KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESAFGØRELSE
af 17. december 2014
om anerkendelse af Japan i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/106/EF for så vidt angår ordningerne for uddannelse og udstedelse af kvalifikationsbeviser til søfarende
(meddelt under nummer C(2014) 9590)
(EØS-relevant tekst)
(2014/935/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/106/EF af 19. november 2008 om minimumsuddannelsesniveauet for søfartserhverv (1), særlig artikel 19, stk. 3, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
En medlemsstat kan i henhold til direktiv 2008/106/EF beslutte at påtegne beviser for søfarende, der er udstedt af tredjelande, forudsat at det pågældende tredjeland er anerkendt af Kommissionen. Tredjelandene skal opfylde kravene i Den Internationale Søfartsorganisations (IMO) konvention om uddannelse af søfarende, om sønæring og om vagthold fra 1978 (STCW-konventionen) med efterfølgende ændringer.
(2)
Republikken Cypern anmodede ved brev af 13. maj 2005 om, at Japan anerkendes. Kommissionen har efter denne anmodning kontaktet de japanske myndigheder med henblik på at foretage en vurdering af ordningerne for uddannelse og udstedelse af kvalifikationsbeviser i Japan for at kunne fastslå, om Japan overholder alle kravene i STCW-konventionen, og om der er truffet passende forholdsregler til at forebygge svig i forbindelse med kvalifikationsbeviser. Det blev forklaret, at vurderingen ville bygge på et informationskontrolbesøg foretaget af eksperter fra Det Europæiske Agentur for Søfartssikkerhed. Efter langvarige drøftelser af EU's retlige rammer accepterede de japanske myndigheder i brev af 8. marts 2011 et kontrolbesøg. Kommissionen gik herefter videre med vurderingen af Japans ordninger for uddannelse og udstedelse af kvalifikationsbeviser på grundlag af et informationskontrolbesøg foretaget af eksperter fra Det Europæiske Agentur for Søfartssikkerhed i februar 2012 og de japanske myndigheders svar den 10. januar 2014 på en anmodning af 25. oktober 2012 om en frivillig handlingsplan med korrigerende foranstaltninger.
(3)
Vurderingen gav ikke anledning til alvorlige bekymringer, men der blev identificeret nogle områder, hvor der skulle sættes ind. Der var navnlig nogle processer, som ikke var omfattet af søfartsmyndighedernes eller søfartsuddannelsesinstitutionernes kvalitetsstandarder. Herudover garanterede læreplanen og den praktiske uddannelse, som var fastlagt efter de nationale standarder, ikke opfyldelsen af de fastsatte kompetencekrav for kurserne »livredning« og »brandbekæmpelse«.
(4)
Den japanske lovgivning gav ansøgere til kvalifikationsbeviser mulighed for at færdiggøre deres tjeneste på skibe, som ikke opfyldte tonnage- og maskinkraftangivelserne på beviset, eller på fiskefartøjer eller kystvagtskibe. For at sikre, at denne type tjeneste var relevant for det ansøgte bevis, og at alle relevante kvalifikationer blev opnået under tjenesten, anvendte søfartsmyndighederne visse kriterier for ansøgere, som havde fuldført 12 måneders tjeneste til søs som led i et godkendt uddannelsesprogram. På grundlag af en analyse af den dokumentation, som de japanske myndigheder har forelagt, lader det dog til, søfartsmyndigheden ikke sikrede, at den pågældende type tjeneste til søs var relevant for det ansøgte bevis, og heller ikke at alle relevante kvalifikationer blev opnået under denne tjeneste, for de ansøgere, som havde fuldført 36 måneders tjeneste til søs. Det ser også ud til, at søfartsmyndigheden ikke sikrede, at den pågældende type tjeneste til søs var relevant for det ansøgte bevis, og heller ikke at alle relevante kvalifikationer blev opnået under denne tjeneste i forbindelse med fornyelse og opgradering af beviser for alle ansøgere.
