RÅDETS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 1194/2013
af 19. november 2013
om indførelse af en endelig antidumpingtold og endelig opkrævning af den midlertidige told på importen af biodiesel med oprindelse i Argentina og Indonesien
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30. november 2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1) (»grundforordningen«), særlig artikel 9,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen efter høring af det rådgivende udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
A. SAGSFORLØB
1. Midlertidige foranstaltninger
(1)
Den 27. maj 2013 besluttede Europa-Kommissionen (»Kommissionen«) at indføre en midlertidig antidumpingtold på importen af biodiesel med oprindelse i Argentina og Indonesien (»de pågældende lande«) ved forordning (EU) nr. 490/2013 (2) (»forordningen om midlertidig told«).
(2)
Proceduren blev indledt som følge af en klage, der blev indgivet den 29. august 2012 (3) på vegne af EU-producenter (»klagerne«), der tegner sig for mere end 60 % af den samlede produktion i Unionen af biodiesel.
(3)
Som anført i betragtning 5 i forordningen om midlertidig told omfattede undersøgelsen af dumping og skade perioden fra den 1. juli 2011 til den 30. juni 2012 (»undersøgelsesperioden« eller »UP«). Undersøgelsen af udviklingstendenser af relevans for vurderingen af skade omfattede perioden fra den 1. januar 2009 til udgangen af UP (»den betragtede periode«).
2. Efterfølgende procedure
(4)
Efter fremlæggelse af de væsentligste kendsgerninger og betragtninger, der lå til grund for beslutningen om at indføre en midlertidig antidumpingtold (»foreløbig fremlæggelse«), indgav adskillige interesserede parter skriftlige indlæg for at tilkendegive deres synspunkter vedrørende de foreløbige konklusioner. Parter, der anmodede herom, fik lejlighed til at blive hørt.
(5)
Kommissionen fortsatte med at indhente og efterprøve alle de oplysninger, som den anså for nødvendige for at træffe endelig afgørelse i sagen. Der blev taget stilling til de mundtlige og skriftlige bemærkninger fra de interesserede parter, og de foreløbige konklusioner blev, hvor det var relevant, ændret i overensstemmelse hermed.
(6)
Efterfølgende blev alle parter underrettet om de væsentligste kendsgerninger og betragtninger, der lå til grund for, at det påtænktes at anbefale, at der indføres en endelig antidumpingtold på importen af biodiesel med oprindelse i Argentina og Indonesien, og at der foretages en endelig opkrævning af de beløb, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af midlertidig told (»endelig fremlæggelse«). Parterne fik en frist til at fremsætte bemærkninger til denne endelige fremlæggelse.
(7)
De interesserede parters bemærkninger blev overvejet og, hvor det var relevant, taget i betragtning.
B. STIKPRØVEUDTAGNING
(8)
Da der ikke er fremsat bemærkninger vedrørende stikprøven af eksporterende producenter i Argentina og Indonesien, bekræftes de foreløbige konklusioner i betragtning 10-14 og 16-20 i forordningen om midlertidig told hermed.
(9)
En af de interesserede parter udbad sig yderligere oplysninger om, hvorvidt stikprøven af EU-producenter var repræsentativ, både i den foreløbige udtagning som nævnt i betragtning 23 i forordningen om midlertidig told og i den endelige udtagning som anført i betragtning 83 i forordningen om midlertidig told.
(10)
Den foreløbigt udtagne stikprøve af EU-producenter udgjorde 32,5 % af EU-produktionen af biodiesel i UP. Efter de ændringer, der er beskrevet i betragtning 24 i forordningen om midlertidig told, omfattede den endelige stikprøve otte virksomheder, der tegner sig for 27 % af EU-produktionen. Stikprøven blev derfor anset for at være repræsentativ for EU-erhvervsgrenen.
(11)
En interesseret part hævdede, at to EU-producenter, som indgik i stikprøven, burde fjernes fra stikprøven som følge af deres forbindelse med argentinske eksporterende producenter. Denne angivelige forbindelse blev undersøgt før indførelsen af de midlertidige foranstaltninger og Kommissionens allerede offentliggjorte konklusioner i betragtning 82 i forordningen om midlertidig told.
(12)
Alle påståede forbindelser mellem argentinske eksporterende producenter og de to ovennævnte stikprøveudtagne virksomheder blev undersøgt igen, og ingen direkte forbindelse mellem dem var af en sådan art, at en EU-producent burde fjernes fra stikprøven. Stikprøven forblev derfor uændret.
(13)
En anden interesseret part hævdede, at Kommissionens procedure for udtagning af en stikprøve af EU-producenter var mangelfuld, eftersom Kommissionen foreslog en stikprøve forud for indledningen af undersøgelsen.
(14)
Denne påstand afvises. Kommissionen udtog først den endelige stikprøve efter indledningen af undersøgelsen og helt i overensstemmelse med bestemmelserne i grundforordningen.
(15)
Da der ikke er fremsat andre påstande eller bemærkninger, bekræftes indholdet af betragtning 22-25 i forordningen om midlertidig told hermed.
C. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE
1. Indledning
(16)
Som anført i betragtning 29 i forordningen om midlertidig told er den pågældende vare som foreløbigt defineret fedtsyremonoalkylestere og/eller paraffinske gasolier fremstillet ved syntese og/eller hydrolyse, af ikke-fossil oprindelse, i ren form og i blandinger, med oprindelse i Argentina og Indonesien, som i øjeblikket henhører under KN-kode ex 1516 20 98, ex 1518 00 91, ex 1518 00 95, ex 1518 00 99, ex 2710 19 43, ex 2710 19 46, ex 2710 19 47, 2710 20 11, 2710 20 15, 2710 20 17, ex 3824 90 97, 3826 00 10 og ex 3826 00 90 (»den pågældende vare«, almindeligvis omtalt som »biodiesel«).
2. Påstande
(17)
En indonesisk eksporterende producent hævdede, at i modsætning til det, der blev anført i betragtning 34 i forordningen om midlertidig told, var palmemethylester (PME) fremstillet i Indonesien ikke samme vare som rapsmethylester (RME) og andre biodieselprodukter fremstillet i Unionen eller sojamethylester (SME) fremstillet i Argentina på grund af, at PME har et meget højere koldfilterpunkt, hvilket betyder, at den skal blandes inden anvendelse i Unionen.
(18)
Denne påstand afvises. PME fremstillet i Indonesien er i konkurrence med biodiesel fremstillet i Unionen, som ikke blot består af RME, men også biodiesel fremstillet af palmeolie og andre råvarer. PME kan anvendes i hele Unionen året igennem ved blanding med andre biodieselprodukter før brug på samme måde som RME og SME. PME er derfor udskiftelig med biodiesel fremstillet i Unionen og er derfor samme vare.
(19)
Det fremgår af betragtning 35 i forordningen om midlertidig told, at en indonesisk producent anmodede om at få fraktionerede methylestere udelukket fra varedækningen i denne procedure. Samme producent opretholdt denne anmodning i sine bemærkninger til den foreløbige fremlæggelse og gentog argumentet, som var fremsat inden den foreløbige fremlæggelse.
(20)
EU-erhvervsgrenen anfægtede imidlertid denne påstand og hævdede, at fraktionerede methylestere var biodiesel og bør forblive omfattet af varedækningen.
(21)
Efter modtagelsen af bemærkninger efter den foreløbige fase bekræftes Kommissionens afgørelse i betragtning 36 i forordningen om midlertidig told. Uanset at forskellige fedtsyremethylestere har forskellige CAS-numre (Chemical Abstract Service), at der anvendes forskellige processer til fremstilling af disse estere, og at de har forskellige anvendelsesmuligheder, er fraktionerede methylestere stadig fedtsyremethylestere og kan fortsat anvendes til brændstofbrug. På grund af vanskelighederne med at skelne mellem de enkelte fedtsyremethylestere uden kemisk analyse på stedet for importen og den heraf følgende mulighed for omgåelse af tolden, og eftersom PME biodiesel deklareres som fraktioneret methylester fremstillet af palmeolie, forbliver påstanden afvist.
(22)
I betragtning 37 i forordningen om midlertidig told nævnes det, at en europæisk importør af fedtsyremethylestere baseret på palmekerneolie anmodede om en fritagelse for slutbrugere med hensyn til importen af denne vare, eller at den på anden måde udelukkes fra varedækningen i denne procedure.
(23)
EU-erhvervsgrenen fremsatte efter den foreløbige fremlæggelse bemærkninger om anvendelsen af fritagelse for slutbrugere med hensyn til importen af palmekerneolie og muligheden for omgåelse af den foreslåede told. De var imod Kommissionens tilladelse til at anvende en sådan ordning med fritagelse for antidumpingtold på grund af biodieselprodukters ombyttelighed, eftersom biodieselprodukter, der angives til anvendelse, som ikke er til brændstofbrug, kan anvendes til brændstof, fordi de har de samme fysiske egenskaber. Palmekerneolie kan anvendes til brændstofbrug. Den umættede fedtalkohol, der fremstilles af palmekerneolie, kan også forarbejdes yderligere til biodiesel, og kontrollen, som toldmyndighederne kan pålægge den import, der er omfattet af en fritagelse for slutbrugere, er begrænset, ligesom den økonomiske byrde på grund af anvendelsen af denne fritagelse, fortsat er betydelig.
(24)
Efter en høring om dette spørgsmål og i betragtning af, at biodiesel, der angives til anvendelse, der ikke er til brændstofbrug, har samme fysiske egenskaber som biodiesel til brændstofbrug, er det ikke hensigtsmæssigt at give mulighed for fritagelse for slutbrugere med hensyn til importen af palmekerneolie i det foreliggende tilfælde.
(25)
En tysk importør gentog anmodningen om udelukkelse fra varedækningen og/eller fritagelse for slutbrugere for en bestemt fedtsyremethylester fremstillet af palmekerneolie, som var bestemt til andre anvendelsesformål end brændstofbrug i EU. I bemærkningerne gentoges de synspunkter, som var blevet afvist i den foreløbige fase, og der blev ikke fremlagt nye beviser, som kunne ændre konklusionen om, at der ikke skulle indrømmes fritagelse for slutbrugere, og at palmekerneolie bør forblive under varedækningen.
(26)
En indonesisk eksporterende producent henviste også til deres krav om fritagelse for slutbrugere med hensyn til fraktionerede methylestere og anmodede om fritagelse for slutbrugere med hensyn til denne import til fremstilling af mættet fedtalkohol. Som anført ovenfor er samtlige anmodninger om fritagelse for slutbrugere blevet afvist, og de argumenter, der er fremført af denne interesserede part, har ikke ændret ved den konklusion.
3. Konklusion
(27)
Da der ikke er fremsat andre bemærkninger til konklusionerne vedrørende den pågældende vare og samme vare, bekræftes betragtning 29-39 i forordningen om midlertidig told.
D. DUMPING
1. Indledende bemærkninger
(28)
Det fremgik af betragtning 44 og 64 i forordningen om midlertidig told, at både det argentinske og det indonesiske marked for biodiesel er særdeles statsreguleret, og hjemmemarkedssalget blev derfor ikke anset for at have fundet sted i normal handel. Som følge heraf måtte den normale værdi af samme vare beregnes i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 3 og 6. Den konklusion blev ikke bestridt af de interesserede parter og bekræftes derfor.
(29)
For både Argentina og Indonesien blev den beregnede normale værdi i den midlertidige fase beregnet på grundlag af virksomhedernes egne faktiske (og registrerede) produktionsomkostninger i UP, salgs-, administrations- og andre generalomkostninger, der var påløbet, og en rimelig fortjenstmargen. Det blev i betragtning 45 og 63 i forordningen om midlertidig told navnlig nævnt, at Kommissionen ville foretage en nærmere undersøgelse af påstanden om, at den differentierede eksportafgiftsordning i Argentina og Indonesien fordrejer priserne på råmaterialer, og at de registrerede produktionsomkostninger derfor ikke på rimelig vis afspejlede de omkostninger, der var forbundet med fremstillingen af den pågældende vare.
(30)
Den yderligere undersøgelse har vist, at den differentierede eksportafgiftsordning faktisk pressede de indenlandske priser på det vigtigste råmateriale i både Argentina og Indonesien til et kunstigt lavt niveau, som beskrevet i betragtning 35 ff. for Argentina og i betragtning 66 for Indonesien, og følgelig påvirker biodieselproducenternes omkostninger i begge de pågældende lande. Derfor anses det for hensigtsmæssigt, at denne forvridning af omkostningerne til de vigtigste råmaterialer tages i betragtning ved fastsættelsen af de normale værdier i begge lande, i betragtning af den særlige markedssituation i både Argentina og Indonesien.
(31)
Retten har bekræftet (4), at når priserne på råmaterialer reguleres på en sådan måde, at de er unaturligt lave på hjemmemarkedet, kan det formodes, at omkostningerne ved produktion af den pågældende vare påvirkes af en forvridning. Retten fandt, at EU-institutionerne under sådanne omstændigheder kan lægge til grund, at nogle af posterne i regnskaberne ikke kan betragtes som rimelige og følgelig kan justeres.
(32)
Retten konkluderede også, at det af grundforordningens artikel 2, stk. 5, første afsnit, fremgår, at den berørte parts optegnelser ikke lægges til grund for beregningen af den normale værdi, hvis de omkostninger, der er forbundet med produktionen af den vare, der er omfattet af undersøgelsen, ikke på en rimelig måde er afspejlet i disse optegnelser. I så tilfælde justeres eller fastsættes omkostningerne i henhold til dette afsnits andet punktum på grundlag af andre kilder til oplysninger end disse optegnelser. Disse oplysninger kan hidrøre fra de omkostninger, der bæres af andre producenter eller eksportører, eller, hvis sådanne oplysninger ikke foreligger eller ikke kan anvendes, fra enhver anden kilde til rimelige oplysninger, herunder oplysninger fra andre repræsentative markeder.
(33)
I de foreløbige beregninger blev den faktiske købspris på hjemmemarkedet for sojabønner og den faktisk registrerede omkostning til rå palmeolie anvendt ved beregningen af produktionsomkostninger for henholdsvis argentinske og indonesiske producerende eksportører.
(34)
Eftersom visse produktionsomkostninger og navnlig omkostningerne til det vigtigste råmateriale (sojabønneolie og sojabønner i Argentina og rå palmeolie i Indonesien), var forvredet, blev de fastsat på grundlag af referencepriserne, der offentliggøres af de relevante myndigheder i de pågældende lande. Disse priser afspejler det internationale prisniveau.
2. Argentina
2.1. Normal værdi
(35)
Som nævnt ovenfor er Kommissionen nu nået til den konklusion, at den differentierede eksportafgiftsordning i Argentina forvrider produktionsomkostningerne for biodieselproducenter i det pågældende land. Undersøgelsen viste, at eksportafgifterne på råmaterialer (35 % på sojabønner og 32 % på sojabønneolie) i UP var betydeligt højere end eksportafgifterne på den færdige vare (nominel sats på 20 % på biodiesel med en effektiv afgiftsprocent på 14,58 % under hensyntagen til en afgiftsnedsættelse). Faktisk var forskellen mellem eksportafgiften på sojabønner og biodiesel 20,42 procentpoint og 17,42 procentpoint mellem sojabønneolie og biodiesel i UP.
(36)
For at fastsætte eksportafgiftsniveauet for sojabønner og sojabønneolie offentliggør det argentinske ministerium for landbrug, husdyrbrug og fiskeri dagligt fob-prisen for sojabønner og sojabønneolie - »referenceprisen« (5). Denne referencepris afspejler det internationale prisniveau (6) og anvendes til at beregne størrelsen af den eksportafgift, der skal betales til skattemyndighederne.
(37)
Hjemmemarkedspriserne følger udviklingen i de internationale priser. Undersøgelsen viste, at forskellen mellem den internationale og indenlandske pris på sojabønner og sojabønneolie er eksportafgiften på varen og andre udgifter forbundet med eksporten heraf. Hjemmemarkedsreferencepriserne for sojabønner og sojabønneolie offentliggøres også af det argentinske landbrugsministerium som den teoretiske fas-pris (7). Producenter af sojabønner og sojabønneolie opnår derfor den samme nettopris, uanset om de sælger til eksport eller på hjemmemarkedet.
(38)
Konklusionen er, at hjemmemarkedspriserne for det vigtigste råmateriale, der anvendes af biodieselproducenter i Argentina, blev anset for at være unaturligt lavere end de internationale priser på grund af den konkurrencefordrejning, der opstår ved det argentinske eksportafgiftssystem, og dermed var omkostningerne til det vigtigste råmateriale ikke tilstrækkeligt afspejlet i de optegnelser, der føres af de argentinske producenter, som er omfattet af undersøgelsen, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 5, som fortolket af Retten ovenfor.
(39)
Kommissionen har derfor besluttet at ændre betragtning 63 i forordningen om midlertidig told og se bort fra de faktiske omkostninger til sojabønner (det vigtigste råmateriale, der indkøbes og anvendes til produktion af biodiesel), som registreret af de berørte virksomheder i deres regnskaber, og erstatte dem med den pris, som disse virksomheder ville have købt sojabønnerne til, hvis der ikke forelå en sådan fordrejning.
(40)
For at fastslå, hvilken pris de pågældende virksomheder ville have købt sojabønnerne til uden en sådan fordrejning, anvendte Kommissionen gennemsnittet af de referencepriser for sojabønner, som blev offentliggjort af det argentinske landbrugsministerium med henblik på eksport fob Argentina i UP (8).
(41)
Sammenslutningen af argentinske eksporterende producenter (CARBIO) og de argentinske myndigheder hævdede, at en justering af de omkostninger, der bæres af virksomhederne i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 5, kun er mulig, når optegnelserne, og ikke virksomhedernes omkostninger, ikke afspejler omkostningerne forbundet med produktion og salg af den pågældende vare på en rimelig måde. CARBIO anførte, at Kommissionen i praksis føjede eksportafgifterne til den pris, virksomhederne betalte ved køb af sojabønner, hvorefter poster, der ikke er forbundet med produktion eller salg af den pågældende vare, indgik som produktionsomkostninger. CARBIO tilføjede, at Rettens dom i »Acron«-sagen, der er anført i det fremlagte dokument (9), er baseret på en fejlagtig fortolkning af artikel 2.2.1.1 i WTO's antidumpingaftale, og sagen er nu indbragt for Domstolen. Under alle omstændigheder adskiller de faktiske omstændigheder sig fra omstændighederne i den foreliggende sag, eftersom råvarepriserne i Argentina ikke er »reguleret« på samme måde som gasprisen i Rusland og ikke er fordrejede, men er frit fastsatte uden statslig indgriben, og der findes derfor ikke en særlig markedssituation i Argentina, som giver Kommissionen mulighed for at anvende grundforordningens artikel 2, stk. 5. CARBIO erklærede, at den differentierede eksportafgiftsordning i Argentina ikke er i modstrid med handelsreglerne. CARBIO hævdede også, at eftersom eksportafgifterne ikke blev taget i betragtning ved fastlæggelsen af eksportprisen, foretog Kommissionen ikke en rimelig sammenligning mellem den beregnede normale værdi (som tager hensyn til eksportafgifter) og eksportprisen (der ikke inddrager eksportafgifter). Desuden hævdede CARBIO, at Kommissionen gennem henvisning til de internationale priser på sojabønner som noteret på Chicago Board of Trade (CBOT) ved beregningen af en normal værdi, uden at der blev taget højde for gevinster eller tab i tilknytning til risikodækningsaktiviteter på CBOT ved fastsættelsen af eksportprisen (se nedenfor), igen undlod at fortage en rimelig sammenligning mellem den normale værdi og eksportprisen. Endvidere hævdede CARBIO, at Kommissionen ved kun at erstatte de omkostninger, der er registreret af de virksomheder, som er omfattet af undersøgelsen, med en international pris ikke tog hensyn til de argentinske producenters naturlige konkurrencemæssige fordel. Endelig klagede CARBIO over, at Kommissionen ikke tog hensyn til, at CBOT-prisen på sojabønner uden den differentierede eksportafgiftsordning i Argentina ville have været meget lavere.
(42)
Disse påstande må afvises. Selv om »Acron«-sagens faktiske omstændigheder adskiller sig fra omstændighederne i den foreliggende sag, har Retten ikke desto mindre fastsat det princip, at hvis omkostningerne forbundet med produktionen af den undersøgte vare ikke er tilstrækkeligt afspejlet i virksomhedernes optegnelser, kan de ikke anvendes ved beregningen af den normale værdi. I »Acron«-sagen var omkostningerne ikke tilstrækkeligt afspejlet i den pågældende virksomheds optegnelser, fordi gasprisen i Rusland var reguleret. I det foreliggende tilfælde konstateredes det, at omkostningerne forbundet med produktionen af den pågældende vare ikke på rimelig vis var afspejlet i de pågældende virksomheders optegnelser, eftersom de er unaturligt lave på grund af fordrejningen, som er forårsaget af den argentinske differentierede eksportafgiftsordning. Dette gælder, uanset om differentierede eksportafgiftsordninger som sådan generelt er i modstrid med WTO-aftalen eller ej. Endvidere mener Kommissionen, at Retten baserede sig på en korrekt fortolkning af antidumpingaftalen. I China - Broilers (10) fandt panelet faktisk, at selv om der i artikel 2.2.1.1 i antidumpingaftalen opstilles en formodning om, at den indklagede parts regnskaber og optegnelser normalt skal anvendes til at beregne produktionsomkostningerne, forbeholder undersøgelsesmyndigheden sig ret til ikke at anvende disse regnskaber, hvis den fastslår, at de enten er i) i modstrid med de almindeligt anerkendte bogføringsprincipper eller ii) ikke på rimelig vis afspejler omkostningerne forbundet med produktion og salg af den pågældende vare. Når der træffes en sådan afgørelse om at fravige reglen, skal dette dog begrundes af undersøgelsesmyndigheden. I tråd med denne fortolkning og i betragtning af den fordrejning, der opstår på grund af den differentierede eksportafgiftsordning, som skaber en særlig markedssituation, erstattede Kommissionen de omkostninger, der er registreret af de pågældende virksomheder til indkøb af det vigtigste råmateriale i Argentina, med den pris, der skulle have været betalt, hvis der ikke forelå en fordrejning. Det forhold, at resultatet rent numerisk er tilsvarende, betyder ikke, at den metode, som anvendes af Kommissionen, alene bestod i at føje eksportafgifterne til råmaterialeomkostningerne. De internationale priser på råvarer fastsættes på grundlag af udbud og efterspørgsel, og Kommissionen fandt ingen beviser for, at den differentierede eksportafgiftsordning i Argentina påvirker CBOT-priserne. Derfor er alle påstande om, at Kommissionen ved at anvende en international pris ikke foretog en rimelig sammenligning mellem den normale værdi og eksportprisen, grundløse. Det samme gælder for påstanden om, at Kommissionen ikke tog hensyn til de argentinske producenters naturlige konkurrencemæssige fordel, eftersom erstatningen af de omkostninger, som virksomheden havde registreret, skyldtes den unormalt lave pris på råmaterialer på hjemmemarkedet frem for en konkurrencemæssig fordel.
(43)
Det fremgik af betragtning 45 i forordningen om midlertidig told, at eftersom hjemmemarkedssalget ikke blev anset for at have fundet sted i normal handel, måtte den normale værdi beregnes ved hjælp af et rimeligt beløb til fortjeneste på 15 % i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 6, litra c). Visse eksporterende producenter hævdede, at den procentsats, der anvendes af Kommissionen som en rimelig fortjenstmargen (15 %) ved beregningen af den normale værdi, var urealistisk høj og en radikal ændring af den sædvanlige praksis i en række andre undersøgelser på lignende råvarerelaterede markeder (dvs. hvor den anvendte fortjeneste var på ca. 5 %).
(44)
Denne påstand må afvises. For det første er det ikke korrekt, at Kommissionen systematisk anvender en fortjenstmargen på 5 % ved beregningen af den normale værdi. Enhver situation vurderes individuelt under hensyntagen til sagens særlige omstændigheder. I biodieselsagen mod USA fra 2009 blev der anvendt forskellige fortjenstniveauer, hvor den vejede gennemsnitlige fortjeneste lå et godt stykke over 15 %. For det andet undersøgte Kommissionen også debitorrenten på kort og mellemlang sigt i Argentina, som er på ca. 14 % ifølge tal fra Verdensbanken. Når der drives virksomhed på de indenlandske biodieselmarkeder, forekommer det rimeligt at forvente en fortjenstmargen, som er højere end prisen for kapital (låneomkostninger). Derudover er denne fortjeneste endog lavere end den fortjeneste, producenterne af den pågældende vare opnåede i UP, selv om dette niveau skyldes skævheder i omkostningerne som følge af den differentierede eksportafgiftsordning og de indenlandske biodieselpriser, der reguleres af staten. Derfor og af ovennævnte årsager fastholdes det, at 15 % er et rimeligt beløb til fortjeneste, som kan opnås af en forholdsvis ny, kapitalintensiv erhvervsgren i Argentina.
(45)
Efter den endelige fremlæggelse hævdede CARBIO og de argentinske myndigheder, at i) henvisningen til fortjenstniveauet i USA var uberettiget, at ii) henvisningen til den mellemfristede debitorrente var ulogisk og aldrig tidligere været anvendt, og skulle der anvendes et sådant benchmark, burde det ikke være det argentinske, fordi investeringerne blev foretaget i amerikanske dollars sammen med udenlandske enheder, at iii) de argentinske producenters faktiske fortjeneste ikke kunne tages i betragtning som følge af den særlige markedssituation, og at iv) EU-erhvervsgrenens målfortjenstmargen til sammenligning var på 11 %.
(46)
Disse påstande må afvises. Kommissionen fandt, at en fortjenstmargen på 15 % var rimelig for biodieselindustrien i Argentina, eftersom den i UP stadig var en ung og kapitalintensiv erhvervsgren. Henvisningen til fortjenstmargenen i USA-sagen blev foretaget for at afvise påstanden om, at Kommissionen systematisk anvender en fortjenstmargen på 5 % ved beregningen af den normale værdi. Formålet med henvisningen til den mellemfristede debitorrente var heller ikke at fastsætte et benchmark, men at teste, hvorvidt den anvendte margen var rimelig. Det samme gælder for den fortjeneste, der faktisk blev opnået af virksomhederne i stikprøven. Samtidig, eftersom beregningen af den normale værdi ikke har samme formål som beregningen af målfortjenesten for EU-erhvervsgrenen uden dumpingimport, er det ikke relevant at sammenligne de to. Derfor bekræftes betragtning 46 i forordningen om midlertidig told hermed.
(47)
En eksporterende producent fremstiller biodiesel dels i sine egne anlæg, og dels via en forarbejdningsaftale med en uafhængig producent. Denne eksporterende producent anmodede om, at produktionsomkostningerne blev beregnet på ny med et andet vejet gennemsnit af virksomhedens egne produktionsomkostninger og produktionsomkostningerne i forbindelse med forarbejdningsaftalen end det, der anvendtes af Kommissionen i den foreløbige fase. Denne anmodning blev undersøgt og fundet berettiget, og produktionsomkostningerne for den pågældende virksomhed blev derfor genberegnet.
(48)
Kommissionen modtog andre mindre virksomhedsspecifikke krav, som dog ikke længere var relevante, efter at metoden til beregning af den normale værdi blev ændret, som beskrevet ovenfor. Derfor bekræftes konklusionerne i betragtning 40-46 i forordningen om midlertidig told under hensyn til ovennævnte ændringer.
2.2. Eksportpris
(49)
Det fremgår af betragtning 49 i forordningen om midlertidig told, at når eksportsalget foregik gennem forretningsmæssigt forbundne handelsvirksomheder inden for Unionen, blev der foretaget justeringer af eksportprisen, herunder for forventet fortjeneste til den forretningsmæssigt forbundne forhandler, i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 9. I forbindelse med denne beregning blev et fortjenstniveau på 5 % for den forretningsmæssigt forbundne forhandler inden for Unionen anset for rimeligt. To eksporterende producenter påstod, at en fortjenstmargen på 5 % for den forretningsmæssigt forbundne forhandler i Unionen var for høj inden for handelen med råvarer, og at der enten ikke burde anvendes nogen fortjeneste eller anvendes en lavere procentsats (op til 2 % afhængigt af virksomhederne).
(50)
Der blev ikke fremlagt dokumentation til støtte for denne påstand. Under disse omstændigheder bekræftes fortjenstmargenen på 5 % for forretningsmæssigt forbundne forhandlere i EU.
(51)
Efter den endelige fremlæggelse fastholdt CARBIO, at en fortjenstmargen på 5 % var for høj inden for handelen med råvarer, og henviste til en undersøgelse udarbejdet af KPMG specielt til dette formål og forelagt for Kommissionen den 1. juli 2013 efter offentliggørelsen af forordningen om midlertidig told. Kommissionen fandt resultaterne af undersøgelsen upålidelige på grund af analysens begrænsninger, som omtalt i selve undersøgelsen, hvilket førte til et begrænset udvalg af handelsvirksomheder, hvoraf halvdelen ikke solgte landbrugsprodukter. Derfor anses de forelagte beviser for at være mangelfulde. Som følge heraf bekræftes fortjenstmargenen på 5 % for de forretningsmæssigt forbundne forhandlere i EU.
(52)
En eksporterende producent klagede over, at Kommissionen ved fastsættelsen af eksportprisen ikke tog hensyn til de såkaldte »risikoafdækningsresultater«, dvs. den gevinst eller det tab, som en producent får ved salg og køb af futureskontrakter for sojabønneolie på Chicago Board of Trade (CBOT). Virksomheden fastholdt, at risikoafdækning er en nødvendig del af biodieselvirksomhed på grund af udsvingene i råvarepriserne, og fordi nettoindtægterne for biodieselsælgeren ikke kun er den pris, der betales af køberen, men også gevinsten (eller tabet) på de underliggende risikoafdækningstransaktioner.
(53)
Den påstand må afvises, da grundforordningens artikel 2, stk. 8, klart bestemmer, at eksportprisen er den pris, der faktisk er betalt eller skal betales for varen, når den sælges til eksport, uanset eventuelle særskilte - men indbyrdes forbundne - gevinster eller tab i tilknytning til risikoafdækningspraksis.
(54)
Da der ikke blev fremsat andre bemærkninger i forbindelse med eksportpriser, bekræftes konklusionerne i betragtning 47-49 i forordningen om midlertidig told hermed.
2.3. Sammenligning
(55)
Det fremgår af betragtning 53 i den midlertidige forordning, at i tilfælde, hvor eksportsalget skete gennem forretningsmæssigt forbundne handelsvirksomheder beliggende uden for EU, undersøgte Kommissionen, hvorvidt sådanne forretningsmæssigt forbundne forhandlere burde behandles som et mellemled, der arbejder på provisionsbasis, og hvis det var tilfældet, blev der foretaget en justering i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 10, litra i), for at tage højde for en fiktiv avance, som forhandleren havde fået.
(56)
En virksomhed hævdede, at den fortjenstmargen, som anvendes af Kommissionen for den forretningsmæssigt forbundne forhandler uden for EU som en fiktiv avance, var for høj, og at en lavere fortjenstmargen ville være mere rimelig.
