KOMMISSIONENS AFGØRELSE
af 16. september 2013
om kompensation i medfør af gødningsdekretet C 75/98 (ex N 45/98) iværksat af Belgien (Flandern)
(meddelt under nummer C(2013) 5818)
(Kun den nederlandske og den franske udgave er autentiske)
(2013/530/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 108, stk. 2, første afsnit,
efter at have opfordret de interesserede parter til at fremsætte bemærkninger (1), og
ud fra følgende betragtninger:
I. SAGSFORLØB
(1)
Efter modtagelse af en klage om, at den flamske regering udbetalte ulovlig støtte til landbrugere i forbindelse med deres brug af kunstgødning og husdyrgødning (i det følgende benævnt »foranstaltningen«), anmodede Kommissionens tjenestegrene ved brev af 4. februar 1998 de belgiske myndigheder om at fremsende oplysninger om gennemførelsen af den flamske regerings beslutning af 20. december 1995 om kompensation til landbrugere for forpligtelser i henhold til lovgivningen om gødningsstoffer (i det følgende benævnt »gødningsdekretet«).
(2)
Kommissionen modtog disse oplysninger ved brev fra den flamske minister for miljø og beskæftigelse af 18. marts 1998 og ved brev fra Belgiens Faste Repræsentation af 31. marts 1998.
(3)
Den 15. april 1998 holdt repræsentanterne for de kompetente belgiske myndigheder og Kommissionens tjenestegrene et møde.
(4)
Ved fax af 10. juli 1998 anmodede Kommissionen de belgiske myndigheder om yderligere oplysninger, og den modtog et brev af 7. august 1998, der blev registreret den 10. august 1998, fra de belgiske myndigheder.
(5)
Ifølge de belgiske myndigheders oplysninger blev der foretaget udbetalinger i 1996. Foranstaltningen blev dog ikke anmeldt til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 93, stk. 3, i EF-traktaten (nu artikel 108, stk. 3, i TEUF). Sagen blev af denne grund blev opført i registret over ikke-anmeldt støtte under nummer NN 45/98. Selvom ordningen blev anvendt i 1996 og 1997, noterede Kommissionen sig de belgiske myndigheders tilsagn ved brev af 7. august 1998 om, at de ikke ville udbetale støtte for 1997, før Kommissionen havde truffet en beslutning om, hvorvidt støtten var forenelighed med fællesmarkedet. De belgiske myndigheder oplyste Kommissionen om, at den flamske regering havde til hensigt at indarbejde denne kompensationsordning i det flamske støtteprogram i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 2078/92 (2).
(6)
Ved brev af 21. januar 1999 meddelte Kommissionen Belgien, at den havde besluttet at indlede proceduren efter EUF-traktatens artikel 108, stk. 2, over for den pågældende foranstaltning.
(7)
Kommissionens beslutning om at indlede proceduren blev offentliggjort den 17. april 1999 i De Europæiske Fællesskabers Tidende (3).
(8)
Kommissionen opfordrede de interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger til foranstaltningen.
(9)
Kommissionen modtog ingen bemærkninger fra de interesserede parter.
(10)
De belgiske myndigheder trak en række meddelelser om andre sager om gødning i Flandern tilbage C12/1999, N105/1999, N311/99).
(11)
Den 6. marts 2012 modtog Kommissionen en klage fra en landbruger om udbetaling af kompensation for 1996 i medfør af gødningsdekretet. På et møde den 16. april 2012 mellem repræsentanter fra de belgiske (flamske) myndigheder og Kommissionens tjenestegrene anmodede Kommissionen de belgiske myndigheder om at fremsætte deres syn på klagen.
(12)
Europa-Kommissionen anmodede om supplerende oplysninger den 9. november 2012. De belgiske myndigheder svarede ved brev af 14. januar 2013.
II. UDFØRLIG BESKRIVELSE AF STØTTEFORANSTALTNINGEN
1. BETEGNELSE
(13)
Kompensation i medfør af gødningsdekretet.
2. BUDGET
(14)
Det samlede budget for foranstaltningen var for 1996 på 427 511 868 BEF fordelt som følger:
(a)
kompensation for nedsat udbytte
-
græsarealer 250 279 282 BEF
-
majs 50 102 650 BEF
(b)
kompensation for omkostninger til bortskaffelse af husdyrgødning 65 486 397 BEF
(c)
kompensation for omkostninger til oplagring af husdyrgødning 34 276 829 BEF
(d)
kompensation for indkøb af yderligere kunstgødning 27 366 710 BEF
(15)
Der blev udbetalt kompensationen i medfør af gødningsdekretet for 1996.
(16)
I overensstemmelse med gødningsdekretet kan der ydes kompensation til landbrugere, hvis bedrifter ligger helt eller delvis inden for et vand- eller naturområde. Dette gælder 7,502 af i alt 40,673 bedrifter med landbrugsjord eller husdyr i Flandern (18,5 %). I arealmæssig henseende falder 47,948 ha (7,5 %) af i alt 649,223 ha agerjord eller græsningsarealer ind under et vandområde, og 21,919 ha (3 %) falder ind under et naturområde..
(17)
Formålet med støtteordningen er at gøre det muligt for landbrugere, der har land i miljøfølsomme områder, at kunne tilpasse sig til de skærpede regler for brugen af gødning og kompensere for de økonomiske tab, som disse landbrugere lider. Støtten beregnes på grundlag af indkomsttabet under hensyn til normal landbrugsmæssig praksis uden for disse følsomme områder. Ifølge de belgiske myndigheder var det ligeledes nødvendigt at yde kompensation for at undgå sociale spændinger.
(18)
Støtten ydes for at kompensere landbrugerne i disse følsomme områder for:
(a)
faldet i produktion som følge af mindre brug af kunstgødning og husdyrgødning
(b)
omkostninger til bortskaffelse af husdyrgødning
(c)
omkostninger til oplagring af husdyrgødning
(d)
indkøb af yderligere kunstgødning.
(19)
Ifølge de oplysninger, som de belgiske myndigheder har forelagt, er støtten til landbrugere for forpligtelser i henhold til lovgivningen om gødningsstoffer baseret på fire juridiske tekster:
(a)
den flamske regerings beslutning af 20. december 1995 om kompensation til landbrugere for forpligtelser i henhold til lovgivning om kunstgødning
(b)
den flamske regerings beslutning af 20. december 1995 om fastsættelse af kompensation for 1996 og 1997 i henhold til artikel 15, stk. 9, i dekret af 23. januar 1991 om beskyttelse af miljøet mod forurening forårsaget af gødning
(c)
den flamske regerings beslutning af 19. marts 1996 om fastsættelse af bestemmelser om yderligere forpligtelser med hensyn til bortskaffelse samt om bistand i forbindelse med yderligere gødningsoverskud i områder, hvor der gælder strengere standarder for spredning af gødning
(d)
den flamske regerings beslutning af 15. juli 1997 om ændring af den flamske regerings beslutning af 20. december 1995 om fastsættelse af kompensation for årene 1996-1997 i henhold til artikel 15, stk. 9, i dekretet af 23. januar 1991 om beskyttelse af miljøet mod forurening forårsaget af gødning.
(20)
Ingen af disse tekster er blevet anmeldt til Kommissionen i overensstemmelse med EF-traktatens artikel 93, stk. 3 (nu artikel 108, stk. 3, i TEUF).
(21)
Ifølge de belgiske myndigheder er den nuværende gødningspolitik i Flandern baseret på dekretet af 20. december 1995 om ændring af dekretet af 23. januar 1991 om beskyttelse af miljøet mod forurening forårsaget af gødning. Dekretet tager sigte på at mindske de miljøproblemer, der forårsages af berigelse af overfladevandet og grundvandet og udvaskning af fosfater og nitrater i jorden med risiko for gennemtrængning til grund- og overfladevand. Ifølge rapporten om miljøet og naturen i Flandern tegner landbruget sig for 56 % af nitrogen- og fosfatnettobelastningen på miljøet. Udledning af ammoniak fra staldbygninger og spredning af gylle tegner sig for 21 % af de forurenende emissioner i Flandern.
(22)
Gødningsdekretet fastsætter målene for opnåelse og/eller fastholdelse af de fornødne kvalitetsstandarder for jord, vand (overflade- og grundvand) og luft. Det indeholder bestemmelser om en gradvis skærpelse af restriktionerne for brugen af gødning. Det indeholder således mulighed for justeringer i en overgangsperiode. Standarderne for anvendelsen af gødningsstoffer skal strammes gradvis undtagen i særligt følsomme områder, dvs. vand- og naturområder, hvor der med øjeblikkelig varsel trådte strengere bestemmelser i kraft.
(23)
Dekretet indeholder endvidere bestemmelser om en fastfrysning af gødningsproduktionen og antallet af husdyr i Flandern på 1992-niveauet. Med henblik herpå blev der indført en politik med tilladelser på lokalt plan. For større bedrifter vil tilladelserne samtidig blive reduceret med op til 25 % ved fornyelse. Sektoren for husdyravl fik tid (indtil 2002) til at finde måder, hvorpå de kunne mindske gødningsoverskuddene og virkningerne heraf.
(24)
De strengere restriktioner trådte øjeblikkeligt i kraft den 1. januar 1996 i følgende områder:
(a)
afstrømnings- og bevaringsområder
(b)
naturområder, naturreservater, skovbrugsjord
(c)
områder omfattet af fugledirektivet
(d)
dale og økologisk værdifuldt agerjord
(e)
nitratfølsomme arealer
(f)
fosfatforurenet jord.
(25)
Ifølge de belgiske myndigheder fulgte man ved udpegelsen af de sårbare områder kravene i Rådets direktiv 91/676/EØF (4) om beskyttelse af vand mod forurening forårsaget af nitrater, der stammer fra landbruget og Rådets direktiv 79/409/EØF (5) om beskyttelse af vilde fugle.
(26)
I overensstemmelse med dekretet gjaldt der i hele Flandern følgende generelle lofter for tilførslen af kunst- og husdyrgødning fra den 1. januar 1996 til den 31. december 1998, undtagen i vand- og naturområder. Disse lofter er udtrykt i kg phosphorpentoxid og i kg kvælstof fra kunstgødning samt i kg af den samlede tilladte mængde kvælstof pr. år, som vist i nedenstående tabel.
Gruppe af afgrøder
Phosphorpentoxid
Kvælstof fra kunstgødning
Kvælstof i alt
Græsarealer
170
250
450
Majs
160 (1996)
155 (1997)
150 (1998)
200
325
Afgrøder med lavt kvælstofbehov (6)
125
125
170
Andre afgrøder
150
225
325
(27)
De belgiske myndigheder offentliggjorde endvidere følgende lofter som vejledende for de mål, de ønskede at nå fra og med 2003.
Gruppe af afgrøder
Phosphorpentoxid
Kvælstof fra kunstgødning
Kvælstof fra husdyrgødning og andre gødningsstoffer
Kvælstof i alt
Græsarealer
125
250
250
450
Majs
100
130
225
275
Afgrøder med lavt kvælstofbehov (7)
100
70
125
125
Andre afgrøder
100
150
200
275
(28)
Ud over disse kvantitative lofter er det på almindelig agerjord forbudt at sprede husdyrgødning eller andre organiske gødningsstoffer i følgende perioder: fra den 21. september til den 21. januar, alle søn- og helligdage, alle lørdage, undtagen mellem den 1. februar og den 15. maj, om natten (mellem kl. 22.00 og 07.00), når jorden er oversvømmet, frossen eller dækket af sne.
(29)
Der gælder strengere standarder i vandområder med henblik på produktion af drikkevand eller som følge af, at de er særligt sårbare over for udvaskning af kvælstof. »Vandområde« er en samlet betegnelse for:
(a)
afstrømningsområder og beskyttede områder af type II og III for grundvand, afgrænset i henhold til dekretet af 24. januar 1984 om fastsættelse af foranstaltninger til forvaltning af grundvand
(b)
de følsomme områder, som af den flamske regering er blevet udpeget til at skulle omfattes af strengere standarder, inden for de hydrologiske reservoirer af overfladevand beregnet til produktion af drikkevand, afgrænset i overensstemmelse med loven af 26. marts 1971 om beskyttelse af overfladevand mod forurening
(c)
de områder, der er særlig følsomme over for nitrat, hvor der kræves strengere standarder som fastsat af den flamske regering og afgrænset i henhold til dekretet af 24. januar 1984 om fastsættelse af foranstaltninger til forvaltning af grundvand.
(30)
Nedenstående tabel viser standarderne for tilførsel af gødning gældende fra den 1. januar 1996 for vandområder. Disse regler er baseret på udbyttestandarderne for de anførte grupper af afgrøder og miljømæssigt acceptable tab for disse områder. Mængderne er udtryk i kg P2O5 og kg kvælstof pr. ha pr. år.
Gruppe af afgrøder
Phosphorpentoxid
Kvælstof fra kunstgødning
Kvælstof fra husdyrgødning og andre gødningsstoffer
Kvælstof i alt
Græsarealer
120
200
200
350
Majs
100
150
170
275
Afgrøder med lavt kvælstofbehov
80
70
125
125
Andre afgrøder
100
150
170
275
(31)
I vandområder er spredning af gødning forbudt mellem den 1. september og den 21. januar, begge dage inklusive, undtagen i område A og B i områder, der anvendes til indsamling af overfladevand, hvor forbuddet gælder til og med den 15. februar.
