KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESAFGØRELSE
af 30. oktober 2014
om ækvivalens mellem de reguleringsmæssige rammer i Australien for centrale modparter og kravene i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 648/2012 om OTC-derivater, centrale modparter og transaktionsregistre
(2014/755/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 648/2012 af 4. juli 2012 om OTC-derivater, centrale modparter og transaktionsregistre (1), særlig artikel 25, stk. 6, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Proceduren for anerkendelse af centrale modparter (CCP'er), der er etableret i tredjelande, jf. artikel 25 i forordning (EU) nr. 648/2012, har til formål at gøre det muligt for CCP'er, der er etableret og har tilladelse i tredjelande, hvis reguleringsmæssige standarder er ækvivalente med dem, der er fastsat i nævnte forordning, at levere clearingydelser til clearingmedlemmer eller handelspladser, der er etableret i Unionen. Nævnte anerkendelsesprocedure og den dertil knyttede ækvivalensafgørelse bidrager dermed til at realisere det overordnede mål i forordning (EU) nr. 648/2012 om at begrænse den systemiske risiko ved at udvide brugen af sikre og forsvarlige CCP'er til at cleare over-the-counter (OTC)-derivataftaler, herunder når nævnte CCP'er er etableret og har tilladelse i et tredjeland.
(2)
For at et tredjelands retlige system kan betragtes som ækvivalent med Unionens retlige system for CCP'er, bør de væsentligste resultater af de gældende retlige og tilsynsmæssige rammer være ækvivalente med Unionens krav i forhold til de reguleringsmæssige mål, de realiserer. Formålet med denne ækvivalensvurdering er derfor at kontrollere, om de retlige og tilsynsmæssige rammer i Australien sikrer, at CCP'er, der er etableret og har tilladelse der, ikke udsætter clearingmedlemmer og handelspladser, der er etableret i Unionen, for et højere risikoniveau end sidstnævnte kunne udsættes for af CCP'er, der har tilladelse i Unionen, og følgelig ikke udgør en uacceptabelt stor systemisk risiko i Unionen.
(3)
Den 1. september 2013 modtog Kommissionen teknisk rådgivning fra Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed (ESMA) om de retlige og tilsynsmæssige rammer, der gælder for CCP'er, som har tilladelse i Australien. I forbindelse med den tekniske rådgivning blev det konkluderet, at alle bestemmelserne i afsnit IV i forordning (EU) nr. 648/2012 er gengivet i tilsvarende retligt bindende krav, der på retsligt niveau gælder for CCP'er, som har tilladelse i Australien.
(4)
I overensstemmelse med artikel 25, stk. 6, i forordning (EU) nr. 648/2012 skal tre betingelser være opfyldt, for at det kan fastslås, at et tredjelands retlige og tilsynsmæssige rammer for CCP'er, som har tilladelse der, er ækvivalente med dem, der er fastsat i nævnte forordning.
(5)
I henhold til den første betingelse skal CCP'er, som har tilladelse i et tredjeland, opfylde retligt bindende krav, som er ækvivalente med kravene i afsnit IV i forordning (EU) nr. 648/2012.
(6)
De retligt bindende krav i Australien for CCP'er, som har tilladelse der, består af »Corporations Act 2001« (Corporations Act), der sammen med »Corporations Regulations 2001« (Corporations Regulations) udgør de retlige rammer for clearing- og afviklingsfaciliteter (CS-faciliteter). I henhold til del 7.3 i Corporations Act kan ministeriet først tildele en licens til clearing- eller afviklingsaktiviteter, når ministeriet bl.a. finder det godtgjort, at den berørte CCP har fyldestgørende driftsrelaterede regler og procedurer, som er i overensstemmelse med den gældende lovgivning, for at sikre - i det omfang, det er praktisk muligt - at de systemiske risici begrænses, og at den pågældende CCP drives på rimelig og effektiv vis. Den pågældende CCP skal også have hensigtsmæssige ordninger til håndtering af interessekonflikter og til at håndhæve sine interne regler og procedurer. »Australian Securities and Investments Commission« (ASIC) og »Reserve Bank of Australia« (RBA) rådgiver ministeriet om tildeling af licenser til CS-faciliteter og om ændringer af deres interne regler og procedurer og har, for så vidt angår CCP'ers opfyldelse af deres forpligtelser i henhold til Corporations Act, ansvaret for vurdering og i ASIC's tilfælde håndhævelse.