(57)
Kommissionen gennemgik nøje de argumenter, som den eksporterende producent fremsatte, men konkluderede på baggrund af de omfattende aktiviteter, der gennemføres af de forretningsmæssigt forbundne forhandlere, at en fortjenstmargen på 5 % blev anset for rimelig. Den påstand må derfor afvises.
(58)
Da der ikke blev fremsat andre bemærkninger vedrørende sammenligning, bekræftes konklusionerne i betragtning 50-55 i forordningen om midlertidig told.
2.4. Dumpingmargener
(59)
Alle samarbejdsvillige argentinske eksporterende producenter anmodede om, at der i tilfælde af indførelse af en antidumpingtold på importen af biodiesel med oprindelse i Argentina bør være en enkelt toldsats for alle samarbejdsvillige eksporterende producenter baseret på det vejede gennemsnit af antidumpingtolden for alle eksporterende producenter i stikprøven. De støttede denne anmodning ved at hævde, at samtlige stikprøveudvalgte producenter forretningsmæssigt eller på anden vis er knyttet til hinanden, da de fremstiller, sælger, låner eller udveksler biodiesel med hinanden, og ofte sammenlæsses varer fra flere virksomheder på samme fartøj og sendes til EU, og det er ikke længere muligt for toldmyndighederne at identificere og adskille varer fra forskellige producenter. Disse særlige omstændigheder skulle således gøre det umuligt at indføre individuelle toldsatser i praksis.
(60)
Uanset at anmodningen kommer fra samtlige eksporterende producenter, herunder producenter med en lavere individuel dumpingmargen end den vejede gennemsnitlige margen, og trods forenklingspotentialet for toldmyndighederne, bør denne anmodning afvises. De påståede praktiske vanskeligheder bør ikke anvendes som en undskyldning for at fravige bestemmelserne i grundforordningen, medmindre det er uundgåeligt. I dette tilfælde umuliggør virksomhedernes praksis for så vidt angår ombytning, udlåning eller anden form for sammenblanding af den pågældende vare ikke i sig selv indførelsen af individuel told i praksis, jf. grundforordningens artikel 9, stk. 6.
(61)
Tre virksomheder anmodede om at få deres navne opført på listen over samarbejdsvillige eksporterende producenter med henblik på at drage fordel af antidumpingtoldsatsen for de samarbejdsvillige virksomheder, der ikke indgik i stikprøven, frem for resttolden for »alle andre virksomheder«.
(62)
To af de tre virksomheder producerede allerede biodiesel til hjemmemarkedet eller via forarbejdningsaftaler for andre eksporterende producenter i UP, men de eksporterede ikke selv til Unionen. Den tredje virksomhed producerede ikke biodiesel i UP, da virksomhedens anlæg stadig var under opførelse på det pågældende tidspunkt.
(63)
Kommissionen mener, at betingelserne for at kunne betragtes som en samarbejdsvillig eksporterende producent ikke er opfyldt med hensyn til de tre ovennævnte virksomheder. Dette gælder ikke kun virksomheden, der slet ikke producerede biodiesel i UP, men også de virksomheder, der samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen og indsendte et stikprøveskema, idet de i stikprøvebesvarelsen gjorde det klart, at de producerede til hjemmemarkedet eller for tredjemand, men ikke eksporterede biodiesel til Unionen i eget navn.
(64)
Denne anmodning må derfor afvises, og restantidumpingtolden bør gælde for de tre pågældende virksomheder.
(65)
Under hensyntagen til justeringerne af den normale værdi og af eksportprisen, som anført ovenfor, og da der ikke er fremsat yderligere bemærkninger, erstattes tabellen i betragtning 59 i forordningen om midlertidig told med følgende endelige dumpingmargener, udtrykt som en procentdel af cif-prisen, Unionens grænse, ufortoldet:
Virksomhed
Dumpingmargen
Louis Dreyfus Commodities S.A.
46,7 %
Gruppen »Renova« (Molinos Rio de la Plata S.A., Oleaginosa Moreno Hermanos S.A.F.I.C.I. y A. og Vicentin S.A.I.C.)
49,2 %
Gruppen »T6« (Aceitera General Deheza S.A., Bunge Argentina S.A.)
41,9 %
Andre samarbejdsvillige virksomheder
46,8 %
Alle andre virksomheder
49,2 %
3. Indonesien
3.1. Normal værdi
(66)
Som nævnt ovenfor i betragtning 28-34 er Kommissionen nu nået til den konklusion, at den differentierede eksportafgiftsordning i Indonesien fordrejer biodieselproducenternes produktionsomkostninger i landet, og omkostningerne forbundet med produktion og salg af den pågældende vare er derfor ikke tilstrækkeligt afspejlet i de optegnelser, der føres af de indonesiske producenter, som er omfattet af undersøgelsen.
(67)
Kommissionen har derfor besluttet at ændre betragtning 63 i forordningen om midlertidig told og se bort fra de faktiske omkostninger til rå palmeolie, som er det vigtigste råmateriale, der indkøbes og anvendes til produktion af biodiesel, som registreret af de berørte virksomheder i deres regnskaber, og erstatte dem med den pris, som disse virksomheder ville have købt den rå palmeolie til, hvis der ikke forelå en sådan fordrejning.
(68)
Undersøgelsen har bekræftet, at priserne for rå palmeolie, som handles internt, i høj grad er trykket i forhold til den »internationale« referencepris, og forskellen ligger meget tæt på den eksportafgift, der anvendes for rå palmeolie. Da den differentierede eksportafgiftsordning begrænser mulighederne for at eksportere rå palmeolie, giver dette et større udbud af rå palmeolie på hjemmemarkedet, hvorved der lægges pres på de indenlandske priser for rå palmeolie. Dette udgør en særlig markedssituation.
(69)
I UP var eksportafgiften på biodieseleksport på mellem 2 % og 5 %. I samme periode var eksportafgiftssatsen for eksport af rå palmeolie på 15-20 %, mens eksportafgiften for raffineret, bleget og desodoriseret palmeolie varierede mellem 5-18,5 %. De forskellige toldsatser finder anvendelse i henhold til det tilsvarende interval af referencepriser (som følger de internationale markedstendenser og ikke har noget at gøre med kvalitetsforskelle). Eksportafgiften for frugt fra oliepalmer er fastsat til en fast sats på 40 %.
(70)
Af ovennævnte årsager ændres betragtning 63 i forordningen om midlertidig told, og prisen på det vigtigste råmateriale (rå palmeolie), som er registreret af de pågældende virksomheder, er i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 5, blevet erstattet af referenceeksportprisen (HPE) (11) for rå palmeolie, offentliggjort af de indonesiske myndigheder, der igen er baseret på offentliggjorte internationale priser (Rotterdam, Malaysia og Indonesien). Denne justering er foretaget for rå palmeolie indkøbt af både forretningsmæssigt forbundne og ikke forretningsmæssigt forbundne virksomheder. Omkostningerne ved egenproduceret rå palmeolie inden for samme juridiske enhed accepteres, eftersom der ikke er fundet nogen beviser for, at udgifterne til egenproduceret rå palmeolie inden for samme retlige enhed er påvirket af fordrejningen.
(71)
Alle eksporterende producenter fra Indonesien samt Indonesiens regering hævder, at erstatningen af omkostningerne til rå palmeolie, som registreret af virksomhederne, med den indonesiske referenceeksportpris for rå palmeolie hverken er tilladt i henhold til WTO's regler eller i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 5, og derfor er ulovlig. I denne henseende hævdede Indonesiens regering, at Kommissionen fejlagtigt havde behandlet Republikken Indonesien som et land uden markedsøkonomi. Virksomhedernes argumenter kan opsummeres på følgende måde. For det første har Kommissionen ikke godtgjort, at der er grund til at afvige fra de registrerede faktiske omkostninger, eller at disse omkostninger ikke på rimelig vis afspejler omkostningerne forbundet med produktion af den pågældende vare, men har alene anført, at de registrerede omkostninger er unaturligt lave sammenlignet med internationale priser og derfor bør erstattes. Dette er i strid med WTO's regler, hvorefter det afgørende kriterium for at kunne afgøre, om en bestemt omkostning kan anvendes til beregning af produktionsomkostningerne, er, hvorvidt omkostningen er forbundet med produktion og salg af den pågældende vare, og ikke om omkostningen på rimelig vis afspejler markedsværdien. For det andet ville anvendelsen af denne artikel, selv om grundforordningens artikel 2, stk. 5, tilsyneladende giver mulighed for en justering, være begrænset til situationer, hvor myndighederne griber direkte ind på markedet ved at fastsætte og regulere priserne på et unaturligt lavt niveau. I dette særlige tilfælde hævder Kommissionen dog, at hjemmemarkedsprisen for rå palmeolie, frem for at være statsreguleret, holdes kunstigt lav, udelukkende på grund af eksportafgiften på rå palmeolie. Selv hvis dette skulle være tilfældet, må en eventuel påvirkning af hjemmemarkedsprisen anses for at være utilsigtet eller blot bivirkninger af eksportafgiftssystemet. For det tredje har Kommissionen fejlagtigt baseret sig på Acron-dommen med henblik på at begrunde lovformeligheden af justeringen for så vidt angår rå palmeolie. Denne dom er blevet appelleret og kan derfor ikke danne præcedens. Under alle omstændigheder var de faktiske omstændigheder i Acron-sagen anderledes, eftersom de vedrører en situation, hvor gaspriserne var statsregulerede, i modsætning til de frit fastsatte priser på rå palmeolie i Indonesien. Endelig hævdede Indonesiens regering, at justeringen i henhold til artikel 2, stk. 5, udelukkende fandt sted med henblik på at øge dumpingmargenerne på grund af forskelle i beskatning.
(72)
Påstanden om, at justeringen i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 5, er ulovlig i henhold til WTO's og/eller EU's regler, må afvises. WTO's antidumpingaftale indgår i grundforordningen, og det er derfor opfattelsen, at alle bestemmelserne i denne forordning, herunder artikel 2, stk. 5, er i overensstemmelse med Unionens forpligtelser i henhold til antidumpingaftalen. Det skal i denne forbindelse erindres, at grundforordningens artikel 2, stk. 5, gælder på lige fod for lande med eller uden markedsøkonomi. Som nævnt ovenfor (betragtning 42) fastsatte Retten i Acron-sagen det princip, at hvis omkostningerne i forbindelse med produktionen af den undersøgte vare ikke er tilstrækkeligt afspejlet i virksomhedernes optegnelser, kan de ikke anvendes ved beregningen af den normale værdi, og at sådanne omkostninger kan erstattes med omkostninger, der afspejler en pris, som er fastsat i forhold til markedskræfterne, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 5. Det forhold, at Acron-sagen vedrørte priser, der var undergivet statskontrol, kan imidlertid ikke fortolkes således, at Kommissionen er afskåret fra at anvende artikel 2, stk. 5, for så vidt angår andre former for statslig intervention, der direkte eller indirekte fordrejer et bestemt marked ved at trykke priserne til et unaturligt lavt niveau. Panelet for China - Broilers er for nylig nået frem til en lignende konklusion ved fortolkningen af artikel 2.2.1.1 i antidumpingaftalen. I den foreliggende sag mener Kommissionen, at omkostningerne forbundet med produktionen af den pågældende vare ikke på rimelig vis er afspejlet i de pågældende virksomheders optegnelser, eftersom de er unormalt lave på grund af den argentinske differentierede eksportafgiftsordning. Det var derfor fuldt ud berettiget, at Kommissionen justerede omkostningerne for rå palmeolie i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 5. Med hensyn til påstanden fra den indonesiske regering, skal det bemærkes, at justeringen i henhold til artikel 2, stk. 5, er baseret på de påviste forskelle mellem nationale og internationale priser for rå palmeolie og ikke på eventuelle beskatningsforskelle.
(73)
To eksporterende producenter i Indonesien hævdede, at Kommissionen ikke har godtgjort, at prisen for rå palmeolie på det indonesiske hjemmemarked er forvredet. De anfører, at Kommissionens antagelse om, at den differentierede eksportafgiftsordning begrænser mulighederne for at eksportere rå palmeolie, hvilket forøger udbuddet af rå palmeolie på hjemmemarkedet med trykkede indenlandske priser til følge, er faktuelt ukorrekt, eftersom rå palmeolie eksporteres i store mængder (70 % af den samlede produktion). Selv om hjemmemarkedet for rå palmeolie blev anset for at være fordrejet på grund af den differentierede eksportafgiftsordning, er referenceeksportprisen under alle omstændigheder også fordrejet, eftersom den er baseret på internationale eksportpriser, som omfatter eksportafgiften. Derfor kan referenceeksportprisen for rå palmeolie ikke anvendes som en passende benchmarkpris for justering af omkostningerne til rå palmeolie.
(74)
Uanset at rå palmeolie eksporteres fra Indonesien i store mængder, har undersøgelsen vist, at hjemmemarkedsprisen for rå palmeolie er unormalt lav sammenlignet med de internationale priser. Derudover ligger den konstaterede prisforskel tæt på den eksportafgift, som er pålagt den differentierede eksportafgiftsordning. Det er derfor rimeligt at konkludere, at det lave prisniveau på hjemmemarkedet skyldes en fordrejning forårsaget af den differentierede eksportafgiftsordning. Desuden fastsættes de internationale priser på råvarer, herunder rå palmeolie, på grundlag af udbud og efterspørgsel, hvilket afspejler dynamikken i markedskræfterne. Der er ikke fremlagt nogen dokumentation, der kunne tyde på, at markedskræfterne er blevet forvredet som følge af den indonesiske differentierede eksportafgiftsordning. Påstanden om, at referencemarkedsprisen ikke er et egnet benchmark, afvises derfor.
(75)
En eksporterende producent, for hvem der ikke blev konstateret et repræsentativt hjemmemarkedssalg (betragtning 60 i forordningen om midlertidig told), hævdede, at Kommissionen fejlagtigt havde foretaget repræsentativitetstesten på grundlag af salg fra forretningsmæssigt forbundne virksomheder enkeltvis i stedet for det globale salg fra samtlige virksomheder i gruppen. Den eksporterende producent erkender ikke desto mindre, at denne påståede fejl ikke påvirkede de foreløbige konklusioner i forbindelse med producenten. Der mindes om, at de enkelte forretningsmæssigt forbundne virksomheder ikke bestod repræsentativitetstesten for så vidt angik denne eksporterende producent. I tilfælde af, at denne påstand skulle blive anset for berettiget, må det derfor konstateres, at en repræsentativitetstest på grundlag af det samlede hjemmemarkedssalg for samtlige forretningsmæssigt forbundne virksomheder ikke kunne have fået indvirkning på de foreløbige konklusioner, som bekræftet af den eksporterende producent. Da der ikke er fremsat andre bemærkninger, bekræftes betragtning 60-62 i forordningen om midlertidig told hermed.
(76)
En part hævdede, at dens salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger var overvurderet, jf. betragtning 63 i forordningen om midlertidig told. Efter undersøgelsen af denne påstand fremgik det, at der var medtaget salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger for både hjemmemarkeds- og eksportsalg i beregningen af den normale værdi. Der blev således foretaget de nødvendige korrektioner med henblik på kun at anvende salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger for hjemmemarkedssalget.
(77)
En part satte spørgsmålstegn ved beregningen af den normale værdi og navnlig valget af metode i henhold til artikel 2, stk. 6, som nævnt i betragtning 65 i forordningen om midlertidig told. Artikel 2, stk. 6, omfatter tre alternative metoder til fastsættelse af salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger samt fortjeneste, i tilfælde af, at virksomhedens faktiske omkostninger ikke kan benyttes. Denne part hævdede, at disse tre metoder skal tages i betragtning efter den rækkefølge, hvori de optræder i bestemmelsen, og at artikel 2, stk. 6, litra a), og artikel 2, stk. 6, litra b), bør anvendes som de første.
(78)
I forordningen om midlertidig told behandles tilsyneladende kun metoden i artikel 2, stk. 6, litra c), men i de følgende betragtninger redegøres nærmere for, hvorfor artikel 2, stk. 6, litra a), og artikel 2, stk. 6, litra b), ikke finder anvendelse i dette tilfælde.
(79)
Artikel 2, stk. 6, litra a), finder ikke anvendelse, da der ikke er fastsat nogen faktiske beløb for de stikprøveudtagne indonesiske (og argentinske) virksomheder, eftersom de ikke havde noget salg i normal handel. Derfor findes der ingen oplysninger om faktiske beløb for nogen anden eksportør eller producent (i stikprøven), der gør det muligt at anvende artikel 2, stk. 6, litra a).
(80)
Artikel 2, stk. 6, litra b), er ikke relevant, da alle indonesiske (og argentinske) virksomheder i stikprøven ikke har salg af varer inden for samme generelle kategori, der er foretaget i normal handel.
(81)
For så vidt angår artikel 2, stk. 6, litra b), hævdede denne part også, at grundforordningen ikke er i overensstemmelse med WTO's forordning, for så vidt som den indeholder det i artikel 2, stk. 6, litra b), fastsatte krav om, at salget bør finde sted i normal handel. Som nævnt i betragtning 72 ovenfor indgår WTO's antidumpingaftale imidlertid i grundforordningen, og det er derfor opfattelsen, at alle bestemmelserne i denne forordning, herunder artikel 2, stk. 6, er i overensstemmelse med EU's forpligtelser i henhold til antidumpingaftalen, og at punktet vedrørende salg i normal handel er fuldt overensstemmende.
(82)
Valget af artikel 2, stk. 6, litra c), for så vidt angår anvendelse af enhver anden rimelig metode til fastlæggelse af en fortjenstmargen, bekræftes derfor.
(83)
Desuden mente adskillige parter, at den fortjenstmargen på 15 %, som blev anvendt ved beregningen af den normale værdi, var for høj. De hævder, at forordningen om midlertidig told ikke forklarer, hvordan Kommissionen har beregnet de 15 %, og at de derfor antager, at Kommissionen tog de 15 % fra den fortjenstmargen, der blev benyttet ved skadesberegningen. De hævdede, at Kommissionen i flere andre tilfælde vedrørende råvarer anvendte fortjenstmargener på ca. 5 %. Flere parter foreslog at benytte fortjenstmargenen for bioethanol med oprindelse i USA. En part foreslog endvidere at anvende den lavere fortjenstmargen ved salg af en blanding af biodiesel og mineralsk diesel. Derudover hævdede Indonesiens regering, at det er overlappende at erstatte omkostningerne for rå palmeolie i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 5, og samtidig anvende en fortjenstmargen på 15 % i henhold til artikel 2, stk. 6, litra c), hvilket skulle afspejle fortjenstmargenen på et uhindret marked.
(84)
For det første er det ikke korrekt, at Kommissionen systematisk anvender en fortjenstmargen på 5 % ved beregningen af den normale værdi. Enhver situation vurderes individuelt under hensyntagen til sagens særlige omstændigheder. I biodieselsagen mod USA fra 2009 blev der eksempelvis anvendt forskellige fortjenstniveauer, hvor den vejede gennemsnitlige fortjeneste lå et godt stykke over 15 %. For det andet, eftersom den kort- og mellemfristede debitorrente i Indonesien er på ca. 12 % ifølge Verdensbankens tal, er det rimeligt at forvente en fortjenstmargen i forbindelse med virksomhed på det indenlandske biodieselmarked, som er højere end prisen for kapital (låneomkostninger). For det tredje, vedrørende spørgsmålet om, hvorvidt salget af en blanding af biodiesel og mineralsk diesel hører ind under den samme generelle varekategori, fastsættes det i grundforordningens artikel 2, stk. 6, litra b), som nævnt i betragtning 80, at et sådant salg bør finde sted i normal handel. Da hjemmemarkedssalget af biodiesel ikke finder sted i normal handel, anses salget af en blanding af biodiesel og mineralsk diesel på tilsvarende vis ikke for at finde sted i normal handel. Derfor, og af ovennævnte årsager, er 15 % et rimeligt beløb til fortjeneste, som kan opnås af en forholdsvis ny, kapitalintensiv erhvervsgren i Indonesien. Den indonesiske regerings argument vedrørende en overlappende virkning kan ikke godtages, da omkostningsjusteringer i henhold til artikel 2, stk. 5, og den rimelige fortjeneste i henhold til artikel 2, stk. 6, litra c), er to klart adskilte spørgsmål. Derfor bekræftes betragtning 65 i forordningen om midlertidig told hermed.
(85)
En part hævdede, at eftersom referenceeksportprisen for rå palmeolie omfatter internationale transportomkostninger, og da formålet med justeringen af hjemmemarkedsprisen for rå palmeolie i forhold til den internationale pris for rå palmeolie er at nå frem til en ufordrejet pris for indenlandsk rå palmeolie, bør referenceeksportprisen for rå palmeolie nedjusteres for at udelukke transportomkostninger.
(86)
Den påstand må afvises. Kommissionen overvejede en række alternativer i forbindelse med udvælgelsen af den mest hensigtsmæssige pris, som bør anvendes som en international referencepris. Det bør erindres, at de indonesiske myndigheder selv anvender referenceeksportprisen som benchmark for beregningen af det månedlige niveau for eksporttold. Den referenceeksportpris, som defineres af de indonesiske myndigheder, blev derfor anset for at være den mest hensigtsmæssige internationale referencepris, der skal anvendes som benchmark for fastsættelsen af fordrejningsniveauet for omkostningerne til produktion af biodiesel i Indonesien.
(87)
To parter påstod, at Kommissionen havde undladt at tage hensyn til, at de fremstiller biodiesel fra råvarer, som er anderledes end rå palmeolie, dvs. palmefedtsyredistillat, raffineret palmeolie eller raffineret palmestearin. Ved ikke at tage hensyn til parternes anvendelse af den egentlige råvare i produktionen af biodiesel blev justeringen med hensyn til rå palmeolie (som beskrevet i betragtning 70) foretaget for den forkerte råvare, hvilket således har ført til en ukorrekt beregnet normal værdi.
(88)
Disse påstande må afvises. Det skal understreges, at Kommissionen blot erstattede omkostningerne til den rå palmeolie, som købes af forretningsmæssigt forbundne og ikke forretningsmæssigt forbundne leverandører til produktion af biodiesel. For så vidt angår biprodukter såsom palmefedtsyredistillat, raffineret palmeolie og raffineret palmestearin, der fremstilles ved forarbejdning af indkøbt rå palmeolie, og som desuden videreforarbejdes til produktion af biodiesel, foretoges der ingen justeringer.
(89)
Tre parter fremførte, at Kommissionen ikke tog hensyn til, at deres indkøb af rå palmeolie fra forretningsmæssigt forbundne virksomheder bør behandles på samme måde som den interne produktion, hvorfor der ikke bør finde nogen justering sted i henhold til artikel 2, stk. 5 (som beskrevet i betragtning 70 ovenfor). Parterne hævder, at transaktioner inden for gruppen blev gennemført på normale markedsvilkår og derfor ikke bør justeres og erstattes af en international pris. Desuden hævdede en eksporterende producent, at den beregnede normale værdi bør beregnes på månedsbasis i UP.
(90)
Eftersom den interne afregningspris ikke kan anses for pålidelig, er det Kommissionens faste praksis at undersøge, om transaktioner mellem forbundne parter faktisk gennemføres på normale markedsvilkår. Med henblik herpå sammenligner Kommissionen prisen mellem de forretningsmæssigt forbundne virksomheder med den underliggende markedspris. Da den underliggende indenlandske markedspris er fordrejet, kan Kommissionen ikke foretage en sådan kontrol. Kommissionen er derfor nødt til at erstatte denne upålidelige pris med en rimelig pris, som ville finde anvendelse i henhold til armslængdeprincippet under normale markedsvilkår. I dette tilfælde den internationale pris. Hvad angår kravet om månedlige beregninger for den beregnede normale værdi, indeholder de fremlagte og efterprøvede oplysninger ikke tilstrækkeligt detaljerede oplysninger til at foretage en sådan beregning. Begge påstande blev derfor afvist.
(91)
EU-erhvervsgrenen hævdede, at omkostningerne ved den egenproducerede rå palmeolie inden for samme retlige enhed også bør justeres i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 5, da den også er påvirket af den fordrejning, som skyldes den differentierede eksportafgiftsordning.
(92)
Den påstand må afvises. Mens råvarerne sendes gennem biodieselproduktionsprocessen i forskellige faser af raffineringen/forarbejdningen, kan omkostningerne til disse produktionsfaser betragtes som pålidelige, da de realiseres inden for samme retlige enhed, og spørgsmålet om upålidelige interne afregningspriser, som beskrevet ovenfor, forekommer ikke.
(93)
En eksporterende producent hævdede, at Kommissionen burde have trukket de såkaldte prisreguleringer fra den beregnede normale værdi. Den påstand kan ikke godtages. Den beregnede normale værdi blev beregnet på grundlag af omkostninger. Det vil derfor være uhensigtsmæssigt at foretage reguleringer på grundlag af prisovervejelser.
3.2. Eksportpris
(94)
En part satte spørgsmålstegn ved fastsættelsen af eksportprisen og hævdede, at både risikoafdækningsgevinster og -tab bør tages i betragtning, og påstod, at en uens regnskabsmæssig behandling af risikoafdækningsgevinster og -tab vedrørende biodiesel havde fundet sted.
(95)
Påstanden om, at både risikoafdækningsgevinster og -tab bør tages i betragtning, må afvises. Grundforordningens artikel 2, stk. 8, bestemmer klart, at eksportprisen skal være den pris, der faktisk er betalt eller skal betales for varen, når den sælges til eksport, uanset eventuelle særskilte - men indbyrdes forbundne - gevinster eller tab i tilknytning til risikoafdækningspraksis. Derfor bekræftes metodologien i betragtning 66-67 i forordningen om midlertidig told hermed.
(96)
Kommissionen erkender, at der forekom en uens regnskabsmæssig behandling af en parts risikoafdækningsgevinster og -tab vedrørende biodiesel i den foreløbige fase. Denne påstand blev accepteret, og de nødvendige berigtigelser er blevet foretaget.
(97)
Hvad angår betragtning 68 i forordningen om midlertidig told, hævdede en part, at den fortjenstmargen på 5 %, der anvendtes for forretningsmæssigt forbundne handelsvirksomheder beliggende i EU, giver et uforholdsmæssigt stort kapitalafkast og overvurderer den fortjeneste, der normalt opnås ved salg af biodiesel via ikke forretningsmæssigt forbundne forhandlere. Denne part hævder, at et typisk kapitalafkast svarer til en fortjenstmargen på 1,3 %-1,8 %.
(98)
I betragtning af den manglende samarbejdsvilje hos de ikke forretningsmæssigt forbundne importører, og eftersom handelsvirksomheder er servicevirksomheder uden betydelige kapitalinvesteringer, hvilket gør ovennævnte påstand om kapitalafkast irrelevant, afviser Kommissionen denne påstand og finder en fortjenstmargen på 5 % berettiget i dette tilfælde. Derfor bekræftes betragtning 68 i forordningen om midlertidig told hermed.
(99)
Hvad angår betragtning 69 i forordningen om midlertidig told, hævdede en part, at tillægget i forbindelse med dobbelttælling af biodiesel bør lægges til eksportprisen, da der er tale om en traditionel gennemførelse af italiensk lovgivning.
(100)
Selv hvis Kommissionen skulle acceptere denne påstand og føje tillæggene til eksportprisen, ville tillæggene skulle trækkes fra igen i henhold til artikel 2, stk. 10, litra k), med henblik på at sammenligne eksportprisen med samme normale værdi, idet der tages behørigt hensyn til forskelle, der påvirker prissammenligneligheden. Da der i Indonesien ikke er noget tillæg for dobbeltoptælling af biodiesel, ville den højere eksportpris i Italien derfor ikke være direkte sammenlignelig. Den påstand afvises derfor, og betragtning 69 i forordningen om midlertidig told bekræftes hermed.
(101)
Efter den endelige fremlæggelse gentog denne part sin påstand. Der blev imidlertid ikke fremført nye argumenter, der kunne ændre Kommissionens vurdering. Derfor bekræftes betragtning 69 i forordningen om midlertidig told fortsat.
(102)
Efter den endelige fremlæggelse henledte flere eksporterende producenter Kommissionens opmærksomhed på påståede regnefejl i dumpingberegningerne. Disse påstande blev undersøgt, og beregningerne ændredes, hvor det var påkrævet.
3.3. Sammenligning
(103)
Da der ikke blev fremsat andre bemærkninger vedrørende sammenligning, bekræftes betragtning 70-75 i forordningen om midlertidig told hermed.
3.4. Dumpingmargener
(104)
Under hensyntagen til justeringerne af den normale værdi og af eksportprisen, som anført i ovennævnte betragtninger, og da der ikke er fremsat yderligere bemærkninger, er de endelige dumpingmargener, udtrykt som en procentdel af cif-prisen, Unionens grænse, ufortoldet, som følger:
Virksomhed
Dumpingmargen
PT. Ciliandra Perkasa, Djakarta
8,8 %
PT. Musim Mas, Medan
18,3 %
PT. Pelita Agung Agrindustri, Medan
16,8 %
PT. Wilmar Bioenergi Indonesia, Medan and PT. Wilmar Nabati Indonesia, Medan
23,3 %
Andre samarbejdsvillige virksomheder
20,1 %
Alle andre virksomheder
23,3 %
E. SKADE
1. EU-produktion og EU-erhvervsgren
(105)
I betragtning 80-82 i forordningen om midlertidig told defineres EU-erhvervsgrenen, og det bekræftes, at tre virksomheder blev udelukket fra definitionen på EU-erhvervsgrenen som følge af deres afhængighed af import fra de pågældende lande, hvilket vil sige, at de importerede betydeligt mere biodiesel fra de pågældende lande, end de producerede selv.
(106)
Yderligere to virksomheder blev udelukket fra definitionen på EU-erhvervsgrenen, da de ikke havde produceret biodiesel i undersøgelsesperioden.
(107)
Der blev efter offentliggørelsen af forordningen om midlertidig told modtaget bemærkninger om, at andre virksomheder burde udelukkes fra definitionen på EU-erhvervsgrenen som følge af import af biodiesel fra de pågældende lande, og også på grund af deres forbindelse til de eksporterende producenter i Argentina og Indonesien, hvorved de unddrager sig de negative konsekvenser af dumping.
(108)
Disse påstande blev afvist. Efter at have analyseret påstanden om forbindelser mellem eksporterende producenter og EU-erhvervsgrenen fandtes det, at et holdingselskab besad aktier i både en argentinsk eksporterende virksomhed og en EU-virksomhed.
(109)
For det første fandtes disse virksomheder at være åbent konkurrerende med hinanden om de samme kunder på EU-markedet, hvilket viser, at deres forhold ikke havde nogen indvirkning på forretningspraksis for hverken den argentinske eksporterende producent eller EU-producenten.
