzió, tőkeinjekciók, ki nem fizetett osztalék) nem a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 11.2. és 11.3. cikkével összhangban kezdeményezték.
Ezt az állítást el kellett vetni. Amint a kínai kormánynak a vizsgálat megindítására vonatkozó észrevételeire adott válaszról szóló preambulumbekezdés (a fenti (399)-(406) preambulumbekezdés) kifejti, a Bizottság szolgálatai megvizsgálták a panaszos által benyújtott bizonyítékokat, amelyek megalapozottnak bizonyultak, amint az a panasz érdekelt felek általi betekintésre szánt nyilvános változatából egyértelműen kiderül. A Bizottság szolgálatai csak azután javasolták vizsgálat indítását bizonyos programok tekintetében, miután kellőképpen megvizsgálták a bizonyítékok pontosságát és adekvát voltát, és azt prima facie elegendőnek találták.
(444)
A kínai kormány nézete szerint a sajáttőke-programok - létezésük mértékéig - egyedi eseti támogatások, amennyiben csak egy bizonyos kedvezményezettre alkalmazandók és egyetlen különös jogszabály sem képez számukra jogalapot, és mivel „a Bizottság megbizonyosodott róla, hogy a maradványvám megfizetésére kötelezett vállalatok azok eseti jellegénél fogva nemcsak nem részesültek, de nem is részesülhettek volna” ilyen támogatásban, azokat nem kell kiegyenlíteni. Ezen túlmenően a kínai kormány kijelentette, hogy amennyiben a következtetéseket a rendelkezésre álló tények alapján vonják le, azoknak valós tényeken kell alapulniuk. Ennélfogva amennyiben az eseti támogatásokat olyan vállalatoknak egyenlítik ki, amelyek nem azonosak azokkal, amelyek állítólag részesültek ezekben a támogatásokban, ez sérti a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 12.7. cikkét.
Megjegyzendő, hogy a kínai kormány egyetlen kérdésre sem válaszolt sem az e programokról szóló kérdőívben, sem a vonatkozó hiánypótlást kérő levélben. Ezért nem helytálló a kínai kormány azon kijelentése, miszerint „a Bizottság megbizonyosodott róla, hogy a maradványvám megfizetésére kötelezett vállalatok azok eseti jellegénél fogva nemcsak nem részesültek, de nem is részesülhettek volna” ilyen támogatásban. Ellenkezőleg: a panaszos számos olyan vállalatot felsorolt, amely részesült ezekből a sajáttőke-programokból, és állítása szerint a felsorolás nem feltétlenül volt teljes körű. Mivel a kínai kormány nem szolgáltatott információt e programok jellegéről és támogathatóságáról, a Bizottságnak nincs más választása, mint hogy a rendelkezésre álló tényekre alapozza döntését.
3.4.2. A ZHEJIANG HUADONG ÉSZREVÉTELEI
3.4.2.1. Földhasználati jogok biztosítása a megfelelő ellenszolgáltatásnál jóval kisebb összeg fejében
(445)
A Zhejiang Huadong kijelentése szerint benyújtotta a Bizottsághoz a Kínában a földhasználati jogok értékesítésének mechanizmusairól és a vonatkozó értékbecslésről szóló összes jogszabályt, és az állami tulajdonban lévő építési telkek földhasználati jogának ajánlattételi felhívás, árverés és árajánlat révén történő átruházásáról szóló rendelkezésekre hivatkozott annak bizonyítása érdekében, hogy Kínában jól működő ingatlanpiac létezik, ahol az árajánlatokat és az árakat nyilvánosságra hozzák. Ezen túlmenően kijelentette, hogy a földhasználati jogok - az exportáló gyártó általi megvásárlásuk pillanatában alkalmazandó - árának értékelése céljára a legjobb bizonyítékot a jelenleg létező kínai ingatlanpiac, valamint a fölhasználati jogok áráról szóló, rendelkezésre álló kiterjedt hivatalos statisztikák szolgáltatják.
Ezt az állítást el kellett vetni. A Bizottság a fenti (115) preambulumbekezdésben kifejti a Zhejiang Huadong földhasználati jogaival kapcsolatos megállapításait. Ezeket a megállapításokat a Zhejiang Huadong a végleges nyilvánosságra hozatallal kapcsolatban tett észrevételeiben nem vitatta. A rendelkezésre álló bizonyítékok arra mutatnak, hogy Kínában torzult a földhasználati jogok piaca, mivel a Bizottság által a helyszínen kivizsgált ajánlattételi felhívások nem versenyalapúak voltak, hanem az árakat a hatóságok önkényesen határozták meg. Azon megállapítás ténybeli alapját, hogy az árakat önkényesen határozzák meg, a fenti (114)-(116) preambulumbekezdés említi, nevezetesen a tényleges ügyletekre vonatkozóan a mintába felvett exportáló gyártók által előterjesztett, valamint a városi földterületek értékelő rendszeréből és a Nemzeti Fejlesztési és Reformbizottság 35. sz. rendeletéből származó információkat.
(446)
A Zhejiang Huadong állítása szerint a WTO dömpingellenes megállapodása 14. cikkének d) pontja értelmében a megfelelő referenciaáraknak elsődlegesen a szolgáltatás nyújtása szerinti országban uralkodó piaci feltételekhez kell kapcsolódnia vagy azokra kell hivatkoznia, vagy ilyen körülmények hiányában az országon kívüli viszonyítási alapot megfelelően ki kell igazítani a komparatív előnyök kiegyenlítésének elkerülése érdekében. Állítása szerint továbbá a Kína és a WTO közötti csatlakozási jegyzőkönyv 15. bekezdésének b) pontja értelmében amennyiben viszonyítási alapként nem állnak rendelkezésre Kínában uralkodó feltételek, az importáló WTO-tagországnak - amennyiben ez lehetséges - a Kínán kívül uralkodó feltételek alkalmazásának mérlegelését megelőzően ki kell igazítania ezeket az uralkodó feltételeket. Noha a Bizottság egyetért az e kijelentés mögött meghúzódó jogi elmélettel, mindamellett megállapította, hogy a földterületek értékesítésének nincs működő piaca Kínában, és ezért volt szükség külső viszonyítási alap használatára. Az országon kívüli viszonyítási alap szükségességét a fenti (109), (118) és (120)-(121) preambulumbekezdés fejti ki és indokolja. Mivel megállapítást nyert, hogy Kínában torzult a földhasználati jogok piaca, országon belüli viszonyítási alap a Zhejiang Huadong által javasolt módon nem volt alkalmazható, és nem áll rendelkezésre semmiféle alap a viszonyítási alap kiigazításához. Ezen túlmenően a Zhejiang Huadong által javasolt viszonyítási alappal kapcsolatban benyújtott információkból nem derül ki egyértelműen és nem ellenőrizhető, hogy a javasolt árinformáció az állítólag „nem favorizált” iparágaknak kínált földhasználatijog-árakra korlátozódik-e.
(447)
A Zhejiang Huadong azt állította, hogy Tajvan viszonyítási alapként való kiválasztása a következő okoknál fogva nem ésszerű és tárgyilagos: 1) A földhasználati jogok megvásárlásának pillanatában Zhejiang tartomány nem volt Tajvanhoz hasonlóan fejlett, magas GDP-vel rendelkező térség; 2) a Bizottság Tajvanban a konkrét földárakat ipari földterületek értékesítésére vonatkozó ajánlatok alapján, nem pedig a Zhejiang Huadongnak megítélt ipari célú földhasználati joghoz hasonló, konkrét ipari célú földbérletijog-árak alapján határozta meg.
Ezt az állítást el kell vetni. Az 1) pontot illetően, a fenti (436) preambulumbekezdéssel összhangban a Bizottság részletesen megvizsgálta a különféle mutatókat, és összehasonlította Tajvant mind Kína egészével, mind az érintett kínai tartományokkal. Ezen elemzések alapján a Bizottság az alaprendeletnek és a WTO szabályainak megfelelő viszonyítási alapnak ítéli Tajvant. A 2) pont tekintetében meg kell jegyezni, hogy a Bizottság a számára ésszerűen hozzáférhető legjobb információkat használta fel.
(448)
A Zhejiang Huadong rámutatott egy számítási hibára a viszonyítási alap infláció szerinti kiigazításához használt inflációs ráták kiszámításában. A Bizottság ezt az állítást figyelembe vette, és felülvizsgálta az érintett számítást.
(449)
A Zhejiang Huadong azt állította, hogy nem állapítható meg egyedi jelleg a földhasználati jogok általa történt megvásárlása kapcsán, mivel a jogszabályok értelmében Kínában minden vállalat ugyanilyen bánásmódban részesül. A Zhejiang Huadong állítása szerint továbbá a Bizottság nem foglalkozott megfelelően az egyéni jelleg kérdésével, és a végleges nyilvánosságra hozatal nem tartalmazott indokolást azzal kapcsolatban, hogy milyen alapon állapítható meg, hogy a Zhejiang Huadong által fizetett ár gazdasági előnyt eredményez.
Ezt az állítást el kellett vetni. A Bizottság egyéni jellegre vonatkozó megállapításai azon a tényen alapulnak, hogy az állam által előírt iparpolitikának meg nem felelő vállalatokat kizárják a földhasználati jogok biztosításából, az árakat a hatóságok gyakran önkényesen állapítják meg, és a kormányzati gyakorlatok nem egyértelműek és nem átláthatóak. A Bizottság arra a megállapításra jutott, hogy a földhasználati jogok biztosítása a kínai kormány által a Nemzeti Fejlesztési és Reformbizottság 35. sz. rendeletében előírt iparpolitikáknak megfelelő vállalatokra korlátozódik (lásd a fenti (116) preambulumbekezdést).
3.4.2.2. Hidegen hengerelt acél biztosítása a megfelelő ellenszolgáltatásnál jóval kevesebb összeg fejében
(450)
A Zhejiang Huadong állítása szerint az ésszerűség és tárgyilagosság, illetve a következetesség kedvéért a viszonyítási alap kidolgozása során a Bizottságnak a referenciakosárban képviselt valamennyi régió tekintetében ugyanabból az adatforrásból (Steel Business Bulletin, SBB) kellett volna kinyernie az acélárakra vonatkozó adatokat. A vállalat továbbá azt állította, hogy az SBB a Bizottság által kiválasztotton kívül még számos különféle piacot biztosít a hidegen hengerelt acél árának megállapításához, és javasolta Mexikó és Argentína hozzáadását a kosárhoz, mivel ezek az országok képviselik az amerikai kontinensen a feltörekvő acélpiacot. Ezt az állítást el kellett vetni, mivel a Bizottság a viszonyítási alap kidolgozása során az egyes országok vagy régiók tényleges piaci helyzetét a lehető legpontosabban tükröző áradatokat használta. Ami az európai árakat illeti (többségében uniós tagállamok árairól van szó), a Bizottság úgy vélte, hogy a MEPS részletesebb áradatokat biztosított. A többi kiválasztott ország tekintetében is a MEPS adatait használta volna, ha ilyen rendelkezésre állt volna. Mexikó és Argentína hozzáadását illetően meg kell jegyezni, hogy ezek Kínával, valamint a Bizottság által használt referenciakosárban szereplő többi országgal és régióval összehasonlítva viszonylag kis piacok.
A Bizottság a melegen és hidegen hengerelt acél felépített referenciaárainak kiigazítását követően felülvizsgálta az e program tekintetében végzett szubvenciókülönbözet-számításait. A korrekcióra a viszonyítási alap kidolgozásához használt brazíliai acélárak tekintetében volt szükség, mivel a felek számára nyilvánosságra hozott számítások tévesen az adókat is tartalmazták.
