KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 870/2014
af 11. august 2014
om krav til ansøgere om jernbaneinfrastrukturkapacitet
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/34/EU af 21.november 2012 om oprettelse af et fælles europæisk jernbaneområde (1), særlig artikel 41, stk. 3, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Artikel 41, stk. 2, i direktiv 2012/34/EU giver infrastrukturforvaltere mulighed for at stille krav til ansøgere for at sikre, at deres legitime forventninger om fremtidige indtægter og udnyttelsen af infrastrukturen kan opfyldes.
(2)
Disse krav skal være rimelige, gennemsigtige og ikke-diskriminerende. De kan kun omfatte en finansiel garanti, som ikke må overstige et passende niveau, der står i rimeligt forhold til niveauet for ansøgerens forventede aktivitet, og en garanti for ansøgerens evne til at udarbejde bud på infrastrukturkapacitet i overensstemmelse med reglerne.
(3)
Finansielle garantier kan stilles i form af enten forudbetalinger eller finansielle garantier fra finansieringsinstitutter.
(4)
Hvad angår kravenes rimelighed, jf. betragtning 2, bør der tages højde for den kendsgerning, at infrastrukturen for konkurrerende transportformer såsom vej- og lufttransport, søtransport og transport ad indre vandveje ofte ikke er pålagt brugerbetaling og følgelig heller ikke finansielle garantier. For at sikre fair konkurrence mellem de forskellige transportformer bør de finansielle garantier begrænses til et absolut minimum med hensyn til omfang og varighed.
(5)
De finansielle garantier er kun rimelige, hvis de er nødvendige for at sikre, at infrastrukturforvalterens legitime forventninger om fremtidige indtægter og udnyttelsen af infrastrukturen kan opfyldes. Da infrastrukturforvalterne i forbindelse med proceduren for licensudstedelse kan forlade sig på kontrol og overvågning af jernbanevirksomhedernes finansielle kapacitet i henhold til kapitel III i direktiv 2012/34/EU, særlig dette direktivs artikel 20, mindskes behovet for finansielle garantier yderligere.
(6)
Princippet om ikke-diskrimination gælder for garantierne, og derfor bør der ikke skelnes mellem de krav om finansiel garanti, der stilles til henholdsvis private og offentlige ansøgere.
(7)
Garantierne skal stå i forhold til den risiko, som ansøgeren udsætter infrastrukturforvalteren for i de forskellige faser af kapacitetstildelingsprocessen. Risikoen betragtes generelt som lav, når blot kapaciteten kan omfordeles til andre jernbanevirksomheder.
(8)
En garanti, som kræves i forbindelse med udarbejdelse af bud i overensstemmelse med reglerne, er kun rimelig, gennemsigtig og ikke-diskriminerende, hvis infrastrukturforvalteren i netvejledningen opstiller klare og gennemsigtige regler for forberedelse af ansøgninger om kapacitet og stiller de nødvendige støtteværktøjer til rådighed for ansøgerne. Da det rent objektivt ikke er muligt at fastslå evnen til at udarbejde bud på infrastrukturkapacitet i overensstemmelse med reglerne forud for ansøgningsproceduren, kan enhver mangel på denne evne kun fastslås efter proceduren, når en ansøger gentagne gange har undladt at afgive sådanne bud eller stille alle relevante oplysninger til rådighed for infrastrukturforvalteren. Ansøgeren er ansvarlig for denne forsømmelse, som sanktioneres ved, at ansøgeren udelukkes fra ansøgning om en specifik kanal.
(9)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra det udvalg, der er omhandlet i artikel 62, stk. 1, i direktiv 2012/34/EU -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Genstand
Denne forordning fastsætter regler for de finansielle garantier, som infrastrukturforvalteren kan stille krav til ansøgerne om for at sikre, at dennes legitime forventninger om fremtidige indtægter opfyldes og ikke overstiger et passende niveau, der står i rimeligt forhold til niveauet for ansøgerens forventede aktivitet. Reglerne omfatter især betingelser hvad angår det tidspunkt, hvor der kan kræves en garanti eller forudbetaling, samt omfang og varighed af den finansielle garanti. Derudover fastsætter forordningen nærmere bestemmelser om kriterier for vurdering af en ansøgers evne til at udarbejde bud på infrastrukturkapacitet.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
»finansiel garanti«: a) forudbetalinger, som skal mindske og foregribe fremtidige forpligtelser til at betale infrastrukturafgifter eller b) kontraktlige aftaler, hvor en finansiel institution som f.eks. en bank forpligter sig til at sikre, at sådanne betalinger foretages, når de forfalder.