(110)
Efter den endelige fremlæggelse anmodede en af de interesserede parter om oplysninger vedrørende Kommissionens konklusion om, at argentinske eksportører og EU-erhvervsgrenen konkurrerede om de samme kunder på det europæiske marked. Dette fremgik af undersøgelsen af EU-producenterne og undersøgelsen af argentinske eksportører, og der er ikke fremlagt beviser til støtte for påstanden om, at argentinske eksportører og EU-producenter har besluttet ikke at konkurrere om salget af biodiesel til slutbrugere. Antallet af slutbrugere er forholdsvist lille og består af de vigtigste af de store olieraffinaderier, der køber både fra EU-producenter og -importører.
(111)
Dernæst har den EU-producent, der er omtalt i betragtning 108, sit vigtigste interessecentrum i Unionen, navnlig dens produktion og tilknyttede salgsaktiviteter samt forskningsaktiviteter. Derfor var konklusionen, at forbindelsen ikke var en grund til at udelukke denne virksomhed fra definitionen på EU-erhvervsgrenen i henhold til grundforordningens artikel 4, stk. 1, litra a).
(112)
Den omstændighed, at en del af EU-erhvervsgrenen har importeret biodiesel fra de pågældende lande, er ikke i sig selv nok til at ændre definitionen på EU-erhvervsgrenen. Som forklaret i forordningen om midlertidig told var EU-erhvervsgrenens import fra de pågældende lande foretaget som selvforsvar. Desuden blev det konstateret, at interessecentret for en række EU-producenter, som importerede fra de pågældende lande, forblev i Unionen - og disse virksomheder producerede mere målt i volumen, end de importerede, og deres forskningsrelaterede opgaver blev udført i Unionen.
(113)
En interesseret part hævdede, at EU-erhvervsgrenen også bør omfatte de virksomheder, der købte biodiesel og blandede biodiesel med mineralsk diesel, da disse blandinger også udgjorde den pågældende vare. Denne påstand afvises. Den pågældende vare er biodiesel, både i ren form og i blandinger. Derfor er producenterne af den pågældende vare producenter af biodiesel, og ikke de virksomheder, der blander biodiesel med mineralsk diesel.
(114)
Definitionen på EU-erhvervsgrenen, som anført i betragtning 80-82 i forordningen om midlertidig told, bekræftes derfor sammen med produktionsmængden i UP, som anført i betragtning 83 i forordningen om midlertidig told.
2. EU-forbruget
(115)
Efter den foreløbige fremlæggelse foretog EU-erhvervsgrenen en lille justering af deres salg for 2009 og derved EU-forbruget for det pågældende år. Denne korrektion ændrer ikke tendensen eller de konklusioner, der er udledt på grundlag af oplysningerne i forordningen om midlertidig told. Tabel 1 korrigeres nedenfor. Da der ikke er fremsat andre bemærkninger, bekræftes betragtning 84-86 i forordningen om midlertidig told hermed.
EU-forbruget
2009
2010
2011
UP
Ton
11 151 172
11 538 511
11 159 706
11 728 400
Indeks 2009 = 100
100
103
100
105
Kilde: Eurostat, oplysninger fra EU-erhvervsgrenen.
3. Kumulativ vurdering af virkningerne af importen fra de pågældende lande
(116)
I betragtning 88-90 i forordningen om midlertidig told fastslog Kommissionen, at betingelserne for en kumulativ vurdering af virkningerne af importen fra Argentina og Indonesien var opfyldt. Dette blev anfægtet af en interesseret part, der hævdede, at PME fra Indonesien ikke konkurrerede med biodiesel produceret i Unionen på samme grundlag som SME fra Argentina, og at PME var billigere end EU-produceret biodiesel, da råmaterialet (eller »råvaren«) var billigere end den tilgængelige råvare i Unionen.
(117)
Disse påstande blev afvist. Både SME og PME importeres til Unionen og fremstilles desuden i Unionen og blandes med RME og andre biodieselprodukter, der er fremstillet i Unionen, inden de sælges eller blandes med mineralsk diesel. De virksomheder, der blander biodiesel, kan vælge mellem at købe biodiesel af forskellige råmaterialer og med forskellig oprindelse, når de skal producere deres endelige produkt, baseret på markeds- og klimaforholdene i løbet af året. PME sælges i større mængder i sommermånederne og i mindre mængder i vintermånederne, men det er stadig i konkurrence med RME og EU-produceret biodiesel og også SME fra Argentina.
(118)
Derfor bekræftes betragtning 90 i forordningen om midlertidig told hermed.
4. Mængde, pris og markedsandel for dumpingimporten fra de pågældende lande
(119)
En interesseret part anfægtede de importoplysninger, der er fastsat i tabel 2 i forordningen om midlertidig told, hvoraf det fremgår, at importen fra Indonesien var meget lavere end det, der er angivet i tabellen. Importoplysningerne i tabel 2 var baseret på oplysninger fra Eurostat, som blev kontrolleret omhyggeligt og fundet korrekte og i overensstemmelse med de oplysninger, der er indsamlet fra de indonesiske eksportører. Biodiesel er et relativt nyt produkt, og de toldkoder, der gælder for importen af biodiesel, har ændret sig i de senere år. Ved indsamling af oplysninger fra Eurostat skal de daværende koder derfor anvendes for at sikre, at oplysningerne er korrekte. Dette forklarer, hvorfor den interesserede parts indsamling af data er ufuldstændig og viser lavere import end det fulde datasæt vist i tabel 2.
(120)
Som følge af den lille ændring i EU-forbruget i tabel 1 har markedsandelen for Argentina for 2009 i tabel 2 også ændret sig en smule, mens der for Indonesien ikke var nogen ændring. Dette ændrer ikke ved tendenserne for oplysningerne eller de konklusioner, der er udledt af dem. Markedsandelen korrigeres nedenfor.
2009
2010
2011
UP
Import fra Argentina
Markedsandel
7,7 %
10,2 %
12,7 %
10,8 %
Indeks 2009 = 100
100
135
167
141
Kilde: Eurostat.
5. Prisunderbud
(121)
Med henblik på at fastlægge prisunderbuddet blev der, jf. betragtning 94-96 i forordningen om midlertidig told, foretaget en sammenligning af priserne på import fra Argentina og Indonesien med salgspriserne for EU-erhvervsgrenen ved hjælp af oplysninger fra virksomhederne i stikprøven. I denne sammenligning var biodiesel importeret af EU-erhvervsgrenen til videresalg udelukket fra beregningen af prisunderbud.
(122)
Interesserede parter bemærkede, at den anvendte metode, der var en sammenligning af koldfilterpunktet, ikke var den samme som i en tidligere antidumpingundersøgelse vedrørende biodiesel fra USA, hvor sammenligningen blev foretaget på grundlag af råvarer.
(123)
I modsætning til de eksporterende producenter i Argentina og Indonesien sælger EU-erhvervsgrenen ikke biodiesel fremstillet af en enkelt råvare, men blander flere råvarer sammen med henblik på produktion af den endelige biodiesel, som skal sælges. Den endelige kunde har ikke kendskab til og er ikke berørt af sammensætningen af, hvad de køber, når produktet har det krævede koldfilterpunkt. Det, der betyder noget for kunden, er koldfilterpunktet, uanset hvilken råvare der anvendes. Under disse omstændigheder blev det i denne procedure anset for passende at foretage prissammenligningen på grundlag af koldfilterpunktet.
(124)
Vedrørende importen fra Indonesien med koldfilterpunkt 13 eller derover, blev der foretaget en justering, som er forskellen i prisen mellem EU-erhvervsgrenens salg af varer med koldfilterpunkt 13 og EU-erhvervsgrenens salg af varer med koldfilterpunkt 0, for at sammenligne varer med koldfilterpunkt 13 og derover fra Indonesien med varer med koldfilterpunkt 0 fremstillet og blandet i Unionen. En indonesisk eksporterende producent bemærkede, at eftersom EU-erhvervsgrenens salg af varer med koldfilterpunkt 13 foregik i små mængder pr. transaktion, bør disse priser sammenlignes med lignende transaktionsstørrelser med koldfilterpunkt 0. Ved kontrol af transaktioner med koldfilterpunkt 0 og en tilsvarende mængde pr. transaktion, var den konstaterede prisforskel i overensstemmelse med forskellen ved anvendelse af alle transaktioner med koldfilterpunkt 0, med forskelle i priserne, som lå både over og under den gennemsnitlige prisforskel. Derfor var der ingen ændring i det prisunderbudsniveau, der blev konstateret i betragtning 97 i forordningen om midlertidig told.
(125)
En indonesisk eksporterende producent anmodede Kommissionen om at offentliggøre det komplette varekontrolnummer for de blandinger, der sælges af EU-erhvervsgrenen - procentdelene af hver råvare i salget, som EU-erhvervsgrenen har foretaget af deres egen produktion. Da sammenligningen med henblik på skadesvurdering udelukkende blev foretaget på grundlag af koldfilterpunktet, blev anmodningen afvist.
(126)
En interesseret part hævdede, at der var en prisforskel mellem biodiesel, der opfyldte kriterierne i direktivet om vedvarende energi (»bæredygtighedscertificeret«), og biodiesel, som ikke opfyldte kriterierne. Denne hævdede, at der, eftersom importen fra Indonesien ikke var bæredygtighedscertificeret, og den pris, der forlanges for certificeret biodiesel, var højere, burde foretages en justering.
(127)
Den påstand blev afvist. Næsten hele importen fra Indonesien i UP var bæredygtighedscertificeret. Under alle omstændigheder havde medlemsstaterne først gennemført bæredygtighedskriterierne i henhold til direktivet om vedvarende energi i deres nationale lovgivning i løbet af 2012, hvilket betyder, at det i det meste af UP ikke havde nogen betydning, om biodiesel var bæredygtighedscertificeret eller ej.
(128)
Efter den endelige fremlæggelse fremsatte en indonesisk eksporterende producent bemærkninger om prisunderbudsberegningerne og hævdede, at PME-importen fra Indonesien bør sammenlignes med EU-erhvervsgrenens samlede salg. Faktisk har underbudsberegningen været at sammenligne salget af PME fra Indonesien med EU-erhvervsgrenens samlede salg af varer med koldfilterpunkt 0 gennem en forhøjelse af prisen på den indonesiske PME-import med en prisfaktor, som er beregnet ved at sammenligne EU-erhvervsgrenens salg af varer med koldfilterpunkt 0 med EU-erhvervsgrenens salg af varer med koldfilterpunkt 13. Påstanden afvises derfor. Påstanden fra den samme interesserede part om, at beregningerne af skade omfattede importerede varer, er faktuelt forkert og afvises derfor. Under alle omstændigheder blev importeret biodiesel og EU-produceret biodiesel blandet sammen og solgt til samme pris som blandinger, der ikke omfattede importeret biodiesel.
(129)
En indonesisk eksporterende producent anfægtede også beregningen af omkostninger påløbet efter importen. Men disse omkostninger blev kontrolleret som de faktiske omkostninger ved import af biodiesel fratrukket omkostninger til levering til det endelige bestemmelsessted, og ingen ændringer er nødvendige.
6. Makroøkonomiske indikatorer
(130)
Som nævnt i betragtning 101 i forordningen om midlertidig told blev følgende makronøkonomiske indikatorer analyseret ud fra indberettede oplysninger for hele EU-erhvervsgrenen: produktion, produktionskapacitet, kapacitetsudnyttelse, salgsmængde, markedsandel, vækst, beskæftigelse, produktivitet, størrelse af dumpingmargenen og genrejsning efter tidligere dumping.
(131)
Efter den foreløbige fremlæggelse bemærkede EU-erhvervsgrenen, at de kapacitetsoplysninger, som var blevet anvendt i tabel 4 i forordningen om midlertidig told, omfattede kapacitet, der ikke var blevet nedlagt, men som ikke var i en sådan stand, at den ville have været tilgængelig til brug i UP eller i de tidligere år til fremstilling af biodiesel. Denne kapacitet blev separat identificeret som »uudnyttet kapacitet«, hvilket ikke bør medregnes som disponibel kapacitet. Tallene for kapacitetsudnyttelse i tabel 4 var derfor undervurderet. Efter en grundig gennemgang af de genfremsendte oplysninger blev disse godtaget, og tabel 4 er gengivet på ny nedenfor. Kapacitetsudnyttelsesgraden, som havde været mellem 43 % og 41 % i forordningen om midlertidig told, lå nu mellem 46 % og 55 %. EU-erhvervsgrenen korrigerede også produktionsoplysninger for 2009 til fremstilling af nedenstående tabel:
2009
2010
2011
UP
Produktionskapacitet (ton)
18 856 000
18 583 000
16 017 000
16 329 500
Indeks 2009 = 100
100
99
85
87
Produktionsmængde (ton)
8 729 493
9 367 183
8 536 884
9 052 871
Indeks 2009 = 100
100
107
98
104
Kapacitetsudnyttelse
46 %
50 %
53 %
55 %
Indeks 2009 = 100
100
109
115
120
(132)
I betragtning 103 i den midlertidige forordning analyseredes den tidligere kapacitetsudnyttelse, og det konstateredes, at produktionen steg, mens kapaciteten forblev stabil. Med de reviderede oplysninger stiger produktionen fortsat, mens den brugbare kapacitet faldt i samme periode. Dette viser, at EU-erhvervsgrenen mindskede den disponible kapacitet på baggrund af den øgede import fra Argentina og Indonesien og dermed reagerede på markedssignalerne. Disse reviderede oplysninger er nu mere på linje med de offentlige udtalelser fra EU-erhvervsgrenen og EU-producenterne om, at produktionen blev standset i flere anlæg i den betragtede periode, og at kapaciteten, der var installeret, ikke var umiddelbart tilgængelig til brug eller kun kunne anvendes med betydelige reinvesteringer.
(133)
Flere interesserede parter anfægtede den reviderede kapacitet og kapacitetsudnyttelsesoplysningerne. Men ingen af de interesserede parter foreslog nogen alternativer. Revisionen er baseret på de reviderede kapacitetsoplysninger fra klageren, som dækker hele EU-erhvervsgrenen. De reviderede oplysninger blev krydsrefereret med offentligt tilgængelige oplysninger vedrørende især uudnyttet kapacitet samt kapacitet hos producenter, som indstillede driften på grund af finansielle vanskeligheder. Som forklaret ovenfor i afsnit 6, »Makroøkonomiske indikatorer«, giver de reviderede oplysninger mere nøjagtige data vedrørende den ledige kapacitet til produktion af biodiesel i den betragtede periode end de oprindeligt fremsendte data, som er offentliggjort i forordningen om midlertidig told.
(134)
En af de interesserede parter gjorde gældende, at EU-erhvervsgrenen ikke forvoldtes skade, da produktionsmængderne steg i takt med forbruget. Dette argument afvises, da andre vigtige skadesindikatorer tydeligt viser, at der forekommer skade, navnlig tabet af markedsandel til importen fra de pågældende lande og tendensen til nedsat fortjeneste, hvilket førte til tab.
(135)
En anden interesseret part fremførte, at EU-erhvervsgrenen ikke forvoldtes skade ved sammenligning alene af udviklingen mellem 2011 og UP i modsætning til en sammenligning af udviklingen i perioden fra 1. januar 2009 til udgangen af UP (»den betragtede periode«). Da UP omfatter halvdelen af 2011, er en sammenligning mellem 2011 og UP ikke korrekt. For at en sammenligning skal give mening, er det desuden nødvendigt at undersøge tendenser med relevans for skadesvurderingen i en tilstrækkelig lang periode, hvilket fandt sted i det foreliggende tilfælde. Påstanden afvises derfor.
(136)
Den samme interesserede part bemærkede, at Kommissionen ikke havde offentliggjort den samlede salgsværdi for EU-erhvervsgrenen i forordningen om midlertidig told, og anmodede om, at dette tal blev offentliggjort. Alle relevante faktorer, som er nævnt i grundforordningens artikel 3, stk. 5, blev imidlertid undersøgt, så der kunne foretages en fuldstændig skadesvurdering. Oplysninger om salgsværdien blev indsamlet (og verificeret) fra virksomheder i stikprøven, som var repræsentative for EU-erhvervsgrenen som helhed.
(137)
Den samme part bemærkede også, at EU-erhvervsgrenen var i stand til at øge beskæftigelsen, og at der derfor ikke var nogen negativ indvirkning på EU-erhvervsgrenen i undersøgelsesperioden.
(138)
Men som beskrevet i betragtning 106 i forordningen om midlertidig told, er beskæftigelsen i denne kapitalintensive industri forholdsvis lav. Derfor kan små udsving i tallene medføre store ændringer i de indekserede data. Stigningen i den samlede beskæftigelse opvejer ikke den skade, EU-erhvervsgrenen har lidt, som det fremgår af andre indikatorer.
(139)
Da der ikke er fremsat andre bemærkninger, bekræftes betragtning 103-110 i forordningen om midlertidig told hermed.
7. Mikroøkonomiske indikatorer
(140)
Som beskrevet i betragtning 102 i forordningen om midlertidig told blev følgende mikroøkonomiske indikatorer analyseret ud fra kontrollerede oplysninger fra de stikprøveudtagne EU-producenter: gennemsnitlige enhedspriser, enhedsomkostninger, lønomkostninger, lagerbeholdninger, rentabilitet, likviditet, investeringer, investeringsafkast og evne til at rejse kapital.
(141)
Da der ikke er fremsat relevante bemærkninger hertil, bekræftes betragtning 111-117 i forordningen om midlertidig told hermed.
8. Konklusion om skade
(142)
Flere parter gjorde indsigelse mod konklusionen om skade, som blev fremsat i forordningen om midlertidig told, med den begrundelse, at en række indikatorer tilsyneladende var forbedret mellem 2011 og UP. Selv om det er rigtigt, at udviklingen for en række indikatorer gik i positiv retning mellem 2011 og UP (f.eks. produktion og salg), var erhvervsgrenen ikke i stand til at overføre omkostningsstigningerne i denne periode, som anført i betragtning 111 i forordningen om midlertidig told. Dette resulterede i en yderligere forværring af EF-erhvervsgrenens situation fra tab på 0,2 % i 2011 til tab på 2,5 % i UP. Det konkluderes derfor, at selv om skadesanalysen blev begrænset til perioden 2011-UP, ville erhvervsgrenen stadig blive anset for at have lidt væsentlig skade.
(143)
Da der ikke er fremsat andre bemærkninger, bekræftes betragtning 118-120 i forordningen om midlertidig told hermed.
F. ÅRSAGSSAMMENHÆNG
1. Dumpingimportens virkning
(144)
En interesseret part hævdede, at importen fra Argentina ikke kunne være årsag til skade, da importmængden havde været stabil fra 2010 til udgangen af UP og let faldende fra 2011 til udgangen af UP.
(145)
Disse oplysninger stammer fra tabel 2 i forordningen om midlertidig told og er korrekte. Kommissionens analyse løber imidlertid fra begyndelsen af den betragtede periode til udgangen af UP, og på dette grundlag er importen steget med 48 %, hvilket er en stigning på 41 % i markedsandel. Desuden blev ikke blot importen fra Argentina, men også importen fra Indonesien taget i betragtning, jf. betragtning 90 i forordningen om midlertidig told.
(146)
I forbindelse med en år til år-prissammenligning anførte den samme interesserede part, at prisen på importen fra Argentina steg i et hurtigere tempo end EU-erhvervsgrenens salgspriser. Priserne på importen fra Argentina ligger dog stadig under EU-erhvervsgrenens priser, hvilket kan forklare, hvorfor Unionens priser ikke kunne stige lige så hurtigt.
(147)
Da der ikke er fremsat andre bemærkninger til dumpingimportens virkninger, bekræftes betragtning 123-128 i forordningen om midlertidig told hermed.
2. Andre faktorers indvirkning
2.1. Import fra andre tredjelande end de pågældende lande
(148)
Da der ikke er fremsat bemærkninger, bekræftes konklusionen om, at importen fra andre lande ikke forårsagede skade, som anført i betragtning 129 i forordningen om midlertidig told.
2.2. Ikke-dumpet import fra de pågældende lande
(149)
Efter anvendelse af artikel 2, stk. 5, som nævnt i betragtning 38 og 70 ovenfor, blev der ikke konstateret nogen import, der ikke var dumpet, fra de pågældende lande. Derfor bekræftes betragtning 130 i forordningen om midlertidig told hermed.
2.3. Andre EU-producenter
(150)
Da der ikke er fremsat bemærkninger, bekræftes betragtning 131 i forordningen om midlertidig told hermed.
2.4. EU-erhvervsgrenens import
(151)
Som anført i betragtning 132-136 i forordningen om midlertidig told importerede EU-erhvervsgrenen biodiesel fra de pågældende lande i den betragtede periode i betydelige mængder på op til 60 % af den samlede import i UP fra disse lande.
(152)
En interesseret part hævdede, at denne import, der slet ikke var selvforsvar, var en del af en omhyggeligt forberedt langsigtet strategi fra EU-erhvervsgrenens side med henblik på at investere og hente biodiesel i Argentina.
(153)
De påstår desuden, at der aldrig har været nogen økonomisk begrundelse for at importere sojabønneolie til Unionen og forarbejde den til biodiesel i Unionen, og at det kun er økonomisk muligt at forarbejde sojabønneolien i Argentina og eksportere den fremkomne biodiesel.
(154)
Disse påstande må afvises. Der er ikke fremlagt nogen dokumentation for en sådan langsigtet strategi, som også er blevet afvist af EU-erhvervsgrenen. Hvis EU-erhvervsgrenens strategi var at supplere deres biodieselproduktion ved at producere i Argentina og importere den færdige vare, ville det tydeligvis være meningsløst og ulogisk efterfølgende at indgive en klage over denne import.
(155)
En interesseret part gentog, at EU-erhvervsgrenens import af biodiesel, der blev foretaget som selvforsvar, i virkeligheden blev foretaget som led i en langsigtet handelsstrategi. Denne påstand, som ikke var underbygget, afvises. Der er ikke fremlagt nogen dokumentation ud over rene påstande for en sådan strategi. Det ville også forekomme ulogisk for de berørte EU-producenter at støtte klagen, og i visse tilfælde have øget deres kapacitet i Unionen, og samtidig have en strategi, der har til formål at opfylde produktionsbehovet gennem import.
(156)
Den samme interesserede part hævdede også, at EU-erhvervsgrenens markedsandel bør beregnes ved at medtage importen, der er foretaget som forsvar. Dette argument blev afvist, da markedsandelsberegninger skal afspejle EU-erhvervsgrenens salg af varer, de selv har produceret, og ikke deres handelsaktiviteter i forbindelse med den færdige vare på baggrund af de stigende mængder af dumpingimport.
(157)
EU-erhvervsgrenen har også vist, at det inden for de seneste år har været økonomisk rentabelt at importere sojabønneolie - og palmeolie - med henblik på forarbejdning til biodiesel. Den interesserede part fremlagde ikke dokumentation for det modsatte. Kun med den fordrejende virkning af den differentierede eksportafgiftsordning, som gør eksport af biodiesel billigere end råmaterialerne, bliver importen af den færdige vare økonomisk rentabel.
(158)
En interesseret part hævdede, at denne import var årsag til skade, fordi det kun var EU-erhvervsgrenen, der havde kapacitet til at blande SME fra Argentina og PME fra Indonesien med EU-produceret biodiesel med henblik på videresalg til dieselraffinaderier. Den påstand er ikke korrekt. Det er simpelt at blande biodiesel, og mange handelsvirksomheder er i stand til at gøre det i deres lagertanke. Der blev ikke fremlagt dokumentation for, at kun EU-producenter kan foretage en sådan blanding, og påstanden blev derfor afvist.
(159)
En indonesisk eksporterende producent hævdede endvidere, at EU-erhvervsgrenens import ikke var gennemført i nødværge, og sammenlignede oplysninger for kalenderåret 2011 med oplysninger fra UP, som omfatter seks måneder i samme år. En sammenligning mellem de to er derfor ikke korrekt, hvis UP ikke kan opdeles i to halvdele. Påstanden afvises derfor.
(160)
Da der ikke er fremsat nye bemærkninger i forbindelse med EU-erhvervsgrenens eksport, bekræftes betragtning 132-136 i forordningen om midlertidig told hermed.
2.5. EU-erhvervsgrenens kapacitet
(161)
Det bemærkes i betragtning 137-140 i forordningen om midlertidig told, at EU-erhvervsgrenens kapacitetsudnyttelse forblev beskeden i hele den betragtede periode, men at de stikprøveudtagne virksomheders situation forværredes i løbet af denne periode, hvor deres kapacitetsudnyttelse ikke mindskedes tilsvarende.
(162)
Den foreløbige konklusion var derfor, at den lave kapacitetsudnyttelsesgrad som et gennemgående træk ikke kunne lægges til grund for den skade, der er forvoldt EU-erhvervsgrenen.
(163)
En interesseret part fremsatte bemærkninger om oplysningerne i forordningen om midlertidig told og bemærkede, at selv uden nogen form for import ville EU-erhvervsgrenens kapacitetsudnyttelse kun have været 53 % i UP. Denne fremhæver også stigningen i produktionskapaciteten fra 2009 til udgangen af UP, som har ført til en nedgang i kapacitetsudnyttelsen i den betragtede periode.
(164)
Imidlertid fremlagde den interesserede part ikke nogen dokumentation for, at denne lave kapacitetsudnyttelse forvoldte skade i et sådant omfang, at den kunne bryde årsagssammenhængen mellem dumpingimporten og forværringen af EU-erhvervsgrenens situation. De faste omkostninger udgør kun en lille del (ca. 5 %) af de samlede produktionsomkostninger, hvilket viser, at den lave kapacitetsudnyttelse kun var en af skadesfaktorerne, som ikke havde afgørende betydning. Derudover var en af grundene til denne lave kapacitetsudnyttelse, at EU-erhvervsgrenen på grund af den særlige markedssituation selv importerede den færdige vare.
(165)
Efter medtagelsen af de reviderede data om kapacitet og udnyttelsesgrad reducerede EU-erhvervsgrenen desuden kapaciteten i den betragtede periode og øgede kapacitetsudnyttelsen fra 46 % til 55 %. Dette viser, at EU-erhvervsgrenens kapacitetsudnyttelse uden dumpingimport ville være betydeligt højere end de 53 %, der er nævnt ovenfor.
(166)
Efter den endelige fremlæggelse satte flere interesserede parter spørgsmålstegn ved konklusionen om, at en lav kapacitetsudnyttelse ikke var den afgørende skadesfaktor. Det blev hævdet, at de faste omkostninger i biodieselindustrien var meget højere end den lille andel, som er nævnt ovenfor. De fremlagde dog ingen dokumentation til støtte for denne påstand, hvorfor den blev afvist. Under alle omstændigheder har de faste omkostninger ikke nogen relation til kapacitetsudnyttelsesgraden. I forbindelse med kontrollen af de stikprøveudtagne virksomheder udgjorde de faste omkostninger mellem 3 % og 10 % af de samlede produktionsomkostninger i UP.
(167)
I denne forbindelse blev det endvidere hævdet, at overkapaciteten hos EU-erhvervsgrenen var så stor, at den selv uden import ikke ville være tilstrækkeligt rentabel. Der blev ikke fremlagt dokumentation for denne påstand, og da EU-erhvervsgrenen var rentabel i 2009 med en lav kapacitetsudnyttelse, tyder det på, at dens rentabilitet uden dumpingimport ville være endnu højere.
(168)
Det blev desuden fremført, at kapacitetsnedskæringen i EU-erhvervsgrenen i sig selv var en årsag til skade som følge af omkostningerne ved nedlukning af anlæg og kapacitetsnedskæringer for de anlæg, der fortsatte driften. Denne påstand var ikke behørigt begrundet, og der blev ikke fremlagt bevis for, at omkostningerne forbundet med nedskæring af kapaciteten eller lukning af hele anlæg eller virksomheder vedrørte større beløb.
(169)
Endelig blev det påstået med hensyn til kapacitet, at en hvilken som helst virksomhed, der forøgede biodieselproduktionskapaciteten i den betragtede periode, traf en uansvarlig forretningsbeslutning. Der blev ikke fremlagt dokumentation for denne påstand. Den omstændighed, at nogle af virksomhederne var i stand til at øge deres kapacitet i en situation med øget import af biodiesel til dumpingpriser fra Argentina og Indonesien, viser desuden markedsefterspørgslen efter deres varer.
(170)
De reviderede makroøkonomiske indikatorer viser også, at virksomhederne i denne periode ikke gjorde brug af al den kapacitet, de kunne, og ved udgangen af UP påbegyndte lukningen af ikke længere rentable anlæg. Også stigninger i kapaciteten i individuelle virksomheder skyldes hovedsageligt udvidelsen af den såkaldte anden generation af biodieselanlæg, der fremstiller på basis af spildolie eller hydrogeneret vegetabilsk olie. Derfor var og er EU-erhvervsgrenen i gang med at rationalisere sin kapacitet med henblik på at opfylde Unionens krav.
(171)
Da der ikke blev fremsat andre bemærkninger i forbindelse med EU-erhvervsgrenens kapacitet, bekræftes betragtning 137-140 i forordningen om midlertidig told hermed.
2.6. Manglende adgang til råvarer og vertikal integrering
(172)
Da der ikke blev fremsat nye bemærkninger om adgangen til råvarer, bekræftes betragtning 141-142 i forordningen om midlertidig told hermed.
2.7. Dobbelttælling
(173)
Betragtning 143-146 i forordningen om midlertidig told omhandlede den påstand, at systemet med »dobbelttælling«, hvor biodiesel fremstillet af spildolie tæller to gange i forhold til iblandingskravene i nogle medlemsstater, har forvoldt EU-erhvervsgrenen eller i det mindste de EU-producenter skade, der fremstiller biodiesel af jomfruolie.
(174)
En interesseret part nævnte en bemærkning fra en EU-producent om, at den i 2011 mistede salg til andre producenter, der fremstillede biodiesel under dobbelttællingsordningen.
(175)
Den negative virkning for denne producent var dog begrænset, midlertidig og kun relevant for en del af undersøgelsesperioden, eftersom dobbelttællingsordningen først blev vedtaget i september 2011 i den medlemsstat, hvor virksomheden er beliggende. Da de økonomiske resultater for virksomhederne i stikprøven forringedes efter september 2011, og denne virksomhed indgik i stikprøven, kan dobbelttælling ikke anses for at være en kilde til skade.
(176)
Da EU-erhvervsgrenen består dels af to virksomheder, der producerer biodiesel fra spildolie og nyder godt af dobbelttællingsordningen i en række medlemsstater, og dels af virksomheder, der producerer biodiesel fra jomfruolie, forbliver efterspørgselsudviklingen inden for EU-erhvervsgrenen. På grund af begrænsede reserver af spildolie, som kræves ved fremstillingen af biodiesel, der tæller dobbelt, er det vanskeligt at opnå en stor stigning i produktionen af biodiesel, der tæller dobbelt. Derfor er der stadig en stærk efterspørgsel efter første generation af biodiesel. Der konstateredes ingen betydelig import af biodiesel under dobbelttællingsordningen i undersøgelsesperioden, hvilket bekræfter, at dobbelttælling flytter efterspørgslen inden for EU-erhvervsgrenen og ikke skaber efterspørgsel efter import. Kommissionen modtog ingen oplysninger fra den interesserede part, som kunne påvise, at dobbelttælling af biodiesel havde forårsaget et fald i prisen på biodiesel fremstillet af jomfruolie i løbet af den betragtede periode. I realiteten viser oplysningerne, at der ved dobbelttælling af biodiesel opnås en mindre prispræmie i forhold til biodiesel fremstillet af jomfruolie, hvor prisen er forbundet med mineralsk diesel.