(451)
A Zhejiang Huadong továbbá azt állította, hogy (egyértelmű bizonyíték hiányában) megalapozatlan és alaptalan a Bizottság egyéni jellegre vonatkozó következtetése, ennélfogva a hidegen hengerelt acél megfelelő ellenszolgáltatásnál jóval kevesebb összeg fejében nyújtott állítólagos támogatás nem kiegyenlíthető. A Zhejiang Huadong szerint a melegen és hidegen hengerelt acél megfelelő ellenszolgáltatásnál jóval kevesebb összeg fejében történő biztosításából származó gazdasági előny (ha egyáltalán létezik) nem korlátozódik bizonyos vállalatokra vagy ágazatokra, hanem abban az összes gazdasági ágazat minden potenciális vásárlója és felhasználója egyetemesen részesül.
Ezt az állítást el kellett vetni. A fenti (415) preambulumbekezdésben a kínai kormány ugyanezt az észrevételt tette, és a Bizottság azt meg is válaszolta. A „potenciális” vásárlók köre a fogalom természeténél fogva bizonyos vállalatokra korlátozódik.
3.4.3. A PANASZOS ÉSZREVÉTELEI
3.4.3.1. A megfelelő ellenszolgáltatásnál jóval kevesebb összeg fejében biztosított víz- és villamosenergia-ellátás
(452)
A panaszos állítása szerint a kínai víz- és villamosenergia-szolgáltatási piac torzulása és állami befolyásoltsága miatt a Bizottságnak nemzetközi viszonyítási alapokat kellett volna használnia, és a programokból származó gazdasági előnyt az alaprendelet 6. cikke d) pontjának ii. alpontjával összhangban kellett volna kiszámítania.
Ezt az állítást el kellett vetni. Ebben a konkrét esetben a Bizottság rendelkezésére álló bizonyítékok alapján nem lehetett megállapítani, hogy a víz- és villamosenergia-szolgáltatási piac olyan mértékben torzult volna, ami indokolná az országon kívüli viszonyítási alap igénybevételét.
3.4.3.2. Bizonyos külföldi tőkével működő vállalatokat célzó adóprogramok
(453)
A panaszos azt állította, hogy a Bizottságnak számszerűsítenie kellett volna a külföldi tőkével működő vállalatokat célzó két adóprogram - termelő-berendezések vásárlásakor biztosított társaságiadó-jóváírás és a termelési tevékenységet folytató külföldi tőkével működő vállalatok számára biztosított „2 évig mentesség + 3 évig fele adó” program - keretében nyújtott támogatás összegét, figyelemmel a kínai kormány együttműködésének hiányára és arra, hogy a kínai kormánynak kellett volna bizonyítékokat szolgáltatnia arra vonatkozóan, hogy e programok keretében a vizsgálati időszakban nem nyújtottak gazdasági előnyt a szerves bevonatú acéltermékek gyártói számára.
Ezt az állítást el kellett vetni. Amint a fenti (282) preambulumbekezdés kifejti, az összes érintett fél adminisztratív terheinek csökkentése érdekében és az e programok küszöbönálló lezárultával összefüggő sajátos helyzetre figyelemmel a Bizottság úgy döntött, hogy azokat nem egyenlíti ki.
3.5. A KIEGYENLÍTHETŐ TÁMOGATÁSOK ÖSSZEGE
(454)
A kiegyenlíthető támogatásoknak az alaprendelet rendelkezéseivel összhangban megállapított, érték szerint kifejezett, a vizsgált vállalatokra vonatkozó összegét az alábbi táblázat mutatja:
Exportáló gyártó
VÉGLEGES SZUBVENCIÓKÜLÖNBÖZET (%)
HUADONG CSOPORT
23,8
PANHUA CSOPORT
29,7
UNION STEEL CHINA
26,8
A MINTÁBA FEL NEM VETT EGYÜTTMŰKÖDŐ VÁLLALATOK
26,8
MINDEN EGYÉB VÁLLALAT
44,7
(455)
Az alaprendelet 15. cikkének (3) bekezdésével összhangban a mintába fel nem vett együttműködő vállalatok teljes szubvenciókülönbözete a mintába felvett együttműködő vállalatokra megállapított szubvenciókülönbözet súlyozott átlaga alapján 26,8 %.
(456)
A Kínai Népköztársaság összes többi exportőre tekintetében a Bizottság először megállapította az együttműködés szintjét. Az Eurostat importadatainak, illetve az együttműködő vállalatok jelentései szerint a vizsgálati időszakban az érintett termék tekintetében az Európai Unióba irányuló exportvolumennek az összehasonlításából azonban az derül ki, hogy a Kínai Népköztársaság exportáló gyártóinak együttműködési aránya alacsony (nevezetesen 58 %) volt. Az együttműködés alacsony szintjére tekintettel az összes nem együttműködő vállalat teljes támogatási arányának megállapítása során az összes nem együttműködő vállalat összes vizsgált program tekintetében meghatározott teljes támogatási arányának szintjét (44,7 %) vették figyelembe.
4. KÁR
4.1. AZ UNIÓS GYÁRTÁS ÉS AZ UNIÓS GAZDASÁGI ÁGAZAT
(457)
Az uniós gyártókkal kapcsolatos minden rendelkezésre álló információt - beleértve a panaszban szolgáltatott információkat, a vizsgálat megindítása előtt és után az uniós gyártóktól gyűjtött információkat, valamint a mintába felvett uniós gyártók által a kérdőívekre adott ellenőrzött válaszokat is - felhasználtak a figyelembe vett időszak alatti uniós össztermelés megállapítására.
(458)
A vizsgálati időszak alatt az Unióban 22 gyártó állított elő szerves bevonatú acéltermékeket. Az előző preambulumbekezdésben említett alapon a teljes uniós gyártást nagyjából 4 018 310 tonnára becsülték a vizsgálati időszakban. Az alaprendelet 9. cikkének (1) bekezdése értelmében a teljes uniós termelést képviselő uniós gyártók alkotják az uniós gazdasági ágazatot (a továbbiakban: uniós gazdasági ágazat).
4.2. AZ ÉRINTETT UNIÓS PIAC MEGHATÁROZÁSA
(459)
A vizsgálat során megállapították, hogy a mintába felvett uniós gyártók termelésének jelentős részét kötött felhasználásra szánták, azaz gyakran egyszerűen (számla nélkül) továbbították és/vagy transzferárak mellett a vállalaton vagy vállalatcsoporton belül további feldolgozás céljából továbbszállították.
(460)
Annak érdekében, hogy megállapítsák, hogy az uniós gazdasági ágazat szenvedett-e kárt vagy sem, illetve hogy meghatározzák a fogyasztást és az uniós gazdasági ágazat helyzetével összefüggő különböző gazdasági mutatókat, megvizsgálták, hogy az uniós gazdasági ágazat által gyártott hasonló termék későbbi felhasználását az elemzés során figyelembe kell-e venni, és ha igen, akkor milyen mértékben.
(461)
Az uniós gazdasági ágazat helyzetére vonatkozó lehető legátfogóbb kép kialakításához összegyűjtötték és elemezték a szerves bevonatú acéltermékekkel kapcsolatos valamennyi tevékenységre vonatkozó adatokat, és ezt követően megállapították, hogy a gyártott termékeket kötött felhasználásra vagy a piacon történő szabad forgalomba hozatalra szánták-e.
(462)
Az uniós piacra vonatkozó értékesítési volumennel és eladási árakkal, valamint a piaci részesedéssel kapcsolatban megállapították, hogy e mutatók mélyreható elemzésének és értékelésének a szabad piacon uralkodó viszonyokra kell összpontosítania.
(463)
A többi gazdasági mutató ésszerű vizsgálatát azonban csak a teljes tevékenységre vonatkoztatva - azaz a kötött felhasználást és kötött értékesítést is figyelembe véve - lehet elvégezni. A termelés, a termelési kapacitás, a kapacitáskihasználás, a beruházások, a készletek, a foglalkoztatás, a termelékenység, a bérek és a tőkebevonási képesség a teljes tevékenységtől függ, függetlenül attól, hogy a termelés a kötött piacra vagy szabad piaci értékesítésre irányul-e.
4.3. UNIÓS FELHASZNÁLÁS
(464)
A hasonló terméket az uniós gazdasági ágazat független vevők részére értékesíti, valamint kapcsolatban álló vállalatok számára értékesíti/szállítja további feldolgozás céljára, például acélipari szolgáltatóközpontokban.
(465)
A szerves bevonatú acéltermékek tényleges uniós felhasználásának kiszámítása során az intézmények összeadták az Unióba importált szerves bevonatú acéltermékek Eurostat által jelentett összmennyiségét, illetve az uniós gazdasági ágazat által gyártott hasonló termék Unióban való értékesítésének és kötött felhasználásának mennyiségét, ahogyan az a panaszban szerepel, és ahogyan a mintába felvett uniós gyártóknál végzett ellenőrző látogatások során ellenőrizték.
(466)
Az Eurostat importadatai azonban teljes KN-kódokon alapulnak, és egyértelmű, hogy e KN-kódok egy részének esetében nem az érintett termék importjáról van szó.
(467)
Ezek alapján a teljes uniós felhasználás a következőképpen alakult:
2008
2009
2010
Vizsgálati időszak
Felhasználás (tonna)
5 197 716
3 879 380
4 548 528
4 811 310
Index (2008 = 100)
100
75
88
93
(468)
A figyelembe vett időszak alatt a teljes felhasználás 7 %-kal csökkent az Unió piacán. 2008 és 2009 között mintegy 25 %-os csökkenés következett be elsősorban a gazdasági válság globális - különösen az építőipart érintő - negatív hatásainak eredményeképp. Ezt követően a felhasználás kezdett fellendülni, és 2009-től a vizsgálati időszakig összesen 24 %-kal emelkedett, de továbbra is a 2008-as kiindulási szint alatt maradt.
4.4. AZ ÉRINTETT ORSZÁGBÓL SZÁRMAZÓ BEHOZATAL ÉS A PIACI RÉSZESEDÉS
(469)
A Kínából az Unióba történő behozatal a következőképpen alakult a figyelembe vett időszakban:
2008
2009
2010
Vizsgálati időszak
A Kínából származó behozatal volumene (tonna)
472 988
150 497
464 582
702 452
Index (2008 = 100)
100
32
98
149
Piaci részesedés (%)
9,1
3,9
10,2
14,6
Index (2008 = 100)
100
43
112
160
Forrás:
Eurostat.
(470)
A felhasználás visszaesése ellenére a figyelembe vett időszakban a Kínából származó behozatal volumene jelentősen, 49 %-kal nőtt. A gazdasági válság negatív hatásai miatt a Kínából származó behozatal volumene 2009-ben meredeken csökkent. Ez a behozatal azonban rendkívül gyors ütemben kezdett helyreállni, így a 2009-től a vizsgálati időszakig bekövetkező növekedés megdöbbentő, 367 %-os volt.
(471)
Hasonlóképpen, a Kínából származó behozatal piaci részesedése 60 %-kal nőtt a figyelembe vett időszakban. Bár 2008-ról 2009-re több mint felével csökkent, 2009-től a vizsgálati időszakig látványosan növekvő tendenciát mutatott, és 275 %-kal emelkedett.