(7)
ASIC vejleder regulerede enheder i forbindelse med særlige reguleringsmæssige spørgsmål, som allerede er omfattet af lovgivningen. ASIC reviderede navnlig sin reguleringsvejledning om udstedelse og overvågning af licenser til CS-faciliteter i december 2012 i den opdaterede udgave af »Regulatory Guide 211 - Clearing and settlement facilities: Australian and overseas operators« (RG 211). Ved ASIC's RG 211 gennemføres de »Principles for Financial Market Infrastructures« (PFMI'er), som Udvalget om Betalings- og Clearingssystemer (2) (CPSS) og Den Internationale Børstilsynsorganisation (IOSCO) udstedte i april 2012, og som er relevante for forpligtelserne i Corporations Act, og RG 211 vejleder CCP'er om, hvordan de opfylder deres forpligtelser i henhold til Corporations Act. Manglende overholdelse af Corporations Act kan derfor som forklaret i RG 211 føre til tvangsforanstaltninger og sanktioner.
(8)
RBA har i henhold til Corporations Act beføjelse til at fastsætte standarder for finansiel stabilitet med henblik på at sikre, at CCP'er fungerer på en sådan måde, at de skaber eller fremmer stabilitet generelt inden for det finansielle system i Australien. I november 2012 godkendte RBA's »Payments System Board« fastsættelsen af nye standarder for finansiel stabilitet (»Financial Stability Standards for Central Counterparties« (FSS)), som omfatter 21 standarder for CCP'er, med ledsagende delstandarder og vejledning. FSS trådte i kraft i marts 2013 med undtagelse af visse delstandarder, som trådte i kraft den 31. marts 2014. FSS skal overholdes af alle CCP'er med licens.
(9)
Hovedprincipperne for CS-faciliteter i del 7.3 i Corporations Act og i Corporations Regulations, som forklaret i ASIC's RG 211, og de FSS, som RBA har fastsat (tilsammen »de primære regler«), udgør de høje standarder, som CCP'er skal overholde for at opnå tilladelse til at levere clearingydelser i Australien. Nævnte primære regler svarer til det første trin i de retligt bindende krav i Australien. For at overholde de primære regler vedtager CCP'er endvidere interne regler og procedurer, som skal opfylde de særlige krav i Corporations Act og i Corporations Regulations, som forklaret i RG 211, og FSS'erne, som forelægges for ministeriet forud for meddelelse af tilladelse som CS-facilitet. Ændringer af CCP'ers interne regler og procedurer skal indberettes til ministeriet. Ministeriet kan afvise ændringer af CCP'ers interne regler og procedurer. CCP'ers interne regler og procedurer har virkning som en aftale og er retligt bindende for CCP'er og deres respektive deltagere.
(10)
De retligt bindende krav i de primære regler for CCP'er, som har tilladelse i Australien, giver vigtige resultater, som er ækvivalente med resultaterne af de krav, der er omhandlet i afsnit IV i forordning (EU) nr. 648/2012.
(11)
Kommissionen konkluderer derfor, at de retlige og tilsynsmæssige rammer i Australien sikrer, at CCP'er, som har tilladelse der, opfylder retligt bindende krav, som er ækvivalente med kravene i afsnit IV i forordning (EU) nr. 648/2012.
(12)
I henhold til den anden betingelse i artikel 25, stk. 6, i forordning (EU) nr. 648/2012 skal de retlige og tilsynsmæssige rammer i Australien for CCP'er, der har tilladelse der, sikre, at nævnte CCP'er til enhver tid er underlagt effektivt tilsyn og håndhævelse.