(177)
De forringede resultater for EU-erhvervsgrenen, som består af begge typer producenter, kan ikke tilskrives de gældende dobbelttællingsordninger i visse medlemsstater. Det forhold, at stikprøveudtagne virksomheder, som producerer biodiesel, der tæller dobbelt, også har forringede resultater, som nævnt i betragtning 145 i forordningen om midlertidig told, viser, at den skade, der forvoldes af dumpingimporten gælder industrien som helhed.
(178)
Adskillige interesserede parter fremførte efter den endelige fremlæggelse, at de mængder af biodiesel, der tæller dobbelt, var undervurderet. Mængderne af biodiesel, der tæller dobbelt, på EU-markedet var begrænset i forhold til det samlede salg af biodiesel i den undersøgte periode. Hvis en medlemsstat skulle have en dobbelttællingsordning, er den biodiesel, der opfylder betingelserne for dobbelttælling, desuden produceret i Unionen, hvorved efterspørgslen forbliver inden for EU-erhvervsgrenen. Der blev ikke fremlagt nye beviser, der kunne ændre denne konklusion.
(179)
Da der ikke blev fremsat nye bemærkninger om lovgivningsmæssige faktorer, bekræftes betragtning 143-146 i forordningen om midlertidig told hermed.
2.8. Andre lovgivningsmæssige faktorer
(180)
I betragtning 147-153 i forordningen om midlertidig told behandles påstande fra interesserede parter om, at restriktioner i medlemsstaterne, såsom kvoteordninger og skatteordninger, havde til formål at begrænse importen fra de pågældende lande, hvilket vil sige, at enhver skade, der er forvoldt EU-erhvervsgrenen, særligt i visse medlemsstater, ikke kunne skyldes import.
(181)
Disse påstande blev foreløbigt afvist, bl.a. fordi dumpingimporten fra de pågældende lande er til stede i de fleste medlemsstater. Desuden kan denne import, efter at være blevet importeret til en medlemsstat, også videretransporteres og sælges i andre medlemsstater.
(182)
En interesseret part gjorde opmærksom på den lille mængde argentinsk biodiesel, der blev fortoldet af de franske toldmyndigheder i 2011, samt den lille mængde, der blev angivet som import til Tyskland i samme periode.
(183)
For det første, som nævnt ovenfor, kan biodiesel, som er toldbehandlet i én medlemsstat, sælges i en anden medlemsstat, hvorved disse oplysninger bliver upålidelige. For det andet kunne de stikprøveudtagne virksomheder i Frankrig og Tyskland begge påvise priskonkurrencen mellem deres produktion og importen fra de pågældende lande og den skade, de er udsat for som følge heraf.
(184)
En anden interesseret part påstod, at tilbagetrækningen af ordninger til gavn for biodieselindustrien i mange medlemsstater mindskede biodieselvirksomhedernes indtægter i den betragtede periode, hvilket medførte skade. De påpeger især den gradvise fjernelse af skattebegunstigelser i Frankrig og afgifterne på »grønne brændstoffer« i Tyskland.
(185)
Der er imidlertid ingen indlysende tidsmæssige sammenfald mellem disse ændringer og forværringen af EU-erhvervsgrenens finansielle resultater. Mange af disse incitamenter var rettet mod brugerne af biodiesel, ikke producenterne, og de fleste var stadig i kraft i UP. Der er ikke forelagt dokumentation for, at ændringerne i medlemsstaternes politik, hvorefter der er indført obligatoriske blandingskrav, har påført EU-erhvervsgrenen skade.
(186)
En indonesisk eksporterende producent bemærkede den igangværende undersøgelse indledt af GD for Konkurrence af den påståede fremlæggelse af fordrejede priser via bidragydere til Platts' noteringer for priserne på olie- og biobrændstofprodukter, og anmodede om, at genstanden for denne undersøgelse ansås for at være en mulig årsag til skade. Denne påstand blev afvist, da undersøgelsen endnu ikke er afsluttet, og der ikke er offentliggjort nogen resultater.
(187)
Da der ikke blev fremsat nye bemærkninger om medlemsstaternes politikker, bekræftes betragtning 147-153 i forordningen om midlertidig told hermed.
3. Konklusion om årsagssammenhæng
(188)
Importen af den pågældende vare fra de pågældende lande fandt sted til dumpingpriser i UP og underbød EU-erhvervsgrenens salg. Der er et klart tidsmæssigt sammenfald mellem de øgede mængder af dumpingimport og forværringen af EU-erhvervsgrenens situation. Dumpingimporten var i direkte konkurrence med EU-erhvervsgrenens produktion, og som følge heraf mistede EU-erhvervsgrenen rentabilitet og markedsandel i den betragtede periode. Det er muligt, at andre ovennævnte faktorer i et vist omfang har påvirket EU-erhvervsgrenens resultater, men det er en kendsgerning, at dumpingimporten fra de pågældende lande forvolder EU-erhvervsgrenen skade.
(189)
Der blev ikke fremlagt nye beviser, som kunne ændre konklusionen om, at virkningerne af andre faktorer, betragtet hver for sig eller samlet, ikke var i stand til at bryde årsagssammenhængen mellem dumpingimporten og den skade, som EU-erhvervsgrenen har lidt. Da der ikke er fremsat andre bemærkninger vedrørende konklusionen om årsagssammenhæng, bekræftes betragtning 154-157 i forordningen om midlertidig told hermed.
G. UNIONENS INTERESSER
1. EU-erhvervsgrenens interesser
(190)
Da der ikke er fremsat bemærkninger vedrørende EU-erhvervsgrenens interesser, bekræftes konklusionerne i betragtning 159-161 i forordningen om midlertidig told hermed.
2. Ikke forretningsmæssigt forbundne importørers og forhandleres interesser
(191)
En indonesisk eksporterende producent hævdede, at den foreslåede told ville have en negativ indvirkning på importører og forhandlere, men fremlagde ingen dokumentation for denne påstand. Faktisk anførtes det modsatte i deres påstand, nemlig at tolden kunne overvæltes på brugere og forbrugere i højere priser, hvilket antageligt ikke vil have nogen følgevirkninger for importører og forhandlere.
(192)
Der blev ikke modtaget bemærkninger fra nogen importører eller forhandlere af biodiesel efter offentliggørelsen af de midlertidige foranstaltninger.
(193)
Da der ikke blev fremsat nye bemærkninger om ikke forretningsmæssigt forbundne importørers og forhandleres interesser, bekræftes betragtning 162-163 i forordningen om midlertidig told hermed.
3. Brugernes og forbrugernes interesser
(194)
En indonesisk eksporterende producent hævdede, at den foreslåede told ville forhøje prisen på biodiesel og dermed mindske forbrugernes incitament til at købe køretøjer, der anvender biobrændstoffer.
(195)
Den påstand afvises. Biodiesel anvendes først og fremmest i blandinger med mineralsk diesel med henblik på salg til forbrugerne, så de ikke behøver at købe et særligt køretøj, der kan køre på rene biobrændstoffer.
(196)
Selv om prisen på biodieseldelen ville stige, hvis denne biodiesel blev importeret fra Argentina og Indonesien, som anført i forordningen om midlertidig told, eftersom andelen af biodiesel i den diesel, som sælges til forbrugerne, er lille, er prisstigningen også lille og ikke mærkbar for forbrugerne.
(197)
De mulige virkninger af foranstaltningerne på den endelige dieselpris for forbrugerne, der forventes at være små, som er angivet ovenfor, vil ikke underminere målsætningerne i direktivet om vedvarende energikilder.
(198)
Ingen brugere eller forbrugere, grupper eller sammenslutninger, der repræsenterer brugere og forbrugere, fremsatte bemærkninger til forordningen om midlertidig told.
(199)
Da der ikke er fremsat yderligere bemærkninger vedrørende forbrugernes interesser, bekræftes betragtning 164-166 i forordningen om midlertidig told hermed.
4. Råvareleverandørernes interesser
(200)
Da der ikke er fremsat bemærkninger vedrørende råvareleverandørernes interesser, bekræftes konklusionerne i betragtning 167-169 i forordningen om midlertidig told hermed.
5. Konklusion vedrørende Unionens interesser
(201)
Der blev ikke modtaget nogen bemærkninger, der kunne ændre analysen af Unionens interesser, som anført i forordningen om midlertidig told, og det er derfor stadig i Unionens interesse, at der indføres foranstaltninger. Derfor bekræftes betragtning 170-171 i forordningen om midlertidig told hermed.
H. ENDELIGE ANTIDUMPINGFORANSTALTNINGER
1. Skadestærskel
(202)
Flere interesserede parter anfægtede anvendelsen af 15 % som målfortjeneste for EU-erhvervsgrenen, jf. betragtning 175 i forordningen om midlertidig told, og hævdede, at det var urealistisk at forvente en så høj sats for Unionens biodieselindustri.
(203)
De fleste af disse interesserede parter foreslog i stedet at erstatte fortjenstmargenen på 15 % med andre data fra andre perioder eller fra andre undersøgelser uden en forklaring på, hvorfor en bestemt periode eller undersøgelse var bedre egnet end en anden.
(204)
Som forklaret i forordningen om midlertidig told var fortjenstmargenen på 15 % den fortjeneste, udtrykt i procent af omsætningen, som EU-erhvervsgrenen opnåede uden dumpingimport mellem 2004 og 2006. Dette var den sidste periode, hvor der var opnået fortjeneste uden dumpingimport, eftersom der siden 2006 altid har fundet dumpingimport sted på EU-markedet, først fra USA og derefter fra Argentina og Indonesien.
(205)
Men EU's biodieselmarked har dog udviklet sig væsentligt siden 2004-2006 i mange henseender. Mellem 2004 og 2006 var dumpingimportens markedsandel ubetydelig, og den øvrige import var også begrænset. I UP var dumpingimportens markedsandel på 19 %. I perioden 2004-2006 bestod EU-erhvervsgrenen af 40 virksomheder, og den er nu udvidet til over 200, hvilket har øget konkurrencen.
(206)
Mellem 2004 og 2006 steg forbruget drastisk fra 2 mio. ton til 5 mio. ton, mens forbruget i den betragtede periode kun steg marginalt, og kapacitetsudnyttelsen, der var på 90 % mellem 2004 og 2006, var på 55 % i UP.
(207)
Følgelig er det hensigtsmæssigt at tage højde for den markedsudvikling, der er beskrevet ovenfor, og justere målfortjenesten i overensstemmelse hermed for at afspejle den fortjeneste, EU-erhvervsgrenen kunne forvente at opnå under de nuværende markedsforhold.
(208)
Derfor er der foretaget en beregning af den faktiske fortjeneste for disse tre år i EUR pr. ton, der er solgt, frem for at anvende målfortjenesten. Dette er foretaget for hvert år med henblik på at afspejle 2011-priserne, hvorefter gennemsnitsværdien er beregnet. Udtrykt som en procentdel af omsætningen er målfortjenesten for EU-erhvervsgrenen i UP på 11,0 %.
(209)
Skadestærsklen er derfor blevet omberegnet på dette grundlag.
(210)
Efter den endelige fremlæggelse, for så vidt angår beregning af skadesmargen, fremførte en interesseret part, at importtolden på 5,1 %, som raffineret, bleget og desodoriseret palmeolie er underlagt ved import til EU, bør fjernes fra EU-producenternes produktionsomkostninger. Denne påstand afvises, da denne told udgør en omkostning for EU-producenter, der importerer palmeolie, og der bør derfor tages hensyn hertil.
(211)
En indonesisk eksporterende producent anfægtede beregningen af målfortjenesten for EU-erhvervsgrenen og anvendelsen af oplysninger fra 2004-2006 og fremsatte derpå et forslag til beregning af målfortjenesten udelukkende med anvendelse af 2004. I den tidligere undersøgelse vedrørende importen fra USA blev det dog fastslået, at et gennemsnit på tre år var mere præcist frem for kun at anvende 2004. Der blev ikke fremsat argumenter, som kunne føre til en anden konklusion.
(212)
Efter den endelige fremlæggelse fremførte klagerne, at en målfortjeneste på 15 %, som foreslået i den foreløbige fase, burde bibeholdes. Men klagernes argumenter vedrører imidlertid ikke den målfortjeneste, der skal fastlægges, dvs. den fortjeneste, der blev opnået af EU-erhvervsgrenen i en situation uden dumpingimport. Påstanden afvises derfor.
(213)
Da der ikke foreligger andre bemærkninger til skadestærsklen, bekræftes den metode, der er beskrevet i betragtning 176-177 i forordningen om midlertidig told hermed.
2. Endelige foranstaltninger
(214)
I betragtning af konklusionerne vedrørende dumping, skade, årsagssammenhæng og Unionens interesser og i overensstemmelse med grundforordningens artikel 9, stk. 4, bør der indføres endelig antidumpingtold på importen af den pågældende vare svarende til enten dumping- eller skadesmargenen, afhængigt af hvad der er lavest, i henhold til reglen om den lavest mulige told.
(215)
Antidumpingtolden blev fastlagt ved at sammenligne skadestærsklerne og dumpingmargenerne. Følgelig udgør den endelige antidumpingtold udtrykt i procent af cif-prisen, Unionens grænse, ufortoldet, følgende:
Land
Virksomhed
Dumpingmargen
Skadesmargen
Antidumpingtoldsats
Argentina
Aceitera General Deheza S.A., General Deheza, Rosario; Bunge Argentina S.A., Buenos Aires
41,9 %
22,0 %
22,0 %
(216,64 EUR)
Louis Dreyfus Commodities S.A., Buenos Aires
46,7 %
24,9 %
24,9 %
(239,35 EUR)
Molinos Río de la Plata S.A., Buenos Aires; Oleaginosa Moreno Hermanos S.A.F.I.C.I. y A., Bahia Blanca; Vicentin S.A.I.C., Avellaneda
49,2 %
25,7 %
25,7 %
(245,67 EUR)
Andre samarbejdsvillige virksomheder
46,8 %
24,6 %
24,6 %
(237,05 EUR)
Alle andre virksomheder
49,2 %
25,7 %
25,7 %
(245,67 EUR)
Indonesien
PT. Ciliandra Perkasa, Djakarta
8,8 %
19,7 %
8,8 %
(76,94 EUR)
PT. Musim Mas, Medan
18,3 %
16,9 %
16,9 %
(151,32 EUR)
PT. Pelita Agung Agrindustri, Medan
16,8 %
20,5 %
16,8 %
(145,14 EUR)
PT Wilmar Bioenergi Indonesia, Medan; PT Wilmar Nabati Indonesia, Medan
23,3 %
20,0 %
20,0 %
(174,91 EUR)
Andre samarbejdsvillige virksomheder
20,1 %
18,9 %
18,9 %
(166,95 EUR)
Alle andre virksomheder
23,3 %
20,5 %
20,5 %
(178,85 EUR)
(216)
Da antidumpingtolden imidlertid også gælder for blandinger, som indeholder biodiesel (i forhold til deres vægtprocent af biodiesel), og for ren biodiesel, vil det være mere præcist og mere hensigtsmæssigt for toldmyndighedernes korrekte implementering af tolden i medlemsstaterne at udtrykke tolden som et fast beløb i euro pr. nettoton og anvende den på den rene importerede biodiesel eller på andelen af biodiesel i blandingsproduktet.
(217)
Af betragtning 183 i forordningen om midlertidig told fremgik det, at importen af biodiesel fra de pågældende lande var genstand for registrering, således at tolden om nødvendigt kunne opkræves op til 90 dage før indførelsen af midlertidige foranstaltninger.
(218)
Denne opkrævning af told på registrerede varer er kun mulig, hvis betingelserne i grundforordningens artikel 10, stk. 4, er opfyldt. Efter kontrol af importstatistikkerne for importen af varer efter registrering ses et betydeligt fald i importen snarere end en yderligere betydelig stigning i importen før indførelsen af midlertidige foranstaltninger. Betingelserne er derfor ikke opfyldt, og der vil således ikke blive opkrævet nogen told på registreret import.
(219)
De individuelle antidumpingtoldsatser, der er anført i denne forordning, blev fastsat på grundlag af resultaterne af denne undersøgelse. De afspejler således den situation, der konstateredes i forbindelse med undersøgelsen vedrørende disse virksomheder. Disse toldsatser finder således (i modsætning til den landsdækkende told for »alle andre virksomheder«) udelukkende anvendelse på importen af den pågældende vare med oprindelse i de pågældende lande, som er fremstillet af virksomhederne og dermed af de nævnte specifikke retlige enheder. Den pågældende importvare, der er fremstillet af andre virksomheder, som ikke er udtrykkeligt nævnt i den dispositive del af denne forordning, herunder enheder, der er forretningsmæssigt forbundet med de specifikt nævnte, kan ikke drage fordel af disse satser, men er omfattet af tolden for »alle andre virksomheder«.
(220)
Alle anmodninger om anvendelse af disse individuelle antidumpingtoldsatser (f.eks. efter ændring af den pågældende enheds navn eller efter oprettelse af nye produktions- eller salgsenheder) fremsendes straks til Kommissionen (12) sammen med alle relevante oplysninger, især om ændringer af virksomhedens aktiviteter i forbindelse med fremstilling og hjemmemarkeds- og eksportsalg i tilknytning til f.eks. den pågældende navneændring eller ændring vedrørende produktions- og salgsenheder. Om fornødent vil forordningen blive ændret ved en ajourføring af listen over virksomheder, der er omfattet af individuel told.
(221)
Alle parter blev underrettet om de væsentligste kendsgerninger og betragtninger, der lå til grund for, at det påtænktes at anbefale, at der indføres en endelig antidumpingtold på importen af biodiesel med oprindelse i Argentina og Indonesien, og at der foretages en endelig opkrævning af de beløb, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af midlertidig told (endelig fremlæggelse af oplysninger). Parterne fik en frist til at fremsætte bemærkninger til denne endelige fremlæggelse af oplysninger.
(222)
De interesserede parters mundtlige og skriftlige bemærkninger blev overvejet og, hvor det var relevant, taget i betragtning.
3. Tilsagn
(223)
To samarbejdsvillige indonesiske eksporterende producenter afgav et pristilsagn i overensstemmelse med grundforordningens artikel 8, stk. 1. På baggrund af de udtalte prisforskelle for råmaterialer skal det bemærkes, at varen ikke findes velegnet til faste pristilsagn. På denne baggrund foreslog begge virksomheder, at mindsteimportpriserne blev regelmæssigt indeksreguleret efter udsvingene i priserne på rå palmeolie ved at anvende en koefficient på denne råmaterialeomkostning.
(224)
I forbindelse med tilbuddene fra to eksporterende producenter skal det bemærkes, at der med henblik på at fastsætte en rimelig indeksreguleret mindsteimportpris bør tages højde for de mange yderligere parametre, der spiller en væsentlig rolle, og som viser, hvor ustabilt biodieselmarkedet er. Biodieselmarkedet er meget svingende, og biodieselvirksomhed påvirkes af flere forskellige faktorer såsom kompleksiteten af biodieselhandelssystemet, prisforskellen mellem gasolie og biodiesel, volatiliteten og udviklingen af markeder for vegetabilsk olie og den indbyrdes afhængighed mellem de forskellige typer vegetabilske olier samt udviklingen i vekselkursen mellem dollaren og euroen. Disse faktorer ville kræve meget komplekse multiple indekseringer dagligt for at være hensigtsmæssige. Derfor anses det for uhensigtsmæssigt at foretage en indeksering på månedsbasis udelukkende af priserne på rå palmeolie, som foreslået, hvorved det ønskede resultat ikke opnås.
(225)
Hertil kommer, at der blev konstateret vigtige risici for krydskompensation med hensyn til disse indonesiske eksportører og deres kunder, fordi andre varer end biodiesel også eksporteres til Unionen og på grund af den usædvanlige praksis inden for denne erhvervsgren, hvor der lånes og udveksles biodiesel, rå palmeolie eller andre varer mellem virksomhederne.
(226)
Derfor gør ovennævnte faktorer det særdeles byrdefuldt om ikke umuligt i praksis at sikre en effektiv gennemførelse og overvågning af tilsagnene. Af ovenstående grunde kan disse afgivne tilsagn derfor ikke godtages.
4. Endelig opkrævning af midlertidig antidumpingtold
(227)
Efter den endelige fremlæggelse påstod en interesseret part, at der var fejl i beregningen af dumpingmargener, og at dumpingmargenerne uden disse fejl ville have været ubetydelige. Derfor anmodede den pågældende interesserede part om, at der ikke blev opkrævet nogen midlertidig antidumpingtold. Denne påstand må afvises, da den endelige antidumpingtold er klart højere end den midlertidige told.
(228)
Som følge af de konstaterede dumpingmargener og den skade, der er forvoldt EU-erhvervsgrenen, bør de beløb, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af den midlertidige antidumpingtold, som blev indført ved forordningen om midlertidig told, opkræves endeligt -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
1. Der indføres hermed en endelig antidumpingtold på importen af fedtsyremonoalkylestere og/eller paraffinske gasolier fremstillet ved syntese og/eller hydrolyse, af ikke-fossil oprindelse, i ren form eller i blandinger, som i øjeblikket henhører under KN-kode ex 1516 20 98 (Taric-kode 1516209821, 1516209829 og 1516209830), ex 1518 00 91 (Taric-kode 1518009121, 1518009129 og 1518009130), ex 1518 00 95 (Taric-kode 1518009510), ex 1518 00 99 (Taric-kode 1518009921, 1518009929 og 1518009930), ex 2710 19 43 (Taric-kode 2710194321, 2710194329 og 2710194330), ex 2710 19 46 (Taric-kode 2710194621, 2710194629 og 2710194630), ex 2710 19 47 (Taric-kode 2710194721, 2710194729 og 2710194730), 2710 20 11, 2710 20 15, 2710 20 17, ex 3824 90 97 (Taric-kode 3824909701, 3824909703 og 3824909704), 3826 00 10 og ex 3826 00 90 (Taric-kode 3826009011, 3826009019 og 3826009030), og med oprindelse i Argentina og Indonesien.
2. Den endelige antidumpingtold for den i stk. 1 omhandlede vare fremstillet af følgende virksomheder fastsættes til:
Land
Virksomhed
Toldsats EUR pr. ton netto
Taric-tillægskode
Argentina
Aceitera General Deheza S.A., General Deheza, Rosario; Bunge Argentina S.A., Buenos Aires
216,64
B782
Louis Dreyfus Commodities S.A., Buenos Aires
239,35
B783
Molinos Río de la Plata S.A., Buenos Aires; Oleaginosa Moreno Hermanos S.A.F.I.C.I. y A., Bahia Blanca; Vicentin S.A.I.C., Avellaneda
245,67
B784
Andre samarbejdsvillige virksomheder:
Cargill S.A.C.I., Buenos Aires; Unitec Bio S.A., Buenos Aires; Viluco S.A., Tucuman
237,05
B785
Alle andre virksomheder
245,67
B999
Indonesien
PT Ciliandra Perkasa, Djakarta
76,94
B786
PT Musim Mas, Medan
151,32
B787
PT Pelita Agung Agrindustri, Medan
145,14
B788
PT Wilmar Bioenergi Indonesia, Medan; PT Wilmar Nabati Indonesia, Medan
174,91
B789
Andre samarbejdsvillige virksomheder:
PT Cermerlang Energi Perkasa, Djakarta
166,95
B790
Alle andre virksomheder
178,85
B999
3. Antidumpingtolden på blandinger fastsættes på grundlag af vægtprocenten af det samlede indhold af fedtsyremonoalkylestere og paraffinske gasolier fremstillet ved syntese og/eller hydrolyse, af ikke-fossil oprindelse, i blandingen (biodieselindholdet).
4. I tilfælde, hvor varer er blevet beskadiget før overgangen til fri omsætning, og hvor den pris, der faktisk er betalt eller skal betales, derfor fordeles med henblik på fastsættelse af toldværdien i henhold til artikel 145 i forordning (EØF) nr. 2454/93 (13), reduceres det toldbeløb, der er beregnet på grundlag af de ovenfor anførte beløb, med en procentsats svarende til fordelingen af den pris, der faktisk er betalt eller skal betales.
5. Gældende bestemmelser vedrørende told finder anvendelse, medmindre andet er angivet.
Artikel 2
De beløb, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af midlertidig antidumpingtold i henhold til forordning (EU) nr. 490/2013 om import af biodiesel med oprindelse i Argentina og Indonesien, opkræves endeligt.
Artikel 3
Hvis en ny eksporterende producent i Argentina eller Indonesien over for Kommissionen fremlægger tilstrækkelig dokumentation for, at den pågældende virksomhed:
-
ikke har eksporteret den vare, der er beskrevet i artikel 1, stk. 1, til Unionen i undersøgelsesperioden (1. juli 2011 til 30. juni 2012)
-
ikke er forretningsmæssigt forbundet med nogen af de eksportører eller producenter i Argentina eller Indonesien, som er genstand for de ved denne forordning indførte foranstaltninger
-
faktisk har eksporteret den pågældende vare til Unionen efter den undersøgelsesperiode, hvorpå foranstaltningerne er baseret, eller har indgået en uigenkaldelig kontraktmæssig forpligtelse til at eksportere en væsentlig mængde til Unionen,
kan artikel 1, stk. 2, ændres ved at tilføje den nye eksporterende producent til de samarbejdsvillige virksomheder, der ikke indgår i stikprøven og dermed er underlagt den vejede gennemsnitlige told for det pågældende land.
Artikel 4
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 19. november 2013.
A TANÁCS 1194/2013/EU VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
(2013. november 19.)
az Argentínából és Indonéziából származó biodízel behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vám kivetéséről és a kivetett ideiglenes vám végleges beszedéséről
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló, 2009. november 30-i 1225/2009/EK tanácsi rendeletre (1) (a továbbiakban: alaprendelet) és különösen annak 9. cikkére,
tekintettel a tanácsadó bizottsággal folytatott konzultációt követően az Európai Bizottság által benyújtott javaslatra,
mivel:
A. AZ ELJÁRÁS
1. Ideiglenes intézkedések
(1)
Az Európai Bizottság (a továbbiakban: Bizottság) 2013. május 27-én a 490/2013/EU rendelettel (2) (a továbbiakban: ideiglenes rendelet) ideiglenes dömpingellenes vám kivetéséről határozott az Argentínából és Indonéziából (a továbbiakban: érintett országok) származó biodízel behozatalára.
(2)
A 2012. augusztus 29-én megindított eljárásra (3) azt követően került sor, hogy az Unión belüli biodízelgyártás több mint 60 %-át képviselő uniós gyártók (a továbbiakban: panaszosok) nevében panaszt nyújtottak be.
(3)
Az ideiglenes rendelet (5) preambulumbekezdésének megfelelően a dömping és a kár vizsgálata a 2011. július 1-jétől2012. június 30-ig terjedő időszakra (a továbbiakban: vizsgálati időszak) vonatkozott. A kár felmérése szempontjából fontos tendenciák vizsgálata a 2009. január 1-je és a vizsgálati időszak vége közötti időszakot foglalta magában (a továbbiakban: figyelembe vett időszak).
2. Az eljárás további menete
(4)
Azon alapvető tények és szempontok nyilvánosságra hozatalát követően, amelyek alapján ideiglenes dömpingellenes vám bevezetéséről döntöttek (a továbbiakban: ideiglenes nyilvánosságra hozatal), számos érdekelt fél nyújtotta be írásban az ideiglenes megállapításokra vonatkozó észrevételeit. A meghallgatást kérő felek lehetőséget kaptak észrevételeik megtételére.
(5)
A Bizottság folytatta azon információk összegyűjtését és ellenőrzését, amelyeket szükségesnek tartott a végleges megállapítások kialakításához. Az érdekelt felek szóbeli és írásbeli észrevételeit mérlegelték, és az ideiglenes megállapításokat indokolt esetben ezeknek megfelelően módosították.
(6)
Ezt követően valamennyi fél tájékoztatást kapott azokról a főbb tényekről és megfontolásokról, amelyek alapján a Bizottság az Argentínából és Indonéziából származó biodízel behozatalára végleges dömpingellenes vámok kivetését és az ideiglenes vám révén biztosított összegek végleges beszedését kívánta javasolni (a továbbiakban: végleges nyilvánosságra hozatal). A felek számára határidőt biztosítottak ahhoz, hogy a végleges nyilvánosságra hozatallal kapcsolatban közölhessék észrevételeiket.
(7)
Az érdekelt felek észrevételeit mérlegelték és indokolt esetben figyelembe vették.
B. MINTAVÉTEL
(8)
Az argentin és indonéz exportáló gyártók körében végzett mintavételre vonatkozó további észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (10)-(14) és (16)-(20) preambulumbekezdésében foglalt ideiglenes megállapítások megerősítést nyernek.
(9)
Egy érdekelt fél további információkat kért az uniós gyártókból álló minta reprezentatív jellegét illetően, mind az ideiglenes rendelet (23) preambulumbekezdésében említett ideiglenes kiválasztás, mind az ideiglenes rendelet (83) preambulumbekezdésében említett végleges kiválasztás tekintetében.
(10)
A mintába ideiglenesen kiválasztott uniós gyártók a vizsgálati időszakban az uniós biodízelgyártás 32,5 %-át képviselték. Az ideiglenes rendelet (24) preambulumbekezdésében részletezett változást követően a végleges mintát az uniós gyártás összesen 27 %-át képviselő nyolc vállalat alkotta. Ezért a minta az uniós gazdasági ágazatra nézve reprezentatívnak minősült.
(11)
Egy érdekelt fél szerint a mintába kiválasztott vállalatok közül két uniós gyártót argentin exportáló gyártókkal meglévő kapcsolataik miatt ki kell zárni a mintából. Az állítólagos kapcsolatot az ideiglenes intézkedések bevezetését megelőzően megvizsgálták, és a Bizottság az ideiglenes rendelet (82) preambulumbekezdésében tette közzé következtetéseit.
(12)
Az argentin exportáló gyártók és a mintába kiválasztott szóban forgó két vállalat közötti állítólagos kapcsolatot ismételten megvizsgálták, ám nem bizonyosodott be a közöttük fennálló közvetlen kapcsolat, ami indokolta volna az említett uniós gyártók kizárását a mintából. A minta ezért változatlan maradt.
(13)
Egy másik érdekelt fél szerint az uniós gyártókból álló minta kiválasztása hibás bizottsági eljárás révén történt, mivel a Bizottság azelőtt tett javaslatot a mintára, hogy a vizsgálatot megkezdte volna.
(14)
A Bizottság elutasítja az állítást. A Bizottság a végleges mintát a vizsgálat megkezdése után választotta ki, ami teljes mértékben összhangban áll az alaprendelet rendelkezéseivel.