4.4.1. A BEHOZOTT TERMÉKEK ÁRA ÉS AZ ÁRALÁKÍNÁLÁS
Kínából származó behozatal
2008
2009
2010
Vizsgálati időszak
Átlagár (EUR/tonna)
875
728
768
801
Index (2008 = 100)
100
83
88
91
Forrás:
Eurostat.
(472)
A Kínából származó behozatal átlagára 9 %-kal csökkent a figyelembe vett időszakban. 2008 és 2009 között jelentősen, 17 %-kal esett vissza, majd 2009 és 2010 között öt százalékponttal nőtt, a vizsgálati időszakban pedig további három százalékponttal emelkedett.
(473)
A Kínából származó behozatal árai a figyelembe vett időszak egésze alatt folyamatosan az uniós gazdasági ágazat eladási árai alatt maradtak. Ahogyan a fenti táblázat is rámutat, míg 2009-ben, a gazdasági válság csúcsán még a 17 %-os árcsökkentés sem segíthetett a Kínából származó behozatalnak abban, hogy a hirtelen visszaeső felhasználás és a jelentős piaci lassulás mellett megőrizze piaci részesedését, a későbbi években alkalmazott folyamatos áralákínálás megmagyarázza a Kínából származó behozatal piaci részesedésének 2009 és a vizsgálati időszak közötti stabil, látványos növekedését.
(474)
A vizsgálati időszakra jellemző áralákínálás mértékének megállapítása céljából a mintába felvett uniós gyártók által az Unió piacán független vevők számára történő értékesítés során alkalmazott, terméktípusonkénti eladási ár gyártelepi szintre igazított súlyozott átlagát összehasonlították az együttműködő kínai gyártók által az Unió piacán az első független vevőnek értékesített behozatal azon terméktípusonkénti, megfelelő súlyozott átlagárával, amelyet a behozatalt követő költségek miatt megfelelően kiigazított CIF-paritás alapján állapítottak meg.
(475)
Az előző preambulumbekezdésben említett behozatalt követő költségeket az érintett termék két független importőrétől származó, ellenőrzött adatok alapján számították ki.
(476)
Az árakat típusonként hasonlították össze, a kereskedelem azonos szintjén történő ügyleteket vizsgálva, az adatokat szükség esetén kiigazítva, levonva az engedményeket és visszatérítéseket. Az összehasonlítás - a mintába felvett uniós gyártók vizsgálati időszak alatt lebonyolított forgalmának százalékában kifejezve - súlyozott átlagban legfeljebb 20,2 % ár-alákínálási különbözetet mutatott ki az együttműködő kínai exportáló gyártók esetében.
(477)
A közzétételt követően egy exportáló gyártó további tájékoztatást kért az áralákínálás kiszámításának módjával kapcsolatban azokban az esetekben, amikor a Kínából exportált és az uniós gazdasági ágazat által az uniós piacon értékesített terméktípus nem volt pontosan megfeleltethető egymásnak. Információt kért arra vonatkozóan is, hogy amennyiben nem volt pontos a megfelelés, történt-e kiigazítás a fizikai eltérések figyelembevétele érdekében.
(478)
Amennyiben az exportált és az uniós gazdasági ágazat által értékesített terméktípus nem volt pontosan megfeleltethető egymásnak, a Bizottság az exportált terméktípust az uniós gazdasági ágazat által forgalmazott leghasonlóbb terméktípussal hasonlította össze. Ezekben az esetekben a leghasonlóbb terméktípussal végzett összehasonlítás során a hordozóréteg vastagsága bizonyult az egyetlen különbségnek.
(479)
Amennyiben több nagyban hasonló terméktípus is rendelkezésre állt, a Bizottság az exportált terméktípust az uniós piacon forgalmazott olcsóbb terméktípussal hasonlította össze, függetlenül attól, hogy ez az olcsóbb terméktípus vastagabb vagy vékonyabb hordozóréteggel rendelkezett. Ezért a Bizottság nem ítélte szükségesnek a fizikai különbségek miatti kiigazítást.
5. AZ UNIÓS GAZDASÁGI ÁGAZAT GAZDASÁGI HELYZETE
5.1. ELŐZETES MEGJEGYZÉSEK
(480)
Az alaprendelet 8. cikkének (4) bekezdése alapján az intézmények minden olyan idevágó gazdasági tényezőt és mutatót megvizsgáltak, amely hatást gyakorol az uniós gazdasági ágazat helyzetére.
(481)
A panaszos által a szerves bevonatú acéltermékek valamennyi uniós gyártójára vonatkozóan szolgáltatott, más rendelkezésre álló források és a mintába felvett uniós gyártók ellenőrzött adatai alapján keresztellenőrzött adatokat használta fel a makrogazdasági mutatók (például az uniós gazdasági ágazat termelése, termelési kapacitása, kapacitáskihasználása, értékesítési volumene, piaci részesedése, növekedése, kötött értékesítése, foglalkoztatása és termelékenysége) megállapítása érdekében.
(482)
A Bizottság a mintába felvett hat uniós gyártó által szolgáltatott, ellenőrzött adatokat használta fel a mikro gazdasági mutatók (pl. egységár, egységnyi előállítási költség, nyereségesség, pénzforgalom, beruházások, a beruházások megtérülése, tőkevonzási képesség, készletek és bérköltség) megállapítása érdekében.
5.2. AZ UNIÓS GAZDASÁGI ÁGAZAT EGÉSZÉRE VONATKOZÓ ADATOK
5.2.1. TERMELÉS, TERMELÉSI KAPACITÁS ÉS KAPACITÁSKIHASZNÁLÁS
(483)
A Bizottság az uniós gazdasági ágazattal kapcsolatos minden rendelkezésre álló információt - beleértve a panaszban szolgáltatott információkat, a vizsgálat megindítása előtt és után az uniós gyártóktól gyűjtött információkat, valamint a mintába felvett uniós gyártók által a kérdőívekre adott, ellenőrzött válaszokat is - felhasznált a figyelembe vett időszak alatti uniós össztermelés megállapítására.
2008
2009
2010
Vizsgálati időszak
Termelési volumen (tonna)
4 447 780
3 514 965
3 992 209
4 018 310
Index (2008 = 100)
100
79
90
90
Gyártókapacitás (tonna)
6 007 536
6 128 301
6 099 587
5 923 311
Index (2008 = 100)
100
102
102
99
Kapacitáskihasználás (%)
74
57
65
68
Index (2008 = 100)
100
77
88
92
Forrás:
a panasz és a kitöltött kérdőívek.
(484)
A fenti táblázatból látható, hogy a figyelembe vett időszakban 10 %-kal csökkent a termelés. A kereslet csökkenésével összhangban a termelés 2009-ben drámaian visszaesett, majd 2010-ben részben helyreállt. Noha a vizsgálati időszakban nőtt a felhasználás, a termelési volumen többé-kevésbé a 2010. évi szinten maradt.
(485)
A termelési kapacitás a figyelembe vett időszak során stabil maradt. A kapacitáskihasználás a termelés tendenciáját követte, és 8 %-kal csökkent a figyelembe vett időszakban.
5.2.2. ÉRTÉKESÍTÉSEK VOLUMENE, PIACI RÉSZESEDÉS ÉS NÖVEKEDÉS
2008
2009
2010
Vizsgálati időszak
Értékesítési volumen (tonna)
2 951 468
2 280 304
2 643 923
2 592 540
Index (2008 = 100)
100
77
90
88
Piaci részesedés (tonna)
56,8
58,8
58,1
53,9
Index (2008 = 100)
100
104
102
95
Forrás:
a panasz és a kitöltött kérdőívek.
(486)
2009-ben az uniós gazdasági ágazat független vevőknek történő értékesítésének volumene drámaian, 23 %-kal csökkent. 2010-ben az értékesítések volumene tizenhárom százalékponttal nőtt, de azután a vizsgálati időszakban két százalékponttal csökkent.
(487)
A figyelembe vett időszakban az uniós gazdasági ágazat piaci részesedése 2,9 százalékponttal csökkent. Miután 2009-ben először emelkedett a piaci részesedés, az uniós gazdasági ágazat a részesedése csökkenését tapasztalhatta 2010-ben és a vizsgálati időszakban, ami azt eredményezte, hogy a vizsgálati időszakban a piaci részesedése öt százalékponttal alacsonyabb volt, mint 2009-ben. Ez amellett történt, hogy 2009-től a vizsgálati időszak végéig több mint 24 %-kal nőtt a felhasználás. Az uniós gazdasági ágazat így nem tudott részesülni a növekvő felhasználás jelentette előnyökből, és a korábban elveszített értékesítési volument és piaci részesedést sem tudta visszaszerezni.
(488)
Míg a figyelembe vett időszakban 7 %-kal mérséklődött az uniós felhasználás, és 12 %-kal csökkent az uniós gazdasági ágazat független felek számára történt értékesítéseinek volumene, az uniós gazdasági ágazat piaci részesedése 2,9 százalékponttal csökkent, a 2008. évi 56,8 %-ról 53,9 %-ra esett vissza a vizsgálati időszakban.
5.2.3. FOGLALKOZTATÁS ÉS TERMELÉKENYSÉG
2008
2009
2010
Vizsgálati időszak
Foglalkoztatás (FTE)
7 088
6 470
6 097
6 046
Index (2008 = 100)
100
91
86
85
Termelékenység (tonna/FTE)
627
543
655
665
Index (2008 = 100)
100
87
104
106
Forrás:
a panasz, a kitöltött kérdőívek és az Eurofer.
(489)
A foglalkoztatás fokozatosan csökkenő tendenciát mutatott az uniós gazdasági ágazatban. Így a foglalkoztatottak teljes munkaidős egyenértékben (FTE) mért teljes száma 15 %-kal csökkent az ágazatban a figyelembe vett időszakban, és legalacsonyabb szintjét a vizsgálati időszakban érte el. A termelékenység azonban 6 %-kal nőtt a figyelembe vett időszakban, ami azt mutatja, hogy a gazdasági ágazat próbálta racionalizálni az előállítási költségeit.
5.2.4. KÖTÖTT FELHASZNÁLÁS ÉS KÖTÖTT ÉRTÉKESÍTÉS
2008
2009
2010
Vizsgálati időszak
Kötött felhasználás és kötött értékesítés (tonna)
1 135 987
914 412
986 386
970 757
Index (2008 = 100)
100
80
87
85
Piaci részesedés (%)
22
24
22
20
Index (2008 = 100)
100
108
99
92
Forrás:
a panasz és a mintába felvett gyártók által a kérdőívre adott, ellenőrzött válaszok.
(490)
A (459) preambulumbekezdésben jelzettek szerint az Unióban jelentős piaca van a szerves bevonatú acéltermékeknek, amelyet a szerves bevonatú acéltermékek uniós gazdasági ágazat általi downstream felhasználása alkot.
(491)
Megállapítást nyert, hogy a kötött felhasználás és a kötött értékesítés célja az volt, hogy a terméket tovább alakítsák maguk a vállalatok vagy a velük kapcsolatban álló, főként építőipari anyagokkal foglalkozó vállalatok, azaz a szerves bevonatú acéltermékek végfelhasználói.
(492)
A fentebb azonosított alapon megállapítást nyert, hogy az uniós gazdasági ágazat általi kötött felhasználás és kötött értékesítés a teljes termelési volumen 24 %-át tette ki a vizsgálati időszakban. A figyelembe vett időszakban a kötött felhasználás és a kapcsolódó értékesítési volumen 15 %-kal csökkent, piaci részesedésük pedig 8 %-kal esett vissza.
