RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 1262/2012
af 20. december 2012
om fastsættelse af EU-fartøjers fiskerimuligheder for visse dybhavsfiskebestande for 2013 og 2014
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 43, stk. 3,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Traktatens artikel 43, stk. 3, fastsætter, at Rådet på forslag af Kommissionen vedtager foranstaltninger vedrørende fastsættelse og fordeling af fiskerimuligheder.
(2)
Ifølge Rådets forordning (EF) nr. 2371/2002 af 20. december 2002 om bevarelse og bæredygtig udnyttelse af fiskeressourcerne som led i den fælles fiskeripolitik (1) skal der træffes foranstaltninger for adgang til farvande og ressourcer og for bæredygtigt fiskeri under hensyntagen til den foreliggende videnskabelige, tekniske og økonomiske rådgivning, herunder især rapporter fra Den Videnskabelige, Tekniske og Økonomiske Komité for Fiskeri (STECF), samt i lyset af rådgivning fra regionale rådgivende råd.
(3)
Det er op til Rådet at vedtage foranstaltninger vedrørende fastsættelse og fordeling af fiskerimuligheder for de enkelte fiskerier eller fiskerigrupper, herunder visse betingelser, som funktionelt er knyttet til fiskerimulighederne, hvor det er relevant. Fiskerimulighederne bør fordeles mellem medlemsstaterne på en sådan måde, at hver medlemsstat sikres en relativ stabilitet i fiskeriet for hver bestand eller for hvert fiskeri, og med behørig hensyntagen til den fælles fiskeripolitiks mål som fastsat i forordning (EF) nr. 2371/2002.
(4)
De samlede tilladte fangstmængder (TAC'er) bør fastsættes på grundlag af foreliggende videnskabelige rådgivning, under hensyntagen til biologiske og samfundsøkonomiske aspekter, samtidig med at der sikres en retfærdig behandling af de forskellige fiskerisektorer, og i lyset af de holdninger, som kommer til udtryk under samrådet med interesseparterne, herunder navnlig under møderne med Det Rådgivende Udvalg for Fiskerivarer og Akvakulturprodukter og de berørte regionale rådgivende råd.
(5)
Fiskerimulighederne bør være i overensstemmelse med internationale aftaler og principper, f.eks. FN-aftalen af 1995 om bevarelse og forvaltning af fælles fiskebestande og stærkt vandrende fiskebestande (2) og de detaljerede forvaltningsprincipper, som er fastlagt i FAO's internationale retningslinjer af 2008 for forvaltningen af dybhavsfiskeri på åbent hav, i henhold til hvilke navnlig lovgiver bør være mere forsigtig, hvis oplysningerne er usikre, upålidelige eller utilstrækkelige. At der ikke foreligger tilstrækkelige videnskabelige oplysninger, bør ikke bruges som begrundelse for at udskyde eller undlade at træffe bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger.
(6)
Den seneste videnskabelige rådgivning fra Det Internationale Havundersøgelsesråd (ICES) og fra STECF konkluderer, at de fleste dybhavsbestande ikke udnyttes på et bæredygtigt grundlag, og at fiskerimulighederne for at sikre en bæredygtig udnyttelse af disse bestande bør reduceres, indtil der ses en positiv udvikling i bestandenes størrelse. ICES har desuden anbefalet, at direkte fiskeri efter orange savbug i alle områder og efter visse bestande af byrkelange og spidstandet blankesten ikke bør tillades.
(7)
Hvad angår dybhavshajer anses de vigtigste kommercielle arter for at være nedfisket, og derfor bør direkte fiskeri efter dem ikke være tilladt.
(8)
Fiskerimulighederne for dybhavsarter, jf. artikel 2, litra a), i Rådets forordning (EF) nr. 2347/2002 af 16. december 2002 om særlige adgangskrav og dertil knyttede betingelser for fiskeri efter dybhavsbestande (3), fastsættes to gange om året. Bestandene af guldlaks og det vigtigste fiskeri efter byrkelange er dog undtaget herfra, idet fiskerimulighederne for disse bestande afhænger af resultatet af de årlige forhandlinger med Norge. Fiskerimulighederne for disse bestande bør fastlægges i en anden relevant årlig forordning om fastsættelse af fiskerimuligheder.