(15)
Egyéb kérelem és észrevétel hiányában az ideiglenes rendelet (22)-(25) preambulumbekezdésében foglaltak megerősítést nyernek.
C. ÉRINTETT TERMÉK ÉS HASONLÓ TERMÉK
1. Bevezetés
(16)
Az ideiglenes rendelet (29) preambulumbekezdésében foglaltaknak megfelelően az ideiglenesen meghatározott érintett termék Argentínából és Indonéziából származó, jelenleg az ex 1516 20 98, ex 1518 00 91, ex 1518 00 95, ex 1518 00 99, ex 2710 19 43, ex 2710 19 46, ex 2710 19 47, 2710 20 11, 2710 20 15, 2710 20 17, ex 3824 90 97, 3826 00 10 és ex 3826 00 90 KN-kód alá besorolt, szintézissel és/vagy hidrogénezéssel előállított, nem fosszilis eredetű, zsírsav-monoalkil-észterek és/vagy paraffingázolajok akár tisztán, akár keverék formájában (a továbbiakban: érintett termék, amelyre általában „biodízelként” hivatkoznak).
2. Kérelmek
(17)
Egy indonéz exportáló gyártó szerint az ideiglenes rendelet (34) preambulumbekezdésében foglaltakkal ellentétben az Indonéziában előállított pálmaolaj-metil-észter (a továbbiakban: PME) jellemzői nem egyeznek meg az Unióban előállított repcemagolaj-metil-észter (a továbbiakban: RME) és egyéb biodízelek, illetve az Argentínában előállított szójaolaj-metil-észter (a továbbiakban: SME) jellemzőivel, mivel a PME hidegszűrhetőségi határhőmérséklete (a továbbiakban: CFPP) jóval magasabb, ami azt vonja maga után, hogy uniós felhasználását megelőzően elegyíteni kell.
(18)
A Bizottság elutasítja az állítást. Az Indonéziában előállított PME és az Unióban előállított biodízel - beleértve az RME mellett a pálmaolajból és más takarmánynövényekből előállított biodízelt - között versenyhelyzet áll fenn. Az RME-hez és az SME-hez hasonlóan, használat előtti, más biodízellel történő elegyítés mellett a PME egész évben használható az Unióban. A PME ezért felcserélhető az Unióban előállított biodízellel, melynek következtében hasonló terméknek minősül.
(19)
Az ideiglenes rendelet (35) preambulumbekezdése szerint az egyik indonéz gyártó kérelmezte, hogy a szakaszosan előállított metil-észtereket zárják ki az eljárásban érintett termékek köréből. A gyártó fenntartotta kérelmét az ideiglenes nyilvánosságra hozatalhoz fűzött észrevételében, és az ideiglenes nyilvánosságra hozatal előtti érvelésétől nem állt el.
(20)
Ugyanakkor az uniós gazdasági ágazat kétségbe vonta a kérelem helytállóságát, és azt állította, hogy a szakaszosan előállított metil-észterek biodízelnek minősülnek, és továbbra is a termékkör részét kell képezniük.
(21)
Az ideiglenes szakaszt követően beérkezett észrevételek nyomán az ideiglenes rendelet (36) preambulumbekezdésében szereplő bizottsági döntés megerősítést nyer. Tekintet nélkül arra, hogy a különböző zsírsav-metil-észterek eltérő Chemical Abstracts Service (CAS) számmal rendelkeznek, és ezen észtereket eltérő folyamatok révén állítják elő, továbbá felhasználási módjuk is különbözhet, a szakaszosan előállított metil-észterek zsírsav-metil-észterek, és használhatók üzemanyagként. A zsírsav-metil-észterek a behozatal helyén vegyi elemzés hiányában nehezen különböztethetők meg egymástól, melyből - abban az esetben, ha a PME biodízelt pálmaolajból szakaszosan előállított metil-észterként sorolják be - a vámok megkerülésének eshetősége következik.
(22)
Az ideiglenes rendelet (37) preambulumbekezdése szerint a pálmamagbélolajból előállított zsírsav-metil-észter (a továbbiakban: PKE) egyik európai importőre kérelmezte, hogy importját vagy részesítsék meghatározott célra történő felhasználás miatti vámkedvezményben, vagy a szóban forgó terméket zárják ki az eljárásban érintett termékek köréből.
(23)
Az ideiglenes nyilvánosságra hozatalt követően az uniós gazdasági ágazat észrevételt tett a PKE meghatározott célra történő felhasználás miatti vámkedvezménye és a javasolt vámok megkerülésének eshetősége kapcsán. Tekintettel a biodízel helyettesíthető jellegére, nem értettek egyet azzal, hogy a Bizottság engedélyezze az említett kedvezményrendszer dömpingellenes vámok tekintetében történő alkalmazását; mivel a nem üzemanyagként bejelentett biodízel megegyező fizikai tulajdonságaiból adódóan üzemanyagként is használható. A PKE üzemanyagként is felhasználható, a PKE-ből előállított telítetlen zsíralkohol további feldolgozás révén szintén biodízelt eredményezhet, továbbá a meghatározott célra történő felhasználás miatti vámkedvezmény alá tartozó import esetében a vámhatóságok mindössze korlátozott ellenőrzéseket végezhetnek amellett, hogy e rendszer alkalmazása jelentős gazdasági teherhez vezet.
(24)
A kérdésben folytatott konzultációkat követően, továbbá tekintettel arra, hogy a nem üzemanyagként és az üzemanyagként bejelentett biodízel fizikai tulajdonságai megegyeznek, a jelen esetben nem helyénvaló a PKE-t meghatározott célra történő felhasználás miatti vámkedvezményben részesíteni.
(25)
Egy német importőr ismételten olyan pálmamagbélolajból előállított zsírsav-metil-észter (PKE) vonatkozásában kérelmezte a termékkörből történő kizárást vagy a termék meghatározott célra történő felhasználás miatti vámkedvezményben részesítését, melyet az Unión belül nem üzemanyagcélú felhasználásra szánnak. A kérelmező megismételte az ideiglenes szakaszban visszautasított állásfoglalását, és nem nyújtott be új bizonyítékokat, amelyek megváltoztathatnák azt a következtetést, miszerint nem nyújtható meghatározott célra történő felhasználás miatti vámkedvezmény, továbbá miszerint a pálmamagbélolajnak továbbra is a termékkör részét kell képeznie.
(26)
Egy indonéz exportáló gyártó szintén szakaszosan előállított metil-észterek tekintetében kérelmezett meghatározott célra történő felhasználás miatti vámkedvezményt, arra hivatkozva, hogy telített zsíralkohol előállításához használt importra kér kedvezményt. A fentiekben kifejtettek értelmében a Bizottság az összes meghatározott célra történő felhasználás miatti vámkedvezmény iránti kérelmet elutasította, és ez utóbbi érdekelt fél érvei sem változtattak e következtetésen.
3. Következtetés
(27)
Az érintett termékre és a hasonló termékre vonatkozó további észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (29)-(39) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
D. DÖMPING
1. Bevezető megjegyzések
(28)
Az ideiglenes rendelet (44) és (64) preambulumbekezdése rámutat, hogy az argentin és az indonéz biodízelpiac államilag szigorúan szabályozott, ezért megállapítást nyert, hogy a hazai értékesítés nem a szokásos kereskedelmi forgalom keretén belül zajlik. Ennek megfelelően a hasonló termék rendes értékét az alaprendelet 2. cikkének (3) és (6) bekezdése alapján kellett megállapítani. Mivel egyik érdekelt fél sem emelt kifogást, a megállapítás megerősítést nyert.
(29)
Mind Argentína, mind Indonézia esetében az ideiglenes szakaszban alkalmazott képzett rendes értéket a vállalatok vizsgálati időszakban felmerült tényleges (és dokumentált) előállítási költségei, az értékesítési költségek, az általános és adminisztratív költségek (ez utóbbiak a továbbiakban: SGA-költségek) és egy ésszerű haszonkulcs alapján számították ki. Az ideiglenes rendelet (45) és (63) preambulumbekezdése kifejezetten hangsúlyozza, hogy a Bizottság tovább vizsgálja azt az állítást, miszerint az Argentínában és Indonéziában alkalmazott differenciált exportadórendszer torzítja a nyersanyagárakat, így az érintett termék gyártásával kapcsolatos költségek nem tükröződnek megfelelő módon az előállításra vonatkozó költségnyilvántartásokban.
(30)
A részletesebb vizsgálat rámutatott, hogy a differenciált exportadórendszer Argentínában és Indonéziában is valóban mesterségesen leszorítja a fő nyersanyag hazai árait - ezt részletesebben Argentínára vonatkozólag a (35) preambulumbekezdés, Indonéziára vonatkozólag pedig a (66) preambulumbekezdés tárgyalja -, ami következésképpen mindkét érintett országban hatással van a biodízelgyártók költségeire. A megállapítás fényében, tekintettel az Argentínát és Indonéziát egyaránt jellemző különleges piaci helyzetre, a Bizottság megalapozottnak tekinti a fő nyersanyagok torzult költségeinek figyelembevételét mindkét ország rendes értékének meghatározásakor.
(31)
A Törvényszék megerősítette (4), hogy amikor a nyersanyagárak olyan szabályozás alá esnek, amely az árakat a hazai piacon mesterségesen alacsonyan tartja, feltételezhető, hogy az érintett termék előállítási költségére e torzulás hatással van. A Törvényszék megítélése szerint az adott körülmények között az uniós intézmények jogosan vonják le azt a következtetést, hogy a nyilvántartás egyik tétele nem tekinthető ésszerűnek, ezért az kiigazításra szorul.
(32)
A Törvényszék emellett megállapította, hogy az alaprendelet 2. cikke (5) bekezdésének első albekezdése egyértelműen kimondja, hogy az érintett fél nyilvántartása nem szolgál a rendes érték kiszámításának alapjául, amennyiben a vizsgált termék előállításával kapcsolatosan felmerülő költségeket a nyilvántartás nem tükrözi ésszerű módon. Ilyen esetekben az első albekezdés második mondata értelmében a költségek kiigazítandók, vagy a nyilvántartáson kívüli egyéb információforrások alapján állapítandók meg. A szóban forgó információ származhat más gyártók vagy exportőrök esetében felmerült költségadatokból, illetve amennyiben ilyen információ nem áll rendelkezésre vagy nem használható fel, bármely más ésszerű információforrásból, beleértve a más reprezentatív piacokról származó információkat.
(33)
Az előzetes számításokban az argentin exportáló gyártók esetében a szójabab tényleges belföldi beszerzési árát, az indonéz exportáló gyártók esetében a nyers pálmaolaj tényleges könyvelt költségét vették alapul az előállítási költségek kiszámításához.
(34)
Tekintettel arra, hogy megállapítást nyert, miszerint egyes előállítási költségelemek, pontosabban a fő nyersanyag (Argentínában szójabab és szójababolaj, Indonéziában nyers pálmaolaj) költsége torzult, az előállítási költségeket az érintett országok illetékes hatóságai által közölt referenciaárak alapján állapították meg. Ezek az árak megfelelnek a nemzetközi áraknak.
2. Argentína
2.1. Rendes érték
(35)
A fent említetteknek megfelelően a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy a differenciált exportadórendszer Argentínában torzítja a biodízelgyártókra háruló előállítási költségeket. A vizsgálat megállapította továbbá, hogy a vizsgálati időszakban a nyersanyagok exportvámja (35 % a szójabab és 32 % a szójababolaj esetében) lényegesen meghaladta a késztermék exportvámját (20 % nominális vám a biodízel vonatkozásában, ami az adóvisszatérítés figyelembevételével ténylegesen 14,58 %). A szójabab és a biodízel exportvámja közötti különbség 20,42 százalékpont, a szójababolaj és a biodízel exportvámja között pedig 17,42 százalékpont volt a vizsgálati időszakban.
(36)
A szójabab és a szójababolaj exportvámszintjének meghatározása érdekében az Argentin Mezőgazdasági, Állattenyésztési és Halászati Minisztérium naponta közzéteszi a szójabab és a szójababolaj FOB-árát, ez tekintendő „refereciaárnak” (5). E referenciaár tükrözi a nemzetközi árszinteket (6), és ez alapján számítják ki az adóhatóságoknak fizetendő exportvám mértékét.
(37)
A hazai árak ugyanakkor a nemzetközi árakban mutatkozó tendenciákat követik. A vizsgálat megállapította, hogy a szójabab és a szójababolaj hazai és nemzetközi ára közötti különbség megegyezik a termékre kirótt exportvám és az export kapcsán felmerülő egyéb költségek összegével. A szójabab és a szójababolaj hazai referenciaárát az Argentin Mezőgazdasági Minisztérium FAS elméleti árként (7) is közzéteszi. A szójabab- és szójababolaj-termelők ebből adódóan tekintet nélkül arra, hogy exportra, vagy belföldre értékesítenek, ugyanazt a nettó árat alkalmazzák.
(38)
Következésképpen Argentínában a biodízelgyártók által használt fő nyersanyag hazai ára a megállapítások értelmében mesterségesen alacsonyabb a nemzetközi áraknál, amit az argentin exportadórendszer okozta torzulás idéz elő, és ennek megfelelően az alaprendelet 2. cikke (5) bekezdésének a fentiekben részletezett, Törvényszék általi értelmezése szerint a fő nyersanyagköltségek nem tükröződnek ésszerű módon a vizsgálatba bevont argentin gyártók nyilvántartásaiban.
(39)
A Bizottság ezért az ideiglenes rendelet (63) preambulumbekezdésének felülvizsgálata mellett döntött, és figyelmen kívül hagyja (a biodízel előállításához fő alapanyagként beszerzett és használt) szójabab érintett vállalatok nyilvántartásaiban szereplő tényleges költségeit, melyek helyébe az az ár lép, amelyen az említett vállalatok a szójababot a torzulás hiánya esetén szerezték volna be.
(40)
Azon ár meghatározása végett, amelyen az említett vállalatok a szójababot a torzulás hiánya esetén szerezték volna be, a Bizottság az Argentin Mezőgazdasági Minisztérium által a vizsgálati időszakban argentin FOB-típusú export vonatkozásában közzétett szójabab-referenciárak átlagát (8) vette alapul.
(41)
Az argentin biodízelgyártók szövetsége (a továbbiakban: CARBIO) és az argentin hatóságok emlékeztettek arra, hogy a vállalatok által viselt költségeknek az alaprendelet 2. cikke (5) bekezdése szerinti kiigazítása kizárólag akkor lehetséges, ha az érintett termék gyártásával és értékesítésével kapcsolatos költségek nem tükröződnek ésszerű módon az érintett fél nyilvántartásaiban - nem pedig a vállalatoknál felmerült költségekben. Állításuk szerint a Bizottság gyakorlatilag hozzáadta az exportvámot ahhoz az árhoz, amelyen a vállalatok beszerezték a szójababot, és ezzel az előállítási költségekbe olyan tételt is beleszámított, amely nem kapcsolódik az érintett termék gyártásához, illetve értékesítéséhez. Úgy érveltek továbbá, hogy a Törvényszék Acron-ügyben hozott, a nyilvánosságra hozott dokumentumban (9) hivatkozott ítélete a WTO dömpingellenes megállapodása 2.2.1.1. cikkének hibás értelmezésén alapszik, és az ítélet ellen fellebbezést nyújtottak be a Bírósághoz. Mindazonáltal az említett ügy tényszerű megfontolásai eltérnek a jelen ügyétől, mivel Argentínában a nyersanyagárak nem tartoznak olyan szabályozás alá, mint például a gázárak Oroszországban, továbbá nem torzultak, és megállapításuk állami beavatkozás nélkül történik, amiből következik, hogy Argentínát nem jellemzi olyan egyedi piaci helyzet, ami lehetővé tenné, hogy a Bizottság az alaprendelet 2. cikke (5) bekezdését alkalmazza. A CARBIO és az argentin hatóságok úgy nyilatkoztak, hogy az argentin differenciált exportadórendszer összhangban áll a kereskedelmi normákkal. Emellett a CARBIO azt is állította, hogy az exportár megállapításakor az exportvámokat figyelmen kívül hagyták, melynek következtében a Bizottság a képzett rendes értéket (az exportvámok figyelembevételével) és az exportárat (az exportvámok figyelembevétele nélkül) nem tisztességesen hasonlította össze.
Érvelésük szerint továbbá az a tény, hogy a rendes érték kiszámításakor a Chicagói Kereskedelmi Igazgatóság (a továbbiakban: CBOT) által megállapított nemzetközi szójababárakra történik hivatkozás, ám ezzel szemben az exportár megállapításakor a CBOT fedezeti műveleteihez kapcsolódó nyereségeket és veszteségeket figyelmen kívül hagyják (lásd alább), ismételten azt jelzi, hogy a Bizottság a rendes árat és az exportárat nem tisztességesen hasonlította össze. A CARBIO emellett azt is állította, hogy a vizsgálatba bevont vállalatok által nyilvántartásba vett költségek nemzetközi árral történő egyszerű helyettesítése révén a Bizottság figyelmen kívül hagyta az argentin gyártók természetes versenyelőnyét. Végezetül a CARBIO úgy érvelt, hogy a Bizottság nem vette figyelembe azt a tényt, hogy az argentin differenciált exportadórendszer hiányában a szójabab CBOT-árai jóval alacsonyabbak lettek volna.
(42)
Ezeket az állításokat el kell utasítani. Függetlenül attól, hogy az Acron-ügy tényállása eltér a jelen ügy tényállásától vagy sem, a Törvényszék megállapította azt a jogelvet, hogy a vállalkozás nyilvántartása nem szolgál a rendes érték kiszámításának alapjául, amennyiben a vizsgált termék előállításával kapcsolatosan felmerülő költségeket a nyilvántartás nem tükrözi megfelelő módon. Az Acron-ügyben az érintett vállalkozás nyilvántartásai nem tükrözték megfelelő módon a költségeket, mert a gáz ára szabályozás alá esett. A jelen ügyben megállapítást nyert, hogy az érintett vállalkozások nyilvántartásai nem tükrözik ésszerű módon az érintett termék előállításával kapcsolatosan felmerülő költségeket, mivel az argentin differenciált exportadórendszer az árakat mesterségesen alacsony szintre szorítva torzítja. Mindez attól függetlenül is igaz, hogy a differenciált exportadórendszerek általánosságban ellentétesek-e vagy sem a WTO-megállapodással. Ezenfelül a Bizottság azt az álláspontot képviseli, hogy a Törvényszék ítélete a WTO dömpingellenes megállapodásának helyes értelmezésén alapszik. A Kína kontra Broilers ügyben (10) a testület arra a megállapításra jutott, hogy annak ellenére, hogy a WTO dömpingellenes megállapodásának 2.2.1.1. cikke feltételezi, hogy a válaszadó könyvelését és nyilvántartásait rendszerint felhasználják az előállítási költségek kiszámításához, a vizsgálati hatóságnak jogában áll az említett könyvelést figyelmen kívül hagyni, amennyiben az i) nem felel meg az általánosan elfogadott számviteli alapelveknek, vagy ii) nem tükrözi ésszerű módon a vizsgált termék előállításával és értékesítésével kapcsolatos költségeket. Amennyiben a normától eltér, a vizsgálati hatóságnak döntését indokolnia kell. Ezzel az értelmezéssel összhangban, és tekintettel a differenciált exportadórendszer által előidézett, különleges piaci helyzetet okozó torzulásra, a Bizottság az érintett argentin vállalatoknál nyilvántartásba vett nyersanyag-beszerzési árakat azzal az árral helyettesítette, amelyet a megállapított torzulás hiánya esetén fizettek volna. Az a tény, hogy pusztán számszaki szempontból az eredmények hasonlóak, nem jelenti egyúttal azt is, hogy a Bizottság által alkalmazott módszer egyszerűen abból állt, hogy hozzáadták az exportvámokat a nyersanyagköltségekhez. A nemzetközi nyersanyagárakat a kereslet és a kínálat határozza meg, és nem áll rendelkezésre bizonyíték arra vonatkozóan, hogy az argentin differenciált exportadórendszer hatással lenne a CBOT-árakra. Ezért minden olyan állítás és kifogás megalapozatlan, amely szerint a nemzetközi ár alkalmazása révén a Bizottság a rendes értéket és az exportárat tisztességtelenül hasonlította volna össze. Ugyanez vonatkozik arra az állításra, miszerint a Bizottság figyelmen kívül hagyta az argentin gyártók természetes versenyelőnyét, mivel a vállalatok által nyilvántartott költségek helyettesítésére a hazai piacot jellemző mesterségesen alacsony nyersanyagárak - és nem a versenyelőny - miatt volt szükség.
(43)
Az ideiglenes rendelet (45) preambulumbekezdése részletezi, hogy mivel a hazai értékesítés nem a szokásos kereskedelmi forgalom keretén belül zajlik, a rendes értékét az alaprendelet 2. cikke (6) bekezdésének c) pontja alapján egy ésszerű mértékű, 15 %-os haszon alkalmazásával kellett megállapítani. Egyes exportáló gyártók azt állították, hogy a Bizottság a rendes érték kiszámítása során valószerűtlenül magas ésszerű haszonkulcsot (15 %) alkalmazott, ami radikális eltérést jelentett több hasonlóan nyersanyag-orientált piac vizsgálatában alkalmazott gyakorlattól (melyek esetében hozzávetőlegesen 5 % volt az alkalmazott haszonkulcs).
(44)
Az állítást el kell utasítani. Először, nem állja meg a helyét az az állítás, miszerint a Bizottság módszeresen 5 %-os haszonkulcsot alkalmaz a rendes érték kiszámításakor. Minden helyzetet egyedileg, az ügy sajátos körülményeit figyelembe véve értékelnek. Az Egyesült Államokkal szembeni 2009-es biodízel-ügyben például több különböző nyereségszintet alkalmaztak, és a súlyozott átlagos nyereség jóval meghaladta a 15 %-ot. A Bizottság emellett az Argentínában alkalmazott rövid és középtávú hitelkamatlábat is vizsgálta, ami a Világbank adatai szerint 14 % körül alakul. Nyilvánvalóan ésszerű a hazai biodízel piacokon folytatott vállalkozás eredményeként a tőkekölcsönzés költségeit meghaladó haszonkulccsal számolni. Továbbá, ez a haszon elmarad az érintett termék gyártóinak a vizsgálati időszakban elért nyereségétől, annak ellenére, hogy a szóban forgó nyereségszint a differenciált exportadórendszerből és az államilag szabályozott biodízelárakból adódó költségtorzulásoknak tudható be. Ebből, valamint a fentiekben kifejtettekből következően a Bizottság fenntartja, hogy a 15 %-os haszonkulcs olyan ésszerű érték, amelyet egy viszonylag új, tőkeigényes iparág Argentínában elérhet.
(45)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően a CARBIO és az argentin hatóságok úgy érveltek, hogy i. az USA-ügyben a referencia-nyereségszint megalapozatlan volt; ii. a középtávú hitelkamatláb, mint referenciaérték vizsgálata nem logikus, arra korábban soha nem történt hivatkozás, és amennyiben az említett referenciaértéket alkalmazzák, nem ésszerű Argentínát alapul venni, mivel a külföldi gazdálkodó egységekkel közös beruházásokat USA-dollárban realizálták; iii. az argentin gyártók által ténylegesen elért nyereséget a különleges piaci helyzet miatt nem lehetett volna figyelembe venni; és iv. az uniós gazdasági ágazattal szemben az előirányzott haszonkulcsot 11 %-ban rögzítették.
(46)
Ezeket az állításokat el kell utasítani. A Bizottság megítélése szerint a 15 %-os haszonkulcs az argentin biodízel-ágazat esetében ésszerű, mivel a vizsgálati időszakban a szóban forgó iparág Argentínában még újnak és tőkeigényesnek számított. Az USA-ügyben alkalmazott haszonkulcsra történő hivatkozás azt az állítást hivatott cáfolni, miszerint a Bizottság módszeresen 5 %-os haszonkulcsot alkalmaz a rendes érték kiszámításakor. A középtávú hitelkamatlábra történő hivatkozás célja szintén nem referenciaérték rögzítése volt, hanem az alkalmazott haszonkulcs ésszerűségének alátámasztása. Ugyanez vonatkozik a mintában szereplő vállalkozások tényleges nyereségére. Másrészt azonban dömpingelt behozatal hiányában a rendes érték kiszámításának célja nem egyezik meg az uniós gazdasági ágazattal szemben előirányzott haszonkulcs kiszámításának céljával, a két érték közötti bármely összehasonlítás irreleváns. Így az ideiglenes rendelet (46) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
(47)
Az egyik exportáló gyártó részben saját üzemeiben, részben egy független gyártóval érvényben lévő ármegállapodás révén állít elő biodízelt. Ez az exportáló gyártó kérelmezte, hogy előállítási költségeit saját és partnere előállítási költségei vonatkozásában az ideiglenes szakaszban a Bizottság által alkalmazottól eltérő súlyozott átlaggal számítsák újra. A kérelmet megvizsgálták, és indokoltnak találták, ennek megfelelően az érintett vállalkozás előállítási költségeit újraszámították.
(48)
A Bizottsághoz több kisebb, egyes vállalkozásokra vonatkozó észrevétel érkezett, ám ezek a fentiekben részletezett, a rendes érték kiszámítására vonatkozó módszer megváltoztatásával vitathatókká váltak. Ennek következtében az ideiglenes rendelet (40)-(46) preambulumbekezdésében foglalt megállapítások a fentiekben kifejtett módosítások figyelembevételével megerősítést nyernek.
2.2. Exportár
(49)
Az ideiglenes rendelet (49) preambulumbekezdése részletezi, hogy abban az esetben, ha az exportértékesítést uniós kapcsolódó vállalatokon keresztül bonyolították, az exportárat az alaprendelet 2. cikkének (9) bekezdésével összhangban a kapcsolódó kereskedő felhalmozódó nyereségét figyelembe véve kiigazították. A számításhoz az uniós kapcsolódó kereskedő tekintetében 5 %-os haszonkulcsot tekintettek ésszerűnek. Két exportáló gyártó úgy érvelt, hogy az uniós kapcsolódó kereskedő tekintetében alkalmazott 5 %-os haszonkulcs a nyersanyag-kereskedelemben túl magasnak számít, melynek következtében semmilyen, vagy jóval alacsonyabb (vállalattól függően legfeljebb 2 %-os) nyereséggel kellene számolni.
(50)
Semmilyen bizonyítékot nem szolgáltattak azonban ennek az állításnak az alátámasztására. Az adott körülmények között az uniós kapcsolódó kereskedők 5 %-os nyereségszintje megerősítést nyer.
(51)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően a CARBIO fenntartotta állítását, miszerint az 5 %-os haszonkulcs a nyersanyag-kereskedelemben túl magasnak számít, és a KPMG kifejezetten e célból készített tanulmányára hivatkozott, melyet 2013. július 1-jén, az ideiglenes rendelet nyilvánosságra hozatalát követően nyújtottak be a Bizottságnak. A Bizottság megítélése szerint a tanulmány következtetései nem vehetők figyelembe a tanulmányban hivatkozott elemzési módszerek korlátai miatt: korlátozott számban választottak ki kereskedelmi vállalatokat, továbbá ezek fele nem folytatott kereskedelmet mezőgazdasági termékekkel. Ebből adódóan a benyújtott bizonyítékot nem tekintették meggyőzőnek. Következésképpen az uniós kapcsolódó kereskedők 5 %-os haszonkulcsa megerősítést nyer.
(52)
Egy exportáló gyártó kifogásolta, hogy az exportár meghatározásakor a Bizottság nem vette figyelembe a fedezeti ügyletek eredményét, azaz a gyártó esetében a Chicagói Kereskedelmi Igazgatóságnál (a továbbiakban: CBOT) értékesített vagy vásárolt majdan megkötendő szójababolaj-szerződések esetében a gyártó nyereségét, illetve veszteségét. A vállalkozás kitartott amellett, hogy a fedezeti ügyletek a biodízel-vállalkozások szükséges elemei, egyrészt mivel a nyersanyagárak ingadozóak, másrészt a biodízel értékesítéséből származó bevétel részét nem csupán a vételi ár, hanem a fedezeti ügyletekből származó nyereség (vagy veszteség) is képezi.
(53)
Az állítást el kell utasítani, mivel az alaprendelet 2. cikkének (8) bekezdése egyértelműen előírja, hogy az exportár az exportra értékesített termékért ténylegesen fizetett vagy fizetendő ár, tekintet nélkül a fedezeti ügyletekből keletkező, az exportárral adott esetben kapcsolatban is álló nyereségre vagy veszteségre.
(54)
Az exportárakra vonatkozó további észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (47)-(49) preambulumbekezdése a fentiekben említett változtatásokat figyelembe véve megerősítést nyer.
2.3. Összehasonlítás
(55)
Az ideiglenes rendelet (53) preambulumbekezdése részletezi, hogy abban az esetben, ha az exportértékesítést az Unión kívüli székhelyű, kapcsolódó vállalatokon keresztül bonyolítják, a Bizottság megvizsgálta, hogy a szóban forgó kapcsolódó kereskedők jutalékos alapon működő ügynökségnek minősülnek-e, és ha igen, az exportértékesítési árakat az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdésének i) pontja értelmében a kereskedőnek juttatott képzett árrés figyelembevétele végett kiigazították.
(56)
Egy vállalat azt állította, hogy egy az Unión kívüli székhelyű, kapcsolódó vállalat esetében a Bizottság által képzett árrésként alkalmazott haszonkulcs túl magas volt, és ésszerűbb lenne egy alacsonyabb haszonkulcs használata.
(57)
A Bizottság alaposan megvizsgálta az exportáló gyártó érvelését, ám arra a következtetésre jutott, hogy a kapcsolódó kereskedők kiterjedt tevékenysége fényében az 5 %-os haszonkulcs ésszerűnek bizonyult. Az állítást ezért el kell utasítani.
(58)
Az összehasonlításra vonatkozó egyéb észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (50)-(55) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
2.4. Dömpingkülönbözetek
(59)
Az összes argentin exportáló gyártó kérelmezte, hogy amennyiben az Argentínából származó teljes biodízel-behozatalra dömpingellenes vámot vetnek ki, azonos vámtétel vonatkozzon valamennyi együttműködő exportáló gyártóra, melyet a mintában szereplő összes exportáló gyártóra alkalmazandó dömpingellenes vám súlyozott átlaga alapján állapítanak meg. Kérelmüket azzal támasztották alá, hogy a mintában szereplő gyártók egymással kereskedelmi vagy egyéb kapcsolatban állnak, egymásnak gyártanak, értékesítenek és kölcsönöznek biodízelt, valamint csereüzleteket is bonyolítanak egymás között, ami gyakran azzal jár, hogy az Unióba történő szállításkor több vállalat termékeit rakodják egyazon tengeri hajóra, így a vámhatóságoknak nem áll módjában megkülönböztetni a különböző gyártók termékeit. Állításuk értelmében e különleges körülményből adódóan kivitelezhetetlen az egyedi vámok kivetése.