(493)
A vizsgálat azt állapította meg, hogy a termék végső felhasználását illetően nem volt lényeges különbség a kötött felhasználás és a kötött értékesítés között. Kötött felhasználást olyan vállalatok jelentettek, amelyeknél a downstream gyártást ugyanazon a jogi személyen belül végezték, ugyanakkor a kötött értékesítés a más, kapcsolatban álló jogi személyeknek való, számla ellenében történő értékesítés. Ezenkívül az árképzési módszer mind kötött felhasználás, mind kapcsolatban álló felek számára történő értékesítés esetén hasonló volt, azaz a termék valós értékét („költség-plusz” módszer) számították fel mind a kapcsolatban álló vállalatoknak, mind a mintába felvett vállalatok belső downstream termelési egységeinek.
(494)
A tonnánkénti átlagos érték stabil maradt a figyelembe vett időszakban, és 3 %-kal volt alacsonyabb, mint a mintába felvett uniós gyártók által a vizsgálati időszakban független vevőknek felszámított eladási ár. Ezt az árkülönbséget nem ítélték jelentősnek, és a kötött értékesítések ártendenciái igazodnak a független vevőknek felszámított árak alakulásához.
2008
2009
2010
Vizsgálati időszak
Kötött felhasználás és kötött értékesítés (EUR/tonna)
962
802
901
965
Index (2008 = 100)
100
83
94
100
Forrás:
a mintába felvett gyártók által a kérdőívre adott, ellenőrzött válaszok.
(495)
Tekintettel arra, hogy a kötött értékesítések és a kötött felhasználás többsége az uniós gyártók downstream építőanyag-üzletágát célozta, ezek az értékesítések és a kötött felhasználás közvetetten ki voltak téve a más piaci szereplők, köztük a támogatott kínai behozatal által előidézett versenynek is. A downstream termelés belső kereslete attól függött, milyen esély volt a downstream termékeknek a szerves bevonatú acéltermékek támogatott behozatalától nem érintett szabad piacon történő eladására. Levonható tehát az a következtetés, hogy a mennyiség és piaci részesedés a kínai támogatott behozatal által támasztott verseny miatt csökkent a figyelembe vett időszakban.
5.3. A MINTÁBA FELVETT UNIÓS GYÁRTÓKRA VONATKOZÓ ADATOK
5.3.1. AZ UNIÓS GAZDASÁGI ÁGAZAT ÁTLAGOS EGYSÉGÁRAI ÉS ELŐÁLLÍTÁSI KÖLTSÉGEI
2008
2009
2010
Vizsgálati időszak
Független vevők részére értékesített termékek uniós egységára (EUR/tonna)
1 023
805
911
994
Index (2008 = 100)
100
79
89
97
Egységnyi előállítási költség (EUR/tonna)
925
884
893
978
Index (2008 = 100)
100
95
97
106
Forrás:
a mintába felvett gyártók által a kérdőívre adott, ellenőrzött válaszok.
(496)
A mintába felvett uniós gyártók független uniós vevőknek történő értékesítéskor érvényesített átlagos eladási árai a figyelembe vett időszakban 3 %-kal csökkentek. A legnagyobb, 21 %-os csökkenés 2009-ben, a felhasználás visszaesésével párhuzamosan következett be. A 2009 és a vizsgálati időszak közötti időszakban a felhasználás és az értékesítési volumen növekedésével összhangban az árak 23 %-kal emelkedtek, de nem érték el a 2008. évi szintet.
(497)
Ezzel párhuzamosan a hasonló termék előállításának és értékesítésének átlagköltsége 6 %-kal nőtt a figyelembe vett időszakban: ennek oka a nyersanyagköltség emelkedése volt.
(498)
A független vevőknek felszámított egységár 2009. évi 21 %-os csökkenését követően az egységár kezdett emelkedni. 2010-ben és a vizsgálati időszakban 2009-hez képest az uniós gazdasági ágazat a költségek növekedését tapasztalta, és csak mérsékelten tudta emelni az árakat a költségek fedezése érdekében, épp csak annyival, hogy 2010-ben és a vizsgálati időszakban ugyanazon az alacsony szinten tartsa a nyereségességet. Ennek következtében azonban tovább veszített a piaci részesedéséből, mivel a kínai behozatal árai folyamatosan elmaradtak az uniós gazdasági ágazat áraitól.
5.3.2. NYERESÉGESSÉG, PÉNZFORGALOM, BERUHÁZÁSOK, BERUHÁZÁSOK MEGTÉRÜLÉSE ÉS TŐKEBEVONÁSI KÉPESSÉG
2008
2009
2010
Vizsgálati időszak
Az Unióban a független vevőknek történő értékesítések nyereségessége (az értékesítési forgalom %-ában)
6,7
-9,3
2,8
2,6
Index (2008 = 100)
100
- 138
41
39
Pénzforgalom (EUR)
328 190 880
211 298 356
152 030 083
204 650 414
Index (2008 = 100)
100
64
46
62
Beruházások (EUR)
55 717 957
4 537 128
12 530 132
15 302 264
Index (2008 = 100)
100
8
22
27
Beruházások megtérülése
13,8
-13,9
5,9
6
Index (2008 = 100)
100
- 101
43
44
Forrás:
a mintába felvett gyártók által a kérdőívre adott, ellenőrzött válaszok.
(499)
Az uniós gazdasági ágazat nyereségességét a hasonló termék független vevőknek történő értékesítéséből származó, adózás előtti nettó nyereséget az említett értékesítések forgalmi százalékában kifejezve állapították meg. 2009-ben az uniós gazdasági ágazat nyereségessége drámaian csökkent, ez pedig 13,9 %-os veszteséget eredményezett. 2010-től ismét emelkedni kezdett a nyereségesség, de a növekvő előállítási költségek megakadályozták, hogy elérje a gazdasági ágazat számára egészségesnek és fenntarthatónak tartott szintet (ez 6,7 %). A teljes figyelembe vett időszak folyamán a nyereségesség 61 %-kal esett vissza.
(500)
A pénzforgalomra jellemző tendencia bizonyos mértékig követte a nyereségesség negatív tendenciáját. A pénzforgalom 2010-ben érte el legalacsonyabb szintjét. Hasonlóképpen a beruházások megtérülése 56 %-kal, a 2008. évi 13,8 %-ról 6 %-ra csökkent a vizsgálati időszakban.
(501)
A nyereségesség, a pénzforgalom és a beruházások megtérülésének alakulása a figyelembe vett időszakban korlátozta az uniós gazdasági ágazat beruházási képességét, és akadályozta fejlődését. Az uniós gazdasági ágazatnak sikerült jelentős beruházást eszközölnie a figyelembe vett időszak elején, azután azonban a beruházások drámaian visszaestek 2009-ben, és összességében 73 %-kal csökkentek a figyelembe vett időszak folyamán.
(502)
Az uniós gazdasági ágazat jellegénél fogva, mivel az bizonyos részben nagy, integrált nemzetközi acélipari vállalatokból épül fel, e vállalatok tőkebevonási képességét nem befolyásolta a szerves bevonatú acéltermékek ágazatának gyenge pénzügyi teljesítménye.
5.3.3. KÉSZLETEK
2008
2009
2010
Vizsgálati időszak
Zárókészlet (tonna)
116 852
97 533
124 848
130 593
Index (2008 = 100)
100
83
107
112
Forrás:
a mintába felvett gyártók által a kérdőívre adott, ellenőrzött válaszok.
(503)
A mintába felvett hat uniós gyártó esetében a készletek a gyártási mennyiség körülbelül 8 %-át tették ki a vizsgálati időszakban. A zárókészlet szintje 12 %-kal nőtt a figyelembe vett időszakban. Megjegyzendő azonban, hogy a készletek nem jelentős mutatói a gazdasági ágazatnak, mivel a gyártás főként megrendelésre zajlik; a készletek terén bekövetkezett legnagyobb növekedés 2009-től a vizsgálati időszakig tartott, és egybeesett a Kínából származó támogatott behozatal áradatával.
5.3.4. FOGLALKOZTATÁS, BÉREK ÉS TERMELÉKENYSÉG
Munkavállalónkénti átlagos munkaerőköltség (EUR, a mintába felvett uniós gyártók)
60,959
57,892
58,637
62,347
Index (2008 = 100)
100
95
96
102
(504)
A mintába felvett uniós gyártók átlagos munkaerőköltsége csak 2 %-kal növekedett a figyelembe vett időszakban, ami alacsonyabb az infláció mértékénél. A vizsgálat azt mutatta, hogy a mintába felvett gyártók jelentősen csökkentették főként az általános és az adminisztratív költségeket, ezáltal fokozott hatékonyságra törekedtek.
5.3.5. A KORÁBBI DÖMPING VAGY TÁMOGATÁS HATÁSAI
(505)
Mivel a jelenlegi az első szubvencióellenes eljárás az érintett termékre vonatkozóan, nem állnak rendelkezésre adatok a lehetséges korábbi dömping vagy támogatás hatásainak értékeléséhez.
5.4. A TÉNYLEGES SZUBVENCIÓKÜLÖNBÖZET NAGYSÁGA
(506)
A fentebb, a támogatásokra vonatkozó részben megállapított és meghatározott valamennyi különbözet jelentősen meghaladja a de minimis szintet. Figyelembe véve a Kínából származó támogatott behozatal volumenét és árait, a tényleges szubvenciókülönbözet uniós piacra gyakorolt hatása nem tekinthető elhanyagolhatónak.
5.5. A KÁRRA VONATKOZÓ KÖVETKEZTETÉS
(507)
A vizsgálat feltárta, hogy a figyelembe vett időszakban (a termelékenység kivételével) valamennyi kármutató rosszabb lett vagy nem a felhasználásnak megfelelően változott.
(508)
A figyelembe vett időszakban, miközben a felhasználás csökkent, a Kínából érkező behozatal volumene jelentősen nőtt. Ugyanakkor az uniós gazdasági ágazat értékesítési volumene összességében 12 %-kal csökkent, piaci részesedése pedig a 2008. évi 56,8 %-ról 53,9 %-ra esett vissza a vizsgálati időszakban. Bár a felhasználás a keresletet is érintő gazdasági válság éve után 2009-től a vizsgálati időszakig 24 %-kal nőtt, az uniós gazdasági ágazat piaci részesedése egyre csökkent. Az uniós gazdasági ágazat a Kínából az uniós piacra irányuló támogatott behozatal jelentős növekedése miatt nem tudta visszaszerezni az elveszített piaci részesedését. Az olcsó, támogatott behozatal mennyisége a figyelembe vett időszakban nőtt, és folyamatosan alákínált az uniós gazdasági ágazat árainak.
(509)
Emellett jelentősen romlottak az uniós gazdasági ágazat pénzügyi teljesítményéhez kapcsolódó kármutatók, például a pénzforgalom és a nyereségesség. Ez azt jelenti, hogy az uniós gazdasági ágazat tőkebevonási és beruházási képessége is gyengült.
(510)
A fentiek figyelembevételével azt a következtetést lehetett levonni, hogy az uniós gazdasági ágazatot jelentős kár érte az alaprendelet 8. cikkének (5) bekezdése értelmében.