(32)
»Naturområde« er en samlet betegnelse for:
(a)
dalområder og økologisk værdifuldt agerjord som anført i de kort over udviklingen af landdistrikterne, der er indeholdt i loven af 29. marts 1962 om tilrettelæggelse af lands- og byplanlægningen
(b)
særlige beskyttede områder afgrænset ved den flamske regerings beslutning af 17. oktober 1988
(c)
specifikke naturtyper og tilgrænsende mellemområder
(d)
skovområder, naturområder, naturudviklingsområder eller naturreservater som anført i de kort over udviklingen af landdistrikterne, der er indeholdt i loven af 29. marts 1962 om tilrettelæggelse af lands- og byplanlægningen, med en overgangsforanstaltning, der er gældende indtil den 31. december 1997
(33)
Nedenstående tabel viser standarderne for tilførsel af gødning gældende fra den 1. januar 1996 for naturområder. Disse regler er baseret på udbyttestandarderne for de anførte grupper af afgrøder og miljømæssigt acceptable tab for disse områder. Mængderne er udtryk i kg P2O5 og kg kvælstof pr. ha pr. år.
Gruppe af afgrøder
Phosphorpentoxid
Kvælstof fra kunstgødning
Kvælstof i alt
Græsarealer
120
200
400
Majs
100
150
275
Afgrøder med lavt kvælstofbehov
80
70
125
Andre afgrøder
100
150
275
(34)
I naturområderne er spredning af gødning forbudt mellem den 1. september og den 21. januar, begge dage inklusive, og på græsarealer af betydning for beskyttelsen af fugle kan gødskning også forbydes mellem den 1. april og den 30. juni. Det er endvidere forbudt at tilføre enhver form for gødning i skovområder, naturområder, naturudviklingsområder eller naturreservater fra den 1. januar 1998, med undtagelse af gødning fra husdyr, der græsser på jorden, med en maksimal tilladt belægning på 2 storkreaturenheder pr. ha målt over året. Familiebrug kan opnå en midlertidig undtagelse fra dette forbud.
(35)
I henhold til gødningsdekretet betales støtten kun automatisk i forbindelse med græsarealer og majs. For andre afgrøders vedkommende antages det ikke, at det mindre gødningsforbrug vil medføre produktionsfald. I sidstnævnte tilfælde kan landbrugeren dog opnå kompensation, hvis han/hun kan dokumentere, at han/hun har lidt tab.
(36)
Kompensationen for et ændret udbytte på græsarealer beregnes på grundlag af forskellen mellem den tilladte gødningsstandard i områderne uden for de følsomme områder og de tilladte standarder i de følsomme områder, idet der skelnes mellem områder, der ligger i henholdsvis vandområder og naturområder. Støtten har til formål at yde kompensation for det tab af udbytte og rentabilitet, der er forårsaget af disse reduktioner.
(37)
Beregningen af støtten tager udgangspunkt i de gennemsnitlige semidækningsbidrag (SDB) i BEF pr. hektar for de seneste tre år i henhold til indkomstskatteloven. Der skelnes mellem mælkeproducerende arealer og andre græsarealer. Til beregning af SDB er Flandern opdelt i 13 områder, afhængigt af det pågældende områdes agronomiske karakteristika.
(38)
Med hensyn til mælkeproducerende græsarealer findes det højeste SDB i Kampen ved Antwerpen (55 700 BEF/ha) og det laveste i klitområderne (33 167 BEF/ha), mens gennemsnittet for hele Flandern udgør 44 160 BEF/ha. Med hensyn til ikke-mælkeproducerende græsarealer findes det højeste SDB i regionen i det vestlige Flandern med sand-/lerjord (36 100 /ha) og det laveste i klitområderne (24 633 BEF/ha), mens gennemsnittet for hele Flandern ligger på 31 941 BEF/ha.
(39)
For vandområdernes vedkommende er kompensationen baseret på den omstændighed, at den maksimalt tilladte brug af kvælstof er fastsat til 350 kg/ha i forhold til 450 kg/ha for de normale områder. Dette svarer til en nedsættelse på 22 %. Ifølge loven om aftagende udbytte har de belgiske myndigheder beregnet, at dette vil medføre et fald i udbyttet på 15 %. Virkningen på bedriftens rentabilitet bliver dog større. Når der ses bort fra faste omkostninger, har de belgiske myndigheder beregnet, at SDB i gennemsnit udgør 40 % af det samlede udbytte. Et fald i udbyttet på 15 % vil således medføre, at SDB reduceres med 37,5 % (15 % × 100/40). Grundlaget for udbetalingen af kompensation for nedsat udbytte i det pågældende område er således SDB × 37,5 %. I vandområderne skal landbrugerne dog anvende 50 kg mindre kunstgødning pr. ha. Dette udgør en besparelse på 800 BEF (50 kg N × 16 BEF/kg). Dette beløb fratrækkes derfor den støtte, der kommer til udbetaling.
(40)
For naturområdernes vedkommende er kompensationen baseret på de samme principper. I naturområderne er den maksimalt tilladte brug af kvælstof 400 kg/ha i forhold til 450 kg/ha for de normale områder, hvilket svarer til en nedsættelse på 11 %. De belgiske myndigheder har beregnet, at dette vil medføre et fald i udbyttet på 7 %. Et fald i udbyttet på 7 % vil medføre, at SDB reduceres med 17,5 % (7 % × 100/40). Grundlaget for udbetalingen af kompensation for nedsat udbytte i naturområderne er således SDB × 17,5 %. Desuden foretages der den samme reduktion af støtten på 800 BEF (se betragtning 39) med hensyn til besparelser som følge af den mindre brug af kunstgødning.
(41)
Af nedenstående tabel fremgår de højeste, laveste og gennemsnitlige støttesatser, der udbetales.
Mælkeproducerende græsarealer
SDB
Støttesats - vandområder
FOR-L_2013285DA.01000801.notes.0001.xml.jpg
Støttesats - naturområder
FOR-L_2013285DA.01000801.notes.0002.xml.jpg
Kempen ved Antwerpen
55 700
20 088
8 948
Klitområder
33 167
11 638
5 004
Gennemsnit
44 160
15 760
9 928
Andre græsarealer
SDB
Støttesats - vandområder
FOR-L_2013285DA.01000801.notes.0003.xml.jpg
Støttesats - naturområder
FOR-L_2013285DA.01000801.notes.0004.xml.jpg
Vestflandern med sand-/lerjord
36 100
12 738
5 518
Klitområder
24 633
8 437
3 511
Gennemsnit
31 941
11 177
4 789
(42)
De belgiske myndigheder understreger, at der her er tale om maksimale kompensationssatser pr. hektar. Det samlede græsareal, som er berettiget til kompensation, er på 31 003 ha, hvoraf 17 468 ha ligger i vandområderne og 13 535 ha i naturområder. Den maksimale kompensation, der teoretisk kunne være blevet udbetalt, er 202 822 411 BEF i vandområder og 65 900 155 BEF i naturområder. På grundlag af de lavere støttesatser for ikke-mælkeproducerende græsarealer er den maksimale kompensation, der faktisk blev udbetalt, 250 275 012 BEF om året, hvoraf 186 505 640 blev ydet i vandområder og 63 769 372 BEF i naturområder. Denne forskel mellem den maksimale støtte, der teoretisk kunne være blevet udbetalt, og den støtte, der rent faktisk blev udbetalt, skyldes ifølge de belgiske myndigheder en række faktorer, navnlig det forhold, at der kun udbetales kompensation i forbindelse med græsarealer, som allerede i 1994 blev anvendt som græsareal af den samme bedrift.
(43)
Med hensyn til majs gælder der en fast støttesats for tabet af produktion på 3 600 BEF/ha på betingelse af, at den pågældende majs stadig dyrkes på den samme jordlod og ikke sås på tidligere græsarealer, der er blevet pløjet op. Denne støtte er baseret på den skønsmæssige vurdering, at den gennemsnitlige produktion af tørfoder udgør 14 500 kg/ha for majs, og at det gennemsnitlige tab af udbytte som følge af de strengere normer er 900 kg/ha. På grundlag af en anslået kostpris på 4 BEF pr. kg tørfoder medfører dette et indkomsttab på 3 600 BEF.
(44)
Desuden tilskyndes landbrugerne til at så græs efter majs, hvilket mindsker dræningen af nitrater fra jordbunden og kvælstofudvaskningen. Der blev udbetalt en yderligere støtte på 3 600 BEF/ha hertil. Ifølge de belgiske myndigheder dækker denne støtte kun omkostningerne til græsfrø.
(45)
Der ydes støtte til bedrifter i vand- og naturområder til dækning af meromkostninger til bortskaffelse af gødningsoverskud som følge af de lavere lofter for tilførsel af husdyrgødning.
(46)
Der ydes støtte, hvis en bedrift har yderligere gødningsoverskud, der er opstået som følge af de strengere standarder for tilførsel af husdyrgødning. Ved beregningen af støtten skelnes der mellem:
(a)
familiebrug inden for husdyrproduktion og andre husdyrbrug, som ikke erhvervede yderligere agerjord i perioden 1993-1996; arealet af agerjord i henhold til 1996-registret lægges til grund ved vurderingen af mulighederne for bortskaffelse af husdyrgødning
(b)
husdyrbrug, der ikke har karakter af familiebrug, og som ikke erhvervede yderligere agerjord i perioden 1993-1996; det areal, der skal lægges til grund ved vurderingen af mulighederne for bortskaffelse af husdyrgødning, er baseret på arealet af den agerjord, der blev registreret i 1994 (situationen på bedriften i 1993).
(47)
Til beregning af støtten anvendes der et vejet gennemsnit, som er baseret på beregningen af antallet af dyr af hver art (kvæg, svin, fjerkræ, andre) i Flandern og den typiske mineralske sammensætning af gødningen fra hver art med hensyn til mineralindhold.
(48)
På grundlag heraf skønnes det, at hver ton gødning indeholder 6,6 kg kvælstof og 4,2 kg diphosphorpentoxid.
(49)
Støtten udbetales pr. mineralenhed (pr. kg diphosphorpentoxid (P2O5) og pr. kg kvælstof (N)), der er berettiget til kompensation. Bedriftens beliggenhed er afgørende for beløbets størrelse. Der udbetales følgende beløb:
(a)
13 BEF/enhed: til bedrifter i en »hvid« kommune med en revideret produktion på 75 kg P2O5/ha
(b)
20 BEF/enhed: i en »grå« kommune med en revideret produktion på 75-125 kg P2O5/ha
(c)
27 BEF/enhed: til én bedrift i en kommune med en revideret produktion på 125 kg P2O5/ha
(50)
Støtten er højere for kommuner med en højere revideret produktion, da gødningen skal transporteres over længere afstande.
(51)
Endvidere udbetales der også støtte som kompensation til landbrugere, der ikke længere kan udnytte muligheden af på grundlag af kontraktlige aftaler med nabobedrifter at udbringe og sprede overskudsgødning på disse bedrifter. For at være støtteberettiget skal bedriften i 1995 have indgået en aftale om bortskaffelse af overskudsgødning med en bruger med jord i et område, hvor de strengere standarder finder anvendelse, og skal være etableret i en kommune med et revideret output på over 100 kg P2O5/ha. Kompensationen betales pr. mineralenhed, dvs. pr. kg P2O5 og pr. kg N, der er afsat mindre af til disse brugere. Den maksimale mængde, der kan modtages støtte for, er forskellen mellem afsætningsmulighederne mellem de normale standarder for gødskning og de standarder, der gælder i områder, der er underlagt strengere regler. Bedriftens beliggenhed er bestemmende for, hvilket beløb der kan udbetales, dvs.:
(a)
27 BEF/enhed: til én bedrift i en kommune med en revideret produktion på 125 kg P2O5/ha
(b)
20 BEF/enhed til alle øvrige bedrifter.
(52)
Familiebrug inden for husdyrproduktion med gødningsoverskud på jordlodder i de hydrologiske bassiner til indsamling af overfladevand i Kluizen og på den nitratfølsomme jord ved Maas' bredder kan gøre brug af gødningsbankens forpligtelse til at modtage yderligere gødningsoverskud, der opstår som følge af de strengere standarder for gødningstilførsel. I dette tilfælde nedsættes kompensationen for bortskaffelse og oplagring af gødning i forhold til den mængde mineraler, som gødningsbanken har ydet bistand til.
(53)
Som følge af, at forbuddet mod spredning af gødning i natur- og vandområderne begynder den 1. september, og ikke den 21. september som i andre områder, vil en række bedrifter få problemer, da de høster visse afgrøder efter starten på det udvidede forbud. På mange bedrifter spredes gødningen efter høsten. Dette er ikke længere muligt i vand- og naturområderne De belgiske myndigheder skønner, at disse bedrifter som følge heraf vil få behov for yderligere oplagringsfaciliteter i tre måneder.
(54)
Med hensyn til standarderne for gødningstilførslen svarer forskellen mellem almindelige områder og vand- og naturområder til ca. 50 kg P2O5/ha. Da 1 ton gødning i gennemsnit indeholder 5,2 kg P2O5, svarer 50 kg P2O5/ha til, at der er behov for ca. 10 tons oplagringskapacitet pr. ha.
(55)
På grundlag af at opførelsen af en oplagringsfacilitet på 500m3 skønnes at koste 1 263 120 BEF, har de belgiske myndigheder beregnet, at tilvejebringelsen af den nødvendige oplagringskapacitet vil kræve en investering på ca. 2 500 BEF pr. ton oplagringskapacitet, som vil blive afskrevet over 20 år og derfor svarer til 125 BEF/t/år. Der udbetales derfor en årlig kompensation på 1 250 BEF/ha til landbrugere, som producerer husdyrgødning, og som har agerjord i områder, hvor der gælder strengere regler for tilførsel og spredning af gødning.
(56)
Landbrugere, som i 1996 modtog denne kompensation for oplagring af gødning i medfør af gødningsdekretet, kan ikke i samme år opnå rentegodtgørelser eller kapitaltilskud til opførelse af oplagringsfaciliteter til husdyrgødning fra Den Flamske Landbrugsinvesteringsfond (VLF).