(9)
Af forenklingshensyn bør TAC'er for byrkelange, som Unionen selv har fastsat, være omfattet af den samme retsakt. TAC'er for byrkelange i internationale farvande i II, III og IV og TAC'er for byrkelange i internationale farvande i XII bør derfor medtages i forordningen om fastsættelse af fiskerimuligheder for EU-fartøjer for visse fiskebestande og grupper af fiskebestande, der ikke er omfattet af internationale forhandlinger eller aftaler.
(10)
I overensstemmelse med Rådets forordning (EF) nr. 847/96 af 6. maj 1996 om supplerende betingelser for forvaltningen af TAC og kvoter fra år til år (4), skal det fastsættes, hvilke bestande de deri fastsatte foranstaltninger skal gælde for. Der bør anvendes præventive TAC'er for bestande, hvor der ikke foreligger nogen videnskabelig vurdering af fiskerimulighederne vedrørende det år, for hvilket der skal fastsættes TAC'er; der bør anvendes analytiske TAC'er i alle andre tilfælde. I betragtning af rådgivningen fra ICES og STECF om dybhavsbestande bør de bestande, for hvilke der ikke foreligger en videnskabelig vurdering af de relevante fiskerimuligheder, omfattes af præventive TAC'er i denne forordning.
(11)
På baggrund af den videnskabelige rådgivning svarer den biologiske fordeling af visse bestande af skolæst ikke nødvendigvis til TAC-områderne i denne forordning. For at fremme en bæredygtig udnyttelse af disse bestande er det hensigtsmæssigt at give mulighed for øget fleksibilitet mellem TAC-område Vb, VI og VII på den ene side og TAC-område VIII, IX, X, XII og XIV på den anden side.
(12)
For at undgå afbrydelser i fiskeriaktiviteterne og for at sikre EU-fiskernes udkomme bør denne forordning finde anvendelse fra den 1. januar 2013. Denne forordning bør på grund af sin hastende karakter træde i kraft umiddelbart efter offentliggørelsen -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Genstand
Denne forordning fastsætter for 2013 og 2014 de årlige fiskerimuligheder for EU-fartøjer efter fiskebestande af visse dybhavsarter i EU-farvande og i visse farvande uden for EU, hvor der er behov for fangstbegrænsninger.
Artikel 2
Definitioner
1. I denne forordning forstås ved:
a) »EU-fartøj«: et fiskerfartøj, der fører en EU-medlemsstats flag og er registreret i Unionen
b) »EU-farvande«: de farvande, der henhører under medlemsstaternes højhedsområde eller jurisdiktion med undtagelse af farvandene omkring de territorier, der er nævnt i bilag II til traktaten
c) »samlet tilladt fangstmængde« (TAC): den mængde, der hvert år kan fanges og landes af hver fiskebestand
d) »kvote«: en andel af den TAC, som er tildelt Unionen, en medlemsstat eller et tredjeland
e) »internationale farvande«: farvande, der ikke er omfattet af nogen stats højhedsområde eller jurisdiktion.
2. I denne forordning forstås ved:
a) »ICES-områder« (Det Internationale Havundersøgelsesråd): de geografiske områder, der er specificeret i bilag III til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 218/2009 (5)
b) »CECAF-områder« (Komitéen for Fiskeriet i Det Østlige Centrale Atlanterhav): de geografiske områder, der er specificeret i bilag II tilEuropa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 216/2009 (6).
Artikel 3
TAC’er og fordeling heraf
TAC’erne for dybhavsarter fanget af EU-fartøjer i EU-farvande eller i visse farvande uden for EU og fordelingen af sådanne TAC’er mellem medlemsstaterne samt de betingelser, som er funktionelt knyttet hertil, hvor det er relevant, er anført i bilaget til denne forordning.