6. OKOZATI ÖSSZEFÜGGÉS
6.1. BEVEZETÉS
(511)
A Bizottság az alaprendelet 8. cikke (5) és (6) bekezdésének megfelelően megvizsgálta, hogy a Kínából származó támogatott behozatal olyan mértékű kárt okozott-e az uniós gazdasági ágazatnak, amelynek alapján azt jelentősnek lehet minősíteni. A támogatott behozatal mellett azokat az egyéb ismert tényezőket is megvizsgálta, amelyek ugyanakkor kárt okozhattak az uniós gazdasági ágazatnak, annak érdekében, hogy az ilyen egyéb tényezők által okozott esetleges kárt ne a támogatott behozatal hatásának tulajdonítsa.
6.2. A TÁMOGATOTT BEHOZATAL HATÁSA
(512)
A vizsgálat feltárta, hogy az uniós felhasználás a figyelembe vett időszakban 7 %-kal csökkent, míg a Kínából érkező támogatott behozatal volumene mintegy 49 %-kal nőtt, ráadásul piaci részesedése is gyarapodott 60 %-kal: a 2008. évi 9,1 %-ról a vizsgálati időszak alatt 14,6 %-ra nőtt. Ugyanakkor az uniós gazdasági ágazat független felek részére történő értékesítéseinek volumene 12 %-kal csökkent, az ilyen értékesítések piaci részesedése pedig 2,9 %-kal, a 2008. évi 56,8 %-ról a vizsgálati időszak alatt 53,9 %-ra esett vissza.
(513)
Ezenkívül míg a Kínából származó behozatalt szintén érintette a gazdasági válság és 2008-ról 2009-re 68 %-kal visszaesett, 2009-től a vizsgálati időszakig nagyon gyors ütemben állt helyre, a vizsgálati időszak végén 367 %-kal növekedve, bár az uniós felhasználás csak 24 %-kal nőtt ebben az időszakban. Azzal, hogy 2008-hoz képest 9 %-kal csökkentette az egységárat és a vizsgálati időszakban akár 20,2 %-kal alákínált az uniós gazdasági ágazat árainak, a kínai behozatal 2008-tól a vizsgálati időszakig 60 %-kal, 14,6 %-ra növelte a piaci részesedését.
(514)
Ugyanakkor 2008-tól a vizsgálati időszakig az uniós gyártók független felek számára történt értékesítéseinek volumene összességében 12 %-kal esett vissza. A piac fellendülése idején - 2009-től a vizsgálati időszakig - az uniós gazdasági ágazat csak 13 %-kal tudta növelni a független felek számára történt értékesítések volumenét, de 8 %-ot veszített a piaci részesedéséből, így korlátozott mértékben részesült a növekvő felhasználás előnyeiből. A fellendülő felhasználás a kínai behozatal számára volt a legelőnyösebb, amely messze maga mögött hagyta a többi piaci szereplőt.
(515)
A Kínából származó behozatal átlagára 9 %-kal csökkent a figyelembe vett időszak alatt. Bár a 2009-es drámai visszaesés után emelkedő tendenciát mutatott, 2009-től a vizsgálati időszakig folyamatosan az uniós gazdasági ágazat által kért ár szintje alatt maradt. A független uniós vevőknek felszámított egységár csak 3 %-kal csökkent, bizonyos mértékű ellenállást mutatva a kínai behozatalok által kifejtett árnyomással szemben. Ezeket az árakat azonban nyilvánvalóan az értékesítések alacsonyabb volumene és az ilyen értékesítések csökkent nyereségessége árán tartották fenn, mivel azok 61 %-kal, a 2008. évi 6,7 %-ról 2,6 %-ra estek vissza a vizsgálati időszakban.
(516)
A fentiek alapján a Bizottság azt a következtetést vonja le, hogy a Kínából származó, az uniós gazdasági ágazat árainak folyamatosan alákínáló támogatott behozatal áradata meghatározó szerepet játszott az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett kárban, amely megakadályozta az uniós gazdasági ágazatot abban, hogy teljes mértékben élvezze a fellendülő uniós felhasználás előnyeit.
6.3. TOVÁBBI TÉNYEZŐK HATÁSA
6.3.1. HARMADIK ORSZÁGOKBÓL SZÁRMAZÓ BEHOZATAL
Ország
2008
2009
2010
Vizsgálati időszak
Dél-Korea
Volumen (tonna)
228 123
226 568
173 935
237 164
Index (2008 = 100)
100
99
76
104
Piaci részesedés (%)
4,4
5,8
3,8
4,9
Index (2008 = 100)
100
133
87
112
Átlagár
901
727
846
903
Index (2008 = 100)
100
81
94
100
India
Volumen (tonna)
159 999
149 138
155 384
141 391
Index (2008 = 100)
100
93
97
88
Piaci részesedés (%)
3,1
3,8
3,4
2,9
Index (2008 = 100)
100
125
111
95
Átlagár
932
667
773
824
Index (2008 = 100)
100
72
83
88
Más országok
Volumen (tonna)
249 151
158 461
124 319
167 007
Index (2008 = 100)
100
64
50
67
Piaci részesedés (%)
4,8
4,1
2,7
3,5
Index (2008 = 100)
100
85
57
72
Átlagár
951
809
924
955
Index (2008 = 100)
100
85
97
100
Valamennyi harmadik ország összesen, kivéve Kínát
Volumen (tonna)
637 274
534 167
453 637
545 562
Index (2008 = 100)
100
84
71
86
Piaci részesedés (%)
12,3
13,8
10,0
11,3
Index (2008 = 100)
100
112
81
92
Átlagár
929
735
842
898
Index (2008 = 100)
100
79
91
97
Forrás:
Eurostat.
(517)
Míg a Kínából származó behozatal az Unióba érkező teljes import 56 %-át tette ki a vizsgálati időszakban, a behozatal egyéb fontos forrását jelentette az Indiai Köztársaság (a továbbiakban: India) (11 %) és Dél-Korea is (19 %). A kínai behozatallal szemben az Indiából származó behozatal, bár az átlagára meredeken, 12 %-kal csökkent, összességében 12 %-kal csökkent a figyelembe vett időszakban, és 5 %-ot vesztett a piaci részesedéséből. A dél-koreai behozatal csak 4 %-ot emelkedett amellett, hogy az átlagára ugyanazon a szinten maradt, mint 2008-ban. Az Indiából származó behozatal piaci részesedése 2,9 % volt a vizsgálati időszakban, míg a dél-koreai behozatal részesedése 4,9 %-ot tett ki.
(518)
A teljes behozatal 14 %-át alkotó egyéb behozatalok 33 %-kal csökkentek, és az átlagáruk ugyanazon a szinten maradt, mint ahol 2008-ban volt.
(519)
Bár valamennyi egyéb behozatal átlagára elmaradt az uniós gazdasági ágazat árszintjétől, e behozatalok hatása, ha van egyáltalán, csak marginális lehet. Először is a Bizottságnak nem nyújtottak be arra utaló bizonyítékot, hogy az egyéb forrásokból származó behozatal tisztességtelen kereskedelmi feltételek mellett történt. Másodszor, a kínai behozatallal szemben az egyéb fő behozatali források esetében az általános árszint stabilabb maradt a teljes figyelembe vett időszakban, és ez azt mutatja, hogy az uniós gazdasági ágazat sikeresen versenyezhet a piaci szegmensekben ezekkel a behozatalokkal. Harmadszor, az egyéb országokból érkező behozatal összességében csökkent a figyelembe vett időszakban, és továbbra is alacsony szinten marad, mind általánosságban, mind egyenként a fő exportáló országokat tekintve. Ezenkívül az egyéb behozatalok csökkenő piaci részesedése megerősíti, hogy ezek a behozatalok nem okozhattak volna kárt az uniós gazdasági ágazatnak.
6.3.2. AZ UNIÓS GAZDASÁGI ÁGAZAT EXPORTTELJESÍTMÉNYE
2008
2009
2010
Vizsgálati időszak
Export, Eurostat (tonna)
669 790
612 204
580 477
605 760
Index (2008 = 100)
100
91
87
90
Átlagár (EUR/tonna)
1 068
937
995
1 092
Index (2008 = 100)
100
88
93
102
A mintába felvett uniós gyártók exportja
53 542
46 516
48 102
46 228
Index (2008 = 100)
100
87
90
86
Átlagos eladási ár (EUR/tonna)
1 086
826
984
1 132
Index (2008 = 100)
100
76
91
104
Forrás:
Eurostat és a kérdőívre adott, ellenőrzött válaszok.
(520)
Az Eurostat szerint a szerves bevonatú acéltermékek uniós gazdasági ágazat által lebonyolított, harmadik országokba irányuló teljes exportja 10 %-kal csökkent a figyelembe vett időszakban. Az átlagár azonban viszonylag magas volt, és 2 %-kal növekedett a figyelembe vett időszakban. Az export a teljes uniós termelés 15 %-át tette ki, és így segített az uniós gazdasági ágazatnak a méretgazdaságosság elérésében és az általános előállítási költségek csökkentésében. Ezért levonható az a következtetés, hogy az uniós gazdasági ágazat exporttevékenysége nem okozhatta a jelentős kárt.
(521)
Ugyanez az általános kép látható a mintába felvett uniós gyártók által harmadik országbeli független vevők részére történő exportálás esetében is. Ez az export 14 %-kal csökkent a figyelembe vett időszakban, és az egységenkénti exportár folyamatosan meghaladta (az évtől függően átlagosan 2-14 %-kal) az uniós árat.
6.3.3. A KÍNÁBÓL SZÁRMAZÓ, PANASZOSOK ÁLTALI BEHOZATAL
(522)
A vizsgálat során és a végleges nyilvánosságra hozatalt követően azt állították, hogy a panaszosok (a velük kapcsolatban álló vállalatok útján) saját maguk is részt vettek az érintett termék Kínából való behozatalában, és ezek a behozatalok állítólag a Kínából származó teljes behozatal 20-40 %-át tették ki. Bizonyítékot azonban nem szolgáltattak ezen állítás alátámasztására. Az állítások vizsgálatát követően a mintába felvett uniós gyártók által szolgáltatott adatok elemzése során megállapítást nyert, hogy az uniós gyártók csak körülbelül 10 000 tonnát importáltak a vizsgálati időszakban, ez pedig nagyjából összhangban volt a panaszban foglalt adatokkal. A Bizottság megállapította, hogy körülbelül hasonló, az alaprendelet 29. cikkének megfelelően nyilvánosságra nem hozott mennyiséget importálnak a mintába felvett uniós gyártókkal kapcsolatban álló vállalatok is. Ezek a behozatalok összesen csak nagyjából 2-3 %-át tették ki a Kínából származó teljes behozatalnak. Nem lehet tehát levonni azt a következtetést, hogy a panaszosok olyan mennyiségben és olyan rendszer alapján importáltak Kínából, amely az alaprendelet 9. cikke (1) bekezdésének a) pontja alapján megkérdőjelezné saját uniós gyártói státuszukat, vagy saját maguknak okozna kárt. Az érvelést ezért a Bizottság elutasítja.
6.3.4. KÖTÖTT FELHASZNÁLÁS ÉS KÖTÖTT ÉRTÉKESÍTÉS
(523)
Egyes érdekelt felek azt állították, hogy az uniós gazdasági ágazatot ért kárt az okozta, hogy az uniós gazdasági ágazat vagy közvetlenül, vagy a csoportokon belüli, kapcsolatban álló vállalatok útján részt vett az építőanyagok (pl. szendvicspanelek, trapézlemezek stb.) gyártásának downstream üzletágában is. Konkrétabban azt állították, hogy az uniós gazdasági ágazat alacsonyabb áron tett elérhetővé szerves bevonatú acéltermékeket a saját downstream üzletága számára, mint a független vállalatok számára, így a csoporton belül „támogatta” a saját üzletágát és lehetővé tette, hogy az alákínáljon a versenytársainak a downstream szegmensben.