(57)
Da landbrugere med jord, der er beliggende i vandområder, ikke fuldt ud kan dække den tilladte mængde kvælstof pr. ha ved hjælp af husdyrgødning, forventer de belgiske myndigheder, at landbrugerne i disse områder vil tilstræbe at bibeholde produktionsniveauet ved at anvende yderligere kunstgødning, navnlig til »andre afgrøder« og majs.
(58)
Det formodes, at disse bedrifter vil anvende yderligere 60 kg N/ha til en pris af 16 BEF/kg. Den støtte, der kan udbetales, udgør derfor 960 BEF (60 × 16), som rundes op til et fast beløb på 1 000 BEF/ha.
(59)
Landbrugere, som i 1994 havde agerjord i vand- og naturområder, kan hos gødningsbanken, som står for forvaltningen af ordningen, ansøge om kompensation i forbindelse med jord i disse områder. De skal på kort og planer jordlod for jordlod angive deres agerjord og fremlægge dyrkningsplanen for 1994 samt for ansøgningsåret. Hvis jorden ligger i flere forskellige områder, beregnes kompensationen på grundlag af de strengeste standarder for tilførsel og spredning af gødning. Gødningsbanken behandler ansøgningerne på grundlag af alle de oplysninger, den har til rådighed, og underretter de pågældende om, hvad der vil blive ydet kompensation til. Der ydes ikke kompensation, hvis den udgør mindre end 1 000 BEF. Ansøgerne kan anke afgørelsen til den flamske miljøminister, som inden for seks måneder skal træffe en afgørelse. Sker dette ikke, anses anken for at være taget til følge.
(60)
Gødningsbanken, politi samt embedsmænd fra miljøinspektionsdepartementet under Miljø-, Natur-, Jord- og Vandmiljømyndigheden og andre embedsmænd har ret til at kontrollere, om landbrugerne opfylder deres forpligtelser i medfør af gødningsdekretet. Hvis der konstateres overtrædelser, kan det kræves af landbrugerne, at de tilbagebetaler støtten. Der kan ikke ydes støtte i medfør af gødningsdekretet til nedlagt jord.
III. VURDERING AF STØTTEN
(61)
Ovenstående foranstaltninger udgør statsstøtte i henhold til artikel 107, stk. 1, i TEUF. Ved hjælp af statslige midler ydes der støtte til visse kategorier af landbrugere, dvs. i vand- eller naturområderne. Disse støtteforanstaltninger fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene og påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne, da de forbedrer konkurrenceevnen blandt de landbrugere, der modtager støtte, og dem i andre dele af Belgien eller i andre medlemsstater, som ikke modtager støtte. For så vidt som der i forbindelse med de produkter, der produceres af disse landbrugere, finder samhandel sted inden for EU, vil foranstaltningerne endvidere formentlig påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne.
(62)
De belgiske myndigheder pegede i deres skriftlige bemærkninger på støtteordningens miljømålsætninger, og i denne forbindelse henviste de til bestemmelserne i Rådets forordning (EØF) nr. 2078/92 af 30. juni 1992 om miljøvenlige produktionsmetoder i landbruget, samt om naturpleje (i det følgende benævnt forordning (EØF) nr. 2078/92) (8) og fællesskabsrammebestemmelserne for statsstøtte til miljøbeskyttelse (9). Det hedder i afsnit 2.1 i disse rammebestemmelser, at inden for landbrug gælder rammebestemmelserne ikke for det område, der falder ind under Rådets forordning (EØF) nr. 2078/92. Det er derfor hensigtsmæssigt at begynde med at undersøge anvendelsen af forordning (EØF) nr. 2078/92 på de pågældende foranstaltninger.
(63)
De belgiske myndigheder anfører, at ydelsen af kompensation til landbrugere som en del af foranstaltningen i natur- og vandområderne bør betragtes som gennemførelse af bestemmelserne i forordning (EØF) nr. 2078/92.
(64)
Med forordning (EØF) nr. 2078/92 indføres der en støtteordning, der tager sigte på bl.a. at fremme frivillig anvendelse af produktionsmetoder, der kan nedbringe forureningen fra landbruget, på baggrund af de forpligtelser, som landbrugeren har indvilliget i (artikel 2, stk. 1). Medlemsstaterne fastsætter betingelserne for tildeling af støtte og størrelsen heraf, idet der tages hensyn til den af modtageren indgåede forpligtelse, til indkomsttabet og til foranstaltningens tilskyndende virkning (artikel 5, stk. 1, litra a) og b)). På betingelser, der fastlægges af Kommissionen kan Fællesskabet også deltage i finansieringen af visse præmier, som medlemsstaterne yder for at kompensere for indkomsttab, der skyldes obligatoriske restriktioner som nævnt i artikel 2, der pålægges som følge af, at der i medlemsstaterne iværksættes foranstaltninger, der er vedtaget som led i fællesskabsforanstaltninger (artikel 4, stk. 5, i forordning (EØF) nr. 2078/92).
(65)
I henhold til artikel 10, stk. 1, har medlemsstaterne ret til at vedtage nationalt finansierede støtteordninger for supplerende støtteforanstaltninger, hvis betingelser eller regler for ydelse afviger fra de i forordningen fastsatte, eller hvis beløb overstiger de heri fastsatte lofter. Disse støtteordninger skal træffes i overensstemmelse med målene i forordningen og med reglerne for statsstøtte.
(66)
En sådan ordning har ikke til hensigt at yde kompensation for tab, der har at gøre med overholdelse af tilsagn, som landbrugerne har afgivet frivilligt. Det omfatter heller ikke EU-medfinansiering af kompensation i forbindelse med foranstaltninger, som Belgien har gennemført på betingelser, der fastlægges af Kommissionen. Ordningen vedrører derimod (udelukkende) national støtte i form af kompensation for tab, der følger af overholdelsen af forpligtelser i henhold til national lovgivning om gødning.
(67)
Støtten falder derfor ikke ind under forordningens anvendelsesområde og bør vurderes under de gældende regler om statsstøtte.
IV. ANVENDELSE AF FÆLLESSKABSRAMMEBESTEMMELSERNE FOR STATSSTØTTE TIL MILJØBESKYTTELSE
(68)
Det er nødvendigt at overveje, om foranstaltningen er forenelig med Kommissionens rammebestemmelser for statsstøtte til miljøbeskyttelse (10) (i det følgende benævnt rammebestemmelserne) fra 1994, der fandt anvendelse på tidspunktet, hvor foranstaltningen blev anvendt (11).
(69)
Det skal i denne forbindelse bemærkes, at støtteforanstaltningerne til kompensation for det nedsatte udbytte på græsarealer eller af majs, støtten til bortskaffelse af gødningsoverskud og kompensationen for ekstraomkostningerne til kunstgødning udgør driftsstøtte. Som svar på et spørgsmål fra Kommissionens tjenestegrene har de belgiske myndigheder anført, at selvom omkostningerne i forbindelse med oplagringen af gødning kan sammenlignes med omkostningerne i forbindelse med investeringer i yderligere oplagringskapacitet til gødning, er de ikke direkte forbundet med faktiske investeringer. På baggrund heraf mener Kommissionen, at denne foranstaltning også bør betragtes som driftsstøtte.
(70)
Kommissionen finder generelt, at udbetalingen af driftsstøtte til landbrugssektoren ikke vil yde et varigt bidrag til udviklingen af sektoren og kan indebære, at konkurrencevilkårene fordrejes til ulempe for landbrugere, som ikke modtager en sådan støtte. Kommissionen indtager derfor en streng holdning ved vurderingen af sådanne støtteforanstaltninger.
(71)
Ydelsen af driftsstøtte til miljøbeskyttelsesforanstaltninger behandles i afsnit 3.4 i rammebestemmelserne, hvor der står følgende:
»I overensstemmelse med den hidtidige politik godkender Kommissionen normalt ikke driftsstøtte, der fritager virksomhederne for omkostninger ved forurening eller gener forårsaget af dem selv. Kommissionen kan dog under visse afgrænsede omstændigheder gøre en undtagelse fra dette princip. Den har hidtil gjort det inden for affaldsforvaltning og miljøskattelempelser. Kommissionen vil fortsat behandle sådanne sager særskilt og på grundlag af sagens beskaffenhed samt de af Kommissionen udviklede kriterier inden for ovennævnte to områder. Disse kriterier bestemmer, at støtten kun må være en kompensation for de produktionsomkostninger, der ligger ud over de traditionelle omkostninger, at de bør være midlertidige og principielt degressive, så der skabes et incitament til at mindske forureningen eller at fremme en mere effektiv ressourceudnyttelse. Endvidere må støtten ikke stride mod andre bestemmelser i EF-traktaten, navnlig vedrørende fri udveksling af varer og tjenesteydelser.
Inden for affaldsforvaltning kan offentlig finansiering af meromkostningerne til selektiv indsamling af, genvinding fra og behandling af kommunalt affald til fordel for såvel virksomheder som forbrugere omfatte statsstøtte. En sådan støtte kan i givet fald blive godkendt, hvis der pålægges virksomhederne et gebyr i forhold til den brug, de gør af ordningerne eller i forhold til den mængde affald, de producerer under deres aktiviteter. Støtte til indsamling af, genvinding fra og behandling af industri- og landbrugsaffald vil blive behandlet fra sag til sag.
Midlertidig fritagelse for nye miljøskatter kan tillades, hvor det er nødvendigt for at opveje nedsat, navnlig international, konkurrenceevne. En yderligere faktor at tage i betragtning er, hvad de pågældende virksomheder skal gøre til gengæld for at mindske den af dem forårsagede forurening. Denne bestemmelse gælder også for lempelser for skatter, der indføres i henhold til EF-lovgivning, hvor medlemsstaterne skønsmæssigt kan ansætte skattens størrelse eller træffe afgørelse om eventuelle lempelser.«
(72)
Hvad angår støtten til oplagring og bortskaffelse af gødningsoverskud, er Kommissionen af den opfattelse, at gødningsoverskud kan betragtes som en form for landbrugsaffald. I overensstemmelse med de ovenfor citerede rammebestemmelser skal støtte til bortskaffelse af affald af denne art behandles fra sag til sag på baggrund af de i punkt 3.4 nævnte kriterier.
(73)
Kommissionen bemærker, at den foreliggende foranstaltning var midlertidig, idet den kun fandt anvendelse i 1996 og 1997. Desuden bemærker Kommissionen, at de belgiske myndigheder ikke har anmeldt, at der fortsat foretages direkte støtteudbetalinger til oplagring eller bortskaffelse af gødning, selv om ordningerne med hensyn til gødningsbankens indsamling af gødning fra visse landbrugere er uændrede.
(74)
Kommissionen må også tage hensyn til, at støtteforanstaltningerne ikke er degressive, da der i de to pågældende år stilles samme støtte til rådighed (jf. betragtning 38-40, 49-51).
(75)
På grundlag af de oplysninger, de belgiske myndigheder har forelagt, ser det endvidere ud til, at foranstaltningen har til formål at kompensere for alle omkostningerne ved oplagring og bortskaffelse af overskudsgødning som følge af de restriktioner, der er indført i de følsomme områder. Landbrugerne er således ikke pålagt afgifter for affaldsbortskaffelsen. Der synes endvidere heller ikke at være noget krav til landbrugerne i de følsomme områder om at iværksætte foranstaltninger til at mindske gødningsproduktionen. Der er således ikke tale om nogen modydelse fra landbrugernes side for modtagelsen af støtten, som ganske enkelt yder dem kompensation for at overholde de strengere standarder for brugen af gødning, der er fastsat for de følsomme områder. Foranstaltningen skaber således ikke et incitament for at mindske produktionen af gødning.
(76)
Kommissionen mener derfor ikke, at foranstaltningerne opfylder rammebestemmelserne eller opfylder målene i forordning (EØF) nr. 2078/92. Kommissionen mener således, at foranstaltningerne er uforenelige med fællesmarkedet.
(77)
Med hensyn til de støtteforanstaltninger, der skal yde landbrugerne kompensation for produktionstab som følge af restriktionerne for brugen af husdyrgødning, herunder støtten som kompensation for ekstraomkostningerne til kunstgødning, bemærker Kommissionen, at støtte til produktionstab ikke specifikt er omtalt i rammebestemmelserne. I den udstrækning restriktionerne for brugen af gødning medfører nedsat udbytte, vil de dog formentlig øge landbrugernes produktionsomkostninger for de øvrige afgrøder. Ifølge de principper, der er opstillet i ovennævnte rammebestemmelser, synes sådanne støtteforanstaltninger kun berettiget, hvis tre betingelser er opfyldt (12):
(a)
støtten bør være midlertidig og principielt degressiv, så der skabes et incitament til at mindske forureningen eller at fremme en mere effektiv ressourceudnyttelse
(b)
støtten må kun være en kompensation for de produktionsomkostninger, der ligger ud over de traditionelle omkostninger
(c)
støtten må ikke stride mod andre bestemmelser i EF-traktaten.
Desuden fremgår det af artikel 10 i forordning (EØF) nr. 2078/92, at støtte, der ydes uden for denne forordnings anvendelsesområde, men som har til hensigt at nå en af restriktionerne i forordningens artikel 2, skal ydes i overensstemmelse med forordningens mål.
(78)
Da støtten kun fandt anvendelse i en toårig periode, synes den at være midlertidig. De belgiske myndigheder fremlagde oplysninger af den 14. januar 2013, hvori det bekræftedes, at foranstaltningerne var blevet indstillet i 1998.
(79)
I den periode, hvor foranstaltningen fandt anvendelse, var støtten dog ikke degressiv (betragtning 38-40, 49-51), hvilket dermed ikke skabte et incitament til at mindske forureningen.