Artikel 3
Betingelser for finansielle garantier
1. Ansøgeren kan vælge at efterkomme anmodningen om finansiel garanti ved enten forudbetaling eller en kontraktlig aftale i henhold til artikel 2. Hvis en infrastrukturforvalter kræver, at en ansøger forudbetaler infrastrukturafgifterne, kan der ikke samtidig kræves andre finansielle garantier for samme påtænkte aktivitet.
2. En infrastrukturforvalter kan ikke kræve, at ansøgerne stiller finansielle garantier, medmindre ansøgeres kreditvurdering tyder på, at vedkommende kan få svært ved at betale infrastrukturafgifterne regelmæssigt. Infrastrukturforvalteren skal efter omstændighederne nævne sådanne kreditvurderinger i afsnittet om afgiftsprincipper i netvejledningen. Infrastrukturforvalteren skal basere sit krav om en finansiel garanti på højst to år gamle vurderinger fra et kreditvurderingsbureau.
3. Infrastrukturforvalteren kan ikke stille krav om en finansiel garanti:
a)
fra den udpegede jernbanevirksomhed, hvis der allerede er stillet en finansiel garanti til dækning af fremtidige betalinger for samme forventede aktivitet af ansøgeren, og denne ikke er en jernbanevirksomhed
b)
hvis infrastrukturafgiften skal betales direkte af en kompetent myndighed til infrastrukturforvalteren i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1370/2007 (2).
Artikel 4
Finansielle garantiers omfang og varighed
1. Omfanget af de finansielle garantier fra en ansøger må ikke overstige de anslåede afgifter for to måneders togdrift i overensstemmelse med ansøgningen.
2. Reservationsafgifter i henhold til artikel 36 i direktiv 2012/34/EU trækkes fra det maksimale anslåede afgiftsbeløb, jf. stk. 1.
3. En infrastrukturforvalter må ikke kræve, at en finansiel garanti træder i kraft mere end ti dage før den første dag i den måned, hvor jernbanevirksomhederne påbegynder den togdrift, hvis infrastrukturafgifter den finansielle garanti skal dække. Hvis kapaciteten tildeles efter dette tidspunkt, kan infrastrukturforvalteren kræve, at der med kort varsel stilles en finansiel garanti.
Artikel 5
Evne til at udarbejde bud på infrastrukturkapacitet i overensstemmelse med reglerne
Infrastrukturforvalteren må ikke afvise en ansøgning om en specifik kanal på grund af manglende garanti for ansøgerens evne til at udarbejde bud på infrastrukturkapacitet i overensstemmelse med reglerne, jf. artikel 41, stk. 2, i direktiv 2012/34/EU, medmindre:
a)
ansøgeren ikke har svaret på to på hinanden følgende anmodninger om at stille de manglende oplysninger til rådighed eller gentagne gange har svaret på en måde, der ikke opfylder betingelserne fastsat i den netvejledning, der er omtalt i artikel 27 i direktiv 2012/34/EU og i bilag IV til dette direktiv vedrørende ansøgningsproceduren for kanaler, og
b)
infrastrukturforvalteren på tilsynsorganets anmodning og til dets tilfredshed kan dokumentere, at vedkommende har taget alle rimelige skridt for at bistå med korrekt og rettidig indsendelse af ansøgninger.
Artikel 6
Overgangsbestemmelse
Hvis det er nødvendigt, skal infrastrukturforvalterne for den første køreplansperiode efter forordningens ikrafttræden bringe deres netvejledning i overensstemmelse med bestemmelserne i denne forordning.
Artikel 7
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 16. juni 2015.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 11. august 2014.
A BIZOTTSÁG 870/2014/EU VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
(2014. augusztus 11.)
a vasútiinfrastruktúra-kapacitás kérelmezőire vonatkozó kritériumokról
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel az egységes európai vasúti térség létrehozásáról szóló, 2012. november 21-i 2012/34/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvre (1) és különösen annak 41. cikke (3) bekezdésére,
mivel:
(1)
A 2012/34/EU irányelv 41. cikkének (2) bekezdése értelmében a pályahálózat-működtetők a kérelmezők számára követelményeket írhatnak elő az infrastruktúra jövőbeli bevételeivel és használatával kapcsolatos jogos elvárásaik védelme érdekében.
