KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 448/2013
af 15. maj 2013
om indførelse af en procedure for bestemmelse af referencemedlemsstat for ikke-EU-FAIF'er i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/61/EU
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/61/EU af 8. juni 2011 om forvaltere af alternative investeringsfonde og om ændring af direktiv 2003/41/EF og 2009/65/EF samt forordning (EF) nr. 1060/2009 og (EU) nr. 1095/2010 (1), særlig artikel 37, stk. 14, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I de situationer, der er nævnt i artikel 37, stk. 4, litra b), litra c), nr. i), litra e), litra f) og litra g), nr. i), i direktiv 2011/61/EU, kan mere end én medlemsstat betragtes som mulig referencemedlemsstat for ikke-EU-baserede forvaltere af alternative investeringsfonde (FAIF'er), som har til hensigt at forvalte EU-baserede alternative investeringsfonde (AIF'er) og/eller markedsføre AIF'er, som den forvalter, i EU. I disse tilfælde skal ikke-EU-FAIF'en indgive en anmodning til de kompetente myndigheder i disse medlemsstater med henblik på at bestemme den relevante referencemedlemsstat. Anmodningen skal ledsages af alle de relevante oplysninger og dokumenter, der er nødvendige for bestemmelsen af referencemedlemsstat for den pågældende FAIF. En fælles afgørelse bør vedtages af de berørte kompetente myndigheder til bestemmelse af referencemedlemsstat. Der bør fastsættes en procedure, som de relevante kompetente myndigheder skal følge ved bestemmelse af referencemedlemsstat. Mens det er de kompetente myndigheder i de berørte medlemsstater, som har et fælles ansvar for bestemmelse af referencemedlemsstat, skal Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed (ESMA), der er oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1095/2010 (2), sikre, at alle de mulige referencemedlemsstater involveres behørigt i denne beslutningsproces, og bistå med at nå frem til en aftale.
(2)
Proceduren for bestemmelse af referencemedlemsstat er forskellig fra proceduren for ansøgning om markedsføringspas i direktiv 2011/61/EU. Når referencemedlemsstaten er blevet bestemt, skal den berørte ikke-EU-FAIF søge om godkendelse ved den kompetente myndighed i den pågældende medlemsstat efter den samme procedure og på samme betingelser, som gælder for FAIF'er i henhold til artikel 7 og 8 i direktiv 2011/61/EU.
(3)
Direktiv 2011/61/EU forpligter medlemsstaterne til at anvende de love og administrative bestemmelser, der er vedtaget til gennemførelse af direktivet fra den 22. juli 2013. Uden at dette berører den delegerede retsakt, der er omhandlet i artikel 67, stk. 6, i direktiv 2011/61/EU, udsættes anvendelsen af denne forordning derfor også til samme dato.
(4)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Det Europæiske Værdipapirudvalg -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Procedure for bestemmelse af referencemedlemsstat blandt flere mulige referencemedlemsstater
1. Når en ikke-EU-baseret forvalter af alternative investeringsfonde (FAIF), der har til hensigt at forvalte EU-baserede alternative investeringsfonde (AIF'er) uden at markedsføre dem, eller der har til hensigt at markedsføre forvaltede AIF'er i EU, indgiver en anmodning om bestemmelse af referencemedlemsstat i henhold til artikel 37, stk. 4, andet afsnit, i direktiv 2011/61/EU, skal denne anmodning foretages skriftligt og sendes til de kompetente myndigheder i de medlemsstater, som er mulige referencemedlemsstater. Anmodningen skal opregne alle de mulige referencemedlemsstater.
2. Anmodningen fra ikke-EU-FAIF'en skal omfatte de oplysninger og dokumenter, der er nødvendige for bestemmelse af referencemedlemsstat.
3. I den i artikel 37, stk. 4, litra b) i direktiv 2011/61/EU omhandlede situation skal disse oplysninger og dokumenter omfatte:
a)
en angivelse af de medlemsstater, hvor AIF'er, der forvaltes af ikke-EU-FAIF'en, er etableret
b)
en angivelse af de medlemsstater, hvor aktiver forvaltes af en ikke-EU-FAIF
c)
omfanget af aktiver under forvaltning af ikke-EU-FAIF'en i de forskellige medlemsstater.
4. I den i artikel 37, stk. 4, litra c), nr. i), i direktiv 2011/61/EU omhandlede situation skal sådanne oplysninger og dokumenter omfatte:
a)
en angivelse af den medlemsstat, hvor AIF'er, der forvaltes af ikke-EU-FAIF'en, er etableret
b)
en angivelse af de medlemsstater, hvor ikke-EU-FAIF'en har til hensigt at markedsføre AIF'en.