(5)
Endelig krævede søfartsmyndigheden, at ansøgere, som havde godkendt tjeneste til søs på 12 måneder som led i et godkendt uddannelsesprogram, skulle fuldføre en godkendt uddannelse for at kunne søge om et bevis på operationelt niveau. Søfartsmyndigheden lod dog ikke til at kræve, at ansøgere, som havde fuldført 36 måneders tjeneste til søs, også skulle fuldføre en godkendt uddannelse for at kunne ansøge om et bevis på operationelt niveau.
(6)
Med brev af 5. juni 2014 opfordrede Kommissionen de japanske myndigheder til at forelægge de nødvendige afklaringer af de spørgsmål, der blev rejst i vurderingen, støttet af relevant dokumentation. De japanske myndigheder fremsendte deres svar den 4. august 2014.
(7)
Svaret omfattede dokumentation, som påviser, at alle manglende processer nu er omfattet af et kvalitetsstandardsystem. Der er også lavet udkast til ny lovgivning, og myndighederne har opgraderet deres faciliteter, så de nu opfylder standarderne for kurserne »livredning« og »brandbekæmpelse«.
(8)
Hvad angår myndighedernes kontrol af, at tjenesten til søs er relevant for det ansøgte bevis, og at alle relevante kvalifikationer opnås under denne tjeneste for de ansøgere, der har fuldført 36 måneders tjeneste til søs, og de ansøgere, der har anmodet om fornyelse og opgradering af deres bevis, fremførte de japanske myndigheder, at de anvender kriterier for udstedelse, opgradering og fornyelse af beviser, som vedrører skibets størrelse, sejlområde og den udførte funktion. Anvendelsen af disse kriterier fremgik dog ikke tilstrækkelig tydeligt af de forelagte oplysninger.
(9)
Hvad angår fuldførelsen af en godkendt uddannelse for ansøgere om et bevis på operationelt niveau, som har fuldført 36 måneders tjeneste til søs, fremførte de japanske myndigheder, at de overholder de relevante krav i STCW-konventionen. Overholdelsen fremgik dog ikke tilstrækkelig tydeligt af de forelagte oplysninger.
(10)
Selv om begrundelserne vedrørende de to sidste punkter ikke helt fjerner tvivlen vedrørende de spørgsmål, der rejses i vurderingen, er der ikke nogen tvivl om, at Japan generelt overholder STCW-konventionens krav til uddannelse af og udstedelse af kvalifikationsbeviser til søfarende.
(11)
Slutresultaterne af vurderingen viser, at Japan opfylder kravene i STCW-konventionen og har truffet passende forholdsregler til at forhindre svig i forbindelse med kvalifikationsbeviser.
(12)
Medlemsstaterne har modtaget en rapport om resultaterne af vurderingen.
(13)
Foranstaltningen i denne afgørelse er i overensstemmelse med udtalelse fra Udvalget for Sikkerhed til Søs og Forebyggelse af Forurening fra Skibe -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Japan anerkendes i henhold til artikel 19 i direktiv 2008/106/EF for så vidt angår ordningerne for uddannelse af og udstedelse af kvalifikationsbeviser til søfarende.
Artikel 2
Denne afgørelse er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 17. december 2014.
A BIZOTTSÁG VÉGREHAJTÁSI HATÁROZATA
(2014. december 17.)
a 2008/106/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv értelmében Japánnak a tengerészképzési és -képesítési rendszerek tekintetében történő elismeréséről
(az értesítés a C(2014) 9590. számú dokumentummal történt)
(EGT-vonatkozású szöveg)
(2014/935/EU)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel a tengerészek képzésének minimumszintjéről szóló, 2008. november 19-i 2008/106/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvre (1) és különösen annak 19. cikke (3) albekezdésére,
mivel:
(1)
A 2008/106/EK irányelv értelmében a tagállamok dönthetnek úgy, hogy a harmadik országok által a tengerészek részére kiállított megfelelő képesítési bizonyítványokat elfogadják, feltéve, hogy az érintett harmadik országot a Bizottság elismeri. E harmadik országoknak meg kell felelniük a Nemzetközi Tengerészeti Szervezet (IMO) a tengerészek képzéséről, képesítéséről és az őrszolgálat ellátásáról szóló, 1978. évi, módosított nemzetközi egyezményében (STCW-egyezmény) foglalt valamennyi követelménynek.