(80)
Som bemærket ovenfor beregnes kompensationen for tab af produktion på græsarealer på grundlag af den samlede mængde gødningsstoffer, der er tilladt i de ikke-følsomme områder, dvs. 450 kg N/ha for græsarealer og 325 kg N/ha for majs. Ifølge de belgiske myndigheder er disse tal beregnet på et videnskabeligt grundlag for at sikre, at koncentrationen af nitrat i grund- og overfladevandet ikke overstiger 50 mg NO3/l, eller 11,3 mg NO3-N/l, under hensyntagen til et gennemsnitligt tilladt tab på 70 kg NO3-N/l pr. hektar pr. år. Målet er at kombinere en optimal produktion med en minimal udvaskning. Lofterne for natur- og vandområderne er blevet beregnet på samme måde, idet der er taget højde for, at de er mere følsomme over for nitrat end de øvrige områder.
(81)
De belgiske myndigheder anførte i deres brev af 7. august 1998, at man havde besluttet at beregne kompensationen for forskellen med hensyn til standard på grundlag af den samlede mængde kvælstof, der lovligt kan anvendes, herunder både kvælstof fra kunstgødning og kvælstof fra husdyrgødning. Ifølge de belgiske myndigheder blev denne fremgangsmåde anvendt, da man fandt det nødvendigt at sikre, at landbrugerne i samme region blev behandlet ens, således at de landbrugere, hvis jord er beliggende i områder, der er omfattet af strengere lokale normer, ikke ville blive forfordelt i forhold til de landbrugere, hvis jord ikke er omfattet af sådanne normer. Hvis normerne var de samme for alle landbrugere i alle områder, fjernedes denne konkurrencefordel, og der ville ikke være behov for at yde kompensation. Hvis landbrugerne i denne situation gjorde en indsats for at gå ud over den grundlæggende miljøkvalitetsnorm, var det i denne situation muligt at beregne en kompensationsydelse på grundlag af forskellen mellem det, der var opnået, og kvalitetsnormen.
(82)
På grundlag af dette princip om ligebehandling inden for samme region mente de belgiske myndigheder ikke, at reglerne udgjorde en overkompensation til landbrugerne og/eller kompensation for at ophøre med at anvende produktionsmetoder, som strider mod EU-bestemmelserne. De mente, at den konkurrencemæssige fordel eller ulempe i et bestemt landbrugsområde ville være mere udtalt inden for det pågældende område end inden for hele Det Europæiske Fællesskab. Dette er grunden til, at der i Flandern blev ydet kompensation for hele det tab, som opstod for landbrugere, hvis jord var beliggende i områder med strengere lokale normer (for det faktiske tab af udbytte).
(83)
De belgiske myndigheder understregede endvidere, at den flamske region allerede i 1996 og 1997 havde indført strengere lokale normer, selv om nitratdirektivet først krævede dette den 20. december 1998. I de følsomme vandområder er der blevet indført en begrænsning på 200 kg N/ha for græsarealer, mens den for majs og andre afgrøder er på 170 kg N/ha. Ifølge de belgiske myndigheder har den tilladte mængde husdyrgødning således allerede siden 1996 været lavere end fastsat i det første handlingsprogram i henhold til direktiv 91/676/EØF, og for visse afgrøder har den været begrænset til det niveau, der kræves efter det andet handlingsprogram.
(84)
Den 14. januar 2013 fremsendte de belgiske myndigheder yderligere oplysninger om beregningsmetoden for at påvise, at den stemte overens med praksis på landbrugsområdet og med de EU-bestemmelser, der var i kraft på tidspunktet, hvor foranstaltningen blev anvendt.
(85)
På grundlag af de tilgængelige oplysninger går de bestemmelser, der gælder i vand- og naturområderne, tilsyneladende ikke betydeligt videre end de forpligtelser, der er fastsat i direktiv 91/676/EØF. Kommissionen bemærker i denne forbindelse, at de belgiske myndigheder i deres skriftlige bemærkninger til Kommissionen selv har anført, at de har registreret, at vand- og naturområderne er særlig følsomme over for nitratforurening, og at de derfor fandt det nødvendigt med lavere værdier for at sikre, at målet på 50 mg nitrat pr. liter i fersk overfladevand, navnlig overfladevand, der bruges til indvinding af drikkevand, og i grundvand, kunne nås. Dette var det påkrævede niveau ved udgangen af 1995 i henhold til direktiv 91/676/EØF.
(86)
Med hensyn til den metode, der er anvendt til beregning af kompensationen, anmodede Kommissionen desuden de belgiske myndigheder om at forelægge underbyggede undersøgelser til dokumentation af nøjagtigheden af de forudsætninger, der er lagt til grund for beregningen. De belgiske myndigheder anmodedes navnlig om at forelægge resultaterne af undersøgelser, der viser, at en nedsættelse af det samlede forbrug af gødning fra 450 kg N/ha til 350 kg N/ha rent faktisk medfører et fald i udbyttet på 15 %, og at en nedsættelse fra 450 kg N/ha til 400 kg N/ha medfører, et fald i udbyttet på 7 %. De belgiske myndigheder påviste nøjagtigheden af de forudsætninger, der er lagt til grund for beregningen af kompensationen i deres svar af 14. januar 2013.
(87)
Endvidere anmodedes de belgiske myndigheder om at forelægge yderligere oplysninger om de forudsætninger, der er lagt til grund for beregningen af virkningerne af dette produktionstab på bedriftens samlede rentabilitet, på grundlag af en række hypoteser, herunder rent agerbrug og blandet agerbrug/animalsk produktion. Kommissionen anmodede navnlig de belgiske myndigheder om i detaljer at gøre rede for, hvorfor et tab af græsproduktion på 15 % i en bedrift med blandet agerbrug/animalsk produktion anses for at udgøre et rentabilitetstab på 40 % for bedriften, når der tages hensyn til de forskellige former for animalsk produktion. De belgiske myndigheder fremlagde disse oplysninger i deres svar af 14. januar 2013.
(88)
Desuden anmodedes de belgiske myndigheder om at forelægge beregninger på grundlag af alternative metoder til ydelse af kompensation, f.eks. omkostningerne til at købe erstatningsfoder til erstatning for tabet af produktion. I deres svar 14. januar 2013 vedholdt de belgiske myndigheder, at de ikke længere kan foretage sådanne beregninger, eftersom sådanne beregninger ikke blev foretaget, da foranstaltningen fandt anvendelse.
(89)
De belgiske myndigheder har derfor efter Kommissionens mening ikke påvist, at støtten kun var begrænset til ekstra produktionsomkostninger. Desuden var støtten ikke degressiv, jf. betragtning 79.
(90)
Ydelse af støtte til produktionstab opfylder dermed ikke betingelserne i rammebestemmelserne. Kommissionen mener således ikke, at støtteforanstaltningerne er forenelige med traktaten.
V. KONKLUSION
(91)
Kommissionen mener, at Belgien ulovligt har ydet kompensation i medfør af gødningsdekretet i strid med artikel 93, stk. 3, i EF-traktaten (artikel 108, stk. 3, i TEUF).
(92)
Foranstaltningerne ligger uden for anvendelsesområdet for forordning (EØF) nr. 2078/92.
(93)
Foranstaltningerne til kompensation for oplagring og bortskaffelse af overskudsgødning og produktionstab udgør driftsstøtte, der kun undtagelsesvis kan betragtes som værende forenelig. Rammebestemmelsernes strenge linje fastsætter, at støtte til oplagring og bortskaffelse kan være forenelig, hvor den er midlertidig og degressiv, og hvis der kræves en modydelse fra landbrugeren. Hvad angår støtte til produktionstab, skal støtten være midlertidig og degressiv og kun yde kompensation for ekstra produktionsomkostninger. I henhold til ovenstående vurdering, er disse betingelser ikke opfyldt.
(94)
Da der ikke er tale om nogen modydelse fra støttemodtagernes side for modtagelsen af støtten, og for så vidt som støtteforanstaltningerne ikke synes at indeholde incitamenter for støttemodtagerne til at iværksætte yderligere foranstaltninger til at forbedre miljøbeskyttelsen, mener Kommissionen, at disse støtteforanstaltninger ikke kan anses for at bidrage til udviklingen af visse erhvervsgrene som omhandlet i traktatens artikel 107, stk. 3, litra c).
(95)
Gødningsdekretet blev ophævet i 1998, og alle foranstaltningerne blev indstillet.
(96)
Af ovennævnte årsager mener Kommissionen, at foranstaltningen udgjorde ulovlig og uforenelig støtte i den periode fra 1996-1997, hvor den blev anvendt, og at støtten i princippet skal betales tilbage.
(97)
Da Kommissionens beføjelser til at kræve tilbagebetaling af støtte forældes efter ti år (13), kan denne uforenelige støtte ikke kræves tilbagebetalt.
(98)
Individuel støtte, der på tildelingstidspunktet opfyldte betingelserne for gruppefritagelse eller en anden godkendt ordning, er forenelig med det indre marked, så længe den ikke overstiger de maksimale støtteintensiteter, der gælder for den pågældende støttetype.
TRUFFET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Statsstøtte ydet som kompensation i medfør af gødningsdekretet, og som Belgien ulovligt har iværksat i strid med artikel 93, stk. 3, i EF-traktaten, er uforenelig med det indre marked.
Artikel 2
Individuel støtte, der tildeles i henhold til den i artikel 1 omhandlede ordning, og som på tildelingstidspunktet opfylder betingelserne for gruppefritagelse eller en anden godkendt støtteordning, er forenelig med det indre marked, så længe den ikke overstiger de maksimale støtteintensiteter, der gælder for den pågældende støttetype.
Artikel 3
Denne afgørelse er rettet til Kongeriget Belgien.
Udfærdiget i Bruxelles, den 16. september 2013.
A BIZOTTSÁG HATÁROZATA
(2013. szeptember 16.)
a trágyáról szóló rendelet szerinti kompenzációkról A Belgium (Flandria) által végrehajtott C 75/98. (korábbi NN 45/98.) számú intézkedés
(az értesítés a C(2013) 5818. számú dokumentummal történt)
(Csak a holland és francia nyelvű változat hiteles)
(2013/530/EU)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre (EUMSZ) és különösen annak 108. cikke (2) bekezdésének első albekezdésére,
miután az érdekelt feleket felkérte észrevételeik megtételére (1),
mivel:
I. ELJÁRÁS
(1)
Miután panasz érkezett arról, hogy a flamand kormány a műtrágya és a szerves trágya használatával összefüggésben jogellenes támogatást fizet a mezőgazdasági termelőknek (a továbbiakban: az intézkedés), az Európai Bizottság szolgálatai 1998. február 4-i levelükben arra kérték a belga hatóságokat, hogy nyújtsanak tájékoztatást a műtrágyákra vonatkozó jogi szabályozásban foglalt kötelezettségek teljesítéséért a mezőgazdasági termelőknek fizetendő kompenzációról szóló, 1995. december 20-i flamand kormányhatározat (a továbbiakban: a trágyáról szóló rendelet) végrehajtásáról.
(2)
A Bizottság a kért tájékoztatást a flamand környezetvédelmi és munkaügyi miniszter 1998. március 18-i levelében és Belgium állandó képviseletének 1998. március 31-i levelében kapta meg.
(3)
Az illetékes belga hatóságok képviselői és az Európai Bizottság szolgálatai közötti találkozóra 1998. április 15-én került sor.
(4)
A Bizottság az 1998. július 10-i telexében a belga hatóságoktól további tájékoztatást kért, amelyet a belga hatóságok az 1998. augusztus 7-én kelt és 1998. augusztus 10-én iktatott válaszlevelükben adtak meg.
(5)
A belga hatóságok tájékoztatása szerint a kifizetésekre 1996-ban került sor. Mindazonáltal az intézkedésről nem értesítették a Bizottságot, holott ezt az EK-Szerződés 93. cikkének (3) bekezdése (jelenleg az EUMSZ 108. cikkének (3) bekezdése) előírja. Emiatt az ügyirat a be nem jelentett támogatások nyilvántartásába került bejegyzésre NN 45/98. számon. A program ugyan már 1996-ban és 1997-ben is érvényben volt, a Bizottság mindazonáltal tudomásul vette a belga hatóságok által az 1998. augusztus 7-i levelükben tett kötelezettségvállalást, miszerint addig nem fizetnek támogatást az 1997. évre, amíg a Bizottság határozatot nem hoz a támogatás közös piaccal való összeegyeztethetőségéről. A belga hatóságok tájékoztatták a Bizottságot, hogy a flamand kormány be kívánta építeni ezt a kompenzációs rendszert a 2078/92/EGK tanácsi rendelet (2) szerinti flamand támogatási programba.
(6)
1999. január 21-én kelt levelében a Bizottság az EUMSZ 108. cikkének (2) bekezdése szerinti eljárást az intézkedés vonatkozásában megindító határozatáról tájékoztatta Belgiumot.
(7)
Az eljárás megindításáról szóló bizottsági határozatot a Hivatalos Lapban 1999. április 17-én tették közzé (3).
(8)
A Bizottság felhívta az érdekelt feleket a szóban forgó intézkedéssel kapcsolatos észrevételeik benyújtására.
(9)
A Bizottsághoz az érdekelt felektől nem érkezett észrevétel.
(10)
Az egyéb, trágyával kapcsolatos ügyekre (C12/1999., N105/1999., N311/99.) vonatkozó bejelentéseket visszavonták a belga hatóságok.