5. I de i artikel 37, stk. 4, litra e) og litra g), nr. i), i direktiv 2011/61/EU omhandlede situationer skal sådanne oplysninger og dokumenter omfatte:
a)
en angivelse af de medlemsstater, hvor de AIF'er, der forvaltes af ikke-EU-FAIF'en, er etableret
b)
en beskrivelse af marketingstrategien, hvormed det dokumenteres, at ikke-EU-FAIF'en har til hensigt at markedsføre en bestemt AIF eller flere AIF'er i en bestemt medlemsstat eller i flere medlemsstater, og at udvikle en effektiv markedsføring i bestemte medlemsstater, med mindst følgende oplysninger:
i)
de medlemsstater, hvor forhandlerne (og FAIF'en, i tilfælde af selvdistribution) har til hensigt at markedsføre andele eller aktier i AIF'er, der forvaltes af FAIF'en, herunder den forventede andel, i form af aktiver under forvaltning, inden for den samlede markedsføring i EU
ii)
et skøn over det forventede antal investorer i målgruppen, der har hjemsted i de medlemsstater, hvor FAIF'en har til hensigt at markedsføre AIF'erne.
iii)
de officielle sprog i de medlemsstater, som informations- og udbudsdokumenterne er blevet eller vil blive oversat til
iv)
fordelingen af markedsføringsaktiviteter på tværs af de medlemsstater, hvor FAIF'en har til hensigt at markedsføre sine AIF'er, under særlig hensyntagen til den fremtrædende plads og hyppigheden af reklamer og salgskampagner.
6. I den i artikel 37, stk. 4, litra f), i direktiv 2011/61/EU omhandlede situation skal sådanne oplysninger og dokumenter omfatte de oplysninger, der er anført i stk. 5, litra b), i nærværende artikel.
7. De kompetente myndigheder, som en ikke-EU-FAIF retter henvendelse til som kompetente myndigheder i mulige referencemedlemsstater, skal umiddelbart efter modtagelse af anmodningen som omhandlet i stk. 1 i denne artikel og senest tre arbejdsdage efter modtagelsen af anmodningen kontakte hinanden og Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed (ESMA) for at træffe afgørelse om, hvorvidt andre kompetente myndigheder i Unionen er berørt i henhold til artikel 37, stk. 4, i direktiv 2011/61/EU.
Efter anmodning fra ESMA skal de kompetente myndigheder straks give ESMA den fuldstændige anmodning, som er modtaget fra ikke-EU-FAIF'en.
8. Hvis det besluttes, at andre kompetente myndigheder i EU kan være berørt, skal ESMA straks underrette disse og sikre, at den fuldstændige anmodning fra ikke-EU-FAIF'en fremsendes til disse.
9. Hver kompetent myndighed, der er involveret i proceduren, og ESMA kan anmode ikke-EU-FAIF'en om supplerende relevante oplysninger og dokumenter, der er nødvendige for bestemmelse af referencemedlemsstat.
En sådan anmodning om supplerende oplysninger eller dokumenter skal foreligge skriftligt, indeholde en begrundelse, og fremsendes samtidig til alle øvrige berørte kompetente myndigheder og ESMA.
Når den anmodende kompetente myndighed eller ESMA modtager de supplerende oplysninger eller dokumenter, skal den anmodende myndighed straks fremsende disse oplysninger eller dokumenter til alle andre berørte myndigheder og i givet fald ESMA.
10. Senest en uge efter de kompetente myndigheders modtagelse af den i stk. 1 omhandlede anmodning fra FAIF'en eller i givet fald modtagelse af andre kompetente myndigheder i Unionen i henhold til stk. 8 skal alle berørte kompetente myndigheder forelægge en udtalelse for hinanden og ESMA med hensyn til bestemmelse af den passende referencemedlemsstat.
11. Alle de kompetente myndigheder skal herefter i fællesskab bestemme referencemedlemsstaten. Bestemmelsen skal ske senest en måned efter modtagelsen af anmodningen af de kompetente myndigheder, der er udpeget af ikke-EU-FAIF'en eller, i givet fald, af de øvrige kompetente myndigheder i Unionen i henhold til stk. 8.