(13)
CCP'ers, som har tilladelse i Australien, er underlagt løbende tilsyn og overvågning fra ASIC's og RBA's side. ASIC har, for så vidt angår CCP'ers opfyldelse af deres forpligtelser i henhold til Corporations Act, ansvaret for håndhævelse og foretager i den forbindelse periodiske vurderinger af CCP'ers opfyldelse af andre licensforpligtelser end deres forpligtelser i forhold til FSS og begrænsning af systemiske risici, og navnlig af deres pligt til at drive forretning på rimelig og effektiv vis, i det omfang det er rimeligt, og indgiver en rapport til ministeriet, som offentliggøres. RBA overvåger, at CCP'er opfylder deres forpligtelser i henhold til deres respektive licenser og vedrørende finansiel stabilitet og begrænsning af systemiske risici, foretager periodiske vurderinger af de enkelte CCP'ers overholdelse af FSS og indgiver en rapport til ministeriet, som også offentliggøres. CCP'er, som har tilladelse i Australien, kan modtage skriftlige instrukser fra ministeriet eller fra ASIC. Hvis en CCP ikke retter sig efter en skriftlig instruks, kan ASIC henvende sig til domstolene, som kan udstede et påbud til den pågældende CCP om at rette sig efter den skriftlige instruks.
(14)
Kommissionen konkluderer derfor, at de retlige og tilsynsmæssige rammer i Australien for CCP'er, der har tilladelse der, til enhver tid sikrer effektivt tilsyn og effektiv håndhævelse.
(15)
I henhold til den tredje betingelse i artikel 25, stk. 6, i forordning (EU) nr. 648/2012 skal de retlige og tilsynsmæssige rammer i Australien indeholde et effektivt ækvivalent system for anerkendelse af CCP'er, der har tilladelse i henhold til det retlige system i tredjelande (CCP'er fra tredjelande).
(16)
CCP'er fra tredjelande kan ansøge om en oversøisk clearing- og afviklingslicens (oversøisk CCP-licens), som giver dem mulighed for at levere nogle af eller alle de clearingydelser, som de har tilladelse til at levere i deres hjemland, i Australien.
(17)
De kriterier, der gælder for CCP'er fra tredjelande, som ansøger om en oversøisk CCP-licens i Australien, er sammenlignelige med dem, der gælder for CCP'er fra tredjelande, som søger om anerkendelse i henhold til artikel 25 i forordning (EU) nr. 648/2012. Som en forudsætning for anerkendelse skal reguleringsordningen i det tredjeland, hvor den pågældende CCP har tilladelse, anses for »tilstrækkeligt ækvivalent« i forhold til det omfang af beskyttelse mod systemiske risici og af effektive og rimelige tjenesteydelser, der opnås, med den australske reguleringsordning for sammenlignelige nationale CCP'er. I vurderingen af »tilstrækkeligt ækvivalent« indgår der overvejelser, som ligner dem, der gøres ved vurderinger i henhold til forordning (EU) nr. 648/2012. Som en forudsætning for tildeling af en oversøisk CCP-licens stilles der også krav om oprettelse af samarbejdsordninger mellem de australske myndigheder og de relevante udenlandske tilsynsmyndigheder.
(18)
De retlige og tilsynsmæssige rammer i Australien bør derfor anses for at tilvejebringe et effektivt ækvivalent system til anerkendelse af CCP'er i tredjelande.
(19)
De betingelser, der er fastsat i artikel 25, stk. 6, i forordning (EU) nr. 648/2012, kan derfor betragtes som opfyldt af de retlige og tilsynsmæssige rammer i Australien vedrørende CCP'er, som har tilladelse der, og nævnte retlige og tilsynsmæssige rammer bør anses for at være ækvivalente med kravene i forordning (EU) nr. 648/2012. Kommissionen bør, på grundlag af oplysninger fra ESMA, fortsat overvåge udviklingen i de retlige og tilsynsmæssige rammer i Australien for CCP'er og fortsat overvåge, om de betingelser, som danner grundlag for denne afgørelse, er opfyldt.
(20)
Foranstaltningerne i denne afgørelse er i overensstemmelse med udtalelse fra Det Europæiske Værdipapirudvalg -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Med henblik på artikel 25 i forordning (EU) nr. 648/2012 betragtes de retlige og tilsynsmæssige rammer i Australien for CCP'er, som har tilladelse der, bestående af del 7.3 i »Corporations Act 2001« og »Corporations Regulations 2001«, som forklaret i »Regulatory Guidance 211 - Clearing and settlement facilities: Australien and overseas operators« og »Financial Stability Standards for Central Counterparties«, som ækvivalente med kravene i forordning (EU) nr. 648/2012.