Artikel 4
Særlige bestemmelser om fordeling af fiskerimulighederne
1. Den fordeling af fiskerimuligheder mellem medlemsstaterne, der er fastsat ved denne forordning, er ikke til hinder for:
a)
udveksling, jf. artikel 20, stk. 5, i forordning (EF) nr. 2371/2002
b)
nedsættelser og omfordelinger efter artikel 37 i Rådets forordning (EF) nr. 1224/2009 (7) eller artikel 10, stk. 4, i Rådets forordning (EF) nr. 1006/2008 (8)
c)
supplerende landinger, der er tilladt efter artikel 3 i forordning (EF) nr. 847/96
d)
mængder, der tilbageholdes efter artikel 4 i forordning (EF) nr. 847/96
e)
nedsættelser, jf. artikel 105, 106 og 107 i forordning (EF) nr. 1224/2009.
2. Artikel 3 i forordning (EF) nr. 847/96 finder anvendelse på bestande, der er underlagt en præventiv TAC, mens artikel 3, stk. 2 og 3, og artikel 4 i nævnte forordning finder anvendelse på bestande, der er underlagt en analytisk TAC, medmindre andet er anført i bilaget til nærværende forordning.
Artikel 5
Betingelser for landing af fangster og bifangster
Fisk fra bestande, som der er fastsat TAC'er for, må kun opbevares om bord eller landes, hvis fangsterne er taget af fartøjer, der fører en medlemsstats flag, og hvis den pågældende medlemsstat har en kvote, og denne kvote ikke er opbrugt.
Artikel 6
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 2013.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 20. december 2012.
A TANÁCS 1262/2012/EU RENDELETE
(2012. december 20.)
az uniós halászhajók egyes mélytengeri halállományokra vonatkozó halászati lehetőségeinek a 2013. és 2014. évre történő meghatározásáról
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 43. cikke (3) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
mivel:
(1)
A Szerződés 43. cikkének (3) bekezdése előírja, hogy a Tanács a Bizottság javaslata alapján intézkedéseket fogad el a halászati lehetőségek meghatározására és elosztására vonatkozóan.
(2)
A halászati erőforrások közös halászati politika alapján történő védelméről és fenntartható kiaknázásáról szóló, 2002. december 20-i 2371/2002/EK tanácsi rendelet (1) előírja, hogy a vizekhez és erőforrásokhoz való hozzájutást és a halászati tevékenységek fenntartható végzését szabályozó intézkedéseket a rendelkezésre álló tudományos, műszaki és gazdasági szakvélemények és különösen a Halászati Tudományos, Műszaki és Gazdasági Bizottság (HTMGB) által összeállított jelentések figyelembevételével, valamint a regionális tanácsadó testületektől kapott javaslatok tükrében kell meghatározni.
(3)
A Tanács feladata, hogy halászati tevékenységenként vagy tevékenységcsoportonként intézkedéseket fogadjon el a halászati lehetőségek meghatározására és elosztására vonatkozóan, beleértve - adott esetben - bizonyos, azokkal funkcionálisan összefüggő feltételeket is. A halászati lehetőségeket úgy kell elosztani a tagállamok között, hogy az valamennyi tagállamnak viszonylagos stabilitást biztosítson minden állomány halászata, illetve minden halászati tevékenység végzése tekintetében, továbbá kellően figyelembe vegye a közös halászati politikának a 2371/2002/EK rendeletben meghatározott célkitűzéseit.
(4)
A teljes kifogható mennyiségeket a rendelkezésre álló tudományos szakvélemények alapján, a biológiai és a társadalmi-gazdasági vonatkozások figyelembevételével kell megállapítani, biztosítva eközben a halászati ágazatok közötti méltányos bánásmódot, továbbá figyelemmel az érdekelt felekkel folytatott konzultációk során megfogalmazott véleményekre, különös tekintettel a halászati és akvakultúra-ágazati tanácsadó bizottság és az érintett regionális tanácsadó testületek ülésein elhangzottakra.
(5)
A halászati lehetőségeknek összhangban kell lenniük a nemzetközi megállapodásokkal és a nemzetközileg elfogadott elvekkel - ilyenek például a kizárólagos gazdasági övezeteken túlnyúló halállományok, valamint a hosszú távon vándorló halállományok védelmére és kezelésére vonatkozó 1995. évi ENSZ-megállapodás (2) és a nyílt tengeren folytatott mélytengeri halászat kezelésére vonatkozó 2008. évi nemzetközi ENSZ FAO-iránymutatásokban részletesen meghatározott gazdálkodási elvek -, amelyek szerint a szabályozó hatóságoknak különösen óvatosan kell eljárniuk olyan esetekben, amikor a rendelkezésre álló információ bizonytalan, nem megbízható vagy pontatlan. A megfelelő tudományos információk hiányára mindenestre nem lehet hivatkozni a védelmi és gazdálkodási intézkedések elhalasztásának vagy elmulasztásának okaként.