Hvis der anmodes om supplerende oplysninger, skal den i første afsnit anførte frist udvides til at omfatte perioden mellem anmodningen om supplerende oplysninger og dokumenter, jf. stk. 9, og modtagelsen af sådanne oplysninger eller dokumenter.
12. ESMA bistår de relevante kompetente myndigheder og fremmer om nødvendigt bestemmelsen af referencemedlemsstat i henhold til artikel 31 i forordning (EU) nr. 1095/2010.
13. Den kompetente myndighed i den medlemsstat, der er udpeget som referencemedlemsstat, skal skriftligt og uden unødig forsinkelse underrette ikke-EU-FAIF'en om denne afgørelse.
14. Hvis den anmodende ikke-EU-FAIF ikke underrettes skriftligt senest syv dage efter afgørelsen, eller hvis de relevante kompetente myndigheder ikke har bestemt referencemedlemsstaten inden den frist, der er nævnt i stk. 11, første afsnit, i nærværende artikel, kan den anmodende ikke-EU-FAIF selv vælge sin referencemedlemsstat på grundlag af kriterierne i artikel 37, stk. 4, andet afsnit, i direktiv 2011/61/EU.
Ikke-EU-FAIF'en skal straks skriftligt underrette alle de kompetente myndigheder, hvortil der oprindeligt blev rettet henvendelse, og ESMA om sit valg af referencemedlemsstat.
15. Er den referencemedlemsstat, der vælges af ikke-EU-FAIF'en, ikke den samme som den referencemedlemsstat, som bestemmes af de kompetente myndigheder, skal de berørte kompetente myndigheder hurtigst muligt og senest to arbejdsdage efter at være blevet underrettet om FAIF'ens valg i henhold til stk. 14 underrette ikke-EU-FAIF'en om bestemmelsen. I sådanne tilfælde har bestemmelsen forrang.
Artikel 2
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 22. juli 2013.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 15. maj 2013.
A BIZOTTSÁG 448/2013/EU VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
(2013. május 15.)
a nem uniós ABAK-ok referencia-tagállamának a 2011/61/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv szerinti meghatározását szolgáló eljárás létrehozásáról
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel az alternatívbefektetésialap-kezelőkről, valamint a 2003/41/EK és a 2009/65/EK irányelv, továbbá az 1060/2009/EK és az 1095/2010/EU rendelet módosításáról szóló, 2011. június 8-i 2011/61/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvre (1) és különösen annak 37. cikke (14) bekezdésére,
mivel:
(1)
A 2011/61/EU irányelv 37. cikke (4) bekezdésének b) pontjában, c) pontjának i. alpontjában, e) és f) pontjában, valamint g) pontjának i. alpontjában említett helyzetekben egynél több tagállam tekinthető azon nem uniós alternatívbefektetésialap-kezelő (ABAK) lehetséges referencia-tagállamának, amely uniós alternatív befektetési alapok (ABA-k) kezelését és/vagy az általa kezelt ABA-k Unióban történő forgalmazását tervezi. Ezekben az esetekben a nem uniós ABAK-nak kérelmet kell benyújtania e tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságaihoz referencia-tagállamának megállapítása céljából. A kérelemhez csatolni kell az ezen ABAK referencia-tagállamának megállapításához szükséges minden releváns információt és dokumentumot. A referencia-tagállamot az érintett hatáskörrel rendelkező hatóságok közös határozat elfogadásával határozzák meg. Ki kell alakítani az érintett hatáskörrel rendelkező hatóságok által a referencia-tagállam meghatározása során követendő eljárást. Miközben a referencia-tagállam kijelölése az érintett tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságainak közös felelőssége, az 1095/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendelettel (2) létrehozott Európai Értékpapírpiaci Hatóság (EÉPH) feladata annak biztosítása, hogy e döntéshozatalban minden lehetséges referencia-tagállam megfelelő módon részt vegyen; az EÉPH emellett a megegyezés céljából segítséget nyújt.
(2)
A referencia-tagállam meghatározásakor követendő eljárás eltér a 2011/61/EU irányelv szerinti útlevél iránti kérelem eljárásától. Ha meghatározásra került a referencia-tagállam, az érintett nem uniós ABAK-nak e tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságához kell benyújtania az engedély iránti kérelmet, a 2011/61/EU irányelv 7. és 8. cikke szerinti eljárást követve és az ABAK-okra e cikkek értelmében alkalmazandó feltételek szerint.