(2)
E követelményeknek megfelelőeknek, átláthatóknak és megkülönböztetéstől menteseknek kell lenniük. A követelmények csak a pénzügyi garancia nyújtását tartalmazhatják, mely nem lépheti túl a kérelmező tevékenységének tervezett volumenével arányos mértéket, és annak biztosítékát, hogy a kérelmező az előírásoknak megfelelő ajánlatokat tud készíteni az infrastruktúra-kapacitásra.
(3)
A pénzügyi garanciák ölthetik előlegfizetés vagy pénzügyi intézmény által nyújtott garancia formáját.
(4)
A (2) preambulumbekezdésben említett követelmények megfelelőségének megítélésekor figyelembe kell venni, hogy a konkurens közlekedési módok - tehát a közúti és a légi közlekedés, a tengeri és a belvízi közlekedés - infrastruktúrája gyakran díjmentesen használható, ezért egyúttal mentes a pénzügyi garanciáktól. A közlekedési módok közötti tisztességes verseny biztosítása érdekében a pénzügyi garanciák szintjét és időtartamát szigorúan a minimumra kell korlátozni.
(5)
Ezek a pénzügyi garanciák csak annyiban megfelelőek, amennyiben szükségesek ahhoz, hogy biztosítékot nyújtsanak a pályahálózat-működtetőknek az infrastruktúra jövőbeli bevételeivel és használatával kapcsolatban. Tekintettel arra, hogy a pályahálózat-működtetők támaszkodhatnak a vasúti társaságok megfelelő pénzügyi helyzetének a 2012/34/EU irányelv III. fejezetének és különösen 20. cikkének megfelelően lefolytatott engedélyezési eljárás szerinti ellenőrzésére és felügyeletére, tovább csökken a pénzügyi garanciák szükségessége.
(6)
Az említett garanciákra alkalmazandó a megkülönböztetés tilalmának elve, tehát nem szabad eltérő követelményeket támasztani a magán-, illetve a köztulajdonban lévő kérelmezőkkel szemben.
(7)
A garanciáknak arányosaknak kell lenniük a pályahálózat-működtetők által a kapacitáselosztás különböző szakaszaiban vállalt kockázat szintjével. A kockázat általában alacsonynak tekinthető mindaddig, amíg mód van a kapacitás más vasúti társaságok közötti újraelosztására.
(8)
Az előírásoknak megfelelő ajánlatok készítésére vonatkozóan kért garancia csak akkor tekinthető megfelelőnek, átláthatónak és megkülönböztetéstől mentesnek, ha a pályahálózat-működtető a hálózati üzletszabályzatban egyértelmű és átlátható szabályokat határoz meg a kapacitáskérelem elkészítésére, és a kérelmezők rendelkezésére bocsátja a szükséges támogató eszközöket. Mivel a kérelmezési eljárást megelőzően nincs mód az előírásoknak megfelelő ajánlatok készítésére való képesség tárgyilagos megállapítására, bármely, e képesség tekintetében fennálló hiányosság csak az eljárást követően állapítható meg azon az alapon, hogy a kérelmező több ízben elmulasztja a pályahálózat-működtető rendelkezésére bocsátani a vonatkozó ajánlatokat vagy a szükséges információkat. Az ilyen mulasztás a kérelmező felelőssége, és szankciót von maga után, amely a kérelmezőnek az adott menetvonal-kérelmezési eljárásból történő kizárásával járhat.
(9)
Az e rendeletben előírt intézkedések összhangban vannak a 2012/34/EU irányelv 62. cikkének (1) bekezdésében említett bizottság véleményével,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Tárgy
Ez a rendelet követelményeket határoz meg azon pénzügyi garanciák tekintetében, amelyeket a pályahálózat-működtetők kérhetnek annak biztosítása érdekében, hogy az infrastruktúra jövőbeli bevételeivel kapcsolatos jogos elvárásaik teljesüljenek, anélkül, hogy a szóban forgó garanciák túllépnék a kérelmező tevékenységének tervezett volumenével arányos mértéket. Az említett követelmények között különösen az arra vonatkozó feltételek szerepelnek, hogy mikor kérhető garancia vagy előlegfizetés, valamint hogy milyen mértékű és időtartamú lehet a pénzügyi garancia. E rendelet továbbá meghatároz bizonyos részleteket azon kritériumok tekintetében, amelyek alapján értékelhető a kérelmező képessége az előírásoknak megfelelő, infrastruktúra-kapacitásra irányuló ajánlatok készítésére.
2. cikk
Fogalommeghatározások
E rendelet alkalmazásában:
„pénzügyi garancia”: a) az infrastruktúra-használati díjak megfizetésére vonatkozó jövőbeli kötelezettség mérséklésére és megelőlegezésére szolgáló előlegfizetés; vagy b) olyan szerződéses megállapodás, amely keretében valamely pénzügyi intézmény - például bank - kötelezettséget vállal annak biztosítására, hogy a szóban forgó kifizetések esedékességük napján teljesülnek.