Artikel 2
Denne afgørelse træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Udfærdiget i Bruxelles, den 30. oktober 2014.
A BIZOTTSÁG VÉGREHAJTÁSI HATÁROZATA
(2014. október 30.)
Ausztrália központi szerződő felekre vonatkozó szabályozási keretének a tőzsdén kívüli származtatott ügyletekről, a központi szerződő felekről és a kereskedési adattárakról szóló 648/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet követelményeivel való egyenértékűségéről
(2014/755/EU)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel a tőzsdén kívüli származtatott ügyletekről, a központi szerződő felekről és a kereskedési adattárakról szóló, 2012. július 4-i 648/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 25. cikke (6) bekezdésére,
mivel:
(1)
A harmadik országban székhellyel rendelkező központi szerződő felek elismerésére vonatkozó, a 648/2012/EU rendelet 25. cikkében rögzített eljárás célja, hogy az említett rendeletben rögzítettekkel egyenértékű szabályozási standardokat alkalmazó harmadik országban székhellyel rendelkező és ott engedélyezett központi szerződő felek számára lehetővé tegye elszámolási szolgáltatások nyújtását az Unióban székhellyel rendelkező klíringtagoknak vagy kereskedési helyszíneknek. Az elismerési eljárás és az annak keretében hozott, az egyenértékűségre vonatkozó határozat így hozzájárul a 648/2012/EU rendelet átfogó céljának eléréséhez: a stabil és biztonságos központi szerződő felek - ideértve a harmadik országban székhellyel rendelkező és ott engedélyezett központi szerződő feleket is - alkalmazásának a tőzsdén kívüli származtatott ügyletek elszámolására történő kiterjesztése révén csökkenti a rendszerszintű kockázatot.
(2)
Annak érdekében, hogy valamely harmadik ország jogi szabályozását az uniós jogi szabályozással egyenértékűnek lehessen elismerni a központi szerződő felek tekintetében, a harmadik ország jogi és felügyeleti keretrendszerének alkalmazása lényegileg az uniós követelményekkel egyenértékű eredményre kell vezessen az elért szabályozási célkitűzések tekintetében. Az egyenértékűség értékelésének célja ezért annak ellenőrzése, hogy Ausztrália jogi és felügyeleti keretrendszere biztosítja: az ott székhellyel rendelkező és engedélyezett központi szerződő felek nem teszik ki az Unióban székhellyel rendelkező klíringtagokat és kereskedési helyszíneket nagyobb kockázatnak, mint amekkorának az Unióban engedélyezett központi szerződő felek tennék ki őket, és következésképpen nem okoznak elfogadhatatlan szintű rendszerszintű kockázatot az Unióban.
(3)
A Bizottság 2013. szeptember 1-jén megkapta az Európai Értékpapír-piaci Hatóságnak (ESMA) az Ausztráliában engedélyezett központi szerződő felekre alkalmazandó jogi és felügyeleti keretrendszerről alkotott szakvéleményét. A szakvélemény következtetése szerint a 648/2012/EU rendelet IV. címében foglalt rendelkezések mindegyike esetében létezik megfelelő, az Ausztráliában engedélyezett központi szerződő felekre igazságszolgáltatási szinten alkalmazandó, jogilag kötelező érvényű követelmény.
(4)
A 648/2012/EU rendelet 25. cikkének (6) bekezdésével összhangban három feltételnek kell teljesülnie annak megállapításához, hogy a harmadik ország jogi és felügyeleti keretrendszere az adott harmadik országban engedéllyel rendelkező központi szerződő felek tekintetében egyenértékű az említett rendeletben rögzített követelményekkel.
(5)
Az első feltétel értelmében az adott harmadik országban engedéllyel rendelkező központi szerződő feleknek olyan, jogilag kötelező érvényű követelményeket kell teljesíteniük, amelyek egyenértékűek a 648/2012/EU rendelet IV. címében megállapított követelményekkel.