(60)
Noha a kérelemhez az összes exportáló gyártó csatlakozott - beleértve azokat is, amelyek egyedi dömpingkülönbözete alacsonyabb a dömpingkülönbözetek súlyozott átlagánál -, továbbá a vámhatóságok szempontjából felmerülő lehetséges egyszerűsítés ellenére a kérelmet el kell utasítani. Az esetleges gyakorlati nehézségek csak olyan esetben indokolhatják az alaprendelettől való eltérést, ha azok elkerülhetetlenek. Ebben az esetben a vállalatok érintett termékkel folytatott csereüzletei, kölcsönzései és elegyítései önmagukban nem feltételezik, hogy az egyedi vámok kivetése az alaprendelet 9. cikkének (6) bekezdése értelmében kivitelezhetetlen.
(61)
Három vállalat kérelmezte, hogy vegyék fel őket az együttműködő exportáló gyártók listájára, annak érdekében, hogy ne a „minden más vállalatra” alkalmazandó dömpingellenes vámtételben, hanem a mintában nem szereplő együttműködő vállalatokra kirótt dömpingellenes vámtételben részesüljenek.
(62)
A három vállalat közül kettő a vizsgálati időszakban már gyártott biodízelt a hazai piacra, illetve más exportáló gyártókkal ármegállapodást kötött, noha ők maguk nem exportáltak az Unióba. A harmadik vállalat a vizsgálati időszakban nem állított elő biodízelt, mivel üzemének kialakítása még folyamatban volt.
(63)
A Bizottság megítélése szerint a három fenti vállalat esetében nem teljesülnek az együttműködő exportáló gyártó státus feltételei. Ez nem csak arra a vállalatra vonatkozik, amely a vizsgálati időszakban egyáltalán nem állított elő biodízelt, hanem azokra is, amelyek mintavételi formanyomtatvány benyújtása révén együttműködtek a vizsgálatban, ám válaszukban egyértelműen jelezték, hogy hazai piacra, illetve harmadik feleknek gyártanak biodízelt, ugyanakkor saját vállalkozásuk nem exportált biodízelt az Unióba.
(64)
A kérelmet ezért el kell utasítani, és a szóban forgó vállalatokra a „minden más vállalatra” alkalmazandó dömpingellenes vámtételt kell alkalmazni.
(65)
Figyelembe véve a rendes érték és az exportár fentiek szerinti kiigazítását, illetve további észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (59) preambulumbekezdésében szereplő táblázat helyébe az alábbi táblázat lép, és az uniós határparitáson számított CIF-ár százalékában kifejezett, vámfizetés nélküli végleges dömpingkülönbözetek az alábbiak:
Vállalat
Dömpingkülönbözet
Louis Dreyfus Commodities S.A.
46,7 %
„Renova” csoport (Molinos Río de la Plata S.A., Oleaginosa Moreno Hermanos S.A.F.I.C.I. y A. és Vicentin S.A.I.C.)
49,2 %
„T6” csoport (Aceitera General Deheza S.A., Bunge Argentina S.A.)
41,9 %
Egyéb együttműködő vállalatok
46,8 %
Minden más vállalat
49,2 %
3. Indonézia
3.1. Rendes érték
(66)
A (28)-(34) preambulumbekezdésben említetteknek megfelelően a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy az indonéz differenciált exportadórendszer torzítja az indonéz biodízelgyártók előállítási költségeit, és ennélfogva a vizsgálatban részt vevő indonéz gyártók nyilvántartásai nem tükrözik ésszerű módon az érintett termék előállításával és értékesítésével összefüggő költségeket.
(67)
A Bizottság ezért az ideiglenes rendelet (63) preambulumbekezdésének felülvizsgálata mellett döntött, és figyelmen kívül hagyja a biodízel előállításához fő alapanyagként beszerzett és használt nyers pálmaolaj (a továbbiakban: CPO) érintett vállalatok nyilvántartásaiban szereplő tényleges költségeit, melyek helyébe az az ár lép, amelyen az említett vállalatok a pálmaolajat az említett torzulás hiánya esetén szerezték volna be.
(68)
A vizsgálat megerősítette, hogy a CPO belföldi kereskedelme a nemzetközi referenciaárhoz képest jelentősen leszorított áron zajlik, a különbség pedig közel azonos a CPO esetében alkalmazott exportvámmal. A differenciált exportadórendszer korlátozza a CPO-export lehetőségeit, így a hazai piacon nagyobb mennyiségű CPO áll rendelkezésre, ami leszorítja a hazai CPO-árakat. Mindez különleges piaci helyzetet eredményez.
(69)
A vizsgálati időszakban a biodízel exportjára 2-5 %-os vámtételt alkalmaztak. Ugyanebben az időszakban a CPO-export vámtétele 15-20 % között mozgott, míg az RBD pálmaolaj exportvámja 5-18,5 % között alakult. A különböző vámtarifákat a megfelelő referenciaár-tartományok szerint alakítják ki (melyek a nemzetközi piaci trendeket követik, azonban nem veszik figyelembe a minőségbeli eltéréseket). A pálmatermés exportvámjára 40 %-os átalányérték alkalmazandó.
(70)
A fent említettekből adódóan az ideiglenes rendelet (63) preambulumbekezdését felülvizsgálták, és az alaprendelet 2. cikkének (5) bekezdése értelmében az érintett vállalatok nyilvántartásaiban szereplő fő nyersanyag (CPO) árát a CPO indonéz hatóságok által közölt, nyilvánosságra hozott nemzetközi árakon alapuló (Rotterdam, Malajzia, Indonézia) referencia-exportárával (az export-ellenőrzési árral) (11) helyettesítették. A kiigazításokat mind a kapcsolódó, mind a független vállalatoktól beszerzett CPO tekintetében elvégezték. Az egyazon jogalany által előállított saját termelésű CPO költségét a Bizottság elfogadta, mivel nem merült fel bizonyíték arra vonatkozóan, hogy az egyazon jogalany által előállított saját termelésű CPO költségét a torzulás befolyásolta volna.
(71)
Valamennyi indonéz exportáló gyártó, valamint az indonéz kormány azt állította, hogy a vállalatok által nyilvántartott CPO-költségeknek a CPO indonéz referencia-exportárával való helyettesítése nem áll összhangban sem a WTO szabályaival, sem az alaprendelet 2. cikke (5) bekezdésével, ezért jogellenes. E tekintetben az indonéz kormány azt állította, hogy a Bizottság tévesen tekintette Indonéziát nem piacgazdasággal rendelkező országnak. A vállalatok érvelése az alábbiak szerint foglalható össze. A Bizottság nem támasztotta alá, hogy miért tér el a nyilvántartott tényleges költségektől, továbbá nem bizonyította, hogy az érintett termék gyártásával kapcsolatos költségek nem tükröződnek ésszerű módon a szóban forgó költségekben; ezzel szemben egyszerűen kijelentette, hogy a kapcsolódó költségek a nemzetközi árakhoz képest mesterségesen alacsonyak, ezért azok helyettesítésére van szükség.
Mindez ellentétes a WTO szabályaival, melyek szerint egy adott költségelem előállítási költségek kiszámításához való felhasználhatóságát az dönti el, hogy az kapcsolódik-e a termék előállításához és értékesítéséhez, nem pedig az a megfontolás, hogy a költségek ésszerű módon tükrözik-e a piaci értéket. Ezenfelül, ha az alaprendelet 2. cikkének (5) bekezdése lehetővé is teszi a kiigazítást, a szóban forgó cikk alkalmazása olyan helyzetekre korlátozódik, amikor az állam közvetlenül, az árak mesterséges leszorítása révén avatkozik be a piaci folyamatokba. E konkrét esetben a Bizottság azt állítja, hogy a CPO hazai árát nem az állami szabályozás, hanem egyszerűen a CPO-ra kivetett exportvám szorítja le mesterségesen. Még abban az esetben is, ha ez az állítás megállná a helyét, a hazai árra gyakorolt hatás mindössze véletlen egybeesésnek, vagy az exportvámrendszer puszta mellékhatásának tekinthető. Emellett a Bizottság a CPO-kiigazítás jogszerűségének alátámasztása végett tévesen veszi alapul az Acron-ügyben hozott ítéletet. Az ítélet fellebbezés alatt áll, így nem lehet rá precedensként hivatkozni. Mindazonáltal az Acron-ügy tényállása eltér a szóban forgó tényállástól, mivel az indonéz piacon szabadon megállapított CPO-árakkal ellentétben ott államilag szabályozott gázárak képezik az ügy tárgyát. Végezetül az indonéz kormány azt állította, hogy a 2. cikk (5) bekezdése szerinti kiigazítást kizárólag azért végezték, hogy a dömpingkülönbözeteket az adózásban mutatkozó különbségek okán növeljék.
(72)
Azon állítást, miszerint az alaprendelet 2. cikkének (5) bekezdése szerinti kiigazítás a WTO, illetve az Unió szabályai szerint jogellenes, el kell utasítani. Az alaprendelet átültette a WTO dömpingellenes megállapodását, ezért úgy lehet tekinteni, hogy annak valamennyi rendelkezése - beleértve az alaprendelet 2. cikkének (5) bekezdését - összhangban áll az Unió WTO-megállapodás szerinti kötelezettségeivel. E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy az alaprendelet 2. cikkének (5) bekezdése piacgazdaságokra és nem piacgazdasággal rendelkező országokra egyaránt alkalmazandó. Amint arra a (42) preambulumbekezdés is kitér, az Acron-ügyben a Törvényszék megállapította azt a jogelvet, hogy a vállalkozások nyilvántartása nem szolgál a rendes érték kiszámításának alapjául, amennyiben a vizsgált termék előállításával kapcsolatosan felmerülő költségeket a nyilvántartás nem tükrözi ésszerű módon, továbbá hogy az alaprendelet 2. cikke (5) bekezdésének megfelelően az ilyen költségek piaci tényezők által meghatározott árakat tükröző költségekkel helyettesíthetők. Az a tény, miszerint az Acron-ügy tárgyát államilag szabályozott árak képezték, nem értelmezhető úgy, hogy a Bizottságnak nem áll módjában alkalmazni az alaprendelet 2. cikkének (5) bekezdését egyéb olyan állami beavatkozásokkal szemben, melyek az árak mesterséges leszorítása révén közvetlenül vagy közvetetten torzítanak egy adott piacot. A Kína kontra Broilers ügyben a testület nemrégiben hasonló következtetést vont le a WTO dömpingellenes megállapodásának 2.2.1.1. pontja értelmezése során. A jelen esetben a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy az érintett vállalkozások nyilvántartásai nem tükrözik megfelelő módon az érintett termék előállításával kapcsolatosan felmerülő költségeket, mivel az indonéz differenciált exportadórendszer azokat mesterségesen alacsony szintre szorítja. Ezért teljes mértékben jogszerű volt, hogy a Bizottság a COP-költségeket az alaprendelet 2. cikke (5) bekezdése értelmében kiigazította. Az indonéz kormány állítása tekintetében megjegyzendő, hogy a 2. cikk (5) bekezdése szerinti kiigazítás alapját a hazai és nemzetközi CPO-árak bizonyított különbsége, nem pedig az adózásban mutatkozó különbség képezi.
(73)
Két indonéz exportáló gyártó állítása szerint a Bizottság nem szolgált bizonyítékkal arra vonatkozóan, hogy a CPO indonéz belföldi piaci ára torzult. Érvelésük szerint a Bizottság azon alapfeltevése, miszerint a differenciált exportadórendszer korlátozza a CPO-export lehetőségeket, így a hazai piacon nagyobb mennyiségű CPO áll rendelkezésre, ami leszorítja a hazai CPO-árakat, ténybeli tévedés, mivel a CPO-t nagy mennyiségben (a teljes termelés 70 %-a) exportálják. Még ha a hazai CPO-piacot a differenciált exportadórendszerből adódóan torzultnak is tekintenék, az export-ellenőrzési ár hasonlóképpen torzult, mivel annak alapját az exportvámot tartalmazó nemzetközi exportárak képezik. Ebből következik, hogy a CPO-költségek kiigazításakor az export-ellenőrzési ár a CPO tekintetében nem alkalmazható megfelelő referenciaárként.
(74)
Noha a CPO-t nagy mennyiségben exportálják Indonéziából, a vizsgálat feltárta, hogy a CPO hazai ára a nemzetközi árakkal összehasonlítva mesterségesen alacsony. Ezenfelül a megállapított árkülönbözet megközelíti a differenciált exportadórendszerben kivetett exportadót. Ezért ésszerű azt a következtetést levonni, hogy az alacsony hazai árszintet a differenciált exportadórendszer által előidézett torzulás okozza. Ezenfelül a nemzetközi nyersanyagárakat, köztük a CPO-árakat, a piaci tényezők változásait tükröző kereslet és kínálat határozza meg. Egy fél sem szolgáltatott olyan bizonyítékot, amely alátámasztotta volna, hogy az említett piaci tényezők az indonéz differenciált exportadórendszer miatt torzultak volna. Ezért azon állítást, miszerint az export-ellenőrzési ár nem megfelelő referenciaérték, a Bizottság elutasítja.
(75)
Egy, a megállapítások értelmében reprezentatív hazai értékesítéssel nem rendelkező exportáló gyártó (az ideiglenes rendelet (60) preambulumbekezdése) azt állította, hogy a Bizottság a reprezentatív jelleget illetően tévesen mérlegelt, mert a kapcsolódó vállalatok értékesítéseit nem a csoporton belüli valamennyi vállalat értékesítéseire együttesen, hanem egyenként vette figyelembe. Ez az exportáló gyártó egyúttal elismeri, hogy ez a vélt tévedés nincs hatással a hozzá fűződő ideiglenes megállapításra. Meg kell jegyezni, hogy ezen exportáló gyártó vonatkozásában egy kapcsolódó vállalat sem felelt meg a reprezentatív jelleg feltételeinek. Ezért abban az esetben, ha az állítás megalapozottnak bizonyulna is, az összes kapcsolódó vállalat együttes hazai értékesítése alapján értékelt reprezentatív jelleg egyértelműen nem befolyásolhatta volna az ideiglenes megállapításokat, ahogy azt az exportáló gyártó is elismeri. További észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (60)-(62) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
(76)
Egy érdekelt félnek az ideiglenes rendelet (63) preambulumbekezdése tekintetében tett észrevétele értelmében az esetében túlzó SGA-költségekkel számoltak. Az állítás vizsgálatát követően kiderült, hogy az SGA-költségeket mind a hazai, mind az exportértékesítések esetében felhasználták a rendes érték kiszámításához. Az SGA-költségek használatát oly módon helyesbítették, hogy azokat csak a hazai értékesítések esetén vegyék számításba.
(77)
Az egyik érdekelt fél kétségbe vonta a rendes érték kiszámítását, különösen az ideiglenes rendelet (65) preambulumbekezdésében leírt, a 2. cikk (6) bekezdése szerinti módszer alkalmazását. A 2. cikk (6) bekezdése az SGA-költségek és a haszon megállapításának három alternatív módszeréről rendelkezik, amennyiben a vállalat tényleges adatai nem használhatók fel. Ez az érdekelt fél úgy érvelt, hogy a három módszer mérlegelését azok ismertetési sorrendje szerint kell végezni, ezért a 2. cikk (6) bekezdése a) és b) pontjának alkalmazását kell először fontolóra venni.
(78)
Mivel az ideiglenes rendelet látszólag kizárólag a 2. cikk (6) bekezdése c) pontja szerinti módszert ismerteti, az alábbi preambulumbekezdések részletesen leírják, hogy a 2. cikk (6) bekezdése a) és b) pontja miért nem alkalmazható a jelen esetben.
(79)
A 2. cikk (6) bekezdésének a) pontja nem alkalmazható, mivel a mintába felvett indonéz (és argentin) vállalatok esetében szokásos kereskedelmi forgalomban bonyolított értékesítések hiányában nem állapítottak meg tényleges összegeket. Ebből adódóan a 2. cikk (6) bekezdésének a) pontja alkalmazásához szükséges, (a mintában szereplő) exportőröktől vagy gyártóktól származó tényleges összegekkel kapcsolatos adatok nem állnak rendelkezésre.
(80)
A 2. cikk (6) bekezdésének b) pontja nem alkalmazható, mivel a mintába felvett indonéz (és argentin) vállalatok nem értékesítenek szokásos kereskedelmi forgalomban ugyanazon általános termékkategórián belüli termékeket.
(81)
A 2. cikk (6) bekezdésének b) pontjával kapcsolatosan a szóban forgó érdekelt fél azzal is érvelt, hogy az alaprendelet annyiban nem áll összhangban a WTO-megállapodással, hogy a 2. cikk (6) bekezdésének b) pontja azt a feltételt írja elő, hogy az értékesítéseknek rendes kereskedelmi forgalom keretében kell megvalósulniuk. Ugyanakkor amint arra a (72) preambulumbekezdés is kitér, az alaprendelet átültette a WTO dömpingellenes megállapodását, ezért annak valamennyi rendelkezése, beleértve az alaprendelet 2. cikkének (6) bekezdését, az Unió WTO-megállapodás szerinti kötelezettségeivel összhangban állónak tekinthető, így a rendes kereskedelmi forgalom keretében zajló értékesítés követelménye teljes mértékben megfelel a WTO szabályainak.
(82)
Így a haszonkulcs megállapítására a 2. cikk (6) bekezdésének c) pontja szerint alkalmazott ésszerű módszer kiválasztása megerősítést nyert.
(83)
Emellett több érdekelt fél megítélése szerint is túlzó volt a rendes érték kiszámításakor alkalmazott 15 %-os haszonkulcs. Érvelésük szerint az ideiglenes rendelet nem ad magyarázatot arra, hogy a Bizottság miért 15 %-os haszonkulccsal kalkulált, ezért feltételezik, hogy a Bizottság a kár kiszámításakor használt 15 %-os haszonkulcsot vette alapul. Állításuk szerint számos más, nyersanyagokkal kapcsolatos ügyben a Bizottság 5 % körüli haszonkulcsot alkalmazott. Több érdekelt fél is javasolta, hogy az USA-val szembeni bioetanol-ügy esetében alkalmazott haszonkulcsot vegyék ezúttal is alapul. Egy érdekelt fél emellett azt javasolta, hogy abban az esetben, ha ásványi dízellel elegyített biodízelt értékesítenek, alacsonyabb legyen a haszonkulcs. Ezenfelül az indonéz kormány azt állította, hogy a CPO-költségeknek az alaprendelet 2. cikke (5) bekezdése értelmében történő helyettesítése, és azzal párhuzamosan a 2. cikk (6) bekezdése c) pontja szerinti 15 %-os haszonkulcs alkalmazása megkettőzi a kívánt hatást, és egy olyan piac haszonkulcsát tükrözi, amelyen nincs jelen torzulás..
(84)
Először, nem állja meg a helyét az az állítás, miszerint a Bizottság módszeresen 5 %-os haszonkulcsot alkalmaz a rendes érték kiszámításakor. Minden helyzetet egyedileg, az ügy sajátos körülményeit figyelembe véve értékelnek. Az Egyesült Államokkal szembeni 2009-es biodízel-eljárásban például több különböző nyereségszintet alkalmaztak, és a súlyozott átlagos nyereség jóval meghaladta a 15 %-ot. Tekintve továbbá, hogy az Indonéziában alkalmazott rövid és középtávú hitelkamatláb a Világbank adatai szerint 12 % körül alakul, ésszerűnek tűnik a hazai biodízelpiacon folytatott vállalkozás eredményeként a tőkekölcsönzés költségeit meghaladó haszonkulccsal számolni. Továbbá függetlenül attól, hogy az ásványi dízellel elegyített biodízel értékesítése ugyanazon általános termékkategórián belül zajlik-e, az alaprendelet 2. cikke (6) bekezdésének b) pontja előírja - amint arra a (80) preambulumbekezdés is kitér -, hogy az ilyen értékesítéseknek rendes kereskedelmi forgalom keretében kell megvalósulniuk. Tekintve, hogy a biodízel hazai értékesítése nem a szokásos kereskedelmi forgalom keretén belül zajlik, az ásványi dízellel elegyített biodízel értékesítése értelemszerűen nem tekinthető szokásos kereskedelmi forgalomban folytatott értékesítésnek. Ebből, valamint a fentiekben kifejtettekből következően a 15 %-os haszonkulcs olyan ésszerű érték, amelyet egy viszonylag új, tőkeigényes iparág Indonéziában elérhet. Az indonéz kormánynak a kívánt hatás megkettőzése tekintetében tett észrevétele nem fogadható el, mivel a 2. cikk (5) bekezdése értelmében tett kiigazítások, illetve a 2. cikk (6) bekezdésének c) pontja szerinti ésszerű nyereség egymástól elkülönülő kérdések. Így az ideiglenes rendelet (65) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
(85)
Az egyik érdekelt fél úgy érvelt, hogy mivel a CPO export-ellenőrzési ára tartalmazza a nemzetközi fuvarozási költségeket, továbbá mivel a CPO hazai ára nemzetközi CPO-árszint szerinti kiigazításának célja a CPO torzulásmentes hazai árának megállapítása, a CPO export-ellenőrzési árát a fuvarozási költségek kiküszöbölése érdekében lefelé kell kiigazítani.
(86)
Az állítást el kell utasítani. A Bizottság több lehetőséget is fontolóra vett a nemzetközi referenciaárként szolgáló legmegfelelőbb ár kiválasztása érdekében. Emlékeztetni kell arra, hogy az exportvámok szintjének kiszámításánál maguk az indonéz hatóságok is referenciaértékként használják az export-ellenőrzési árat. Ebből következik, hogy az indonéz hatóságok által meghatározott export-ellenőrzési árat tekintették a legmegfelelőbb nemzetközi referenciaárnak az Indonézia vonatkozásában a biodízelgyártás költségei terén jelentkező torzulás szintjének megállapítása végett.
(87)
Két érdekelt fél úgy érvelt, hogy a Bizottság elmulasztotta figyelembe venni, hogy ők a biodízelt takarmánynövényekből, azaz pálmazsírsav-desztillátumból (a továbbiakban: PFAD), finomított pálmaolajból (a továbbiakban: RPO) vagy finomított pálmasztearinből (a továbbiakban: RST) állítják elő, ami nem azonos a CPO-val. Mivel a Bizottság nem vette figyelembe, hogy az említett felek ténylegesen milyen nyersanyagot használnak a biodízelgyártáshoz, a CPO-kiigazítást (részletesebben lásd a (70) preambulumbekezdést) nem a megfelelő nyersanyagra alkalmazták, ami téves szintű képzett rendes értéket eredményezett.
(88)
Az állításokat el kell utasítani. Hangsúlyozandó, hogy a Bizottság kizárólag a kapcsolódó vagy független beszállítóktól biodízel előállítása céljából vásárolt CPO költségét helyettesítette. A megvásárolt CPO feldolgozása révén előállított melléktermékek - köztük a PFAD, az RPO és az RST - esetében, melyeket biodízel gyártása céljából további feldolgozásnak vetnek alá, nem került sor kiigazításra.
(89)
Az érdekelt felek érvelése szerint a Bizottság figyelmen kívül hagyta, hogy abban az esetben, ha kapcsolódó vállalataiktól vásárolnak CPO-t, a vásárlást saját termelésnek kell tekinteni, minek következtében a 2. cikk (5) bekezdése szerinti kiigazítás (amint azt a (70) preambulumbekezdés részletezi) nem alkalmazandó. Az érdekelt felek azt állítják, hogy a csoporton belüli ügyleteket szokásos piaci feltételek szerint bonyolították, így szükségtelen a nemzetközi ár szerinti kiigazítás, illetve helyettesítés. Emellett egy exportáló gyártó azt állította, hogy a képzett rendes értéket a vizsgálati időszak minden hónapjára külön-külön meg kellene állapítani.
(90)
Mivel a belső ügyletekre érvényes árak nem tekinthetők megbízhatónak, a Bizottság bevett gyakorlat szerint ellenőrzi, hogy a kapcsolódó felek közötti ügyleteket ténylegesen a szokásos piaci feltételek szerint bonyolították-e. Ennek érdekében a Bizottság a kapcsolódó felek közötti árat összeveti a megfelelő piaci árral. Mivel a megfelelő hazai piaci ár torzult, a Bizottságnak nem áll módjában az említett ellenőrzést elvégezni. Ezért a Bizottságnak a szóban forgó megbízhatatlan árat olyan ésszerű árral kell helyettesítenie, amelyet szokásos piaci feltételek mellett számítanának fel. Ez esetben a nemzetközi ár alkalmazandó. A képzett rendes érték havonta elvégzett kiszámításával kapcsolatos érvelés tekintetében a rendelkezésre bocsátott és ellenőrzött információk nem bizonyultak kellően részletesnek a szóban forgó számítások elvégzéséhez. Ezért mindkét állítást elutasították.
(91)
Az uniós gazdasági ágazat azt állította, hogy az alaprendelet 2. cikkének (5) bekezdése értelmében az egyazon jogalany által előállított saját termelésű CPO költségét is ki kell igazítani, mivel a differenciált exportadórendszerből adódó torzulások arra is hatással vannak.
(92)
Az állítást el kell utasítani. Jóllehet a biodízelgyártás folyamata során a nyersanyagokat több szakaszban finomítják/dolgozzák fel, e gyártási szakaszok költségei megbízhatónak tekinthetők, mivel egyetlen jogalanyt érintenek, és a fentiekben leírt megbízhatatlan transzferárazásra nem kerül sor.
(93)
Egy exportáló gyártó állítása értelmében a Bizottságnak úgynevezett árengedményeket kellett volna levonnia a képzett rendes értékből. Ez az állítás nem elfogadható. A képzett rendes értéket a költségek alapján állapították meg, ezért nem lenne helyénvaló árakkal kapcsolatos megfontolások alapján engedményeket tenni.
3.2. Exportár
(94)
Egy érdekelt fél kétségbe vonta az exportár megállapításának helytállóságát, mivel szerinte a fedezeti nyereséget, illetve veszteséget egyaránt figyelembe kell venni, és állítása szerint a biodízel fedezeti nyeresége és vesztesége tekintetében következetlen elszámolási módszert alkalmaztak.
(95)
Azon állítást, miszerint a fedezeti nyereséget, illetve veszteséget egyaránt figyelembe kell venni, el kell utasítani. Az alaprendelet 2. cikkének (8) bekezdése egyértelműen előírja, hogy az exportár az exportra értékesített termékért ténylegesen fizetett vagy fizetendő ár, tekintet nélkül a fedezeti ügyletekből keletkező, az exportárral adott esetben kapcsolatban is álló nyereségre vagy veszteségre. Így az ideiglenes rendelet (66)-(67) preambulumbekezdésében említett módszer megerősítést nyer.
(96)
A Bizottság elismeri, hogy az ideiglenes szakaszban egy érdekelt fél esetében a biodízel fedezeti nyeresége és vesztesége tekintetében következetlen elszámolási módszert alkalmaztak. Az állítást a Bizottság elfogadja, és a szükséges helyesbítéseket elvégezték.
(97)
Az ideiglenes rendelet (68) preambulumbekezdésére vonatkozóan egy érdekelt fél azt állította, hogy az uniós kapcsolódó kereskedelmi vállalatok esetében alkalmazott 5 %-os haszonkulcs túlzott tőkemegtérülést eredményez, és túlbecsüli a független kereskedők biodízel értékesítéséből származó nyereségét. Állítása szerint a szokásos tőkemegtérülés esetén 1,3-1,8 %-os haszonkulccsal lehet számolni.
(98)
Tekintettel a független importőrök együttműködésének hiányára, valamint arra a tényre, hogy a kereskedelmi vállalatok jelentős tőkebefektetés nélküli szolgáltató vállalkozások, a tőkemegtérülésre vonatkozó fenti állítás irreleváns, ezért a Bizottság elutasítja azt, és fenntartja, hogy az 5 %-os haszonkulcs ez esetben ésszerűnek tekinthető. Így az ideiglenes rendelet (68) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
(99)
Az ideiglenes rendelet (69) preambulumbekezdésére vonatkozóan egy érdekelt fél azt állította, hogy a kétszeresen beszámított biodízelre nyújtott kedvezményt hozzá kell adni az exportárhoz, tekintve hogy ez az olasz jogszabályok puszta végrehajtásának felel meg.
(100)
Még akkor is, ha a Bizottság elfogadná ezt az érvelést, és a kedvezményt hozzáadná az exportárhoz, azt az exportár és ugyanazon rendes érték összehasonlítása végett az árak összehasonlíthatóságát befolyásoló különbségek kellő figyelembevétele mellett a 2. cikk (10) bekezdésének k) pontja értelmében ismét le kellene vonnia. Figyelembe véve, hogy Indonéziában nem nyújtanak kedvezményt a kétszeresen beszámított biodízelre, az olasz exportár nem lenne közvetlenül összehasonlítható. Ezt az állítást tehát ennélfogva elutasítják és az ideiglenes rendelet (69) preambulumbekezdését megerősítik.
(101)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően az említett fél megismételte állítását. Nem bocsátott azonban rendelkezésre olyan további lényeges érveket, amelyek megváltoztathatták volna a Bizottság általi értékelést. Ennélfogva az ideiglenes rendelet (69) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
(102)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően számos exportáló gyártó hívta fel a Bizottság figyelmét arra, hogy a dömpingkülönbözet számítása több elírást tartalmaz. Ezeket az állításokat megvizsgálták, és indokolt esetben kijavították a számításokat.
3.3. Összehasonlítás
(103)
Az összehasonlításra vonatkozó észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (70)-(75) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
3.4. Dömpingkülönbözetek
(104)
Figyelembe véve a rendes érték és az exportár fenti preambulumbekezdések szerinti kiigazítását, illetve további észrevételek hiányában a CIF uniós határparitásos ár százalékában kifejezett, vámfizetés nélküli végleges dömpingkülönbözetek az alábbiak:
Vállalat
Dömpingkülönbözet
PT. Ciliandra Perkasa, Jakarta
8,8 %
PT. Musim Mas, Medan
18,3 %
PT. Pelita Agung Agrindustri, Medan
16,8 %
PT. Wilmar Bioenergi Indonesia, Medan és PT. Wilmar Nabati Indonesia, Medan
23,3 %
Egyéb együttműködő vállalatok
20,1 %
Minden más vállalat
23,3 %
E. KÁROKOZÁS
1. Az uniós gyártás és az uniós gazdasági ágazat
(105)
Az ideiglenes rendelet (80)-(82) preambulumbekezdése meghatározta az uniós gazdasági ágazatot és megerősítette, hogy három vállalatot az érintett országokból származó importtevékenységük miatt kizártak az uniós gazdasági ágazatot képviselő csoportból, mivel az érintett országokból általuk importált biodízel mennyisége jóval meghaladta saját termelésüket.
(106)
További két vállalatot azért zártak ki az uniós gazdasági ágazatot képviselő csoportból, mert a vizsgálati időszakban nem gyártottak biodízelt.
(107)
Az ideiglenes rendelet közzétételét követően észrevételek érkeztek, melyek szerint az érintett országokkal folytatott biodízelimportjuk okán más vállalatokat is ki kell zárni a gazdasági ágazatot képviselő csoportból, továbbá kizárásukat az is indokolja, hogy kapcsolódó argentin és indonéz exportáló gyártók révén kivonják magukat a dömping negatív következményei alól.