(524)
Amint a fentiekből kiderül, a kötött felhasználás és kötött értékesítés átlagos tonnánkénti értéke csak 3 %-kal volt alacsonyabb, mint a vizsgálati időszakban a független vevőknek felszámított eladási ár. A vizsgálat azt mutatta, hogy valószínűleg magát a kötött felhasználást és kötött értékesítést is érintette közvetve a támogatott behozatal által támasztott tisztességtelen verseny. Ha - amint azt állították - fennállt volna bármilyen előny a downstream üzletág számára, azt a kötött és a független értékesítési árak közötti összehasonlításnak tükröznie kellett volna. Ezt az érvelést ezért a Bizottság elutasítja.
(525)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően a CISA ismét azt állította, hogy az uniós gazdasági ágazat „támogatott” áron tett elérhetővé szerves bevonatú acéltermékeket a saját downstream üzletága számára, így lehetővé tette, hogy az alákínáljon a versenytársainak a downstream szegmensben. A CISA nem szolgáltatott azonban olyan bizonyítékot, amely miatt a Bizottság megváltoztatta volna az (524) preambulumbekezdésben leírt következtetését, miszerint a kötött és független értékesítési árak közötti különbség kicsi volt (2 %), ezért ebben az esetben nincsen szó az ágazat saját maga ellen irányuló károkozásáról.
(526)
A CISA ezenfelül vitatta a szerves bevonatú acéltermékek előállítási költségeivel kapcsolatos adatokat, és ezzel összefüggésben a szerves bevonatú acéltermékek kapcsolatban álló feleknek kínált árát is. Állításuk szerint figyelemmel a melegen hengerelt galvanizált tekercsek (a szerves bevonatú acéltermékek gyártása során felhasznált nyersanyag) értékesítési árára, a szerves bevonatú acéltermékek előállítási ára a vizsgálati időszakban nem haladhatta meg a 900 EUR/tonna értéket.
(527)
Először is nem volt egyértelmű, hogy a CISA által említett összköltség milyen mértékben tartalmazta az összes költséget, például az SGA- és a finanszírozási költségeket. Másodszor, a Bizottság a mintába felvett összes uniós gyártó esetében ellenőrizte a szerves bevonatú acéltermékek előállítási költségét, és megbizonyosodott arról, hogy a teljes előállítási költség tartalmazta többek között a nyersanyag, a feldolgozás és a bevonás költségeit, valamint az SGA- és a finanszírozási költségeket is.
(528)
A CISA továbbá azt állította, hogy a kapcsolatban álló feleknek veszteséges áron értékesítik a szerves bevonatú acéltermékeket, ami kárt okoz az uniós gazdasági ágazatnak. Ezt az állítást a teljes előállítási költségnek (978 EUR/tonna) és a kapcsolatban álló feleknek történő értékesítések átlagárának (965 EUR/tonna) összehasonlítására alapozza.
(529)
Noha egy egyszerű matematikai összevetés alapján valóban azt lehetne gondolni, hogy a kapcsolatban álló feleknek történő értékesítés veszteséges volt, ez azon a feltételezésen alapul, hogy az uniós gazdasági ágazat azonos szintű SGA-költségeket és más állandó értékesítési költségeket visel a kötött értékesítés esetében, mint a független értékesítés során. A (493) preambulumbekezdésben leírtak értelmében a kapcsolatban álló feleknek való értékesítés „költség-plusz” alapon történt, ezért az uniós gazdasági ágazat költségei megtérültek ezeken az eladásokon.
6.3.5. GAZDASÁGI VÁLSÁG
(530)
A gazdasági válság és annak az építőipari üzletágra gyakorolt hatása legalábbis részben magyarázza a kereslet csökkenését és az árnyomást a figyelembe vett időszakban. A fent említetteknek megfelelően 2009-ben 25 %-kal csökkent a felhasználás. 2010-től azonban kezdett fellendülni a piac, és 2009-től a vizsgálati időszak végéig a felhasználás 24 %-kal nőtt.
(531)
A kár és az okozati összefüggés elemzése során azonban a Bizottság külön vizsgálta a 2009-es piaci összeomlást és azt követő, 2009-től a vizsgálati időszakig tartó fellendülést. A kár és az okozati összefüggés elemzése egyértelműen megmutatta, hogy a Kínából származó behozatalok teljes mértékben kihasználták a növekvő felhasználást, és emellett folyamatosan alákínáltak az uniós gazdasági ágazat árainak, így annak a lehetőségét, hogy valamennyi szereplő egyenlő eséllyel álljon talpra a visszaesés után, a túlélésért folytatott folyamatos harccá változtatták.
(532)
A végleges nyilvánosságra hozatallal kapcsolatos észrevételek határidejét követően egy érdekelt fél felhívta a figyelmet egy belgiumi létesítmény már bejelentett bezárására, továbbá arra, hogy vis maior nehézségek merültek fel a szokásos termelés, illetve a többi belga létesítményből történő szállítás kapcsán. Az érdekelt fél állítása szerint mindez a szerves bevonatú acéltermékek terén az uniós ellátás biztonságának hiányát jelzi, és indokolja, hogy az importőrök és a felhasználók miért szerezhették be a szerves bevonatú acéltermékeket az Unióból és Kínából.
(533)
Ezeket az érveket elvetették. Tekintve, hogy az Unión belül alacsony a kapacitáskihasználás, az ellátásban esetlegesen mutatkozó problémák nem mérlegelendőek, mivel az uniós gazdasági ágazat megfelelő kapacitással rendelkezik. Ugyanakkor a Belgiumban bezárás alatt álló létesítmény nem gyártott szerves bevonatú acéltermékeket. Az ellátás biztonsága természetesen lényeges, ám ebben az esetben a javasolt vámtételek nem hivatottak a Kínából származó szerves bevonatú acéltermékek ellátását megszüntetni, céljuk mindössze az, hogy megakadályozzák a kínálat uniós piacra történő dömpingelését.
6.3.6. SZERKEZETI KAPACITÁSFELESLEG
(534)
Egyes érdekelt felek azt állították, hogy a főként vertikálisan integrált acélgyártókból álló uniós gazdasági ágazatot ért kárt nem a Kínából származó behozatal okozta, hanem az uniós acélipar szerkezeti problémái, például a kapacitásfelesleg. Azzal is érveltek, hogy az acélipar konszolidációja, amelyre a figyelembe vett időszak előtt került sor, kapacitásfelesleget eredményezett, és az esetlegesen bekövetkezett kár oka a túl sok termelő létesítmény volt.
(535)
A szerves bevonatú acéltermékek gyártása tőkeintenzív, és az ágazatban viszonylag magasak az állandó költségek. Az acélipar konszolidációja, amelyre a figyelembe vett időszak előtt került sor, mindamellett nem eredményezett kapacitásfelesleget. A beépített kapacitás 2009-es kisebb növekedését követően az ágazat kismértékben csökkentette a kapacitását 2010-ben, majd újra a vizsgálati időszakban is. A vizsgálati időszak során a beépített kapacitás alacsonyabb volt az uniós felhasználásnál, és ha az adott időszakban a kereslet ismét elérte volna a 2008. évi szintet és az uniós gazdasági ágazat kihasználhatta volna ezt a keresletnövekedést, a kapacitáskihasználás 74 % körül alakult volna.
(536)
A kapacitásfelesleg negatív hatása csak minimális mértékben tulajdonítható a szerves bevonatú acéltermékek uniós gyártóinak. Először is, a vizsgálat azt mutatta, hogy az uniós gazdasági ágazat nyilvánvalóan tett lépéseket a hatékonyság fenntartása érdekében, mivel a termelékenység 8 %-kal nőtt a teljes ágazat esetében. Másodszor, a gyártóberendezésekbe való folyamatos beruházás és a használatuk terén a más termékek gyártására való felhasználás tekintetében tanúsított rugalmasság segített a méretgazdaságosság elérésében és az állandó költségek csökkentésében. Így azzal együtt, hogy a mintába felvett vállalatok kapacitáskihasználása 18 %-kal csökkent a figyelembe vett időszakban, a gyártás átlagköltsége csak 6 %-kal emelkedett, és ebbe a nyersanyagköltségek növekedése is beletartozik. Nem lehet tehát arra következtetni, hogy a kapacitásfelesleg megszüntetné az okozati összefüggést. Ezt az érvelést ezért a Bizottság elutasította.
6.4. AZ OKOZATI ÖSSZEFÜGGÉSRE VONATKOZÓ KÖVETKEZTETÉS
(537)
Bizonyítást nyert, hogy a Kínából származó támogatott behozatal volumenében és piaci részesedésében jelentős növekedés történt a figyelembe vett időszakban, főként 2009-től a vizsgálati időszakig. Megállapításra került az is, hogy ezek a behozatalok folyamatosan alákínáltak az uniós gazdasági ágazat árainak az uniós piacon, különösen a vizsgálati időszak alatt.
(538)
Az olcsó, támogatott kínai behozatal volumenében és piaci részesedésében bekövetkezett növekedés egybeesett az uniós gazdasági ágazat gazdasági helyzetében tapasztalható kedvezőtlen változásokkal. A helyzet rosszabbra fordult a vizsgálati időszak alatt, amikor a fellendülő felhasználás ellenére az uniós gazdasági ágazat nem tudta visszaszerezni elveszített piaci részesedését, a nyereségesség és más pénzügyi mutatók - mint például a beruházások megtérülése - a 2010-es szinten stagnáltak, a foglalkoztatottság pedig elérte mélypontját.
(539)
Megvizsgálva azokat az egyéb ismert tényezőket, amelyek okozhatták volna az uniós gazdasági ágazatot ért kárt, kiderült, hogy ezek a tényezők nem szüntetik meg a Kínából származó támogatott behozatal és az uniós gazdasági ágazatot ért kár közötti okozati összefüggést.
(540)
A fenti elemzés alapján - amely egyértelműen elkülönítette az összes ismert tényező uniós gazdasági ágazatra gyakorolt hatásait a támogatott export káros hatásaitól - azt a következtetést vonták le, hogy a Kínából származó támogatott behozatal az alaprendelet 8. cikkének (6) bekezdése értelmében jelentős kárt okozott az uniós gazdasági ágazatnak.
7. AZ UNIÓS ÉRDEK
7.1. ELŐZETES MEGJEGYZÉSEK
(541)
Az intézmények az alaprendelet 31. cikke alapján megvizsgálták, hogy a fenti megállapítások ellenére fennáll-e olyan kényszerítő erejű ok, amely alapján arra a következtetésre lehetne jutni, hogy a kiegyenlítő intézkedések elfogadása nem szolgálná az Unió érdekét. Az uniós érdek elemzése az összes különböző érintett érdek felmérésével történt, beleértve az uniós gazdasági ágazat, az importőrök és az érintett termék felhasználóinak érdekeit.
7.2. AZ UNIÓS GAZDASÁGI ÁGAZAT ÉRDEKE
(542)
A teljes uniós gazdasági ágazatot 22 ismert gyártó alkotja, amelyek a szerves bevonatú acéltermékek uniós termelésének egészét lefedik. A gyártók az Unió különböző tagállamaiban találhatók és közvetlenül több mint 5 400 dolgozót foglalkoztatnak a hasonló termékkel összefüggésben.
(543)
A gyártók egyike sem ellenezte a vizsgálat megindítását. Ahogyan fentebb a makrogazdasági mutatóknál látható, a teljes uniós gazdasági ágazat a helyzete romlását tapasztalhatta, és negatívan érintette a támogatott behozatal.