(6)
A Nemzetközi Tengerkutatási Tanács (ICES) és a HTMGB által kibocsátott legutóbbi szakvélemények kiemelik, hogy a mélytengeri állományok többségének halászata nem fenntartható, valamint hogy a szóban forgó állományok fenntarthatóságának biztosítása érdekében a rájuk vonatkozó halászati lehetőségeket mindaddig csökkenteni kell, amíg az állományok méretének alakulása nem mutat pozitív tendenciát. Az ICES ezenkívül azt is javasolta, hogy az atlanti tükörhal célzott halászatát valamennyi területen be kell tiltani, továbbá a kék menyhal és a nagyszemű vörösdurbincs bizonyos állományainak halászata sem engedélyezhető.
(7)
A mélytengeri cápák vonatkozásában a kereskedelmi szempontból legértékesebb fajok állományai kimerítettnek tekinthetők, ezért célzott halászatuk nem engedélyezhető.
(8)
A mélytengeri állományok halászatára vonatkozó különleges hozzáférési követelmények és kapcsolódó feltételek megállapításáról szóló, 2002. december 16-i 2347/2002/EK tanácsi rendelet (3) 2. cikkének a) pontjában meghatározott mélytengeri fajokra vonatkozó halászati lehetőségekről kétévente döntenek, kivéve az aranylazac állományait és a kék menyhal fő halászatát, melyek esetében a halászati lehetőségek a Norvégiával folytatott éves tárgyalások eredményeitől függnek. Az utóbbiakra vonatkozó halászati lehetőségeket halászati lehetőségek meghatározásáról szóló, másik vonatkozó rendeletben kell meghatározni.
(9)
A kék menyhalra vonatkozóan az Unió által autonóm módon meghatározott teljes kifogható mennyiségeket az egyszerűsítés érdekében célszerű ugyanezen jogi eszközben szabályozni. Következésképpen a kék menyhalra a II, III és IV övezet nemzetközi vizein vonatkozó teljes kifogható mennyiségeket az ugyanerre a fajra a XII övezet nemzetközi vizein vonatkozó teljes kifogható mennyiségekkel együtt fel kell venni a nemzetközi tárgyalások vagy megállapodások hatálya alá nem tartozó bizonyos halállományok és halállománycsoportok tekintetében az uniós hajók számára rendelkezésre álló halászati lehetőségek meghatározásáról szóló rendeletbe.
(10)
A teljes kifogható mennyiség és kvóták éves kezelésére vonatkozó kiegészítő feltételek bevezetéséről szóló, 1996. május 6-i 847/96/EK tanácsi rendelettel (4) összhangban az abban említett intézkedések alá tartozó halállományokat meg kell határozni. Elővigyázatossági teljes kifogható mennyiség vonatkozik azokra az állományokra, amelyek esetében nem áll rendelkezésre a halászati lehetőségek tudományosan megalapozott értékelése arra az évre vonatkozóan, amelyre a teljes kifogható mennyiségeket meghatározzák; más esetekben az analitikai teljes kifogható mennyiséget kell alkalmazni. Figyelemmel az ICES és a HTMGB mélytengeri állományokra vonatkozó szakvéleményére, azon mélytengeri állományokat, amelyek esetében nem áll rendelkezésre a vonatkozó halászati lehetőségek tudományosan megalapozott értékelése, e rendelet keretében elővigyázatossági TAC hatálya alá kell vonni.
(11)
A tudományos szakvélemények fényében a gránátoshal bizonyos állományainak biológiai eloszlása nem feltétlenül felel meg az e rendelet szerinti TAC-területeknek. A szóban forgó állományok fenntartható kiaknázását elősegítendő, helyénvaló fokozott rugalmasságot lehetővé tenni egyrészt az Vb, VI és VII TAC-terület, másrészt pedig a VIII, IX, X, XII és XIV TAC-terület között.