(108)
Az érveket a Bizottság elutasítja. Az exportáló gyártók és az uniós gazdasági ágazat közötti kapcsolatra vonatkozó állítás vizsgálatát követően azt a következtetést vonták le, hogy egy holdingtársaság az egyik argentin exportáló gyártó és az egyik uniós gyártó részvényese.
(109)
Bebizonyosodott, hogy e vállalatok egymással szemben az uniós piacon nyílt versenyt folytattak ugyanazon ügyfél megszerzése végett, ami alátámasztotta, hogy kapcsolatuk nem befolyásolta sem az argentin exportáló gyártó, sem az uniós gyártó üzletmenetét.
(110)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően az egyik érdekelt fél információkat kért a Bizottság azon következtetésére vonatkozóan, hogy az argentin exportőrök és az uniós gazdasági ágazat az európai piacon ugyanazon ügyfelekért versenyeznek. Az uniós gyártók, valamint az argentin exportőrök vizsgálata mutatott rá erre a tényre, és nem állt rendelkezésre olyan bizonyíték, ami alátámasztotta volna azt az elképzelést, miszerint az argentin exportőrök és az uniós gyártók olyan megállapodást kötöttek, hogy nem versenyeznek a végfelhasználóknak történő biodízel-értékesítés terén. A főként nagy olajfinomítók körébe tartozó végfelhasználók száma viszonylag csekély, ők uniós gyártóktól és importőröktől egyaránt vásárolnak.
(111)
A fenti (108) preambulumbekezdésben említett uniós gyártó fő érdekeltsége a megállapítások értelmében az Unión belül található, különösen a gyártási és a kapcsolódó értékesítési tevékenysége, valamint kutatási tevékenysége tekintetében. Ebből az a következtetés vonható le, hogy az alaprendelet 4. cikke (1) bekezdésének a) pontja értelmében a kapcsolat nem indokolta a szóban forgó vállalat kizárását a gazdasági ágazatot képviselő csoportból.
(112)
Az a tény, hogy az uniós gazdasági ágazathoz tartozó valamely vállalat biodízelt importál az érintett országokból, nem elegendő ok az uniós gazdasági ágazat meghatározásának módosításához. Amint arra az ideiglenes rendelet is rámutat, az uniós gazdasági ágazat saját érdekében importált az érintett országokból. Továbbá megállapítást nyert, hogy néhány, az érintett országokkal importtevékenységet folytató uniós gyártó fő érdekeltsége az Unión belül található; ezen vállalatok saját termelése volumen tekintetében felülmúlta az importjukat, emellett kutatási tevékenységeiket az Unión belül végezték.
(113)
Az egyik érdekelt fél jelezte, hogy az uniós gazdasági ágazatnak magába kellene foglalnia azokat a vállalatokat is, amelyek a biodízelt vásárlást követően ásványi dízellel elegyítik, mivel ezek a keverékek szintén az érintett termékek köréhez tartoznak. A Bizottság elutasítja ezt az állítást. Az érintett termék tiszta, vagy keverékbe elegyített biodízel. Ebből következően az érintett termék gyártói a biodízelgyártók, nem pedig a biodízelt ásványi dízellel elegyítő vállalatok.
(114)
Az uniós gazdasági ágazatnak az ideiglenes rendelet (80)-(82) preambulumbekezdésében rögzített meghatározása ezért megerősítést nyer, hasonlóan az ideiglenes rendelet (83) preambulumbekezdésében a vizsgálati időszakra megállapított termelési volumenhez.
2. Uniós felhasználás
(115)
Az ideiglenes nyilvánosságra hozatalt követően az uniós gazdasági ágazat helyesbítette a 2009-re vonatkozó értékesítési adatait, ami a szóban forgó év uniós felhasználásának kiigazítását eredményezte. A helyesbítés nem érinti az ideiglenes rendelet adataiból kiolvasható tendenciákat, illetve következtetéseket. Az 1. táblázat helyesbített változata az alábbiakban található. Észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (84)-(86) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
Uniós felhasználás
2009
2010
2011
Vizsgálati időszak
Tonna
11 151 172
11 538 511
11 159 706
11 728 400
Index 2009 = 100
100
103
100
105
Forrás: Eurostat és az uniós gazdasági ágazattól származó adatok
3. Az érintett országokból származó behozatal hatásainak összesített értékelése
(116)
Az ideiglenes rendelet (88)-(90) preambulumbekezdésében a Bizottság megállapította, hogy teljesülnek az Argentínából és Indonéziából származó behozatal összesített értékelésének feltételei. Egy érdekelt fél ezt kétségbe vonta, és azt állította, hogy az Indonéziából származó PME és az Argentínából származó SME Unióban előállított biodízellel szembeni versenyhelyzete nem azonos, továbbá hogy a PME a kedvezőbb nyersanyagárból (takarmánynövények) adódóan olcsóbb volt az Unióban rendelkezésre álló drágább takarmánynövényekből az Unióban előállított biodízelnél.
(117)
Az érveket a Bizottság elutasítja. Unión belüli előállításuk mellett mind az SME-t, mind a PME-t importálják az Unióba, és RME-vel vagy más uniós gyártású biodízellel elegyítik mielőtt értékesítik, vagy ásványi dízellel elegyítik. A keveréket előállítók különböző takarmánynövényekből készült és különböző országokból származó biodízeltípusok közül választhatnak a végtermék gyártásához, döntésüket az év során változó piaci és éghajlati körülményekre alapozva. A PME-t a nyári hónapokban nagyobb mennyiségben értékesítik, mint a téliekben, ennek ellenére versenyben áll az RME-vel, az uniós gyártású biodízellel, valamint az Argentínából származó SME-vel is.
(118)
Így az ideiglenes rendelet (90) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
4. Az érintett országokból érkező dömpingelt behozatal mennyisége, ára és piaci részesedése
(119)
Egy érdekelt fél kétségbe vonta az ideiglenes rendelet 2. táblázatában szereplő importadatokat, és azt állította, hogy az Indonéziából származó import jóval elmarad a táblázatban szereplő értékektől. A 2. táblázat importadatainak alapját Eurostat-adatok képezték, melyeket körültekintő ellenőrzést követően helytállónak találtak, amellett hogy ezek összhangban álltak az indonéz exportőrök által szolgáltatott adatokkal. A biodízel viszonylag új termék, és a biodízelimportra alkalmazandó vámkódok az utóbbi években többször is változtak. Ezért az Eurostat-adatok lekérésekor az adatok pontosságának biztosítása végett az aktuális kódok alkalmazandók. Mindez magyarázatot nyújt arra, hogy az érdekelt fél adatgyűjtése miért hiányos, illetve miért jelez a 2. táblázatban szereplő teljes adatállománynál alacsonyabb importot.
(120)
Az 1. táblázatban az uniós felhasználást érintő kisebb helyesbítésből adódóan a 2. táblázatban feltüntetett, Argentína 2009-es piaci részesedésére vonatkozó adatok is némileg módosultak, ám Indonézia tekintetében nem került sor ilyen módosításra. Mindez azonban nem érinti a táblázat adataiból kiolvasható tendenciákat, illetve következtetéseket. A helyesbített piaci részesedés az alábbiak szerint alakul.
2009
2010
2011
Vizsgálati időszak
Argentínából származó import
Piaci részesedés
7,7 %
10,2 %
12,7 %
10,8 %
Index 2009 = 100
100
135
167
141
Forrás: Eurostat
5. Áralákínálás
(121)
Az ideiglenes rendelet (94)-(96) preambulumbekezdésében foglaltak szerint az áralákínálás meghatározásához az argentin és indonéz importárakat a mintába felvett vállalatok adatait használva összehasonlították az uniós gazdasági ágazat értékesítési árával. Az összehasonlítás során az áralákínálás kiszámításakor kizárták az uniós gazdasági ágazat által viszonteladás céljából importált biodízelt.
(122)
Az érdekelt felek jelezték, hogy a a CFPP-t alapul vevő módszer eltért az USA-ból származó biodízelt érintő korábbi dömpingellenes vizsgálatban alkalmazott módszertől, amikor az összehasonlítást a felhasznált takarmánynövények figyelembevételével végezték.
(123)
Az argentin és indonéz exportáló gyártóktól eltérően az uniós gazdasági ágazat nem értékesít takarmánynövényekből előállított biodízelt; ezzel szemben több takarmánynövény keverékéből állítják elő az értékesítendő biodízel végterméket. A végfelhasználó nincs tisztában a megvásárolt termék összetételével, vagy nem mutat iránta érdeklődést, amennyiben a termék megfelel a CFPP-követelményeknek. A felhasználó esetében a CFPP a lényeges szempont, tekintet nélkül arra, hogy a biodízelt milyen takarmánynövényekből állították elő. E körülmények között az eljárásban helyénvalónak találták, hogy az árak összehasonlítását a CFPP alapján végezzék el.
(124)
Az uniós gazdasági ágazat 13 °C, illetve 0 °C CFPP-vel rendelkező értékesítési árai közötti különbség alapján kiigazítást végeztek azon Indonéziából származó import tekintetében, melynek CFPP-je 13 °C vagy magasabb; ezt az indokolta, hogy összehasonlítsák az Indonéziából származó 13 °C vagy annál magasabb CFPP-vel rendelkező biodízelt a 0 °C CFPP-vel rendelkező, Unióban előállított és elegyített biodízellel. Egy indonéz exportáló gyártó jelezte, hogy az uniós gazdasági ágazat 13 °C CFPP-vel rendelkező értékesítéseit ügyletenként kisebb mennyiségben bonyolították, így ezeket az árakat hasonló volumenű 0 °C CFPP-ügyletekkel kell összehasonlítani. A 0 °C CFPP-ügyletek hasonló mennyiség/ügylet melletti vizsgálata rámutatott, hogy az árkülönbözet összhangban állt az összes 0 °C CFPP-ügyletet figyelembe vevő különbözettel, ennek megfelelően az árkülönbözetek az átlag alatt és felett mozogtak. Ennek eredményeképpen az ideiglenes rendelet (97) preambulumbekezdésében megállapított áralákínálás szintjét változatlanul hagyták.
(125)
Egy indonéz exportáló gyártó kérelmezte, hogy a Bizottság hozza nyilvánosságra az uniós gazdasági ágazat által értékesített keverékek termékkódját és az uniós gazdasági ágazat saját termelésű értékesítéseinek takarmánynövény-arányát. A kár megállapítása végett végzett összehasonlítás kizárólag a CFPP-értéket vette alapul, így e kérelmet visszautasították.
(126)
Egy érdekelt fél szerint árkülönbözet mutatkozott a megújulóenergia-irányelv (RED) követelményeinek megfelelő (RED-minősített) biodízel és a követelményeket nem teljesítő biodízel között. Érvelése értelmében az indonéz import nem felelt meg a megújulóenergia-irányelv követelményeinek, és a RED-minősített biodízel jegyzett ára magasabb volt, ezért kiigazításra van szükség.
(127)
A állítást elutasították. A vizsgálati időszakban az Indonéziából származó import túlnyomó része RED-minősített volt. A tagállamok nemzeti jogszabályaikban csak 2012 folyamán hajtották végre a megújulóenergia-irányelvben meghatározott követelményeket, így a vizsgálati időszak túlnyomó részében a biodízel megújulóenergia-irányelv szerinti minősítésének nem volt hatása.
(128)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően az egyik indonéz exportáló gyártó az áralákínálás kiszámításával kapcsolatban tett észrevételt, és azt állította, hogy az Indonéziából származó PME-importot az uniós gazdasági ágazat teljes értékesítésével kell összehasonlítani. Az áralákínálás kiszámításakor valójában az Indonéziából származó PME-importot az uniós gazdasági ágazat teljes 0 °C CFPP-értékesítésével hasonlították össze oly módon, hogy az Indonéziából származó PME-import árát az uniós gazdasági ágazat 13 °C, illetve 0 °C CFPP-vel rendelkező értékesítéseinek összehasonlítása révén kiszámított ártényezővel növelték. Ezért az állítást a Bizottság elutasítja. Ugyanenek az érdekelt félnek az állítása, miszerint a kár kiszámításakor importált terméket is figyelembe vettek, ez tényszerűleg megalapozatlan, ezért azt a Bizottság elutasítja. Mindazonáltal az importált és az Unióban előállított biodízelt elegyítve ugyanazon az áron értékesítették, mint az importált biodízelt nem tartalmazó keverékeket.
(129)
Egy indonéz exportáló gyártó kétségbe vonta a behozatalt követő költségek kiszámításának helyességét. E költségeket azonban oly módon ellenőrizték, hogy a biodízel behozatalának tényleges költségeiből kivonták a végső rendeltetési helyre történő kiszállítás költségeit, és nem szükséges módosítani.
6. Makrogazdasági mutatók
(130)
Az ideiglenes rendelet (101) preambulumbekezdésében foglaltaknak megfelelően a teljes uniós gazdasági ágazatra vonatkozó információk alapján a következő makrogazdasági mutatókat értékelték: termelés, termelési kapacitás, kapacitáskihasználás, az értékesítés volumene, piaci részesedés, növekedés, foglalkoztatás, termelékenység, a dömpingkülönbözet nagysága, és a korábbi dömping hatásának leküzdése.
(131)
Az ideiglenes nyilvánosságra hozatalt követően az uniós gazdasági ágazat jelezte, hogy az ideiglenes rendelet 4. táblázatának kapacitásadatai között olyan kapacitások szerepeltek, amelyek felszámolására nem került sor, ám azok mégsem álltak rendelkezésre biodízel előállításához a vizsgálati időszakban vagy az előző évek tekintetében. E kapacitást „üres kapacitásként” határozták meg, melyet nem kellett volna rendelkezésre álló kapacitásként figyelembe venni. A 4. táblázat kapacitáskihasználási adatait ebből adódóan alulértékelték. Az ismételten benyújtott adatok körültekintő vizsgálatát követően az érvelést elfogadták, a 4. táblázatot pedig az alábbiak szerint módosították. Az ideiglenes rendeletben megállapított 43-41 %-os kapacitáskihasználási ráta így 46-55 %-ra módosult. Az uniós gazdasági ágazat a 2009-es termelési adatokat is helyesbítette az alábbi táblázatban találhatók szerint.
2009
2010
2011
Vizsgálati időszak
Termelési kapacitás (tonna)
18 856 000
18 583 000
16 017 000
16 329 500
Index 2009 = 100
100
99
85
87
Termelési mennyiség (tonna)
8 729 493
9 367 183
8 536 884
9 052 871
Index 2009 = 100
100
107
98
104
Kapacitáskihasználás
46 %
50 %
53 %
55 %
Index 2009 = 100
100
109
115
120
(132)
Az ideiglenes rendelet (103) preambulumbekezdése az előző kapacitáskihasználási adatokat elemezte, megjegyezve, hogy a termelés stabil kapacitás mellett nőtt. A felülvizsgált adatok fényében a termelés növekvő tendenciája nem változik, ám a használható kapacitás ugyanezen időszakban csökkent. Ez rámutat, hogy az uniós gazdasági ágazat, reagálva a piaci tendenciákra, a fokozódó argentin és indonéz import fényében csökkentette a rendelkezésre álló kapacitást. A felülvizsgált adatok így jobban igazodnak az uniós gazdasági ágazat és az uniós gyártók nyilvános nyilatkozataihoz, melyek szerint a figyelembe vett időszakban több üzemben leállt a termelés, továbbá a kialakított kapacitás késedelmesen, vagy csak jelentős ismételt beruházást követően állt rendelkezésükre.
(133)
Több érdekelt fél kétségbe vonta a kapacitásra és a kapacitáskihasználásra vonatkozó felülvizsgált adatokat. Ugyanakkor egy érdekelt fél sem mutatott fel alternatívákat. A felülvizsgálat alapját a panaszos által rendelkezésre bocsátott, a teljes uniós gazdasági ágazatot lefedő felülvizsgált kapacitásadatok képezték. A felülvizsgált adatokat nyilvánosan hozzáférhető adatok alapján ellenőrizték, különösen az üres kapacitás, valamint a pénzügyi nehézségek miatt tevékenységüket szüneteltető gyártók kapacitása tekintetében. A 6. pontban (Makrogazdasági mutatók) kifejtetteknek megfelelően a felülvizsgált adatok az ideiglenes rendeletben eredetileg szereplő és közzétett adatokkal szemben pontosabb adatállománnyal szolgálnak a biodízel gyártásához a figyelembe vett időszakban rendelkezésre álló kapacitás vonatkozásában.
(134)
Egy érdekelt fél azt állította, hogy az uniós gazdasági ágazatot nem érte kár, mivel a termelés volumene a fogyasztással párhuzamosan emelkedett. Ezt az érvelést elutasítják, mivel más lényeges kármutatók egyértelműen rámutatnak a kár fennállására, különösen a piaci részesedés érintett országokból érkező importtal szembeni csökkenésére, és a nyereségesség veszteséget eredményező csökkenő tendenciájára.
(135)
Egy másik érdekelt fél szintén azt állította, hogy az uniós gazdasági ágazat nem károsult, ha kizárólag 2011 és a vizsgálati időszak, nem pedig 2009. január 1-je és a vizsgálati időszak vége közötti (a figyelembe vett időszak) tendenciákat vizsgálják. A vizsgálati időszak magában foglalja 2011 felét, így a 2011 és a vizsgálati időszak közötti összehasonlítás nem pontos. Emellett ahhoz, hogy az összehasonlításnak legyen értelme, a kárfelmérés szempontjából lényeges tendenciákat kellően hosszú időszakra vetítve kell vizsgálni, ahogyan azt jelen esetben is tették. Az állítást ezért a Bizottság elutasítja.
(136)
Ugyanez az érdekelt fél jelezte, hogy az ideiglenes rendeletben a Bizottság nem közölte az uniós gazdasági ágazat értékesítéseinek összértékét, és kérelmezte, hogy ezt az adatot hozzák nyilvánosságra. A teljes körű kárfelmérés érdekében az alaprendelet 3. cikke (5) bekezdésében említett valamennyi lényeges tényezőt megvizsgálták. A mintában szereplő, az uniós gazdasági ágazatot kellően reprezentáló vállalatok eladásainak értékét a Bizottság bekérte és ellenőrizte.
(137)
Ugyanez az érdekelt fél jelezte, hogy az uniós gazdasági ágazat növelte a foglalkoztatást, ami arra enged következtetni, hogy a vizsgálati időszakban az uniós gazdasági ágazatot nem érte kedvezőtlen hatás.
(138)
Ugyanakkor az ideiglenes rendelet (106) preambulumbekezdésében részletezetteknek megfelelően ebben a tőkeigényes ágazatban a foglalkoztatás viszonylag alacsony. Így a számadatok csekély változása az indexált adatokban jelentősebb változást idézhet elő. Amint azt egyéb mutatók is jelzik, a foglalkoztatás általános növekedése nem vonja kétségbe az uniós gazdasági ágazatnak okozott kárt.
(139)
További észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (103)-(110) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
7. Mikrogazdasági mutatók
(140)
Az ideiglenes rendelet (102) preambulumbekezdésében rögzítetteknek megfelelően a mintában szereplő uniós gyártók ellenőrzött adatai alapján a következő mikrogazdasági mutatókat elemezték: átlagos egységárak, egységnyi költség, bérköltségek, készletek, jövedelmezőség, pénzforgalom, beruházások, a beruházások megtérülése, tőkebevonási képesség.
(141)
Ide vonatkozó észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (111)-(117) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
8. A kárra vonatkozó következtetés
(142)
Több fél is vitatta az ideiglenes rendeletben megállapított, kárra vonatkozó következtetést azon az alapon, hogy 2011 és a vizsgálati időszak között több kármutató is javulni látszott. Annak ellenére, hogy egyes mutatók (köztük a termelés és az értékesítés) 2011 és a vizsgálati időszak között javuló tendenciát mutattak, amint arra az ideiglenes rendelet (111) preambulumbekezdése is rámutatott, az ágazatnak ebben az időszakban nem állt módjában a költségnövekedést továbbhárítani. Mindez az ágazat helyzetének további romlását eredményezte, a 2011-es 0,2 %-os veszteséggel szemben a vizsgálati időszakot jellemző 2,5 %-os veszteség mellett. A Bizottság megítélése szerint ezért abban az esetben is bebizonyosodna az ágazatot ért jelentős kár, ha az elemzést a 2011 és a vizsgálati időszak közötti időre korlátoznák.
(143)
Egyéb észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (118)-(120) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
F. OKOZATI ÖSSZEFÜGGÉS
1. A dömpingelt behozatal hatása
(144)
Egy érdekelt fél szerint az Argentínából származó import nem okozhatta a kárt, mivel a behozatal volumene 2010 és a vizsgálati időszak vége között stabilnak mutatkozott, 2011 és a vizsgálati időszak vége között némi csökkenéssel.
(145)
A pontosnak minősülő adatot az ideiglenes rendelet 2. táblázata tartalmazza. Ugyanakkor a Bizottság elemzése a figyelembe vett időszak kezdetétől a vizsgálati időszak végéig terjed ki, melynek alapján az import 48 %-os, a piaci részesedés pedig 41 %-os emelkedést mutat. Ezenfelül az ideiglenes rendelet (90) preambulumbekezdésében részletezetteknek megfelelően az elemzés az Argentínából származó import mellett az Indonéziából származó importra is kiterjedt.
(146)
Ugyanez az érdekelt fél az árak évenkénti összehasonlításából kiindulva megjegyezte, hogy az Argentínából származó import árai gyorsabb ütemben növekedtek, mint az uniós gazdasági ágazat értékesítési árai. Ugyanakkor az Argentínából származó import továbbra is az uniós gazdasági ágazat árai alá kínált, ami magyarázattal szolgál arra, hogy az uniós árak miért nem növekedhettek hasonló ütemben.
(147)
A dömpingelt behozatal hatásaival kapcsolatos egyéb észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (123)-(128) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
2. Egyéb tényezők hatása
2.1. Az érintett országoktól eltérő harmadik országokból származó behozatal
(148)
Észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (129) preambulumbekezdésének megállapítása, miszerint a harmadik országokból származó behozatal nem okozott kárt, megerősítést nyer.
2.2. Az érintett országokból származó nem dömpingelt behozatal
(149)
A (38) és (70) preambulumbekezdésben említettek szerint a 2. cikk (5) bekezdésének alkalmazásában nem találtak az érintett országokból származó nem dömpingelt behozatalt. Így az ideiglenes rendelet (130) preambulumbekezdését ennek megfelelően felülvizsgálják.
2.3. Egyéb uniós gyártók
(150)
Észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (131) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
2.4. Az uniós gazdasági ágazat által folytatott importtevékenység
(151)
Az ideiglenes rendelet (132)-(136) preambulumbekezdése megállapítja, hogy a figyelembe vett időszakban az uniós gazdasági ágazat jelentős mennyiségben importált biodízelt az érintett országokból, és a vizsgálati időszakban az érintett országokból érkező behozatal a teljes import 60 %-át is elérte.
(152)
Az egyik érdekelt fél azt állította, hogy erre az importra korántsem az uniós gazdasági ágazat védelmében került sor, hanem azon körültekintően kidolgozott hosszú távú stratégiája részeként, hogy az uniós gazdasági ágazat Argentínából szerezze be a biodízelt és az Argentínából származó biodízelbe fektessen be.
(153)
Azt állította továbbá, hogy a szójababolaj Unióba történő importját és Unión belüli biodízellé történő feldolgozását gazdaságilag soha semmi nem indokolta, valamint hogy gazdaságilag csak az minősül kifizetődőnek, ha az Argentínában feldolgozott szójababolajból előállított biodízelt exportálják.
(154)
Ezeket az állításokat el kell utasítani. Az említett hosszú távú stratégia igazolására nem szolgáltak semmilyen bizonyítékkal, és ennek meglétét az uniós gazdasági ágazat tagadta. Egyértelmű, hogy amennyiben az uniós gazdasági ágazatnak szándékában állna biodízel-termelését Argentínában előállított, majd importált késztermékkel kiegészíteni, ésszerűtlen és logikátlan lenne a szóban forgó import ellen panaszt benyújtani.
(155)
Az egyik érdekelt fél ismételten felhívta a figyelmet arra, hogy az uniós gazdasági ágazat a saját védelmében folytatott biodízelimportját hosszú távú kereskedelmi stratégia részeként bonyolította. Ezt az állítást nem támasztották alá bizonyítékokkal, ezért azt a Bizottság elutasítja. Az említett stratégia meglétére vonatkozóan pusztán észrevételek érkeztek, bizonyítékkal egyik fél sem szolgált. Az érintett uniós gyártók szempontjából logikátlannak tűnne a panaszhoz való csatlakozás, és hasonlóképpen ésszerűtlen lenne az egyes esetekben jellemző uniós kapacitás növelése a termelési igények import révén történő teljesítésére irányuló stratégiával párhuzamosan.
(156)
Ugyanez az érdekelt fél azzal is érvelt, hogy az uniós gazdasági ágazat piaci részesedését a saját érdekükben folytatott import beszámításával kell kiszámítani. Ezt a kérelmet elutasították, mivel a piaci részesedésre irányuló számításoknak az uniós gazdasági ágazat saját előállításból származó értékesítéseit kell tükrözniük, és nem a dömpingelt behozatal növekvő volumene melletti, késztermékkel folytatott kereskedelmi tevékenységét.
(157)
Az uniós gazdasági ágazat arra is rámutatott, hogy az előző években a szójababolaj és a pálmaolaj biodízel előállítása céljából folytatott importja gazdaságilag életképes volt. Az érdekelt fél nem szolgáltatott ezzel ellentétes bizonyítékokat. A késztermék importja kizárólag a differenciált exportadórendszer torzító hatása következtében válik gazdaságilag ésszerűvé, mert kifizetődőbb biodízelt exportálni, mint a nyersanyagokat megvásárolni.
(158)
Az egyik érdekelt fél azt állította, hogy maga a szóban forgó import volt az egyik kártényező, mivel kizárólag az uniós gazdasági ágazat rendelkezett az Argentínából származó SME és az Indonéziából származó PME elegyítéséhez szükséges kapacitással, míg az uniós előállítású biodízelt dízelfinomítóknak viszontértékesítették. Az állítás megalapozatlan. Az elegyítés egyszerű művelet, melyet tárolótartályaiban számos kereskedelmi vállalatnak módjában áll elvégezni. Nem érkezett bizonyíték arra vonatkozóan, hogy kizárólag az uniós gyártók lennének képesek az elegyítésre, ezért a Bizottság az állítást elutasította.
(159)
Az egyik indonéz exportáló gyártó továbbá azt állította, hogy az uniós gazdasági ágazat által bonyolított importra nem az ágazat saját érdekében került sor, és a 2011-es naptári év adatait a 2011-ből hat hónapot magában foglaló vizsgálati időszak adataival hasonlította össze. Az összehasonlítás ezért nem pontos, amennyiben a vizsgálati időszak nem felezhető meg. Ezt az állítást a Bizottság elutasítja.
(160)
Az uniós gazdasági ágazat exportjára vonatkozó további észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (132)-(136) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
2.5. Az uniós gazdasági ágazat kapacitása
(161)
Az ideiglenes rendelet (137)-(140) preambulumbekezdése jelzi, hogy az uniós gazdasági ágazat kapacitáskihasználása a teljes figyelembe vett időszakban alacsony volt, ugyanakkor a mintába kiválasztott vállalatok helyzete a kapacitáskihasználás hasonló mértékű csökkenésének hiányában romlott.
(162)
Az ideiglenes következtetés értelmében az állandó alacsony kapacitáskihasználási arány nem okozhatta az uniós gazdasági ágazatot ért kárt.
(163)
Egy érdekelt fél észrevételt fűzött az ideiglenes rendeletben szereplő adatokhoz, miszerint az import teljes hiánya esetén az uniós gazdasági ágazat kapacitáskihasználása a vizsgálati időszakban 53 % lett volna. Egyúttal rámutat a termelési kapacitásban 2009 és a vizsgálati időszak vége között jelentkező növekedésre, ami a figyelembe vett időszakban a kapacitáskihasználás csökkenését vonta maga után.
(164)
Az érdekelt fél ugyanakkor nem nyújtott be bizonyítékokat arra nézve, hogy az említett alacsony kapacitáskihasználás olyan mértékű kárt okozott volna, hogy megszüntesse a dömpingelt behozatal és az uniós gazdasági ágazat romló helyzete közötti okozati összefüggést. Az állandó költségek a teljes előállítási költség csekély részét (hozzávetőlegesen 5 %-ot) teszik ki, ami arra utal, hogy az alacsony kapacitáskihasználás egyike volt a kártényezőknek, azonban nem játszott jelentős szerepet. Ezenfelül, az alacsony kapacitáskihasználás egyik oka, hogy a különleges piaci helyzetből adódóan az uniós gazdasági ágazat magát a készterméket importálta.
(165)
A felülvizsgált kapacitáskihasználási adatok figyelembevételét követően a figyelembe vett időszakra vetítve az uniós gazdasági ágazat kapacitása csökkent, kapacitáskihasználása pedig 46 %-ról 55 %-ra nőtt. Mindez azt mutatja, hogy az uniós gazdasági ágazat kapacitáskihasználása a dömpingelt import hiányában a fent említett 53 %-os értékhez képest jelentősen nőne.
(166)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően több érdekelt fél kétségbe vonta azt a következtetést, miszerint az alacsony kapacitáskihasználás nem játszott döntő szerepet a kár előidézésében. Állításuk szerint a biodízel-ágazat állandó költségei jóval meghaladják a fentiekben jelzett csekély mértéket. Ezen állításukat azonban nem bizonyították, ezért azt a Bizottság elutasítja. Mindazonáltal az állandó költségek nincsenek hatással a kapacitáskihasználási arányra. A mintában szereplő vállalatok ellenőrzése során megállapították, hogy az állandó költségek teljes termelési költséghez viszonyított aránya a vizsgálati időszakban 3 % és 10 % között mozgott.
(167)
E tekintetben az az észrevétel érkezett, hogy az uniós gazdasági ágazat többletkapacitása olyan magas volt, hogy még a dömpingelt import hiányában sem mutatott volna kellő nyereségességet. Ezt az állítást semmilyen bizonyíték nem támasztotta alá, és az a tény, hogy az uniós gazdasági ágazat 2009-ben alacsony kapacitáskihasználás mellett nyereséges volt, arra enged következtetni, hogy a dömpingelt import hiányában fokozott nyereséget érhetett volna el.
(168)
Ezenfelül úgy is érveltek, hogy az üzemek bezárásának és a tovább működő üzemek kapacitáscsökkentésének költségei révén maga az uniós gazdasági ágazat kapacitáscsökkenése is hozzájárult a kárhoz. Ezt az állítást nem támasztották alá, és nem nyújtottak be bizonyítékokat arra nézve, hogy a kapacitáscsökkentés, illetve az üzemek bezárásának költségei jelentős összegnek minősültek.