(11)
A Bizottsághoz 2012. március 6-án panasz érkezett a trágyáról szóló rendelet szerint 1996-ra fizetett kompenzációval kapcsolatosan egy mezőgazdasági termelőtől. A belga (flamand) hatóságok képviselői és az Európai Bizottság szolgálatai közötti 2012. április 16-i találkozón a Bizottság felkérte a belga hatóságokat, hogy nyújtsák be a panasszal kapcsolatos álláspontjukat.
(12)
Az Európai Bizottság 2012. november 9-én további tájékoztatást kért. A belga hatóságok 2013. január 14-i levelükben adtak választ.
II. A TÁMOGATÁS RÉSZLETES LEÍRÁSA
1. CÍM
(13)
A trágyáról szóló rendelet szerinti kompenzáció
2. KÖLTSÉGVETÉS
(14)
Az intézkedés 1996. évi teljes költségvetése 427 511 868 BEF (belga frank) volt az alábbi bontásban:
a)
terméshozam-csökkenésért nyújtott kompenzáció
-
gyepterület: 250 279 282 BEF
-
kukorica: 50 102 650 BEF
b)
a trágya ártalmatlanításának költségeiért nyújtott kompenzáció: 65 486 397 BEF
c)
a trágya tárolásának költségeiért nyújtott kompenzáció: 34 276 829 BEF
d)
pótlólagos műtrágyavásárlásért nyújtott kompenzáció: 27 366 710 BEF
(15)
A trágyáról szóló rendelet szerinti kompenzációt az 1996. évre fizették.
(16)
A trágyáról szóló rendelet értelmében azon mezőgazdasági termelők részére kell fizetni kompenzációt, akiknek a mezőgazdasági üzeme részben vagy teljes egészében egy vizes vagy természeti övezetben fekszik. A Flandriában szántófölddel vagy állatállománnyal rendelkező, összesen 40,673 mezőgazdasági üzem közül 7,502 (18,5 %) ilyen. A földterületet illetően a szántóföldi művelés alatt álló, illetve állattartásra használt 649,223 ha összterületből 47,948 ha (7,5 %) vizes és 21,919 ha (3 %) természeti övezet.
(17)
A támogatási program célja, hogy a környezeti szempontból érzékeny területeken fekvő földterülettel rendelkező mezőgazdasági termelők számára lehetőséget biztosítson arra, hogy alkalmazkodjanak a trágyázásra vonatkozó szigorúbb előírásokhoz, valamint hogy e mezőgazdasági termelők gazdasági veszteségeit kompenzálja. A támogatás összegét a kiesett bevétel alapján számítják ki, figyelembe véve az érzékeny övezeteken kívül alkalmazott általános mezőgazdasági gyakorlatot. A belga hatóságok szerint a kompenzációra a társadalmi konfliktus elkerülése érdekében is szükség volt.
(18)
Az érzékeny övezetekben gazdálkodó mezőgazdasági termelőket a következőkért kompenzálták a támogatással:
a)
a kevesebb műtrágya és szerves trágya használatából eredő hozamcsökkenés,
b)
trágya ártalmatlanításának többletköltségei,
c)
a trágya tárolásának többletköltségei,
d)
vegyi trágyázószerek pótlólagos beszerzése.
(19)
A belga hatóságok tájékoztatása szerint a trágyázószerekre vonatkozó jogszabályokban foglalt kötelezettségek teljesítéséért a mezőgazdasági termelőknek kompenzációként nyújtott kifizetések jogalapját négy jogszabály képezte:
a)
a flamand kormány 1995. december 20-i határozata a trágyázószerekre vonatkozó jogi szabályozásban foglalt kötelezettségek teljesítéséért a mezőgazdasági termelőknek fizetendő kompenzációról,
b)
a flamand kormány 1995. december 20-i határozata az 1996. és 1997. évi kompenzációnak a környezet műtrágya okozta szennyezés elleni védelméről szóló, 1991. január 23-i rendelet 15. cikke (9) bekezdése értelmében történő megállapításáról,
c)
a flamand kormány 1996. március 19-i határozata a szigorúbb trágyázási előírások hatálya alá tartozó területeken az ártalmatlanítással kapcsolatos további kötelezettségekre és a trágyafelesleggel kapcsolatos segítségnyújtásra vonatkozó szabályok megállapításáról,
d)
a flamand kormány 1997. július 15-i határozata az 1996. és 1997. évi kompenzációnak a környezet műtrágya okozta szennyezés elleni védelméről szóló, 1991. január 23-i rendelet 15. cikke (9) bekezdése értelmében történő megállapításáról szóló, 1995. december 20-i flamand kormányhatározat módosításáról.
(20)
E jogszabályok egyikéről sem értesítették a Bizottságot, holott ezt az EK-Szerződés 93. cikke (jelenleg az EUMSZ 108. cikkének (3) bekezdése) előírja.
(21)
A belga hatóságok szerint Flandria trágyával kapcsolatos politikája a környezet trágyázószerek okozta szennyezés elleni védelméről szóló, 1991. január 23-i rendelet módosításáról szóló, 1995. december 20-i rendeleten alapul. E rendelet célja, hogy mérsékelje a felszíni és a felszín alatti vizek dúsulása, valamint a foszfátok és nitrátok talajba való bemosódása, és ezáltal a felszíni és a felszín alatti vizekbe való bejutásának kockázata által okozott környezeti problémákat. A flandriai környezetről és természetről készült jelentés szerint a környezeti nitrogén- és foszfátterhelés 56 %-a a mezőgazdaságból származik. Flandriában az állattartásra szolgáló épületek ammóniakibocsátásából és a hígtrágyaszórásból ered a szennyezőanyag-kibocsátás 21 %-a.
(22)
A trágyáról szóló rendelet meghatározza a talaj, a (felszíni és felszín alatti) víz és a levegő elvárt minőségének elérésére, illetve fenntartására vonatkozó célkitűzéseket. A trágyázásra vonatkozó korlátozások fokozatos szigorítását is előírja, így átmeneti időszak során lehetővé teszi az alkalmazkodást. A műtrágyázást szabályozó előírásokat is fokozatosan szigorítja, kivéve a különösen sebezhető, vagyis a vizes vagy természeti övezetekben, ahol a szigorúbb szabályok azonnal hatályba léptek.
(23)
A rendelet ezenkívül a flandriai trágyatermelés és állatlétszám 1992-es szinten történő befagyasztásáról is rendelkezik. Ennek érdekében helyi engedélyezési politikát vezet be. Ugyanakkor a nagyobb üzemek esetében az engedélyezett mennyiség 25 %-kal csökken az engedély megújításakor. Az állattenyésztési ágazat (2002-ig) haladékot kapott, hogy megtalálja annak módját, hogyan csökkenthető a trágyafelesleg és annak hatása.
(24)
A szigorúbb korlátozások 1996. január 1-jén azonnal hatályba léptek az alábbi területeken:
a)
vízgyűjtő és vízvédelmi területek,
b)
természeti területek, természetvédelmi területek, erdőterületek,
c)
a madárvédelmi irányelv hatálya alá tartozó területek,
d)
völgyek és ökológiailag értékes mezőgazdasági területek,
e)
nitrátérzékeny földterületek,
f)
foszfáttal szennyezett földterületek.
(25)
A belga hatóságok előadták, hogy ezeknek az érzékeny területeknek a kijelölésekor figyelembe vették a vizek mezőgazdasági eredetű nitrátszennyezéssel szembeni védelméről szóló 91/676/EGK tanácsi irányelv (4) és a vadon élő madarak védelméről szóló 79/409/EGK tanácsi irányelv (5) előírásait.
(26)
A trágyáról szóló rendelet értelmében az alábbi általános határértékek vonatkoztak Flandriában a műtrágya és a szerves trágya használatára 1996. január 1. és 1998. december 31. között, a vizes és a természeti övezetek kivételével. E határértékeket a foszfor-pentoxid, a vegyi trágyázószerekből származó nitrogén és az összes nitrogén éves, megengedett, kilogrammban megadott mennyiségeként fejezték ki az alábbi táblázatban foglaltaknak megfelelően.
Terménycsoport
Foszfor-pentoxid
Vegyi trágyázószerekből származó nitrogén
Összes nitrogén
Gyepterület
170
250
450
Kukorica
160 (1996)
155 (1997)
150 (1998)
200
325
Csekély nitrogénigényű termények (6)
125
125
170
Egyéb termények
150
225
325
(27)
A belga hatóságok emellett az alábbi határértékeket is közzétették, ezzel jelezve, hogy mely célértékeket kívánták elérni 2003-tól.
Terménycsoport
Foszfor-pentoxid
Vegyi trágyázószerekből származó nitrogén
Az istállótrágyából és egyéb trágyázószerekből származó nitrogén
Összes nitrogén
Gyepterület
125
250
250
450
Kukorica
100
130
225
275
Csekély nitrogénigényű termények (7)
100
70
125
125
Egyéb termények
100
150
200
275
(28)
E mennyiségi határértékek betartásán túl a szokványos mezőgazdasági területeken tilos a szerves trágya vagy egyéb szerves trágyázószer kiszórása a következő időszakokban: szeptember 21. és január 21. között, vasárnaponként és munkaszüneti napokon, a február 1. és május 15. közé eső szombatok kivételével szombatonként, éjjelente (22 óra és 7 óra között), továbbá akkor, ha a talaj vízzel elöntött, fagyott vagy hóval borított.
(29)
Szigorúbb előírásoknak kell megfelelni a vizes övezetekben az ott folyó ivóvízkivételre való tekintettel, valamint azért, mert ezek az övezetek különösen érzékenyek a nitrogén kilúgozódására. A „vizes övezet” fogalma az alábbiakat foglalja magában:
a)
vízgyűjtő területek, valamint a felszín alatti vizek II. és III. típusú védett övezetei, amelyek a felszín alatti vizek kezelésére vonatkozó intézkedésekről szóló, 1984. január 24-i rendelet alkalmazásával kerültek kijelölésre,
b)
ivóvízkivételre szánt felszíni vizek felszín alatti vízgyűjtő medencéin belüli érzékeny területek, amelyekre a flamand kormány megállapítása szerint szigorúbb előírásokat kell alkalmazni, és amelyek a felszíni vizek szennyezés elleni védelméről szóló, 1971. március 26-i törvény alkalmazásával kerültek kijelölésre,
c)
nitrátérzékeny talajú földterületek, ahol a flamand kormány megállapítása szerint szigorúbb előírásokat kell alkalmazni, és amelyek a felszín alatti vizek kezelésére vonatkozó intézkedésekről szóló, 1984. január 24-i rendelet alkalmazásával kerültek kijelölésre.
(30)
Az alábbi táblázat a vizes övezetekben végzett trágyázásra 1996. január 1-jétől alkalmazandó előírásokat mutatja be. Ezek a szabályok a felsorolt terménycsoportok hozamszintjén, valamint az ezen övezetekben környezetvédelmileg elfogadható veszteségen alapulnak. A táblázatban a P2O5 és a nitrogén hektáronkénti, éves, kilogrammban kifejezett mennyisége szerepel.
Terménycsoport
Foszfor-pentoxid
Vegyi trágyázószerekből származó nitrogén
Az istállótrágyából és egyéb trágyázószerekből származó nitrogén
Összes nitrogén
Gyepterület
120
200
200
350
Kukorica
100
150
170
275
Csekély nitrogénigényű termények
80
70
125
125
Egyéb termények
100
150
170
275
(31)
A vizes övezetekben szeptember 1. és január 21. között tilos trágyázni, kivéve a felszíni víz gyűjtésére használt területek A. és B. övezeteit, ahol a tilalom február 15-ig tart.
(32)
A „természeti övezet” fogalma az alábbiakat foglalja magában:
a)
az országos területrendezésről és a várostervezésről szóló, 1962. március 29-i törvény szerinti vidékfejlesztési térképeken feltüntetett völgyek és ökológiailag értékes mezőgazdasági területek,
b)
az 1988. október 17-i flamand kormányhatározatban kijelölt különleges természetvédelmi övezetek,
c)
meghatározott élőhelyek és a velük határos pufferzónák,
d)
az országos és várostervezésről szóló, 1962. március 29-i törvény szerinti vidékfejlesztési térképeken feltüntetett erdőterületek, természeti területek, rehabilitációs területek vagy természetvédelmi területek, amelyekre 1997. december 31-ig átmeneti intézkedés vonatkozott.
(33)
Az alábbi táblázat a természeti övezetekben végzett trágyázásra 1996. január 1-jétől alkalmazandó előírásokat mutatja be. Ezek a szabályok a felsorolt terménycsoportok hozamszintjén, valamint az ezen övezetekben környezetvédelmileg elfogadható veszteségen alapulnak. A táblázatban a P2O5 és a nitrogén hektáronkénti, éves, kilogrammban kifejezett mennyisége szerepel.
Terménycsoport
Foszfor-pentoxid
Vegyi trágyázószerekből származó nitrogén
Összes nitrogén
Gyepterület
120
200
400
Kukorica
100
150
275
Csekély nitrogénigényű termények
80
70
125
Egyéb termények
100
150
275
(34)
A természeti övezetekben szeptember 1. és január 21. között tilos trágyázni, emellett a madarak védelme szempontjából lényeges gyepterületeken adott esetben április 1. és június 30. között is megtiltható a trágyázás. Továbbá az erdőterületeken, a természeti területeken, a rehabilitációs területeken és a természetvédelmi területeken 1998. január 1-jétől tilos bármilyen trágyázószert használni a földterületen legelő állatok ürülékének kivételével, az állatok legnagyobb megengedett állománysűrűségi mutatója pedig éves szinten 2 számosállategység/hektár lehet. A családi gazdaságok ideiglenes mentességet szerezhetnek e tilalom alól.