(3)
A 2011/61/EU irányelv arra kötelezi a tagállamokat, hogy 2013. július 22-től kezdve alkalmazzák az említett irányelvet átültető törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket. A 2011/61/EU irányelv 67. cikkének (6) bekezdésében előírt felhatalmazáson alapuló jogi aktus sérelme nélkül ezért e rendelet alkalmazása is ezen időponttól kezdődik.
(4)
Az e rendeletben előírt intézkedések összhangban vannak az európai értékpapír-bizottság véleményével,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
A referencia-tagállam több lehetséges referencia-tagállam közül történő kiválasztásának eljárása
(1) Amennyiben egy uniós alternatív befektetési alapokat (ABA-kat) forgalmazás nélkül kezelni kívánó vagy a kezelésében lévő ABA-kat az Unióban forgalmazni kívánó nem uniós alternatívbefektetésialap-kezelő (ABAK) a 2011/61/EU irányelv 37. cikke (4) bekezdésének második albekezdése szerint referencia-tagállamának meghatározására kérelmet nyújt be, e kérelemnek írásos formát kell öltenie, és a címzettek körének valamennyi lehetséges referencia-tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságait tartalmaznia kell. A kérelemben minden lehetséges referencia-tagállamot fel kell sorolni.
(2) A nem uniós ABAK által benyújtott kérelemnek tartalmaznia kell minden, a referencia-tagállam meghatározásához szükséges információt és dokumentumot.
(3) A 2011/61/EU irányelv 37. cikke (4) bekezdésének b) pontjában említett helyzetben ezen információk és dokumentumok a következőket foglalják magukban:
a)
azon tagállamok felsorolása, ahol a nem uniós ABAK által kezelt ABA-k letelepedettek;
b)
azon tagállamok felsorolása, ahol a nem uniós ABAK eszközöket kezel;
c)
a különböző tagállamokban a nem uniós ABAK kezelésében lévő eszközök összege.
(4) A 2011/61/EU 37. cikke (4) bekezdése c) pontjának i. alpontjában említett helyzetben ezen információk és dokumentumok a következőket foglalják magukban:
a)
azon tagállam megnevezése, ahol a nem uniós ABAK által kezelt ABA letelepedett;
b)
azon tagállamok felsorolása, ahol a nem uniós ABAK forgalmazni kívánja az ABA-t.
(5) A 2011/61/EU irányelv 37. cikke (4) bekezdése e) pontjában és g) pontjának i. alpontjában említett helyzetekben ezen információk és dokumentumok a következőket foglalják magukban:
a)
azon tagállamok felsorolása, ahol a valamely nem uniós ABAK által kezelt ABA-k letelepedettek;
b)
a nem uniós ABAK azon szándékát igazolni képes forgalmazási stratégia leírása, hogy egy adott ABA-t vagy több ABA-t egy adott tagállamban vagy több tagállamban forgalmazni kíván és hatékony forgalmazási tevékenységet kíván kialakítani bizonyos tagállamokban, megadva legalább a következőket:
i.
azon tagállamokat, ahol a forgalmazók (és saját forgalmazás esetén az ABAK) az ABAK által kezelt ABA befektetési jegyeit és részvényeit forgalmazni fogják, jelezve az adott tagállam részesedését a teljes uniós forgalmazásból (a kezelt eszközök tekintetében);
ii.
az azon tagállamokban lakóhellyel rendelkező befektetők várható számának becslését, ahol az ABAK forgalmazni kívánja az ABA-kat;
iii.
a tagállamok azon hivatalos nyelveit, amelyekre az ajánlatot és a reklámanyagokat lefordították vagy le fogják fordítani;
iv.
a marketingtevékenységek megoszlását azon tagállamok között, amelyekben az ABAK forgalmazni kívánja az ABA-kat, figyelembe véve mindenekelőtt a reklámok és a road show-k fontosságát és gyakoriságát.
(6) A 2011/61/EU 37. cikke (4) bekezdésének f) pontjában említett helyzetben ezen információk és dokumentumok az e cikk (5) bekezdésének b) pontjában meghatározott információkat foglalják magukban.
(7) A lehetséges referencia-tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságaiként valamely nem uniós ABAK által megszólított hatáskörrel rendelkező hatóságok az e cikk (1) bekezdésében említett kérelem kézhezvételét követően haladéktalanul, de legkésőbb három munkanapon belül kapcsolatba lépnek egymással és az Európai Értékpapírpiaci Hatósággal (EÉPH) annak eldöntésére, hogy a 2011/61/EU irányelv 37. cikkének (4) bekezdése értelmében vannak-e még az Unióban más, potenciálisan érintett hatáskörrel rendelkező hatóságok.