(6)
Az Ausztráliában engedéllyel rendelkező központi szerződő felekre vonatkozó, jogilag kötelező érvényű követelményeket a 2001. évi gazdasági társasági törvény tartalmazza; e törvény és a 2001. évi gazdasági társasági rendelet együtt alkotják az elszámolási és kiegyenlítési mechanizmusok jogi keretét. A gazdasági társasági törvény 7.3. része úgy rendelkezik, hogy az elszámolási, illetve kiegyenlítési tevékenység folytatására jogosító engedély megadása előtt a miniszternek meg kell győződnie többek között arról, hogy az érintett központi szerződő fél az alkalmazandó törvényekkel és rendeletekkel összhangban lévő, megfelelő működési szabályokkal és eljárásokkal rendelkezik annak - ésszerű keretek közötti - biztosítására, hogy a rendszerszintű kockázat csökken és a központi szerződő felet tisztességes és hatékony módon működtetik. A központi szerződő félnek továbbá megfelelő mechanizmusokkal kell rendelkeznie az összeférhetetlenség kezelésére, valamint belső szabályainak és eljárásainak érvényesítésére. Az ausztrál értékpapír- és befektetési bizottság (Australian Securities and Investments Commission - ASIC) és az ausztrál központi bank (Reserve Bank of Australia, RBA) látja el tanáccsal a minisztert az elszámolási és kiegyenlítési mechanizmusok engedélyének megadására, valamint belső szabályaik és eljárásaik módosítására vonatkozóan, és e két intézmény feladata annak értékelése (illetve az ASIC esetében annak értékelése és kikényszerítése), hogy a központi szerződő felek megfelelnek-e a gazdasági társasági törvényben foglalt kötelezettségeiknek.
(7)
Az ASIC szabályozási iránymutatást nyújt szabályozott vállalkozásoknak, ennek során jogszabályok által már lefedett, konkrét témákhoz szolgáltat magyarázatot. Az ASIC 2012 decemberében a 211. számú, aktualizált szabályozási iránymutatás (Elszámolási és kiegyenlítési mechanizmusok: ausztrál és tengerentúli piaci szereplők) keretében felülvizsgálta az elszámolási és kiegyenlítési mechanizmusok engedélyezéséről és az engedélyek felügyeletéről szóló szabályozási iránymutatását. Az ASIC 211. számú szabályozási iránymutatása a Fizetési és Elszámolási Rendszerek Bizottsága (2) és az Értékpapír-felügyeletek Nemzetközi Szervezete által 2012 áprilisában kiadott, a pénzpiaci infrastruktúrákra vonatkozó, a gazdasági társasági törvényben foglalt kötelezettségek szempontjából releváns elveket hajtja végre, emellett iránymutatást nyújt a központi szerződő feleknek arra vonatkozóan, hogyan feleljenek meg a gazdasági társasági törvényben foglalt kötelezettségeiknek. Ezért a gazdasági társasági törvény 211. számú szabályozási iránymutatás által értelmezett rendelkezéseinek való megfelelés elmulasztása végrehajtási intézkedéseket és szankciókat vonhat maga után.
(8)
Az RBA a gazdasági társasági törvény által rá ruházott hatáskörben pénzügyi stabilitási standardokat határozhat meg annak biztosítására, hogy a központi szerződő felek az ausztrál pénzügyi rendszer általános stabilitását megteremtő vagy azt elősegítő módon működjenek. 2012 novemberében az RBA fizetésirendszer-testülete új pénzügyi stabilitási standardok meghatározását hagyta jóvá; a központi szerződő felekre vonatkozó pénzügyi stabilitási standardok (a továbbiakban: pénzügyi stabilitási standardok) 21 standardot, valamint kapcsolódó alstandardokat és iránymutatást foglalnak magukban. A központi szerződő felekre vonatkozó pénzügyi stabilitási standardok 2013 márciusában, míg egyes alstandardok 2014. március 31-én léptek hatályba. A központi szerződő felekre vonatkozó pénzügyi stabilitási standardokat minden engedélyezett központi szerződő félnek teljesítenie kell.