(35)
A trágyáról szóló rendelet értelmében csak gyepterület és kukorica esetében jár automatikusan kompenzáció. Egyéb termények esetében az alapfeltételezés az, hogy kevesebb trágyázószer használata nem eredményez hozamcsökkenést. Ez utóbbi esetben viszont a mezőgazdasági termelő csak akkor jogosult kompenzációra, ha bizonyítani tudja, hogy veszteség érte.
(36)
A gyepterület hozamának megváltozása miatt nyújtott kompenzáció kiszámítása a trágyázószerek érzékeny övezeteken kívül megengedett szintjének és az érzékeny övezetekben megengedett szintjének a különbségén alapul, a vizes, illetve a természeti övezetekben fekvő földterületek megkülönböztetésével. A támogatás célja, hogy a kevesebb műtrágya használatából eredő hozamkiesést és jövedelmezőségromlást kompenzálja.
(37)
A támogatás kiszámításának kiindulási alapja a kompenzáció nyújtását megelőző három év BEF/ha-ban kifejezett átlagos félbruttó árrése a jövedelemadó-törvénynek megfelelően. Különbséget tesznek a tejelő állomány tartására használt földterület és egyéb gyepterületek között. A félbruttó árrés kiszámítása céljából Flandriát 13 területre osztották azok agronómiai jellemzői alapján.
(38)
A tejelő állomány tartására használt gyepterületek közül Antwerpen-Kempenland rendelkezett a legmagasabb félbruttó árréssel (55 700 BEF/ha), a Dűnék területén volt a legalacsonyabb ez az érték (33 167 BEF/ha), a Flandria egészére vonatkozó átlagérték pedig 44 160 BEF/ha volt. A nem tejelő állomány tartására használt gyepterületek közül a homokos-vályogos talajú Nyugat-Flandria régióban volt a legmagasabb a félbruttó árrés (36 100 BEF/ha), a Dűnék területén pedig a legalacsonyabb (24 633 BEF/ha), míg a Flandria egészére vonatkozó átlagérték 31 941 BEF/ha volt.
(39)
A vizes övezetek esetében a kompenzáció alapjául az a tény szolgál, hogy a nitrogénfelhasználás legnagyobb megengedett szintje 350 kg/ha, szemben a normál övezetekre vonatkozó 450 kg/ha értékkel. Ez 22 %-os csökkentésnek felel meg. A csökkenő hozadék elve értelmében ez 15 %-os terméshozam-csökkenést eredményez a belga hatóságok számítása szerint. A mezőgazdasági üzem jövedelmezőségére gyakorolt hatás azonban ennél is nagyobb. Az állandó költségek levonása után a félbruttó árrés a belga hatóságok számításai szerint a teljes hozam átlagosan 40 %-át teszi ki. Következésképpen a hozam 15 %-os csökkenése a félbruttó árrés 37,5 %-os csökkenését eredményezi (15 % × 100/40). A hozamcsökkenés miatt fizetett kompenzáció alapja az érintett területeken így a félbruttó árrés szorozva 37,5 %-kal. A vizes övezetekben ugyanakkor a mezőgazdasági termelők hektáronként 50 kilogrammal kevesebb vegyi trágyázószert használhatnak. Ez 800 BEF megtakarítást jelent (50 kg N × 16 BEF/kg). Ezt az összeget ezért levonják a fizetendő támogatás összegéből.
(40)
A természeti övezetek esetében a kompenzáció hasonló elveken alapul. A természeti övezetekben a nitrogénfelhasználás legnagyobb megengedett szintje 400 kg/ha, szemben a normál övezetekre vonatkozó 450 kg/ha értékkel, ami 11 %-os csökkentésnek felel meg. A belga hatóságok számítása szerint ez 7 %-os terméshozam-csökkenést eredményez. A hozam 7 %-os csökkenése a félbruttó árrés 17,5 %-os csökkenését eredményezi (7 % × 100/40). A hozamcsökkenés miatt fizetett kompenzáció alapja a természeti övezetekben így a félbruttó árrés szorozva 17,5 %-kal. Emellett a támogatás összegét ebben az esetben is csökkentik 800 BEF összeggel (lásd a (39) preambulumbekezdést), figyelembe véve a kevesebb trágyázószer használatából eredő megtakarítást.
(41)
Az alábbi táblázat a legmagasabb, a legalacsonyabb és az átlagos támogatási összegeket foglalja össze.
Tejelő állomány tartására használt gyepterületek
Félbruttó árrés
Támogatás összege vizes övezetekben
FOR-L_2013285HU.01000801.notes.0001.xml.jpg
Támogatás összege természeti övezetekben
FOR-L_2013285HU.01000801.notes.0002.xml.jpg
Antwerpen-Kempenland
55 700
20 088
8 948
Dűnék
33 167
11 638
5 004
Átlag
44 160
15 760
9 928
Egyéb gyepterületek
Félbruttó árrés
Támogatás összege vizes övezetekben
FOR-L_2013285HU.01000801.notes.0003.xml.jpg
Támogatás összege természeti övezetekben
FOR-L_2013285HU.01000801.notes.0004.xml.jpg
Nyugat-Flandria homokos-vályogos talajú régió
36 100
12 738
5 518
Dűnék
24 633
8 437
3 511
Átlag
31 941
11 177
4 789
(42)
A belga hatóságok hangsúlyozzák, hogy ezek a számadatok a kompenzáció hektáronkénti összegei. A kompenzációra jogosító gyepterület összterülete 31 003 hektár, amelyből 17 468 hektár fekszik vizes, 13 535 hektár pedig természeti övezetekben. Ennek megfelelően a vizes övezetekben elvileg legfeljebb 202 822 411 BEF összeget, a természeti övezetekben pedig 65 900 155 BEF összeget fizethettek volna ki kompenzációként. Mivel azonban a nem tejelő állomány tartására használt gyepterületek esetében a támogatás összege kisebb, ezért a legelők esetében nyújtott tényleges kompenzáció összege évente 250 275 012 BEF volt, amelyből 186 505 640 BEF összeget nyújtottak vizes övezetekben, 63 769 372 BEF összeget pedig természeti övezetekben. A belga hatóságok szerint a támogatási összegek elméleti maximuma és a ténylegesen kifizetett összegek között megfigyelhető különbség számos tényezőre vezethető vissza, de különösen arra, hogy csak azon gyepterületek esetében fizettek kompenzációt, amelyeket az adott mezőgazdasági üzem már 1994-ben is gyepterületként használt.
(43)
Kukorica esetében a hozamkiesésért nyújtott átalánytámogatás összege hektáronként 3 600 BEF, feltéve, hogy a kukoricát ugyanazon a parcellán termesztik, nem pedig felszántott korábbi gyepterületekbe vetik. A támogatás alapjául azon becslések szolgálnak, amelyek szerint kukorica esetében az átlagos szárazanyaghozam 14 500 kg/ha, a szigorúbb előírásokból eredő hozamkiesés pedig 900 kg/ha. 4 BEF/kg becsült szárazanyagárral számolva ez 3 600 BEF bevételkiesést jelent.
(44)
A mezőgazdasági termelőket emellett arra ösztönzik, hogy a kukorica után füvet vessenek, hogy ezzel mérsékeljék a nitrátok talajból való kiürülését, valamint a nitrogén kilúgozódását. Erre a célra további 3 600 BEF/ha támogatást nyújtottak. A belga hatóságok szerint ez a támogatás mindössze a fűmagvásárlás költségeit fedezi.
(45)
A vizes és természeti övezetekben fekvő mezőgazdasági üzemek támogatást kapnak a trágyázásra vonatkozó alacsonyabb határértékek miatt keletkező trágyafelesleg ártalmatlanításához kapcsolódó többletköltségek fedezésére.
(46)
A támogatás abban az esetben jár, ha a mezőgazdasági üzemben a trágyázásra vonatkozó szigorúbb előírások miatt trágyafelesleg gyülemlik fel. A támogatás összegének kiszámításakor különbséget tesznek az alábbiak között:
a)
családi állattartó gazdaságok és egyéb állattartó gazdaságok, amelyek nem szereztek további szántóföldet 1993 és 1996 között; az 1996. évi nyilvántartás szerinti szántóföldek területét figyelembe veszik a trágyaártalmatlanítás lehetőségeinek kidolgozásakor;
b)
nem családi állattartó gazdaságok, amelyek nem szereztek további szántóföldet 1993 és 1996 között; a trágyaártalmatlanítás lehetőségeinek kidolgozásakor figyelembe vett terület meghatározásához az 1994-ben nyilvántartásba vett szántóföldeket (a gazdaság 1993-as állapota) veszik alapul.
(47)
A támogatás összegének kiszámításhoz súlyozott átlagot használnak, amelynek alapjául a különböző fajokba (szarvasmarha, sertés, baromfi, egyéb) tartozó flandriai állatok száma, valamint az egyes fajok trágyájának ásványianyag-tartalom szempontjából vizsgált ásványianyag-összetétele szolgál.
(48)
Az erre épülő becslések szerint a trágya tonnánként 6,6 kg nitrogént és 4,2 kg difoszfor-pentoxidot tartalmaz.
(49)
A támogatást a kompenzációra jogosító ásványi anyag egysége (a difoszfor-pentoxid [P2O5] kilogrammja és nitrogén [N] kilogrammja) után fizetik. A gazdaság elhelyezkedésén múlik a kifizetés összege. A fizetendő támogatás összege:
a)
13 BEF/egység: olyan, „fehér” településeken található mezőgazdasági üzemek esetében, ahol a felülvizsgált kibocsátás kevesebb mint 75 kg P2O5/ha,
b)
20 BEF/egység: „szürke” településeken, ahol a felülvizsgált kibocsátás 75-125 kg P2O5/ha,
c)
27 BEF/egység: egyetlen mezőgazdasági üzem esetében, amely olyan településen található, ahol a felülvizsgált kibocsátás több mint 125 kg P2O5/ha.
(50)
A támogatás összege magasabb azon települések esetében, ahol nagyobb a felülvizsgált kibocsátás, mivel a trágyát messzebb kell szállítani.
(51)
Emellett azon mezőgazdasági termelők kompenzálására is fizetendő támogatás, akik már nem élhetnek azzal a lehetőséggel, hogy a szomszédos mezőgazdasági üzemekkel kötött megállapodás értelmében kiszórják a felesleges trágyát azok területén. A mezőgazdasági üzem akkor jogosult erre a támogatásra, ha 1995-ben megállapodást kötött a felesleges trágya ártalmatlanításáról egy olyan földhasználóval, aki szigorúbb előírások hatálya alá tartozó területen rendelkezik földdel, és ha olyan településen működik, ahol a felülvizsgált kibocsátás meghaladja a 100 kg P2O5/ha-t. A kompenzációt az ásványi anyag egységének, vagyis a P2O5 és a nitrogén kilogrammonkénti mennyiségének a továbbadott mennyiséggel csökkentett értéke után fizetik. A kompenzációra jogosító maximális mennyiség a trágyázásra vonatkozó rendes előírások és a szigorúbb szabályozás alá tartozó területeken alkalmazandó előírások ártalmatlanítási lehetőségei közötti különbség. A gazdaság elhelyezkedésén múlik a fizetendő összeg, amely a következőképpen alakul:
a)
27 BEF/egység: egyetlen mezőgazdasági üzem esetében, amely olyan településen található, ahol a felülvizsgált kibocsátás több mint 125 kg P2O5/ha,
b)
20 BEF/egység: minden egyéb mezőgazdasági üzem esetében.
(52)
Azok a családi állattartó gazdaságok, amelyeknek Kluizenben az ivóvízkivételre szánt felszíni vizek felszín alatti vízgyűjtő medencéjének területén vagy a Maas folyó partjának nitrátérzékeny talajú földterületein fekvő parcellákon keletkezett trágyafeleslegük, kihasználhatják azt a lehetőséget, hogy a trágyatanács köteles átvenni a trágyázásra vonatkozó szigorúbb előírások betartása miatt keletkezett felesleges trágyamennyiséget. Ebben az esetben a trágya ártalmatlanításáért és tárolásáért nyújtott kompenzáció összege azon ásványianyag-mennyiség arányában csökken, amellyel kapcsolatosan a trágyatanács segítséget nyújtott.
(53)
Az, hogy a vizes és a természeti övezetekben más területekkel ellentétben szeptember 21. helyett már szeptember 1-jétől tilos a trágyázás, egyes mezőgazdasági termelők számára nehézségeket okozott, mivel sok mezőgazdasági üzemben a betakarítás után trágyáznak, és számos terményt a tilalom (éves) kezdő időpontja után takarítanak be. A vizes és természeti övezetekben erre a továbbiakban nem volt lehetőség. Ennek következményeként ezeknek a mezőgazdasági üzemeknek a belga hatóságok becslése szerint három hónapon át további trágyatároló létesítményekre lenne szükségük.
(54)
A normál területeken, illetve a vizes és természeti övezetekben a trágyázásra vonatkozó előírások alkalmazása közötti különbség megközelítőleg 50 kg P2O5/ha. Mivel egy tonna trágya átlagosan 5,2 kg P2O5-öt tartalmaz, így 50 kg P2O5/ha megközelítőleg 10 tonna/ha tárolókapacitást tesz szükségessé.
(55)
Azon becslés alapján, hogy egy 500 m3-es tárolólétesítmény megépítésének költsége 1 263 120 BEF, a szükséges tárolókapacitás biztosításához a belga hatóságok számításai szerint a tárolókapacitás tonnájánként nagyjából 2 500 BEF beruházást tesz szükségessé, amely 20 év alatt amortizálható, így éves értéke 125 BEF/t. Ezért évente 1 250 BEF/ha kompenzáció fizetendő azoknak a mezőgazdasági termelőknek, akiknek a mezőgazdasági üzemében istállótrágya keletkezik, és akik olyan területeken rendelkeznek szántófölddel, ahol szigorúbb szabályok vonatkoznak a trágyázásra.