(2)
2005. május 13-i levelében a Ciprusi Köztársaság kérelmezte Japán elismerését. A kérelmet követően a Bizottság felvette a kapcsolatot a japán hatóságokkal, hogy értékelje a japán képzési és képesítési rendszert annak ellenőrzése céljából, hogy az ország maradéktalanul teljesíti-e az STCW-egyezményben meghatározott követelményeket, és hozott-e megfelelő intézkedéseket a képesítési bizonyítványokkal kapcsolatos csalások megakadályozására. Az értékelést egy tényfeltáró vizsgálat eredményeire alapozzák, amelyet az Európai Tengerészeti Biztonsági Ügynökség szakértői végeznek el. Az Európai Unió jogi kereteiről szóló hosszadalmas vita után a japán hatóságok egy 2011. március 8-i levélben elfogadták az ellenőrző látogatást. A Bizottság ezután elkezdte a japán képzési és képesítési rendszer értékelését, amelyet az Európai Tengerészeti Biztonsági Ügynökség 2012 februárjában elvégzett szakértői vizsgálatának eredményeire, valamint a japán hatóságok által egy önkéntes kiigazító intézkedési terv végrehajtása iránti, 2012. október 12-én benyújtott kérelemre 2014. január 10-én adott válaszra alapozott.
(3)
Az értékelés nem tárt fel komoly problémákat, viszont azonosított néhány területet, amelyeknek figyelmet kell szentelni. Különösen a tengerészeti hatóságok minőségbiztosítási rendszere, valamint a tengerészeti oktatási és képzési intézmények nem fedtek le néhány folyamatot. Emellett a nemzeti sztenderd szerint felállított gyakorlati képzések és tantervek nem biztosították az „életmentés” és „tűzoltás” kompetenciák egyes előírt követelményeinek a teljesítését.
(4)
A japán jogszabályok megengedték a képesítésre jelentkezetteknek azt is, hogy tengerhajózási szolgálatukat a leendő képesítési bizonyítványukban megengedett űrtartalomnál vagy főgépteljesítménynél kisebbel rendelkező hajókon, halászhajókon vagy a parti őrség hajóin töltsék. Annak érdekében, hogy az e típusú tengerhajózási szolgálat releváns legyen a képesítési bizonyítvány szempontjából, valamint hogy a jelentkezők minden releváns kompetenciát elsajátítsanak a tengerhajózási szolgálat ideje alatt, a tengerészeti hatóságok követelményeket támasztottak azon jelentkezők számára, akik 12 hónapnyi tengerhajózási szolgálatot teljesítettek elismert képzési programjukon belül. Viszont a japán hatóságok által biztosított dokumentumok elemzéséből kiderült, hogy a tengerészeti hatóságok nem biztosították, hogy az effajta tengerhajózási szolgálat releváns legyen a kérelmezett képesítési bizonyítvány szempontjából, vagy hogy a jelentkezők tengerhajózási szolgálatuk 36 hónapja alatt minden releváns kompetenciát elsajátítsanak. Emellett kiderült az is, hogy a tengerészeti hatóságok nem biztosították, hogy az effajta tengerhajózási szolgálat releváns legyen a kérelmezett képesítési bizonyítvány szempontjából, vagy hogy az összes jelentkező tengerhajózási szolgálatának időtartama alatt elsajátítsa a képesítési bizonyítvány meghosszabbítása és felminősítése szempontjából szükséges összes releváns kompetenciát.