(169)
Végezetül a kapacitás tekintetében azt állították, hogy a figyelembe vett időszakban az a vállalat, amely növelte biodízelgyártó kapacitását, felelőtlen üzleti döntést hozott. Ezt az állítást semmilyen bizonyíték nem támasztotta alá. Sőt, az a tény, hogy egyes vállalatok az Argentínából és Indonéziából származó biodízel dömpingelt importja mellett tudták növelni kapacitásukat, rámutat, hogy termékeik iránt piaci kereslet mutatkozott.
(170)
A felülvizsgált makrogazdasági mutatók szintén jelzik, hogy az említett időszakban egyes vállalatok csökkentették kapacitásukat, és a vizsgálati időszak vége felé megkezdték a nem életképes üzemek bezárását. A vállalatokat egyenként vizsgálva a kapacitás növekedése elsősorban az úgynevezett „második generációs” biodízelüzemek terjedésének tudható be, amelyek hulladékolajat vagy sűrű növényi zsírt használnak a termeléshez. Ebből adódóan az uniós gazdasági ágazat megkezdte kapacitásának racionalizálását annak érdekében, hogy megfeleljen az uniós követelményeknek.
(171)
Az uniós gazdasági ágazat kapacitására vonatkozó egyéb észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (137)-(140) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
2.6. Nyersanyaghiány és vertikális integráció
(172)
A nyersanyagokhoz való hozzáférésre vonatkozó új észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (141) és (142) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
2.7. A biodízel kétszeres beszámítása
(173)
Az ideiglenes rendelet (143)-(146) preambulumbekezdése azzal az állítással foglalkozik, miszerint a kétszeres beszámításon alapuló rendszer - miszerint egyes tagállamokban a hulladékolajból előállított biodízel kétszeresen számít az előírt elegyítési arányba - hozzájárult az uniós gazdasági ágazatot ért kárhoz, legalábbis azon uniós gyártók esetében, melyek szűz olajokból állítanak elő biodízelt.
(174)
Egy érdekelt fél említést tett az egyik uniós gyártó észrevételéről, amely szerint 2011-ben csökkent az értékesítésük a kétszeres beszámításra alkalmas biodízelt előállító gyártók előnyére.
(175)
A szóban forgó gyártó által érzékelt kedvezőtlen hatás azonban korlátozottnak, ideiglenesnek és a vizsgálati időszak mindössze egy részére érvényesnek minősült, mivel a kétszeres beszámításon alapuló rendszert a vállalat székhelye szerinti tagállamban csak 2011 szeptemberében fogadták el. Tekintettel arra, hogy a mintába kiválasztott vállalatok pénzügyi eredménye 2011 szeptemberét követően romlott, és a szóban forgó vállalat a mintába tartozott, a kétszeres beszámítás nem tekinthető a kár forrásának.
(176)
Az uniós gazdasági ágazatot hulladékolajból biodízelt előállító, és a kétszeres beszámítás előnyeit élvező vállalatok, valamint a szűz olajakból biodízelt előállító vállalatok együttesen alkotják, így a keresletben mutatkozó ingadozás hatásai az uniós gazdasági ágazaton belül maradnak. A kétszeres beszámítás alá eső biodízel gyártásához szükséges használtolaj véges kínálatából következően a kétszeresen beszámított biodízel gyártásának lényeges növekedése akadályokba ütközik. Ez az első generációs biodízel iránti folyamatos fokozott keresletet vonja maga után. A vizsgálati időszakban nem találtak jelentős mennyiségű kétszeres beszámítás alá eső biodízelimportot, ami megerősíti, hogy a kétszeres beszámítás a keresletet magán az uniós gazdasági ágazaton belül módosítja, és nem generál importigényt. Az érdekelt féltől nem érkezett olyan adat a Bizottsághoz, amely alátámasztotta volna, hogy a figyelembe vett időszakban a kétszeres beszámítás alá eső biodízel okozta volna a szűz olajból előállított biodízel árának csökkenését. Az adatok inkább arra mutatnak rá, hogy a kétszeres beszámítás alá eső biodízel ára a szűz olajból készült, ásványi dízel árához kapcsolódó biodízel árával szemben csekély kedvezményt tartalmaz.
(177)
A mindkét termelőtípust magában foglaló uniós gazdasági ágazat teljesítményének csökkenése nem tudható be a néhány tagállamban érvénybe léptetett kétszeres beszámításon alapuló rendszernek. Az ideiglenes rendelet (145) preambulumbekezdésében említetteknek megfelelően a tény, hogy a kétszeresen beszámított biodízelt gyártó, mintában szereplő vállalatok teljesítménye szintén romlik, rámutat, hogy a dömpingelt import által előidézett kár a teljes ágazatot érinti.
(178)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően több érdekelt fél is úgy érvelt, hogy a kétszeresen beszámított biodízel mennyiségét alulbecsülték. Ugyanakkor az uniós piacon a vizsgálati időszakban a teljes biodízel-értékesítéshez viszonyítva korlátozott mennyiségben állt rendelkezésre a kétszeresen beszámított biodízel. Ezenfelül, amennyiben egy tagállamban érvényben van a kétszeres beszámítás, az azon alapuló rendszer követelményeinek megfelelő biodízelt az Unióban állítják elő, így a kereslet az uniós gazdaságon belül marad. Nem merült fel olyan új bizonyíték, amely módosította volna e következtetést.
(179)
A szabályozási tényezőkre vonatkozó további új észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (143)-(146) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
2.8. Egyéb szabályozási tényezők
(180)
Az ideiglenes rendelet (147)-(153) preambulumbekezdése az érdekelt felek állításait tárgyalja, melyek szerint az olyan tagállami korlátozások, mint például a kvóta- és adórendszerek hivatottak az érintett országokból származó behozatalt korlátozni, amiből az következik, hogy az uniós gazdasági ágazat kárát - különösen egyes tagállamokban - nem okozhatta az import.
(181)
Ezt az érvelést ideiglenesen elutasították, többek között azért, mert az érintett országokból érkező dömpingelt behozatal a legtöbb tagállamban jelen van. Továbbá az egyik tagállamba történő behozatalt követően az importot más tagállamokban is lehet értékesíteni.
(182)
Egy érdekelt fél jelezte, hogy 2011-ben a francia vámhivatal kis mennyiségű argentin biodízelt vámkezelt, és ugyanebben az időszakban szintén kis mennyiségű német importot jelentettek be.
(183)
Amint arra a fenti magyarázat utal, az egyik tagállamban vámkezelt biodízel más tagállamokban is értékesíthető, ami az ilyen jellegű adatokat megbízhatatlanná teszi. Ezenfelül a mintába kiválasztott francia és német vállalatok rámutattak a saját termelésük és az érintett országokból származó import közötti árversenyre, és az annak következtében bekövetkezett kárra.
(184)
Egy másik érdekelt fél azt állította, hogy a biodízel-ágazat előnyére kialakított rendszerek visszavonása révén több tagországban csökkentek a biodízel-vállalatok bevételei, ami kárt okozott. Különösen rámutatnak Franciaországban az adókedvezmény fokozatos visszavonására, és Németországban a „zöld üzemanyagokra” kivetett adókra.
(185)
Ugyanakkor e változások időben nem esnek egyértelműen egybe az uniós gazdasági ágazat pénzügyi teljesítményének visszaesésével. A kedvezmények közül több is a biodízel-felhasználókra, és nem a gyártókra irányult, emellett legtöbbjük a vizsgálati időszakban még érvényben volt. Nem áll rendelkezésre olyan bizonyíték, ami alátámasztaná, hogy a tagállamok kötelező elegyítési követelményeknek való megfelelés érdekében változó szakpolitikái az uniós gazdasági ágazat kárát idézték volna elő.
(186)
Egy indonéz exportáló gyártó jelezte, hogy a Versenypolitikai Főigazgatóság vizsgálatot folytat amiatt, mert az olaj- és bioüzemanyag-termékek árának Platts általi értékelése során az eljárásban részt vevő vállalatok állítólagosan torzított árakat nyújtottak be a Platts felé, és kérelmezte, hogy e vizsgálat tárgyát tekintsék az okozott kár lehetséges tényezőjének. Az állítást elutasították, mivel a vizsgálat folyamatban van, és annak megállapításait még nem hozták nyilvánosságra.
(187)
A tagállami szakpolitikákat érintő egyéb észrevétel hiányában az ideiglenes rendelet (147)-(153) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
3. Az okozati összefüggéssel kapcsolatos következtetés
(188)
Az érintett országokból származó érintett termék importja a vizsgálati időszakban dömpingelt formában történt, és az uniós gazdasági ágazat értékesítési árai alá kínált. Egyértelmű a dömpingelt import volumenének növekedése és az uniós gazdasági ágazat helyzetének romlása közötti időbeli egybeesés. A dömpingelt import közvetlen versenyben állt az uniós gazdasági ágazat termelésével, melynek eredményeképpen a figyelembe vett időszakban az uniós gazdasági ágazat vesztett nyereségességéből és piaci részesedéséből. Nem kizárt, hogy a fentiekben említett egyéb tényezők bizonyos mértékben hatással voltak az uniós gazdasági ágazat teljesítményére, ugyanakkor továbbra is érvényes, hogy az érintett országokból származó dömpingelt behozatal kárt okoz az uniós gazdasági ágazatnak.
(189)
Nem merült fel olyan új bizonyíték, amely módosította volna a következtetést, miszerint az egyéb tényezők önállóan vagy együttesen nem gyakoroltak olyan mértékű hatást, hogy az megszüntetné a dömpingelt behozatal és az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett kár közötti okozati összefüggést. Az okozati összefüggéssel kapcsolatos következtetésre vonatkozó egyéb észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (154)-(157) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
G. AZ UNIÓS ÉRDEK
1. Az uniós gazdasági ágazat érdeke
(190)
Az uniós gazdasági ágazat helyzetére vonatkozó észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (159)-(161) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
2. A független importőrök és kereskedők érdeke
(191)
Egy indonéz exportáló gyártó állítása szerint a javasolt vámok kedvezőtlen hatással lennének az importőrökre és a kereskedőkre, ugyanakkor ezt nem támasztotta alá bizonyítékokkal. Állításában ennek ellenkezője szerepelt, jelezve hogy a vám magasabb árak révén továbbhárítható a felhasználókra és a fogyasztókra, ami az importőrök és a kereskedők szempontjából semmiféle hatást nem váltana ki.
(192)
Biodízel-importőröktől és -kereskedőktől nem érkezett észrevétel az ideiglenes intézkedések közzétételét követően.
(193)
A független importőrök és kereskedők érdekeit érintő egyéb észrevétel hiányában az ideiglenes rendelet (162)-(163) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
3. A felhasználók és a fogyasztók érdeke
(194)
Egy indonéz exportáló gyártó jelezte, hogy a javasolt vámok emelnék a biodízel árát, ezáltal csökkentve a bioüzemanyaggal működő járművek vásárlása iránti hajlandóságot.
(195)
A Bizottság elutasítja az állítást. A biodízelt főként ásványi dízellel elegyítve alkalmazzák és értékesítik a vásárlóknak, ezért nincs szükség olyan speciális jármű vásárlására, amely tiszta bioüzemanyaggal működik.
(196)
Az ideiglenes rendeletben leírtaknak megfelelően a biodízel-összetevő ára emelkedne, amennyiben azt Argentínából és Indonéziából importálják, ugyanakkor a vásárlóknak értékesített dízelben alacsony arányban található biodízel, így a csekély áremelkedés a fogyasztók számára észrevétlen maradna.
(197)
Az intézkedések hatása a fogyasztóknak értékesített dízel végleges árára - ami a fentiekkel összhangban várhatóan csekély - nem veszélyezteti a megújulóenergia-irányelv célkitűzéseit.
(198)
Az ideiglenes rendelethez felhasználók, fogyasztók vagy az azokat képviselő szervezetek nem fűztek észrevételt.
(199)
A fogyasztók érdekére vonatkozó további észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (164)-(166) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
4. A nyersanyag-beszállítók érdeke
(200)
A nyersanyag-beszállítók érdekére vonatkozó észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (167)-(169) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
5. Az uniós érdekkel kapcsolatos következtetés
(201)
Nem érkezett olyan észrevétel, amely módosította volna az uniós érdek ideiglenes rendelet szerinti elemzését, ezért az intézkedések bevezetése továbbra is az Unió érdekében áll. Ennek következtében az ideiglenes rendelet (170)-(171) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
H. VÉGLEGES DÖMPINGELLENES INTÉZKEDÉSEK
1. A kár megszüntetéséhez szükséges szint
(202)
Több érdekelt fél vitatta az uniós gazdasági ágazatra az ideiglenes rendelet (175) preambulumbekezdése szerint előirányzott 15 %-os haszonkulcs alkalmazását, mivel azt az uniós biodízel-ágazat tekintetében irreálisan magas elvárásnak vélték.
(203)
Ezen érdekelt felek többsége ugyanakkor javasolta, hogy az előirányzott 15 %-os haszonkulcsot más időszakok vagy egyéb vizsgálatok adataival helyettesítsék, de elmulasztottak magyarázatot adni arra, hogy egy másik időszak vagy vizsgálat figyelembevétele miért lenne megfelelőbb.
(204)
Az ideiglenes rendeletben kifejtettek szerint a 15 %-os haszonkulcs annak a forgalom százalékos arányában kifejezett nyereségnek felel meg, melyet az uniós gazdasági ágazat 2004 és 2006 között, a dömpingelt import hiányában ért el. Ez volt az utolsó időszak, melynek során a dömpingelt import hiányában nyereséget értek el, majd 2006-tól kezdődően a dömpingelt behozatal - először az USA-ból, majd Argentínából és Indonéziából - folyamatosan jelen volt az uniós piacon.
(205)
Az uniós biodízelpiac 2004 és 2006 között több tekintetben is jelentős fejlődést mutatott. A dömpingelt import 2004 és 2006 között elhanyagolható piaci részesedéssel bírt, és az egyéb import is alacsony volt. A vizsgálati időszakban a dömpingelt import 19 %-os piaci részesedéssel rendelkezett. Az uniós gazdasági ágazatot 2004 és 2006 között 40 vállalat alkotta, ami mára több mint 200 vállalatra bővült, kiélezve a piaci versenyt.
(206)
A fogyasztás 2004 és 2006 között jelentős mértékben, 2 millió MT-ról 5 millió MT-ra nőtt, míg a figyelembe vett időszakban a fogyasztás mindössze enyhe növekedést mutatott. A kapacitáskihasználás 2004 és 2006 között 90 %-os volt, míg a vizsgálati időszakban 55 %-ra esett vissza.
(207)
Következésképpen a fenti piaci fejlemények figyelembevétele az előirányzott haszonkulcs kiigazításával együtt indokoltnak tekinthető, tükrözve az uniós gazdasági ágazat jelenlegi piaci körülmények közötti várható nyereségét.
(208)
Ezért a százalékos nyereségértékek alkalmazása helyett a szóban forgó három év EUR/értékesített MT-ban kifejezett tényleges nyereségét számolták ki. Minden év tekintetében figyelembe vették a 2011-es árakat, majd kiszámították az átlagot. A vizsgálati időszakban az uniós gazdasági ágazatra előirányzott, a forgalom százalékos arányában kifejezett haszonkulcs 11 %.
(209)
Ennek alapján a kár megszüntetéséhez szükséges különbözetet újraszámították.
(210)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően az egyik érdekelt fél az kárkülönbözet kiszámításával kapcsolatban azt állította, hogy az RBD pálmaolaj uniós importjára kivetett 5,1 %-os importvámot ki kell zárni az uniós gyártók termelési költségeiből. Ezt az érvelést a Bizottság elutasítja, mivel a szóban forgó vám költségeit a pálmaolajat importáló uniós gyártók viselik, és azt ennek megfelelően figyelembe kell venni.
(211)
Egy indonéz exportáló gyártó vitatta az uniós gazdasági ágazatra előirányzott haszonkulcs kiszámítását, valamint a 2004-2006 közötti időszak adatainak alkalmazását, és javasolta, hogy az előirányzott haszonkulcs kiszámításához kizárólag a 2004. év adatait vegyék figyelembe. Az Egyesült Államokból származó importtal szembeni előző vizsgálat azonban megállapította, hogy a három év átlagának figyelembevétele pontosabb eredményhez vezetett, mint kizárólag a 2004-es adatok használata. Nem adtak elő olyan érdemi érvet, ami ettől eltérő következtetésre vezetne.
(212)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően a panaszosok úgy érveltek, hogy az ideiglenes szakaszban javasolt 15 %-os előirányzott haszonkulcson nem kell változtatni. Ugyanakkor érvelésük nem kapcsolódik az előirányzott haszonkulcs megállapításának céljához, azaz az uniós gazdasági ágazat dömpingelt import hiányában elért nyereségének meghatározásához. Az érvelést ezért a Bizottság elutasítja.
(213)
A kár megszüntetéséhez szükséges szintre vonatkozó egyéb észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (176) és (177) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
2. Végleges intézkedések
(214)
A dömpinggel, a kárral, az okozati összefüggéssel és az uniós érdekkel kapcsolatban levont következtetéseket figyelembe véve, és az alaprendelet 9. cikkének (4) bekezdésével összhangban, a dömping- és kárkülönbözet szintje közül az alacsonyabbikat figyelembe véve végleges dömpingellenes intézkedéseket kell bevezetni az érintett termék behozatalára, az alacsonyabb vám szabályának megfelelően.
(215)
A dömpingellenes vámok megállapításához összehasonlították a kár megszüntetéséhez szükséges különbözeteket és a dömpingkülönbözeteket. Ennek alapján a végleges dömpingellenes vámok a vámfizetés előtti, uniós határparitáson számított CIF-ár százalékában kifejezve a következők:
Ország
Vállalat
Dömping-különbözet
Kárkülönbözet
Dömpingellenes vám
Argentína
Aceitera General Deheza S.A., General Deheza, Rosario; Bunge Argentina S.A., Buenos Aires
41,9 %
22 %
22 %
(216,64 EUR)
Louis Dreyfus Commodities S.A., Buenos Aires
46,7 %
24,9 %
24,9 %
(239,35 EUR)
Molinos Río de la Plata S.A., Buenos Aires; Oleaginosa Moreno Hermanos S.A.F.I.C.I. y A., Bahia Blanca; Vicentin S.A.I.C., Avellaneda
49,2 %
25,7 %
25,7 %
(245,67 EUR)
Egyéb együttműködő vállalatok
46,8 %
24,6 %
24,6 %
(237,05 EUR)
Minden más vállalat
49,2 %
25,7 %
25,7 %
(245,67 EUR)
Indonézia
PT. Ciliandra Perkasa, Jakarta
8,8 %
19,7 %
8,8 %
(76,94 EUR)
PT. Musim Mas, Medan
18,3 %
16,9 %
16,9 %
(151,32 EUR)
PT. Pelita Agung Agrindustri, Medan
16,8 %
20,5 %
16,8 %
(145,14 EUR)
PT Wilmar Bioenergi Indonesia, Medan; PT Wilmar Nabati Indonesia, Medan
23,3 %
20 %
20 %
(174,91 EUR)
Egyéb együttműködő vállalatok
20,1 %
18,9 %
18,9 %
(166,95 EUR)
Minden más vállalat
23,3 %
20,5 %
20,5 %
(178,85 EUR)
(216)
Mivel a dömpingellenes vám a tiszta biodízelre és azokra a keverékekre is alkalmazandó, amelyek biodízelt tartalmaznak (a biodízel-tartalom tömegével arányosan), annak érdekében, hogy a tagállamok vámhatóságai a vámot megfelelően szedjék be, pontosabb és helyénvalóbb a vámot EUR/tonna nettó tömeg szerinti rögzített értékben kifejezni és az importált tiszta biodízelre, valamint a keverékek biodízel-tartalmára alkalmazni.
(217)
Az ideiglenes rendelet (183) preambulumbekezdése megjegyzi, hogy a biodízel érintett országokból származó behozatalára nyilvántartásba vételt vezettek be oly módon, hogy szükség esetén a vámok az ideiglenes intézkedések bevezetése előtt 90 nappal beszedhetők.
(218)
A nyilvántartásba vett termékekre kirótt vámok beszedése csak akkor lehetséges, ha az alaprendelet 10. cikkének (4) bekezdésében előírt feltételek teljesülnek. A nyilvántartásba vétel bevezetését követő importra vonatkozó importstatisztikák rámutattak, hogy az import jelentősen visszaesett, ahelyett, hogy az ideiglenes intézkedések bevezetését megelőzően lényeges importnövekedésre került volna sor. Az említett feltételek ezért nem teljesülnek, így a nyilvántartásba vett behozatalra nem szednek vámot.
(219)
Az e rendeletben meghatározott, egyes vállalatokra alkalmazandó egyedi dömpingellenes vámokat a jelenlegi vizsgálat eredményei alapján állapították meg. Így ezek az értékek a vizsgálat során a vállalatokkal kapcsolatban feltárt helyzetet tükrözik. Ezen vámok (ellentétben a „minden más vállalatra” alkalmazandó országos vámokkal) ennélfogva kizárólag az érintett országokból származó érintett termékek behozatalára alkalmazandók, amelyeket az említett vállalatok és az említett konkrét jogi személyek állítottak elő. Azok az érintett importált termékek, melyeket az e rendelet rendelkező részében külön nem említett egyéb vállalatok gyártanak - ideértve a külön említett vállalatokkal kapcsolatban álló egységeket is - nem részesülhetnek e vámok előnyeiből, ezekre a „minden más vállalatra” alkalmazandó vámok vonatkoznak.
(220)
A vállalatspecifikus egyedi dömpingellenes vámok alkalmazására irányuló bármely kérelmet (például a jogalany nevében bekövetkezett változást követően, illetve új gyártási vagy értékesítési egységek létrehozását követően benyújtott kérelmeket) haladéktalanul a Bizottsághoz (12) kell címezni, mellékelve minden releváns információt, különös tekintettel a vállalatnak a gyártáshoz, belföldi és exportértékesítésekhez kapcsolódó olyan tevékenységeiben bekövetkezett változásokra, amelyek például névváltozással vagy a gyártási és értékesítési egységekben bekövetkezett változással függenek össze. Adott esetben a rendeletet ennek megfelelően módosítják az egyedi vámtételekben részesülő vállalatok listájának aktualizálásával.
(221)
Valamennyi fél tájékoztatást kapott azokról a főbb tényekről és megfontolásokról, amelyek alapján a Bizottság az Argentínából és Indonéziából származó biodízel behozatalára végleges dömpingellenes vámok kivetését és az ideiglenes vám révén biztosított összegek végleges beszedését kívánta javasolni (a továbbiakban: végleges nyilvánosságra hozatal). A felek számára határidőt biztosítottak ahhoz, hogy a végleges nyilvánosságra hozatallal kapcsolatban közölhessék észrevételeiket.
(222)
Az érdekelt felek által benyújtott szóbeli és írásbeli észrevételeket a Bizottság megvizsgálta és adott esetben figyelembe vette.
3. Kötelezettségvállalások
(223)
Két indonéz exportáló gyártó hasonló árra vonatkozó kötelezettségvállalást ajánlott fel az alaprendelet 8. cikke (1) bekezdésével összhangban. Meg kell jegyezni, hogy a termék esetében - figyelembe véve a nyersanyag árában mutatkozó számottevő különbségeket - nem lehetséges rögzített árra vonatkozó kötelezettségvállalást tenni. Ebben az összefüggésben mindkét vállalat javasolta a minimális importáraknak a nyers pálmaolaj (CPO) változásainak függvényében történő rendszeres indexálását a nyersanyagköltségre alkalmazott együttható révén.
(224)
A két exportáló gyártó felajánlásával kapcsolatban megjegyezendő, hogy a megfelelően indexált minimális importár megállapítása érdekében figyelembe kellene venni azt a számos egyéb tényezőt, amelyek jelentős szerepet játszanak és rámutatnak a biodízelpiac ingadozásaira. A biodízelpiac rendkívül ingadozó, és a biodízel-vállalkozásokat számos egyéb tényező befolyásolja, köztük a biodízel kereskedelmi rendszerének összetettsége, a gázolaj és a biodízel közötti árkülönbség, a növényiolaj-piacok ingadozása és fejleményei, a különböző típusú növényi olajok egymástól való függése, valamint az USD/EUR átváltási árfolyamának alakulása. Ezek a tényezők roppant összetett, többszörös napi indexálást igényelnének ahhoz, hogy az indexálás megfelelő legyen. Ezért a felajánlás szerinti, kizárólag CPO-ra vonatkozó, havonta végzett indexálás nem tekinthető megfelelőnek, és nem éri el a kívánt hatást.
(225)
Ezenfelül lényeges keresztkompenzációs kockázatokra derült fény a szóban forgó indonéz exportőrökkel és ügyfeleikkel kapcsolatban, mivel a biodízelen kívül egyéb termékeket is exportálnak az Unióba, továbbá az ágazatban rendhagyó, biodízellel, CPO-val, illetve más termékekkel foglalkozó vállalatok között folytatott kölcsön- és csereügyletek miatt.
(226)
A fenti tényezőkből adódóan rendkívüli terhet jelentene a kötelezettségvállalások hatékony végrehajtása és figyelemmel kísérése, és adott esetben kivitelezhetetlen is lenne. A fenti indokok alapján a felajánlott kötelezettségvállalások nem elfogadhatók.
4. Az ideiglenes vámok végleges beszedése
(227)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően az egyik érdekelt fél azt állította, hogy az ideiglenes szakaszban a dömpingkülönbözetek számítása elírásokat tartalmazott, illetve a helyes adatok alkalmazása csekély összegű dömpingkülönbözetet eredményezett volna. Következésképpen az érdekelt fél kérelmezte, hogy az ideiglenes dömpingellenes vámokat ne szedjék be. Ezt a kérelmet el kell utasítani, mivel a végleges dömpingellenes vám egyértelműen meghaladja az ideiglenes vámot.
(228)
Tekintettel a megállapított dömpingkülönbözetekre, és figyelembe véve az uniós gazdasági ágazatnak okozott kár mértékét, az ideiglenes rendelettel kivetett, ideiglenes dömpingellenes vámok formájában biztosított összegeket véglegesen be kell szedni,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
(1) Végleges dömpingellenes vámot kell kivetni az Argentínából és Indonéziából származó, jelenleg az ex 1516 20 98 (TARIC-kódok: 1516209821, 1516209829 és 1516209830), ex 1518 00 91 (TARIC-kódok: 1518009121, 1518009129 és 1518009130), ex 1518 00 95 (TARIC-kód: 1518009510), ex 1518 00 99 (TARIC-kódok: 1518009921, 1518009929 és 1518009930), ex 2710 19 43 (TARIC-kódok: 2710194321, 2710194329 és 2710194330), ex 2710 19 46 (TARIC-kódok: 2710194621, 2710194629 és 2710194630), ex 2710 19 47 (TARIC-kódok: 2710194721, 2710194729 és 2710194730), 2710 20 11, 2710 20 15, 2710 20 17, ex 3824 90 97 (TARIC-kódok: 3824909701, 3824909703 és 3824909704), 3826 00 10 és ex 3826 00 90 (TARIC-kódok: 3826009011, 3826009019 és 3826009030) KN-kód alá besorolt, szintézissel és/vagy hidrogénezéssel előállított, nem fosszilis eredetű, zsírsav-monoalkil-észterek és/vagy paraffingázolajok - akár tisztán, akár keverék formájában történő- behozatalára.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott és az alább felsorolt vállalatok által előállított termékek esetében alkalmazandó végleges dömpingellenes vámtételek a következők:
Ország
Vállalat
Vámtétel EUR/tonna nettó tömeg
TARIC-kiegészítő kód
Argentína
Aceitera General Deheza S.A., General Deheza, Rosario; Bunge Argentina S.A., Buenos Aires
216,64
B782
Louis Dreyfus Commodities S.A., Buenos Aires
239,35
B783
Molinos Río de la Plata S.A., Buenos Aires; Oleaginosa Moreno Hermanos S.A.F.I.C.I. y A., Bahia Blanca; Vicentin S.A.I.C., Avellaneda
245,67
B784
Egyéb együttműködő vállalatok:
Cargill S.A.C.I., Buenos Aires; Unitec Bio S.A., Buenos Aires; Viluco S.A., Tucuman
237,05
B785
Minden más vállalat
245,67
B999
Indonézia
PT Ciliandra Perkasa, Jakarta
76,94
B786
PT Musim Mas, Medan
151,32
B787
PT Pelita Agung Agrindustri, Medan
145,14
B788
PT Wilmar Bioenergi Indonesia, Medan; PT Wilmar Nabati Indonesia, Medan
174,91
B789
Egyéb együttműködő vállalatok:
PT Cermerlang Energi Perkasa, Jakarta
166,95
B790
Minden más vállalat
178,85
B999
(3) A keverékekre vonatkozó dömpingellenes vámot a keverékben megtalálható, szintézissel és/vagy hidrogénezéssel előállított, nem fosszilis eredetű, zsírsav-monoalkil-észterek és paraffingázolajok (vagyis a biodízel-tartalom) tömegszázalékos arányában kell alkalmazni.
(4) Azokban az esetekben, amikor az áruk szabad forgalomba bocsátásuk előtt megsérülnek, és így a vámérték megállapításához a ténylegesen kifizetett vagy kifizetendő árat a 2454/93/EGK rendelet (13) 145. cikke szerint kiigazítják, a dömpingellenes vámnak a fent meghatározott összegek alapján kiszámított összegét a ténylegesen kifizetett vagy kifizetendő ár kiigazításához használt százalékkal csökkentik.
(5) Eltérő rendelkezés hiányában a vámokra vonatkozó hatályos rendelkezéseket kell alkalmazni.
2. cikk
Az Argentínából és Indonéziából származó biodízel behozatalára vonatkozó ideiglenes dömpingellenes vám kivetéséről szóló 490/2013/EU bizottsági rendelet szerinti ideiglenes dömpingellenes vám formájában biztosított összegeket véglegesen be kell szedni.
3. cikk
Amennyiben Argentína vagy Indonézia bármely új exportáló gyártója kielégítő bizonyítékot szolgáltat a Bizottságnak arra nézve, hogy:
-
nem exportálta az Unióba az 1. cikk (1) bekezdésében meghatározott terméket a vizsgálati időszak során (2011. július 1-jétől2012. június 30-ig),
-
nem áll kapcsolatban egyetlen olyan argentin vagy indonéz gyártóval vagy exportőrrel sem, amely e rendelet intézkedéseinek hatálya alá esik,
-
az érintett terméket az Unióba ténylegesen csak az intézkedések alapjául szolgáló vizsgálati időszak után exportálta, vagy visszavonhatatlan szerződéses kötelezettséget vállalt jelentős mennyiség Unióba történő exportjára,
az 1. cikk (2) bekezdése módosítható az új exportáló gyártónak a mintába fel nem vett együttműködő vállalatok jegyzékébe történő felvételével, amely vállalatra az érintett országra érvényes súlyozott átlagos vámot kell alkalmazni.
4. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2013. november 19-én.