(9)
A gazdasági társasági törvény 7.3. részében és a gazdasági társasági rendeletben rögzített, az ASIC 211. számú szabályozási iránymutatásában értelmezett, az elszámolási és kiegyenlítési mechanizmusokra vonatkozó alapvető elvek és az RBA által meghatározott pénzügyi stabilitási standardok (együttesen az elsődleges szabályok) határozzák meg azokat a magas szintű előírásokat, amelyeknek a központi szerződő feleknek meg kell felelniük ahhoz, hogy elszámolási szolgáltatások Ausztráliában történő nyújtására jogosító engedélyt szerezhessenek. Ezek az elsődleges szabályok alkotják a jogilag kötelező érvényű kötelezettségek első szintjét Ausztráliában. Az elsődleges szabályoknak való megfelelés érdekében a központi szerződő felek emellett belső szabályokat és eljárásokat fogadnak el, amelyeknek összhangban kell lenniük a gazdasági társasági törvényben és a gazdasági társasági rendeletben rögzített, a 211. számú szabályozási iránymutatásban értelmezett specifikus követelményekkel és a pénzügyi stabilitási standardokkal; a belső szabályokat és eljárásokat az elszámolási és kiegyenlítési mechanizmusként való engedélyezés előtt be kell nyújtani a miniszternek. A központi szerződő fél belső szabályainak és eljárásainak módosításáról tájékoztatni kell a minisztert. A miniszter elutasíthatja a központi szerződő fél belső szabályainak és eljárásainak módosítását. A központi szerződő felek belső szabályainak és eljárásainak joghatása a szerződések joghatásával egyenértékű és jogilag kötelező érvényű a központi szerződő felekre és az azokban részt vevőkre.
(10)
Az Ausztráliában engedélyezett központi szerződő felekre alkalmazandó elsődleges szabályokban rögzített, jogilag kötelező érvényű követelmények lényegileg a 648/2012/EU rendelet IV. címében foglalt követelményekkel egyenértékű eredményre vezetnek.
(11)
A Bizottság ezért arra a következtetésre jut, hogy Ausztrália jogi és felügyeleti keretrendszere biztosítja, hogy az ott engedéllyel rendelkező központi szerződő felek olyan, jogilag kötelező érvényű követelményeket teljesítsenek, amelyek egyenértékűek a 648/2012/EU rendelet IV. címében megállapított követelményekkel.
(12)
A 648/2012/EU rendelet 25. cikkének (6) bekezdésében foglalt második feltétel értelmében Ausztrália jogi és felügyeleti keretrendszerének biztosítania kell, hogy az ott engedéllyel rendelkező központi szerződő felek folyamatos és hatékony felügyelet és végrehajtás hatálya alá essenek.
(13)
Az Ausztráliában engedéllyel rendelkező központi szerződő felek az ASIC és az RBA folyamatos felügyelete és felvigyázása alatt állnak. Az ASIC felelősségi körébe tartozik annak kikényszerítése, hogy a központi szerződő felek eleget tegyenek a gazdasági társasági törvényből eredő kötelezettségeiknek; e tekintetben az ASIC rendszeresen értékeli, hogy a központi szerződő felek teljesítik-e az engedélyből eredő, a pénzügyi stabilitási standardokhoz kapcsolódó és a rendszerszintű kockázat csökkentésére vonatkozó kötelezettségüktől eltérő kötelezettségeiket, mindenekelőtt tisztességes és hatékony módon működnek-e az ésszerűség keretei között - az értékelésről az ASIC jelentést nyújt be a miniszternek, a jelentést közzéteszik. Az RBA nyomon követi, hogy a központi szerződő felek eleget tesznek-e az engedélyükből fakadó és a pénzügyi stabilitáshoz, valamint a rendszerszintű kockázat csökkentéséhez kapcsolódó kötelezettségeiknek, minden egyes központi szerződő fél esetében rendszeres értékelést készít a pénzügy stabilitási standardok teljesítéséről és jelentést nyújt be a miniszternek - ez a jelentés ugyancsak közzétételre kerül. Az Ausztráliában engedéllyel rendelkező központi szerződő felek írásos utasítást kaphatnak a minisztertől és az ASIC-tól. Amennyiben valamely központi szerződő fél nem teljesíti az írásos utasításban foglaltakat, az ASIC bírósághoz fordulhat, a bíróság pedig elrendelheti, hogy a központi szerződő fél hajtsa végre az írásos utasítást.