(12)
A halászati tevékenység megszakadásának elkerülése és az uniós halászok megélhetésének biztosítása érdekében ezt a rendeletet 2013. január 1-jétől kell alkalmazni. A sürgősségre tekintettel ennek a rendeletnek a kihirdetését követően azonnal hatályba kell lépnie,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Tárgy
Ez a rendelet a 2013. és 2014. évre meghatározza az uniós vizeken, illetve egyes, fogási korlátozások hatálya alá tartozó nem uniós vizeken tartózkodó uniós hajókra bizonyos mélytengeri halfajok állományai tekintetében alkalmazandó éves halászati lehetőségeket.
2. cikk
Fogalommeghatározások
(1) E rendelet alkalmazásában:
a) „uniós hajó”: valamely tagállam lobogója alatt közlekedő és az Unióban lajstromozott halászhajó;
b) „uniós vizek”: a tagállamok felségterületéhez vagy joghatósága alá tartozó vizek, kivéve a Szerződés II. mellékletében említett területekkel szomszédos vizeket;
c) „teljes kifogható mennyiség” (TAC): az egyes halállományokból évente kifogható és kirakodható mennyiség;
d) „kvóta”: a teljes kifogható mennyiségnek az Unió, valamely tagállam vagy valamely harmadik ország részére kiosztott hányada;
e) „nemzetközi vizek”: az egyes államok felségterületén vagy joghatóságán kívüli vizek.
(2) E rendelet alkalmazásában a következő övezetmeghatározásokat kell alkalmazni:
a) „ICES-övezetek” (ICES, Nemzetközi Tengerkutatási Tanács): a 218/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (5) III. mellékletének meghatározása szerinti övezetek;
b) „CECAF-övezetek” (CECAF, Kelet-közép-atlanti Halászati Bizottság): a 216/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (6) II. mellékletének meghatározása szerinti övezetek.
3. cikk
A teljes kifogható mennyiségek és elosztásuk
Az uniós hajók által az uniós vizeken vagy egyes, Unión kívüli vizeken halászott mélytengeri fajokra vonatkozó teljes kifogható mennyiségeket, azok tagállamok közötti elosztását és - adott esetben - a teljes kifogható mennyiségekkel funkcionálisan összefüggő feltételeket e rendelet melléklete állapítja meg.
4. cikk
A halászat lehetőségek elosztására vonatkozó különös rendelkezések
(1) A halászati lehetőségeknek az e rendeletben előírt, tagállamok közötti elosztása nem érinti a következőket:
a)
a 2371/2002/EK rendelet 20. cikkének (5) bekezdése alapján végrehajtott cserék;
b)
az 1224/2009/EK tanácsi rendelet (7) 37. cikke, illetve az 1006/2008/EK tanácsi rendelet (8) 10. cikkének (4) bekezdése szerinti levonások és újraelosztások;
c)
a 847/96/EK rendelet 3. cikke szerint engedélyezett további kirakodások;
d)
a 847/96/EK rendelet 4. cikkének megfelelően visszatartott mennyiségek;
e)
az 1224/2009/EK rendelet 105., 106. és 107. cikke alapján végrehajtott levonások.
(2) Az e rendelet mellékletében foglalt eltérő rendelkezés hiányában a 847/96/EK rendelet 3. cikke az elővigyázatossági TAC hatálya alá tartozó állományokra, a hivatkozott rendelet 3. cikkének (2) és (3) bekezdése és 4. cikke pedig az analitikai TAC hatálya alá tartozó állományokra alkalmazandó.
5. cikk
A fogások és járulékos fogások kirakodásának feltételei
A megállapított teljes kifogható mennyiségek hatálya alá tartozó állományokból származó halakat csak akkor lehet a fedélzeten tárolni, illetve kirakodni, ha a fogásokat kvótával rendelkező tagállam lobogója alatt közlekedő hajói ejtették, és az érintett kvóta még nincs kimerítve.
6. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.
Ezt a rendeletet 2013. január 1-jétől kell alkalmazni.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2012. december 20-án.