(56)
Azok a mezőgazdasági termelők, akik 1996-ban a trágyáról szóló rendelet szerint ilyen kompenzációban részesültek a trágyatárolásért, ugyanabban az évben nem kaphatnak kamattámogatást vagy tőkeprémiumot istállótrágyának szánt tárolólétesítmény építésére a flamand mezőgazdasági beruházási alapból (VLF).
(57)
Mivel a vizes övezetekben földdel rendelkező mezőgazdasági termelők állati trágya használatával nem tudják elérni a hektáronként megengedett nitrogénmennyiséget, a belga hatóságok ezért arra számítanak, hogy e területeken a mezőgazdasági termelők vegyi trágyázószerek pótlólagos hozzáadásával próbálják majd fenntartani a hozamszinteket, különösen az „egyéb termények” kategóriába tartozó növények és a kukorica esetében.
(58)
E mezőgazdasági üzemek a feltételezések szerint hektáronként további 60 kg nitrogént használnak majd, amelynek költsége 16 BEF/kg. A fizetendő támogatás összege ezért 960 BEF (60 × 16), amelyet 1 000 BEF/ha átalányösszegre kerekítenek.
(59)
Azok a mezőgazdasági termelők, akik 1994-ben vizes vagy természeti övezetben fekvő szántófölddel rendelkeztek, e területeken kompenzációt kérelmezhetnek a program igazgatásáért felelős trágyatanácstól. Térképeken és vázlatokon kell megjelölniük szántóföldjüket parcellánként, és közölniük kell az 1994. évre és a kérelmezés évére vonatkozó vetési tervet is. Amennyiben a szántóföld több területen és övezetben fekszik, a kompenzációt a trágyázásra vonatkozó legszigorúbb előírások alapján számítják ki. A trágyatanács megvizsgálja a kérelmeket, majd a rendelkezésre álló információk felhasználásával tájékoztatja az érintetteket arról, hogy milyen összegű kompenzáció kerül kifizetésre. Nem jár kompenzáció, ha az összege 1 000 BEF alatti. A kérelmezők jogosultak fellebbezni a flamand környezetvédelmi miniszternél, akinek hat hónapon belül határozatot kell hoznia, ellenkező esetben helyt kell adni a kérelemnek.
(60)
A trágyatanács, a rendőrök, a környezet-, természet- föld- és vízgazdálkodási hatóság környezetvédelmi ellenőrzési osztályának tisztviselői, valamint egyéb tisztviselők jogosultak ellenőrizni, hogy a mezőgazdasági termelők teljesítik-e a trágyáról szóló rendeletben foglalt kötelezettségeiket. Jogsértés észlelése esetén a mezőgazdasági termelők a támogatás visszafizetésére kötelezhetők. A trágyáról szóló rendelet értelmében nem nyújtható támogatás pihentetett földterületekre vonatkozóan.
III. A TÁMOGATÁS ÉRTÉKELÉSE
(61)
A fent ismertetett intézkedések az EUMSZ 107. cikke (1) bekezdése szerinti állami támogatásnak minősülnek. A kompenzációt állami forrásokból nyújtják meghatározott kategóriákba tartozó, vagyis a vizes vagy természeti övezetekben gazdálkodó mezőgazdasági termelőknek. Ez a támogatás torzítja a versenyt vagy annak torzításával fenyeget, és érinti a tagállamok közötti kereskedelmet, mivel javítja a kompenzációban részesülő mezőgazdasági termelők versenyhelyzetét azokkal a Belgium más részein vagy másik tagállamokban gazdálkodó mezőgazdasági termelőkkel szemben, akik nem részesülnek támogatásban. Továbbá, amennyiben a támogatott mezőgazdasági termelők által előállított termékek részt vesznek az Unión belüli kereskedelemben, az intézkedések valószínűleg a tagállamok közötti kereskedelmet is érintik.
(62)
A belga hatóságok írásban tett észrevételeikben kiemelték a támogatási program környezeti célkitűzéseit, ezzel összefüggésben pedig a környezetvédelmi követelményekkel és a természeti környezet megőrzésével összeegyeztethető mezőgazdasági termelési módszerekről szóló, 1992. június 30-i 2078/92/EGK tanácsi rendelet (a továbbiakban: 2078/92/EGK rendelet) (8) és a környezetvédelem állami támogatásáról szóló közösségi iránymutatás (9) rendelkezéseire hivatkoztak. A környezetvédelem állami támogatásáról szóló közösségi iránymutatás 2.1. pontja szerint az iránymutatás a mezőgazdasági ágazatban nem vonatkozik a 2078/92/EGK rendelet hatálya alá tartozó területre. Ezért helyénvaló első lépésként mérlegelni a 2078/92/EGK rendelet alkalmazását az érintett intézkedésekre.
(63)
A belga hatóságok kifejtették, hogy a természeti és vizes övezetekben végrehajtott intézkedés keretében a mezőgazdasági termelőknek nyújtott kompenzációt a 2078/92/EGK rendelet rendelkezéseinek végrehajtásaként kell értelmezni.
(64)
A 2078/92/EGK rendelet közösségi támogatási programot hozott létre azzal a céllal, hogy a mezőgazdasági termelők kötelezettségvállalásai alapján előmozdítsa többek között azon gazdálkodási gyakorlatok önkéntes alkalmazását, amelyek csökkentik a mezőgazdaság környezetszennyező hatásait (a 2. cikk (1) bekezdése). A tagállamok határozzák meg a támogatás odaítélésének feltételeit és a fizetendő támogatási összeget a kedvezményezett kötelezettségvállalása és a bevételkiesés, valamint a pénzügyi ösztönző biztosításának szükségessége alapján (az 5. cikk (1) bekezdésének a) és b) pontja). Emellett a Bizottság által meghatározott feltételek szerint a Közösség is hozzájárulhat a tagállamok által nyújtott bizonyos támogatásokhoz, hogy kompenzálja a 2. cikkben említett korlátozások kötelező alkalmazásából eredő bevételkiesést az adott tagállamokban a közösségi rendelkezések szerint végrehajtott intézkedésekkel összefüggésben (a 2078/92/EGK rendelet 4. cikkének (5) bekezdése).
(65)
A 10. cikk (1) bekezdése szerint a tagállamoknak továbbá lehetőségük van nemzeti finanszírozású programokat bevezetni olyan kiegészítő intézkedések végrehajtása céljából, amelyek esetében a támogatások odaítélésének feltételei eltérnek a rendeletben meghatározott követelményektől, vagy amelyek támogatási összege meghaladja a rendeletben foglalt határértéket. E programoknak meg kell felelniük a rendeletben és az állami támogatásra vonatkozó szabályokban megfogalmazott céloknak.
(66)
A szóban forgó program nem azt a célt szolgálja, hogy a mezőgazdasági termelők által tett önkéntes kötelezettségvállalások teljesítésével összefüggő bevételkiesésért kompenzációt nyújtson, emellett a kompenzáció közösségi társfinanszírozását sem foglalja magában a Bizottság által meghatározott feltételeknek megfelelően Belgium által végrehajtott intézkedésekkel összefüggésben. Ehelyett a program a trágyázószerekre vonatkozó nemzeti jogszabályokban előírt kötelezettségek teljesítéséből fakadó bevételkiesés kompenzálásának (kizárólag) nemzeti finanszírozására szolgál.
(67)
A támogatás ezért nem tartozik a rendelet hatálya alá, és az állami támogatásra vonatkozó szabályok alkalmazandó rendelkezései szerint kell vizsgálni.
IV. A KÖRNYEZETVÉDELEM ÁLLAMI TÁMOGATÁSÁRÓL SZÓLÓ KÖZÖSSÉGI IRÁNYMUTATÁS ALKALMAZÁSA
(68)
Mérlegelni kell, hogy az intézkedés összeegyeztethetőnek tekinthető-e a környezetvédelem állami támogatásáról szóló 1994-es bizottsági iránymutatással (10) (a továbbiakban: az iránymutatás), amely az intézkedés bevezetésekor hatályos volt (11).
(69)
Ezzel összefüggésben megjegyzendő, hogy a gyepterület vagy a kukorica terméshozam-csökkenésének kompenzálása érdekében végrehajtott támogatási intézkedések, a trágyafelesleg ártalmatlanításáért nyújtott támogatások, valamint a műtrágyázás többletköltségeiért nyújtott kompenzáció működési támogatásnak minősül. A bizottsági szolgálatok kérdésére válaszolva a belga hatóságok előadták, hogy a trágya tárolásának költségei összehasonlíthatók ugyan a további tárolólétesítményekbe való beruházás költségeivel, de valójában közvetlenül nem függnek össze a tényleges beruházásokkal. A Bizottság e magyarázat alapján úgy ítéli meg, hogy ez az intézkedés is működési támogatásnak tekintendő.
(70)
A Bizottság általában véve úgy véli, hogy a mezőgazdasági ágazatban fizetett működési támogatás feltehetőleg nem járul hozzá tartósan az ágazat fejlődéséhez, ráadásul a versenyfeltételek torzulását eredményezheti, ami hátrányos helyzetbe hozhatja azokat a mezőgazdasági termelőket, akik nem részesülnek ilyen támogatásban. A Bizottság ezért szigorúan értékeli az ilyen támogatásokat.
(71)
A környezetvédelmi intézkedésekért nyújtott működési támogatás kifizetésével az iránymutatás 3.4. pontja foglalkozik. E pont így szól:
„A régóta fennálló politikának megfelelően a Bizottság rendszerint nem hagy jóvá olyan működési támogatásokat, amelyek a vállalkozásokat az általuk okozott környezetszennyezés vagy környezetterhelés költségeinek viselése alól mentesíti. A Bizottság mindazonáltal bizonyos jól meghatározott körülmények között eltérhet ettől az elvtől. Ez eddig a hulladékgazdálkodás és a környezetvédelmi adó alóli mentesség terén fordul elő. A Bizottság továbbra is a tényállás alapján, valamint azon szigorú követelmények fényében értékeli az ilyen eseteket, amelyeket a fent említett két területre vonatkozóan dolgozott ki. Ilyen követelmény, hogy a támogatásnak a hagyományos termeléshez viszonyított többletköltségeket kell kompenzálnia, valamint hogy átmenetinek és elvileg degresszívnek kell lennie, hogy ösztönözze a környezetszennyezés csökkentését vagy a hatékonyabb forrásfelhasználásra szolgáló módszerek gyorsabb bevezetését. A támogatás továbbá nem ütközhet az EK-Szerződés egyéb, különösen az áruk és szolgáltatások szabad mozgására vonatkozó rendelkezéseibe.
A hulladékgazdálkodás terén a kommunális hulladék szelektív gyűjtésével, hasznosításával és kezelésével járó többletköltségeinek a vállalkozások és a fogyasztók javára történő állami finanszírozása állami támogatást is tartalmazhat, de ilyen esetben akkor engedélyezhető, ha a vállalkozásoknak azzal arányosan számítják fel a költségeket, amilyen mértékben használják a programot, vagy amennyi hulladékot termelnek. Az ipari és a mezőgazdasági hulladék gyűjtésének, hasznosításának és kezelésének támogatását eseti alapon kell elbírálni.
Az új környezetvédelmi adók alóli ideiglenes mentesség akkor engedélyezhető, ha különösen a nemzetközi versenyképességben bekövetkezett veszteségek ellensúlyozásához szükséges. További tényező, amelyet figyelembe kell venni, hogy ennek fejében a vállalkozásoknak mit kell tenniük a szennyezés csökkentése érdekében. Ezt a rendelkezést a mentesség vagy annak összege tekintetében a tagállamok mérlegelési jogkörét megállapító közösségi jogi szabályozásban bevezetett adómentességekre is alkalmazni kell.”
(72)
A trágyafelesleg tárolásáért és ártalmatlanításáért nyújtott támogatással kapcsolatosan a Bizottság úgy véli, hogy a trágyafelesleg a mezőgazdasági hulladék egy formájának tekinthető. A fent idézett iránymutatással összhangban az ilyen hulladék ártalmatlanításáért nyújtott támogatást az iránymutatás 3.4. pontja fényében eseti alapon kell elbírálni.
(73)
A Bizottság megjegyzi, hogy a szóban forgó intézkedés átmeneti volt, mivel kizárólag az 1996. és 1997. évet érintette. A Bizottság megjegyzi továbbá, hogy a belga hatóságok nem jelentették be a trágya tárolásáért és ártalmatlanításáért nyújtott támogatások közvetlen kifizetésének folytatását, holott változatlanul fennálltak azok a megállapodások, amelyek értelmében a trágyatanács begyűjtötte a trágyát bizonyos mezőgazdasági termelőktől.
(74)
A Bizottságnak azt is figyelembe kell vennie, hogy a támogatási intézkedések nem degresszívek, mivel mindkét vizsgált évben ugyanolyan mértékű támogatás nyújtottak (vö. a (38)-(40) és a (49)-(51) preambulumbekezdéssel).
(75)
Továbbá a belga hatóságok által közölt információk alapján úgy tűnik, hogy az intézkedés az érzékeny övezetekben előírt korlátozások miatt keletkező trágyafelesleg tárolásával és ártalmatlanításával járó összes költség kompenzálására irányul. A mezőgazdasági termelők ezért mentesülnének a hulladékártalmatlanítás költségeinek viselése alól. Emellett a jelek szerint nincs olyan követelmény, amely az érzékeny övezetekben előírná a mezőgazdasági termelőknek, hogy csökkentsék a trágyatermelésüket. Így a mezőgazdasági termelők nem nyújtanak ellenszolgáltatást a kapott támogatásért, amely egyszerűen csak kompenzálja őket az érzékeny övezetekben a trágya felhasználására vonatkozó szigorúbb előírások betartásáért. Következésképpen a támogatási intézkedés nem ösztönöz a trágyatermelés csökkentésére.