(544)
Az uniós gazdasági ágazat a Kínából származó támogatott behozatal következtében jelentős kárt szenvedett. A figyelembe vett időszak alatt valamennyi kármutató kedvezőtlen tendenciát mutatott. Különösen az uniós gyártók pénzügyi teljesítményéhez kapcsolódó kármutatók, így a nyereségesség és a beruházások megtérülése volt súlyosan érintett. Intézkedések hiányában nagyon valószínű, hogy tovább romlana az uniós gazdasági ágazat gazdasági helyzete.
(545)
A kiegyenlítő vámok kivetése várhatóan helyreállítaná az uniós piacon a tisztességes kereskedelmi feltételeket, és lehetővé tenné az uniós gazdasági ágazat számára, hogy a szerves bevonatú acéltermékek árát hozzáigazítsa a különféle összetevők költségeihez és a piaci feltételekhez. A kiegyenlítő intézkedések elrendelése várhatóan azt is lehetővé tenné az uniós gazdasági ágazat számára, hogy a figyelembe vett időszak alatt elvesztett piaci részesedésének legalább egy részét visszanyerje, ami kedvező hatással lenne nyereségességére és általános pénzügyi helyzetére.
(546)
Intézkedések elrendelése hiányában a piaci részesedés további csökkenése várható, és az uniós gazdasági ágazat nyereségessége visszaesne. Ez közép- és hosszú távon nem lenne fenntartható. Valószínű az is, hogy egyes egyéni gyártóknak be kellene zárniuk a termelő létesítményeiket, mert azok veszteségesek voltak a figyelembe vett időszakban. Tekintettel az elszenvedett veszteségekre és a gyártásban a figyelembe vett időszak elején végrehajtott beruházások magas szintjére, várható, hogy intézkedések elrendelése hiányában a legtöbb uniós gyártó számára nem térülnének meg a beruházások.
(547)
Ennek megfelelően a Bizottság azt a következtetést vonja le, hogy a kiegyenlítő vámok kivetése az uniós gazdasági ágazat érdekét szolgálná.
7.3. A FELHASZNÁLÓK ÉS AZ IMPORTŐRÖK ÉRDEKE
(548)
A fenti (14) preambulumbekezdésben említettek szerint öt importőr jelentkezett, de csak kettő válaszolt a kérdőívre. A panaszban felsorolt körülbelül 100 felhasználó közül 19 jelentkezett és fejezte ki érdeklődését az eljárás iránt. Később tíz vállalat nyújtott be választ a kérdőívre.
(549)
A legaktívabb felhasználók és importőrök közös írásbeli beadványokat készítettek, és számos meghallgatásra került sor a vizsgálat során. Az intézkedések bevezetésével kapcsolatos fő érveik elemzésére az alábbiakban kerül sor.
(550)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően érkeztek észrevételek egyes importőröktől és más érdekelt felektől. Mindamellett ezek az alább felsoroltakon felül nem tartalmaztak új állításokat.
7.3.1. VERSENY AZ UNIÓS PIACON
(551)
A felhasználók és az importőrök azt állították, hogy a szerves bevonatú acéltermékek uniós piaca nem volt kellően versenyképes, és hogy a Kínából származó behozatal szükséges volt ahhoz, hogy erősebb legyen a szerves bevonatú acéltermékeket importáló és felhasználó vállalatok tárgyalási pozíciója. Utaltak továbbá arra, hogy az uniós gazdasági ágazat oligopolisztikus intézkedéseket hozott a piac ellenőrzése érdekében. Az uniós termelők ugyanazokon a piacokon versenyeztek, és gyakran ugyanazon vevők részére vagy egymás építőipari vállalatai számára végeztek értékesítést. Figyelemmel arra, hogy az ártárgyalások nehézségeiről szóló nem hivatalos panaszokon túl nem nyújtottak be bizonyítékokat, és az uniós gyártók panaszt benyújtó öt csoportja mellett az Unióban a szerves bevonatú acéltermékek 11 gyártója folytat tevékenységet, amelyek között vannak nagyon nagyok is, és figyelemmel az egyéb importforrások sokféleségére, ezt az állítást a Bizottság elutasította.
7.3.2. KÍNÁLATHIÁNY
(552)
A felhasználók és importőrök azt is állították, hogy a kínai behozatalokra vonatkozó intézkedések bevezetése a szerves bevonatú acéltermékek hiányát idézné elő az uniós piacon. Figyelemmel azonban a beszerzési források fentebb leírt széles választékára és az uniós gazdasági ágazat szabad termelési kapacitására, nem tekinthető valószínűnek, hogy bekövetkezhet ilyen hiány. Az érvelést ezért a Bizottság elutasítja.
7.3.3. A FELHASZNÁLÓK ÉS IMPORTŐRÖK ÉRDEKEIRE VONATKOZÓ KÖVETKEZTETÉS
(553)
A tíz együttműködő felhasználó a Kínából a vizsgálati időszakban érkezett összes behozatal 7 %-át képviselte. A vizsgálat azt mutatta, hogy mindegyik felhasználó többféle beszerzési forrást tart fenn. A Kínából való beszerzések átlagosan körülbelül 15 %-át tették ki az általuk vásárolt összes szerves bevonatú acélterméknek; megállapítást nyert, hogy a legnagyobb mennyiségeket az uniós gyártóktól szerzik be (73 %), és 12 %-ot importálnak más harmadik országokból. Mivel az érintett termék nagyban szabványosított, a vevők hűségének fontossága meglehetősen viszonylagos, és ami a termék minőségét illeti, mind a felhasználók, mind az importőrök egyszerűen megváltoztathatják a beszerzési forrást.
(554)
A vizsgálat azt mutatta, hogy egy kivételével valamennyi együttműködő felhasználó nyereséges az érintett terméket felhasználó ágazatban, és a vizsgálati időszakban a nyereségességük a vállalattól függően 1 % és 13 % közötti volt. E vállalatok nyereségessége nem függött jelentős mértékben az érintett termék Kínából származó behozatalától.
(555)
A felhasználók által a kérdőívre adott válaszok alapján a Bizottság megbecsülte a javasolt intézkedések valószínű hatását. Így még azt a valószínűtlen, az együttműködő felhasználók számára legkedvezőtlenebb esetet alapul véve is, amelyben az árnövekedést nem lehet áthárítani, és kénytelenek lennének ugyanakkora mennyiségeket importálni Kínából, mint a vizsgálati időszakban, a vám szintjének az előállítási költségükre gyakorolt hatása 1-5 %-os emelkedés lenne, a nyereségességre vonatkozóan pedig 1-2,8 százalékpontos csökkenést jelenthetne a legtöbb behozatalra és körülbelül 4 százalékpontos csökkenést a maradványvám melletti behozatalra vonatkozóan. A valószínűbb forgatókönyv azonban egy ennél jelentősen kisebb hatást tartalmaz. A Kínából származó behozatalok meglehetősen kicsi részét jelentik a felhasználók üzleti tevékenységének, ezért várható, hogy a kiegyenlítő intézkedések miatti költségemelkedést viszonylag könnyen át lehet hárítani. Ezenkívül tekintettel arra, hogy a számos uniós gyártó mellett jelentős alternatív, az intézkedések hatálya alá nem tartozó behozatali források állnak rendelkezésre, pl. India és Dél-Korea, várható, hogy a piaci árak az intézkedések elrendelését követően ezeket a tényezőket is figyelembe veszik.
(556)
A két együttműködő importőr körülbelül 6 %-át képviselte a Kínából származó, a vizsgálati időszakban érkezett behozatalnak, a pontos mennyiség az alaprendelet 29. cikke szerint nem hozható nyilvánosságra. A felhasználókhoz hasonlóan az importőrök is fenntartottak más beszerzési forrásokat Kína mellett. A Bizottság megállapította továbbá, hogy az intézkedések lehetséges, hogy erőteljesebben érintenék az importőrök nyereségességét, mint a felhasználókét, amennyiben fenntartják a vizsgálati időszak során alkalmazott importrendszert. A gyakorlatban azonban az importőrök mint kereskedők általában még rugalmasabbak, mint a felhasználók, és valószínű, hogy elsőként fordulnának az alternatív beszerzési források felé.
(557)
A kínai behozatal felhasználói és importőri oldalon jelentkező előnyének egy része valójában a kínai exportőrök által gyakorolt tisztességtelen árdiszkriminációból ered és az által válik lehetővé, nem pedig egy természetes versenyelőny miatt. Így az uniós piac egyenlő versenyfeltételeinek a támogatott behozatal miatti kereskedelmi torzulások kijavításával történő helyreállítása ténylegesen lehetővé fogja tenni, hogy a szerves bevonatú acéltermékek piacán ismét egészséges, a piacgazdaság által vezérelt dinamika és áralakulás érvényesüljön, ugyanakkor nem hoz hátrányos helyzetbe más szereplőket (felhasználókat, gyártókat, végfelhasználókat), akik nem tudják azonnal élvezni a támogatott behozatal előnyeit.
7.4. AZ UNIÓS ÉRDEKRE VONATKOZÓ KÖVETKEZTETÉS
(558)
A fentiekre való tekintettel a Bizottság azt a következtetést vonja le, hogy - az Unió érdekeit illetően rendelkezésre álló adatok alapján - nem állnak fenn olyan kényszerítő okok, amelyek a Kínából származó érintett termék behozatalára vonatkozó intézkedések elrendelése ellen szólnának.
8. VÉGLEGES KIEGYENLÍTŐ INTÉZKEDÉSEK
8.1. A KÁR MEGSZÜNTETÉSÉHEZ SZÜKSÉGES SZINT
(559)
A támogatással, a támogatásból származó kárral, az okozati összefüggéssel és az uniós érdekkel kapcsolatban levont következtetéseket figyelembe véve kiegyenlítő intézkedéseket kell elrendelni annak megakadályozása érdekében, hogy a támogatott behozatal további kárt okozzon az uniós gazdasági ágazatnak.
(560)
Ezen intézkedések szintjének meghatározása céljából a Bizottság figyelembe vette a megállapított szubvenciókülönbözeteket, valamint az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett kár megszüntetéséhez szükséges vám összegét.
(561)
A kárt okozó támogatások hatásának megszüntetéséhez szükséges vám összegének kiszámításakor a Bizottság figyelembe vette, hogy az intézkedéseknek lehetővé kell tenniük az uniós gazdasági ágazat számára, hogy az előállítási költségeit fedezni tudja, továbbá hogy olyan adózás előtti nyereségre tegyen szert, amelyet egy ilyenfajta iparág ebben az ágazatban rendes versenyfeltételek mellett, vagyis támogatott behozatal nélkül, a hasonló terméknek az Unióban történő értékesítéséből ésszerűen elérhetne. A Bizottság úgy ítéli meg, hogy a támogatott behozatal hiányában elérhető nyereségnek a 2008. éven kell alapulnia, amikor a kínai behozatal kevésbé volt jelen az uniós piacon. A Bizottság tehát úgy ítéli meg, hogy egy, a forgalom 6,7 %-ával megegyező haszonkulcsot kell annak a megfelelő minimumnak tekinteni, amelynek megszerzésére az uniós gazdasági ágazat a kárt okozó támogatás hiányában számíthatott volna.
(562)
Ennek alapján a Bizottság kiszámította az uniós gazdasági ágazat és a hasonló termék vonatkozásában kárt nem okozó árat. A kárt nem okozó ár kiszámítása úgy történt, hogy a fent említett 6,7 %-os haszonkulcsot hozzáadták az előállítási költségekhez.