(14)
A Bizottság ezért megállapítja, hogy Ausztrália jogi és felügyeleti keretrendszere biztosítja, hogy az ott engedéllyel rendelkező központi szerződő felek folyamatos és hatékony felügyelet és végrehajtás hatálya alá esnek.
(15)
A 648/2012/EU rendelet 25. cikkének (6) bekezdésében foglalt harmadik feltétel értelmében Ausztrália jogi és felügyeleti keretrendszerének ténylegesen egyenértékű rendszert kell biztosítania a harmadik ország jogi szabályozása alapján engedélyezett központi szerződő felek (a továbbiakban: harmadik országbeli központi szerződő felek) elismerése tekintetében.
(16)
A harmadik országbeli központi szerződő felek „tengerentúli elszámolási és kiegyenlítési mechanizmusokra vonatkozó engedélyért” (tengerentúli központi szerződő felek engedélye) folyamodhatnak, ez az engedély lehetővé teszi számukra azon elszámolási szolgáltatások mindegyikének vagy egy részének Ausztráliában történő nyújtását, amely szolgáltatások nyújtására a székhelyük szerinti országban engedéllyel rendelkeznek.
(17)
A tengerentúli központi szerződő felek engedélyéért folyamodó harmadik országbeli központi szerződő felekre Ausztráliában alkalmazott kritériumok összehasonlíthatóak azokkal, amelyek a 648/2012/EU rendelet 25. cikke szerinti elismerést kérelmező harmadik országbeli központi szerződő felekre alkalmazandók. Az elismerés előfeltétele, hogy azon harmadik ország szabályozási rendszerét, ahol a központi szerződő fél engedéllyel rendelkezik, a rendszerszintű kockázattal szembeni védelem mértéke és a szolgáltatások hatékonyságának és tisztességességének szintje tekintetében a hasonló belföldi központi szerződő felekre alkalmazandó ausztrál szabályozási rendszerrel „kellően egyenértékűnek” minősítsék. A „kellő mértékű egyenértékűség” értékelése során a 648/2012/EU rendelet szerinti értékelés során figyelembe vett szempontokhoz hasonlóak kerülnek mérlegelésre. A tengerentúli központi szerződő felek engedélyének megadásához szükség van az ausztrál hatóságok és az érintett illetékes külföldi felügyeleti hatóságok közötti együttműködési megállapodásra is.
(18)
Ezért úgy tekintendő, hogy Ausztrália jogi és felügyeleti keretrendszere ténylegesen egyenértékű rendszert biztosít a harmadik országbeli központi szerződő felek elismerése tekintetében.
(19)
Úgy tekinthető tehát, hogy Ausztrália jogi és felügyeleti keretrendszere az ott engedéllyel rendelkező központi szerződő felek tekintetében teljesíti a 648/2012/EU rendelet 25. cikkének (6) bekezdésében foglalt feltételeket, és e jogi és felügyeleti keretrendszer a 648/2012/EU rendeletben foglalt követelményekkel egyenértékűnek tekintendő. A Bizottságnak - az ESMA-tól kapott tájékoztatást figyelembe véve - továbbra is nyomon kell követnie a központi szerződő felekkel kapcsolatos ausztrál jogi és felügyeleti keretrendszer alakulását, valamint az e határozat meghozatalának alapját képező feltételek teljesülését.
(20)
Az e határozatban előírt intézkedések összhangban vannak az Európai Értékpapír-bizottság véleményével,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
A 648/2012/EU rendelet 25. cikke alkalmazásában Ausztráliának az ott engedéllyel rendelkező központi szerződő felekre alkalmazandó jogi és felügyeleti keretrendszere, amely a 2001. évi gazdasági társasági törvény 7.3. részét és a 2001. évi gazdasági társasági rendeletet (mindkettőt a 211. számú szabályozási iránymutatás „Elszámolási és kiegyenlítési mechanizmusok: ausztrál és tengerentúli piaci szereplők” értelmezésében), valamint a központi szerződő felekre vonatkozó pénzügyi stabilitási standardokat foglalja magában, egyenértékűnek tekintendő a 648/2012/EU rendeletben rögzített követelményekkel.
2. cikk
Ez a határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
Kelt Brüsszelben, 2014. október 30-án.