(76)
A Bizottság ennélfogva úgy véli, hogy ezek az intézkedések nem felelnek meg az iránymutatásnak, és nincsenek összhangban a 2078/92/EGK rendelet célkitűzéseivel. A Bizottság ennélfogva úgy véli, hogy az intézkedések nem egyeztethetők össze a belső piaccal.
(77)
A mezőgazdasági termelőknek az állati trágya használatának korlátozásából eredő hozamkiesésért való kompenzálására nyújtott támogatásokat - ideértve a műtrágyahasználat többletköltségeinek kompenzálására nyújtott támogatásokat is - illetően a Bizottság megjegyzi, hogy a hozamkiesésért nyújtott támogatásokat az iránymutatás külön nem említi. Mindazonáltal feltételezhető, hogy amilyen mértékben rontják a terméshozamot a trágyázásra vonatkozó korlátozások, olyan mértékben növelik a mezőgazdasági termelők termelési költségeit a fennmaradó termények esetében. A fent említett iránymutatásban foglalt alapelvek alapján úgy tűnik, hogy ilyen támogatások nyújtása csak akkor lehet indokolt, ha az alábbi feltételek teljesülnek (12):
a)
a támogatásnak átmenetinek és elvileg degresszívnek kell lennie, hogy ösztönözze a környezetszennyezés csökkentését vagy a hatékonyabb forrásfelhasználásra szolgáló módszerek gyorsabb bevezetését;
b)
a támogatás kizárólag a hagyományos termeléshez viszonyított többletköltségeket kompenzálhatja;
c)
a támogatás nem ütközhet az EK-Szerződés egyéb rendelkezéseibe.
Emellett a 2078/92/EGK rendelet 10. cikkéből következik, hogy a rendelet hatályán kívül eső, de a rendelet 2. cikkében foglalt valamely korlátozás megvalósítása céljából nyújtott támogatásoknak összhangban kell lenniük a rendelet célkitűzéseivel.
(78)
Mivel a támogatást mindössze egy kétéves időszakban nyújtották, feltehetőleg átmeneti volt. 2013. január 14-i tájékoztatásukban a belga hatóságok megerősítették, hogy az intézkedéseket 1998-ban beszüntették.
(79)
Az intézkedések alkalmazásának ideje alatt azonban a támogatás nem volt degresszív (vö. a (38)-(40) és a (49)-(51) preambulumbekezdéssel), következésképpen nem ösztönözte a hatékonyabb forrásfelhasználásra szolgáló módszerek gyorsabb bevezetését.
(80)
A fent említetteknek megfelelően a gyepterületen bekövetkezett hozamkiesésért nyújtott kompenzáció összegét a nem érzékeny övezetekben megengedett teljes trágyázószer-mennyiség figyelembevételével számítják ki, ami gyepterületek esetében 450 kg N/ha, kukorica esetében pedig 325 kg N/ha. A belga hatóságok szerint ezeket a számadatokat tudományos alapon számították ki annak biztosítása érdekében, hogy a felszín alatti és a felszíni víz nitrátkoncentrációja ne haladja meg az 50 mg NO3-N/l, illetve 11,3 mg NO3-N/l értéket, figyelembe véve az éves szinten hektáronként 70 kg NO3-N/l átlagos megengedhető veszteséget. A cél az optimális hozam elérése minimális lúgozódás mellett. A természeti és a vizes övezetekre vonatkozó határértékeket hasonló módszerrel számították ki, figyelembe véve, hogy ezek az övezetek nitrát szempontjából jóval érzékenyebbek, mint más övezetek.
(81)
1998. augusztus 7-i levelükben a belga hatóságok kifejtették, hogy döntés született az előírások közötti különbség miatt járó kompenzációnak a jogszerűen alkalmazható nitrogén - ideértve a műtrágyából és az állati trágyából származó nitrogént is - teljes mennyisége alapján történő kiszámításáról. A belga hatóságok szerint azért alkalmazták ezt a megközelítést, mert szükségesnek ítélték annak biztosítását, hogy ugyanazon a régión belül a mezőgazdasági termelők egyenlő bánásmódban részesüljenek azért, hogy azok a mezőgazdasági termelők, akiknek a földje szigorúbb helyi előírások hatálya alá tartozó területen fekszik, ne szenvedjenek hátrányt azokkal a mezőgazdasági termelőkkel szemben, akiknek a földjére nem vonatkoznak ilyen előírások. Amennyiben minden mezőgazdasági termelőre ugyanazok az előírások vonatkoznának minden területen, akkor ez a versenyelőny megszűnne, és nem lenne szükség kompenzáció fizetésére. Amennyiben a mezőgazdasági termelők ebben a helyzetben az alapvető környezetminőségi előírás túlteljesítésére törekednek, akkor a kompenzáció összege kiszámítható az elért szint és a minőségi előírásban foglalt szint közötti különbség alapján.
(82)
Az ugyanazon régión belüli egyenlőség elve értelmében a belga hatóságok úgy ítélték meg, hogy a vonatkozó szabályok alkalmazása nem minősül a mezőgazdasági termelők túlkompenzálásának és/vagy az uniós jogszabályokkal ellentétes mezőgazdasági gyakorlatok beszüntetéséért nyújtott kompenzációnak. A hatóságok érvelése szerint az ugyanazon mezőgazdasági régión belüli versenyhátrány vagy versenyelőny jelentősebb lesz az adott régión belül, mint az Európai Unió egészében. Ezért kompenzálták Flandriában az elszenvedett teljes veszteségért (tényleges terméshozam-kiesésért) azokat a mezőgazdasági termelőket, akiknek a földje a szigorúbb helyi előírások hatálya alá tartozó területen fekszik.
(83)
A belga hatóságok továbbá jelezték, hogy a flamand régióban már 1996-ban és 1997-ben is szigorúbb helyi előírások voltak hatályban, a nitrátról szóló irányelv viszont 1998. december 20-ig nem írta ezt elő. Az érzékeny vizes övezetekben a korlátozás határértékét a gyepterületekre vonatkozóan 200 kg N/ha-ban, a kukoricára és egyéb terményekre vonatkozóan 170 kg N/ha-ban határozták meg. A belga hatóságok szerint ezáltal az állati trágya megengedett mennyisége 1996 óta már kevesebb a 91/676/EGK irányelv szerinti első cselekvési programban előírtnál, bizonyos termények esetében pedig a második cselekvési programban foglalt szintre korlátozódik.
(84)
A belga hatóságok 2013. január 14-én részletes tájékoztatást nyújtottak a számítási módszerről annak bizonyítása érdekében, hogy az összhangban van a mezőgazdasági gyakorlattal és az intézkedés bevezetésekor hatályos uniós jogszabályokkal.
(85)
A rendelkezésre álló információk alapján azonban a vizes és a természeti övezetekben alkalmazott rendelkezések nem mutatnak túl jelentősen a 91/676/EGK irányelvben foglalt kötelezettségeken. Ezzel összefüggésben a Bizottság megjegyzi, hogy a belga hatóságok az írásban tett észrevételeikben maguk is jelezték, hogy a vizes és a természeti övezeteket a nitrátszennyezésre különösen érzékenynek találták, és ezért alacsonyabb határérték megállapítását tartották szükségesnek annak biztosítása érdekében, hogy a nitráttartalom 50 mg/l legyen a felszíni, főleg az ivóvíz kinyerésére használt édesvizekben, valamint a felszín alatti vizekben. A 91/676/EGK irányelv értelmében ez volt a kötelező szint 1995 végén.
(86)
Továbbá a kompenzáció összegének kiszámítására alkalmazott módszerrel kapcsolatosan a Bizottság arra kérte a belga hatóságokat, hogy a számításokhoz használt feltételezések pontosságát támasszák alá ellenőrzött vizsgálatokkal. Különösen azt kérte a belga hatóságoktól, hogy olyan vizsgálatok eredményeit közöljék, amelyek bizonyítják, hogy a terméshozam a teljes trágyázószer-felhasználás 450 kg N/ha-ról 350 kg N/ha-ra való csökkentése miatt valóban 15 %-kal esik vissza, 450 kg N/ha-ról 400 kg N/ha-ra való csökkentés esetén pedig 7 %-kal mérséklődik. A belga hatóságok 2013. január 14-i válaszukban bizonyították a számításokhoz alapul vett feltételezések pontosságát.
(87)
A Bizottság emellett arra kérte a belga hatóságokat, hogy különféle, többek között a kizárólag növénytermesztést folytató, valamint a növénytermesztést és állattenyésztést is folytató mezőgazdasági üzemekkel kapcsolatos hipotézisek alkalmazásával nyújtsanak további tájékoztatást azokról a feltételezésekről, amelyeket annak kiszámításához használnak fel, hogy az említett hozamkiesés milyen hatást gyakorol a mezőgazdasági üzem általános jövedelmezőségére A Bizottság különösen arra kért részletes magyarázatot a belga hatóságoktól, hogy a növénytermesztést és állattenyésztést is folytató mezőgazdasági üzemek esetében a gyephozam 15 %-ának kiesése megítélésük szerint miért okozza a mezőgazdasági üzem jövedelmezőségének 40 %-os csökkenését, figyelembe véve a különböző állattartási típusokat. A belga hatóságok 2013. január 14-i levelükben adtak erről tájékoztatást.
(88)
A Bizottság továbbá arra kérte a belga hatóságokat, hogy a kompenzáció nyújtásának alternatív módszerei, például a hozamkiesés pótlására vásárolt takarmány költségei alapján is végezzenek számításokat. A belga hatóságok 2013. január 14-i levelükben azt állították, hogy már nem végezhetők ilyen számítások, mivel azokat az intézkedés végrehajtásakor sem végezték el.
(89)
A Bizottság véleménye szerint ezért a belga hatóságok nem bizonyították, hogy a támogatás a termelési többletköltségek megtérítésére korlátozódott. Emellett a fentiekben ((79) preambulumbekezdés) igazolást nyert, hogy a támogatás nem volt degresszív.
(90)
A hozamkiesésért nyújtott támogatás ezért nem felel meg az iránymutatásban foglalt feltételeknek. A Bizottság ebből kifolyólag úgy ítéli meg, hogy a támogatási intézkedések összeegyeztethetetlenek a Szerződéssel.
V. KÖVETKEZTETÉS
(91)
A Bizottság megállapítja, hogy Belgium a trágyáról szóló rendelet szerinti kompenzációt jogellenesen, az EK-Szerződés 93. cikkének (3) bekezdését (jelenleg az EUMSZ 108. cikkének (3) bekezdése) megsértve nyújtotta.
(92)
Az intézkedések nem tartoznak a 2078/92/EGK rendelet hatálya alá.
(93)
A trágyafelesleg tárolásáért és ártalmatlanításáért, valamint a hozamkiesésért nyújtott kompenzációval kapcsolatos intézkedések működési támogatásnak minősülnek, amelyek csak kivételes esetben nyilváníthatók összeegyeztethetőnek. Ezzel összefüggésben az iránymutatásban megfogalmazott szigorú megközelítés szerint a tárolásra és ártalmatlanításra nyújtott támogatás akkor nyilvánítható összeegyeztethetőnek, ha átmeneti és degresszív, és ellenszolgáltatást követel meg a mezőgazdasági termelőtől. A hozamkiesésért nyújtott támogatásnak átmenetinek és degresszívnek kell lennie, és kizárólag a termelési többletköltségek kompenzálására korlátozódhat. Ahogy az a fenti elemzésből kitűnik, ezek a feltételek nem teljesültek.
(94)
Amennyiben a kedvezményezettek nem nyújtanak ellenszolgáltatást a támogatásért, a támogatási intézkedések pedig látszólag nem ösztönzik a kedvezményezetteket arra, hogy további lépéseket tegyenek a környezetvédelem javítása érdekében, akkor a Bizottság szerint a támogatási intézkedések az EUMSZ 107. cikke (3) bekezdése c) pontjának értelmében nem járulnak hozzá egyes gazdasági tevékenységek fejlődéséhez.
(95)
A trágyáról szóló rendeletet 1998-ban hatályon kívül helyezték, és az összes intézkedést beszüntették.
(96)
A fenti okok miatt a Bizottság megállapítja, hogy az intézkedés az 1996 és 1997 közötti alkalmazási időszakában jogellenes és összeegyeztethetetlen támogatásnak minősült, amelyet elvileg vissza kell fizettetni.
(97)
Mivel a Bizottság összeegyeztethetetlen támogatás visszafizettetésére vonatkozó hatásköre tízéves jogvesztő határidőn belül érvényesíthető (13), ez az összeegyeztethetetlen támogatás nem fizettethető vissza.
(98)
Az egyedi támogatás az ilyen típusú támogatásra alkalmazott maximális támogatási intenzitás erejéig összeegyeztethető a belső piaccal, ha az odaítélésekor megfelelt a csoportmentesség vagy egy jóváhagyott támogatási program feltételeinek,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
A trágyáról szóló rendelet szerinti kompenzációként nyújtott állami támogatás, amelyet Belgium az EK-Szerződés 93. cikke (3) bekezdésének megsértésével jogellenesen biztosított, összeegyeztethetetlen a belső piaccal.
2. cikk
Az 1. cikkben említett támogatási program keretében nyújtott egyedi támogatás az ilyen típusú támogatásra alkalmazott maximális támogatási intenzitás erejéig összeegyeztethető a belső piaccal, ha az odaítélésekor megfelelt a csoportmentesség vagy egy jóváhagyott támogatási program feltételeinek.
3. cikk
Ennek a határozatnak a Belga Királyság a címzettje.
Kelt Brüsszelben, 2013. szeptember 16-án.