(563)
A szükséges áremelést ezután az együttműködő kínai exportáló gyártók behozatali költségekkel és vámokkal megfelelően kiigazított, súlyozott átlagos importárának az uniós gazdasági ágazatnak a vizsgált időszak alatt az uniós piacon alkalmazott, kárt nem okozó árával való összehasonlítása alapján határozták meg. Az összehasonlításból származó különbséget az összehasonlított típusok átlagos CIF-importértékének százalékában fejezték ki.
(564)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően az érdekelt felek vitatták az uniós gazdasági ágazat elérendő nyereségének 6,7 %-os értékben történő megállapítását és a 2008. év nyereségesség szempontjából referenciaévként történő figyelembevételét. Azonban az az érvük, miszerint az uniós gazdasági ágazat által 2008-ban termelt nyereséget a pénzügyi válság befolyásolta, ezáltal 2008 kivételes év volt, a jelek szerint arra mutat, hogy a 2008-ban realizált nyereség alacsonyabb volt az ágazat által egy átlagos évben elvártnál. Ezt az érvet elvetették, mivel nem nyújtottak be bizonyítékot arra vonatkozóan, hogy a pénzügyi válság hiányában mekkora lett volna 2008-ban az uniós gazdasági ágazat nyeresége.
(565)
Az érdekelt felek arra is rámutattak, hogy a Kínából származó behozatal volumene 2009-ben, nem pedig 2008-ban volt a legalacsonyabb. Mivel azonban az uniós gazdasági ágazat 2009-ben nem volt nyereséges, a 2009. év nem használható fel az uniós gazdasági ágazat elérendő haszonkulcsának meghatározásához.
(566)
A CISA ezenfelül azt állította, hogy a független vevőknek 2008-ban történt értékesítések nyeresége nem használható elérendő nyereségként, mert abban az évben volt a legnagyobb a kötött és független értékesítések közötti különbség. Ezt az állítást a Bizottság elvetette, mivel ez az árkülönbség nem releváns a független vásárlóknak történő értékesítés nyereségének kiszámítása szempontjából.
(567)
A CISA ezután javasolta, hogy a szerves bevonatú acéltermékek Unión belüli független vásárlóknak történő értékesítésének elérendő nyereségét az ArcelorMittal multinacionális vállalat 2010. és 2011. évi átlag össznyeresége alapján kellene megállapítani. Ezt a javaslatot a Bizottság elvetette, mivel véleménye szerint nem tükrözné megbízhatóan az Unióban támogatott behozatal hiányában a szerves bevonatú acéltermékeken elérhető nyereséget, tekintve, hogy a teljes globális ArcelorMittal csoport nyeresége nyilvánvalóan nem reprezentatív a szerves bevonatú acéltermékek Unióban történő értékesítésének nyeresége tekintetében.
(568)
Egy érdekelt fél vitatta a Bizottság által az alákínálási különbözet kiszámítása során alkalmazott módszertant. Ez azonban azon a téves feltevésen alapult, hogy a Bizottság az alákínálási különbözet kiszámítása során a piaci árból levonta az uniós gazdasági ágazatnak a vizsgálati időszak során elért átlagos nyereségét (2,6 %), így kiszámította a „jövedelmezőségi küszöböt” (az árat, amely esetén a nyereség elmaradna), majd ehhez a „jövedelmezőségi küszöbhöz” hozzáadta az elérendő nyereséget.
(569)
A Bizottság az alákínálási különbözetet úgy számította ki, hogy minden egyes terméktípus előállítási költségéhez hozzáadta az elérendő nyereséget. Az érdekelt fél által felvetett módszertan nem helytálló, mert a 2,6 %-os átlagos nyereséget nem érte el automatikusan az összes adatszolgáltató vállalat az összes modelljének összes eladásán.
(570)
Az egyik érdekelt fél vitatta a Bizottság kárkülönbözettel összefüggő számításait is. Mivel ez a fél nem rendelkezett teljes körű hozzáféréssel a Bizottság által a kárkülönbözet kiszámítása során felhasznált adatokhoz, saját számítást próbált végezni az alumínium-cink bevonatú és a cinkbevonatú hordozóréteg piaci árai közötti különbségek e fél általi értelmezése alapján, amely számításai szerint 50 USD/MT volt. Ennek a nem teljes körű adatok alapján végzett „újraszámításnak” az eredménye alacsonyabb kárkülönbözetet mutatott a Bizottság által kiszámított és nyilvánosságra hozott értéknél.
(571)
Érvelésüket azonban a Bizottság elvetette, mert sem az exportáló gyártóktól, sem az uniós gazdasági ágazattól származó teljes körű adatok elemzése nem erősítette meg az állítólagos árkülönbözet meglétét. Ennélfogva hangsúlyozni kell, hogy az érdekelt fél által használt adatok nem voltak teljes körűek, és nem nyújtottak megbízható alapot a Bizottság kárkülönbözet-számításainak reprodukálásához.
8.2. VÉGLEGES INTÉZKEDÉSEK
(572)
A támogatással, az ebből származó kárral, az okozati összefüggéssel és az uniós érdekkel kapcsolatban fent levont következtetéseket figyelembe véve és az alaprendelet 15. cikkének (1) bekezdésével összhangban a szerves bevonatú acéltermékek Kínából származó behozatalára végleges kiegyenlítő vámot kell kivetni, a támogatás és kárkülönbözet szintje közül az alacsonyabbat figyelembe véve - a kisebb vámtétel szabályával összhangban. Ebben az esetben a vámtételt ennek megfelelően a megállapított szubvenciókülönbözet szintjén kell meghatározni. A fentiek alapján az ilyen vámtételeket a következő mértékek szerint kell megállapítani:
A vállalat neve
Szubvenciókülönbözet (%)
Kárkülönbözet (%)
Kiegyenlítő vám (%)
Zhangjiagang Panhua Steel Strip Co., Ltd.; Chongqing Wanda Steel Strip Co., Ltd.; Zhangjiagang Free Trade Zone Jiaxinda International Trade Co., Ltd.
29,7
55,8
29,7
Zhejiang Huadong Light Steel Building Material Co. Ltd.; Hangzhou P.R.P.T. Metal Material Co., Ltd.
23,8
29,7
23,8
Union Steel China
26,8
13,7
13,7
Egyéb együttműködő vállalatok
26,8
43,0
26,8
Maradványvám
44,7
58,3
44,7
(573)
Az e rendeletben előírt, az egyes vállalatokra alkalmazandó kiegyenlítő vámtételeket a Bizottság e vizsgálat megállapításai alapján határozta meg. Így ezek az értékek a vizsgálat során a vállalatokkal kapcsolatban feltárt helyzetet tükrözik. Ezeket a vámtételeket (ellentétben a „minden más vállalatra” alkalmazandó országos vámmal) kizárólag az érintett országból származó és az említett vállalatok mint egyedi jogi személyek által előállított termékek behozatalaira kell alkalmazni. Az 1. cikkben névvel és címmel nem említett vállalatok - beleértve a névvel és címmel felsorolt vállalatokkal kapcsolatban álló vállalatokat - által előállított importált termékekre nem vonatkozhatnak ezek a vámtételek; ezekre a termékekre a „minden más vállalatra” vonatkozó vámtételeket kell alkalmazni.
(574)
A vállalatspecifikus kiegyenlítő vámtételek alkalmazására irányuló kérelmeket (például a jogalany nevében bekövetkezett változást, illetve új gyártási vagy értékesítési egységek létrehozását követően) a Bizottsághoz (104) kell benyújtani, és mellékelni kell hozzá minden vonatkozó információt, különös tekintettel a vállalatnak a gyártáshoz, a belföldi értékesítéshez és az exportértékesítésekhez kapcsolódó olyan tevékenységeiben bekövetkezett változásokra, amelyek például névváltozással vagy a gyártási és értékesítési egységekben bekövetkezett változással függenek össze. Adott esetben a rendeletet ennek megfelelően módosítják az egyedi vámtételekben részesülő vállalatok listájának aktualizálásával.
(575)
A kiegyenlítő vám megfelelő érvényesítésének biztosítása érdekében a maradványvámszintet az együtt nem működő exportáló gyártók mellett azokra a gyártókra is alkalmazni kell, amelyek a vizsgálati időszak alatt egyáltalán nem exportáltak az Unióba,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
(1) Végleges kiegyenlítő vámot kell kivetni a Kínai Népköztársaságból származó, jelenleg az ex 7210 70 80, ex 7212 40 80, ex 7225 99 00 és ex 7226 99 70 KN-kódok alá tartozó (TARIC-kódok: 7210708011, 7210708091, 7212408001, 7212408021, 7212408091, 7225990011, 7225990091, 7226997011 és 7226997091) egyes szerves bevonatú, a következő jellemzőkkel rendelkező acéltermékek behozatalára: síkhengerelt termékek ötvözött vagy ötvözetlen acélból (kivéve a rozsdamentes acélt), legalább az egyik oldalon festve, lakkozva vagy műanyaggal bevonva, az olyan, úgynevezett „szendvicspanelek” kivételével, amelyeket épületekben alkalmaznak, és két külső fémlemezből állnak, köztük stabilizáló magként szigetelőanyaggal, és kivéve azon termékeket, amelyek végső bevonata cinkpor tartalmú (olyan, cinkben gazdag festék, amely legalább 70 tömegszázalék cinket tartalmaz), és kivéve azon termékeket, amelyek hordozórétege króm vagy ón anyagú fémbevonattal rendelkezik.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott, és az alább felsorolt vállalatok által gyártott termékek vámfizetés előtti, nettó, uniós határparitáson megállapított árára alkalmazandó végleges kiegyenlítő vámtételek a következők:
Vállalat
Vám (%)
Kiegészítő TARIC-kód
Union Steel China
13,7
B311
Zhangjiagang Panhua Steel Strip Co., Ltd.; Chongqing Wanda Steel Strip Co., Ltd.; Zhangjiagang Free Trade Zone Jiaxinda International Trade Co., Ltd.
29,7
B312
Zhejiang Huadong Light Steel Building Material Co. Ltd.; Hangzhou P.R.P.T. Metal Material Co., Ltd.
23,8
B313
Angang Steel Company Ltd.
26,8
B314
Baoutou City Jialong Metal Works Co., Ltd.
26,8
B317
Changshu Everbright Material Technology Co., Ltd.
26,8
B318
Changzhou Changsong Metal Composite Material Co., Ltd.
26,8
B319
Inner Mongolia Baotou Steel Union Co., Ltd.
26,8
B321
Jigang Group Co., Ltd.
26,8
B324
Maanshan Iron & Steel Company Limited
26,8
B325
Qingdao Hangang Color Coated Sheet Co., Ltd.
26,8
B326
Shandong Guanzhou Co., Ltd.
26,8
B327
Shenzen Sino Master Steel Sheet Co.,.Ltd.
26,8
B328
Tangshan Iron & Steel Group Co., Ltd.
26,8
B329
Tianjin Xinyu Color Plate Co., Ltd.
26,8
B330
Wuhan Iron and Steel Company Limited
26,8
B331
Zhejiang Tiannu Color Steel Co., Ltd.
26,8
B334
Minden más vállalat
44,7
B999
(3) Eltérő rendelkezés hiányában a vámtételekre vonatkozó hatályos rendelkezéseket kell alkalmazni.
2. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2013. március 11-én.