(5)
Végül pedig, a tengerészeti hatóságok a képesítés műveleti szintjére való jelentkezéshez feltételként szabták ki egy elismert oktatási program elvégzését azon jelentkezők számára, akik egy elismert képzési program keretein belül már 12 hónapnyi tengerhajózási szolgálatot teljesítettek. Viszont kiderült, hogy a tengerészeti hatóságok nem várták el azon jelentkezőktől a képesítés műveleti szintjére való jelentkezéshez egy elismert oktatási program elvégzését, akik 36 hónapnyi tengerhajózási szolgálatot teljesítettek.
(6)
A Bizottság 2014. június 5-i levelében felkérte a japán hatóságokat arra, hogy bocsássák rendelkezésre a szükséges pontosításokat az értékelésben kimutatott problémákról, releváns dokumentumokkal alátámasztva. 2014. augusztus 4-én a japán hatóságok megküldték válaszukat.
(7)
Válaszukban a japán hatóságok dokumentumokkal igazolták, hogy minőségbiztosítási rendszerük jelenleg már kiterjed minden, korábban nem lefedett folyamatra is. Emellett jogszabálytervezeteket nyújtottak be, és javították létesítményeik minőségét, hogy az „életmentés” és „tűzoltás” kurzusokban hiányzó sztenderdeket is biztosítani tudják.
(8)
Annak tengerészeti hatósági ellenőrzése vonatkozásában, hogy a tengerhajózási szolgálat releváns-e a kérelmezett képesítési bizonyítvány szempontjából, vagy hogy azon jelentkezők, akik teljesítettek 36 hónapnyi tengerhajózási szolgálatot, vagy hogy azon jelentkezők, akik képesítési bizonyítványuk meghosszabbítását vagy felminősítését kérvényezték, minden releváns kompetenciát elsajátítottak-e ez alatt az idő alatt, a japán hatóságok érvelése szerint a képesítési, a felminősítésre és a hosszabbításra vonatkozó kritériumok a hajó méretéhez, a behajózott területhez és a betöltött munkakörhöz kapcsolódnak. Viszont ezen kritériumok érvényesítését nem igazolta kielégítően a rendelkezésre bocsátott információ.
(9)
Azon jelentkezők esetében, akik 36 hónapnyi tengerhajózási szolgálatot teljesítettek, az elismert oktatási program teljesítését illetően a japán hatóságok azzal érveltek, hogy szabályozásuk megfelel az STCW-egyezménybe foglalt követelményeknek. Viszont a követelmények betartását a rendelkezésre bocsátott információ nem igazolta kielégítően.
(10)
Bár az utolsó két ponttal kapcsolatban a japán hatóságok indoklása nem oszlatja el teljesen az értékelésben megfogalmazott aggályokat, nem vonják kétségbe, hogy Japán megfelel az STCW-egyezménybe foglalt, a tengerészek képzésének és képesítésének követelményeknek.
(11)
Az értékelés végeredménye azt mutatja, hogy Japán megfelel az STCW-egyezmény előírásainak, és megfelelő intézkedéseket hozott a képesítési bizonyítványokkal kapcsolatos csalások megakadályozására.
(12)
A Bizottság jelentésben tájékoztatta a tagállamokat az értékelés eredményéről.
(13)
Az e határozatban előírt intézkedés összhangban van a tengeri közlekedés biztonságával és a hajókról történő szennyezés megelőzésével foglalkozó bizottság véleményével,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
A 2008/106/EK irányelv 19. cikkének alkalmazásában a tengerészképzési és -képesítési rendszerek tekintetében a Bizottság elismeri Japánt.
2. cikk
Ennek a határozatnak a tagállamok a címzettjei.
Kelt Brüsszelben, 2014. december 17-én.