3. cikk
A pénzügyi garanciákra vonatkozó feltételek
(1) A kérelmező választhat, hogy a pénzügyi garanciára irányuló kérésnek a 2. cikk értelmében vett előlegfizetés vagy szerződéses megállapodás útján tesz-e eleget. Amennyiben a pályahálózat-működtető az infrastruktúra-használati díjakra vonatkozó előlegfizetési követelményt támaszt egy kérelmezővel szemben, nem kérhet egyúttal ugyanazon tervezett tevékenységekre vonatkozó más pénzügyi garanciákat is.
(2) A pályahálózat-működtető csak abban az esetben kérhet pénzügyi garanciákat a kérelmezőtől, ha a kérelmező hitelminősítéséből arra lehet következtetni, hogy nehézségekbe ütközhet számára az infrastruktúra-használati díjak rendszeres megfizetése. A pályahálózat-működtetőnek adott esetben a hálózati üzletszabályzat díjszabási elvekről szóló szakaszában kell megemlítenie a szóban forgó hitelminősítéseket. A pályahálózat-működtetőnek a pénzügyi garanciára vonatkozó kérését valamely hitelminősítő intézet által a rendelkezésére bocsátott, két évnél nem régebbi minősítésre kell alapoznia.
(3) A pályahálózat-működtető nem kérhet pénzügyi garanciát:
a)
a kijelölt vasúttársaságtól ugyanazon tervezett tevékenységekre vonatkozó jövőbeli kifizetések fedezésére, ha a kérelmező, amely nem vasúttársaság, már nyújtott vagy fizetett pénzügyi garanciát;
b)
ha az infrastruktúra-használati díjat a 1370/2007/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (2) értelmében valamely illetékes hatóságnak kell megfizetnie a pályahálózat-működtető részére.
4. cikk
A pénzügyi garanciák mértéke és időtartama
(1) Az egy kérelmezőre vonatkozó pénzügyi garanciák mértéke nem haladhatja meg a kérelmezett vonatüzemeltetés során két hónap alatt felmerülő díjak becsült összegét.
(2) A 2012/34/EU irányelv 36. cikkének megfelelően fizetett foglalási díjak levonandók az (1) bekezdésben említett díjak becsült maximális összegéből.
(3) A pályahálózat-működtető nem követelheti meg, hogy egy pénzügyi garancia több mint tíz nappal annak a hónapnak az első napját megelőzően lépjen érvénybe, amelyben a vasúti társaság megkezdi azon vonatok üzemeltetését, amelyek vonatkozásában az infrastruktúra-használati díjak megfizetését a szóban forgó pénzügyi garancia fedezni hivatott. Amennyiben a kapacitáselosztásra az említett időpont után kerül sor, a pályahálózat-működtető rövid határidővel is kérheti a pénzügyi garanciát.
5. cikk
Az előírásoknak megfelelő infrastruktúra-kapacitási ajánlatok készítésének képessége
A pályahálózat-működtető csak abban az esetben utasíthat el egy adott menetvonalra vonatkozó kérelmet azon az alapon, hogy a kérelmező nem nyújt biztosítékot arra nézve, hogy az előírásoknak megfelelő ajánlatokat tud készíteni az infrastruktúra-kapacitásra a 2012/34/EU irányelv 41. cikkének (2) bekezdése értelmében, ha:
a)
a kérelmező a hiányzó információ rendelkezésre bocsátására irányuló két egymást követő kérésre nem reagál, vagy ismételten olyan választ ad, amely nem felel meg a 2012/34/EU irányelv 27. cikkében és IV. mellékletében említett hálózati üzletszabályzatban meghatározott feltételeknek a menetvonal-kérelmezési eljárások tekintetében; és
b)
a pályahálózat-működtető az igazgatási szervezet számára, annak megelégedésére megfelelő módon bizonyítani tudja, hogy megtett minden elvárható lépést a kérelmek megfelelő és időben történő benyújtásának elősegítése érdekében.
6. cikk
Átmeneti rendelkezés
Adott esetben a pályahálózat-működtetők hálózati üzletszabályzataikat az e rendelet hatálybalépését követő első menetrendi időszakra a rendelet rendelkezéseihez igazítják.
7. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
Ezt a rendeletet 2015. június 16-tól kell alkalmazni.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2014. augusztus 11-én.