Az EÉPH kérésére a hatáskörrel rendelkező hatóságok haladéktalanul az EÉPH rendelkezésére bocsátják a nem uniós ABAK által benyújtott hiánytalan kérelmet.
(8) Amennyiben úgy határoznak, hogy más unióbeli hatáskörrel rendelkező hatóságok is érintettek lehetnek, az EÉPH haladéktalanul tájékoztatja azokat, és biztosítja, hogy a nem uniós ABAK által benyújtott hiánytalan kérelem továbbításra kerüljön hozzájuk.
(9) Bármely, az eljárásban érintett hatáskörrel rendelkező hatóság és az EÉPH további releváns, a referencia-tagállam meghatározásához szükséges információkat és dokumentumokat kérhet a nem uniós ABAK-tól.
E kiegészítő információk és dokumentumok iránti kérelmet írásos formában, indokolással ellátva kell benyújtani, az összes többi hatáskörrel rendelkező hatóság és az EÉPH egyidejű tájékoztatása mellett.
Amint a kérelmező hatáskörrel rendelkező hatóság vagy az EÉPH kézhez kapja a kért kiegészítő információkat vagy dokumentumokat, azokat haladéktalanul továbbítja az összes többi érintett hatáskörrel rendelkező hatóságnak, illetve az EÉPH-nak.
(10) Az (1) bekezdésben említett kérelemnek az ABAK által megszólított hatáskörrel rendelkező hatóság vagy adott esetben a (8) bekezdésnek megfelelően valamely más unióbeli, hatáskörrel rendelkező hatóság általi kézhezvételét követő egy héten belül minden érintett hatáskörrel rendelkező hatóság véleményt ad egymásnak és az EÉPH-nak a megfelelő referencia-tagállam meghatározására vonatkozóan.
(11) Ezt követően valamennyi hatáskörrel rendelkező hatóság együtt határozza meg a referencia-tagállamot. A referencia-tagállam meghatározására legkésőbb egy hónappal azt követően kerül sor, hogy a nem uniós ABAK vagy adott esetben a (8) bekezdés szerint más unióbeli hatáskörrel rendelkező hatóságok által azonosított hatáskörrel rendelkező hatóságok kézhez kapták a kérelmet.
Kiegészítő információkra vonatkozó kérelem esetén az első albekezdésben említett határidő meghosszabbodik a (9) bekezdésben említett, kiegészítő információra és dokumentumokra irányuló kérelem benyújtása és az ezen információk és dokumentumok beérkezése közötti időszakkal.
(12) Az EÉPH az 1095/2010/EU rendelet 31. cikkével összhangban segíti az érintett hatáskörrel rendelkező hatóságokat és szükség esetén elősegíti a referencia-tagállam meghatározását.
(13) A referencia-tagállamként meghatározott tagállam hatáskörrel rendelkező hatósága írásban, indokolatlan késlekedés nélkül tájékoztatja e döntésről a nem uniós ABAK-ot.
(14) Amennyiben a kérelmező nem uniós ABAK a döntést követő hét napon belül nem kap írásban tájékoztatást, vagy amennyiben az érintett hatáskörrel rendelkező hatóságok az e cikk (11) bekezdésének első albekezdésében említett határidőn belül nem határozzák meg a referencia-tagállamot, a kérelmező nem uniós ABAK a 2011/61/EU irányelv 37. cikke (4) bekezdésének második albekezdésében foglalt kritériumokkal összhangban maga választhatja meg a referencia-tagállamát.
A nem uniós ABAK haladéktalanul, írásban tájékoztatja az eredetileg megszólított összes hatáskörrel rendelkező hatóságot és az EÉPH-t az általa választott referencia-tagállamról.
(15) Amennyiben a nem uniós ABAK által választott referencia-tagállam és a hatáskörrel rendelkező hatóságok által meghatározott referencia-tagállam különbözik, az érintett hatáskörrel rendelkező hatóságok a lehető leghamarabb, de legkésőbb az ABAK választásáról szóló, (14) bekezdés szerinti tájékoztatást követő két munkanapon belül tájékoztatják a nem uniós ABAK-ot az általuk meghatározott referencia-tagállamról. Ebben az esetben a hatáskörrel rendelkező hatóságok döntése érvényesül.
2. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
Ezt a rendeletet 2013. július 22-től kell alkalmazni.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2013. május 15-én.