KOMMISSIONENS DELEGEREDE FORORDNING (EU) Nr. 241/2014
af 7. januar 2014
om udbygning af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 575/2013, for så vidt angår reguleringsmæssige tekniske standarder for kapitalgrundlagskrav for institutter
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 575/2013 af 26. juni 2013 om tilsynsmæssige krav til kreditinstitutter og investeringsselskaber og om ændring af forordning (EU) nr. 648/2012 (1), særlig artikel 26, stk. 4, tredje afsnit, artikel 27, stk. 2, tredje afsnit, artikel 28, stk. 5, tredje afsnit, artikel 29, stk. 6, tredje afsnit, artikel 32, stk. 2, tredje afsnit, artikel 36, stk. 2, tredje afsnit, artikel 41, stk. 2, tredje afsnit, artikel 52, stk. 2, tredje afsnit, artikel 76, stk. 4, tredje afsnit, artikel 78, stk. 5, tredje afsnit, artikel 79, stk. 2, tredje afsnit, artikel 83, stk. 2, tredje afsnit, artikel 481, stk. 6, tredje afsnit, og artikel 487, stk. 3, tredje afsnit, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Bestemmelserne i denne forordning er tæt forbundne, eftersom de alle omhandler krav til kapitalgrundlagsposter for institutter og fradrag i disse kapitalgrundlagsposter med henblik på anvendelsen af forordning (EU) nr. 575/2013. Af hensyn til sammenhængen mellem de bestemmelser, som bør træde i kraft samtidig, og for at de personer, som er omfattet af disse regler, lettere kan få et samlet overblik over og samlet adgang til dem, er det hensigtsmæssigt at samle alle de i forordning (EU) nr. 575/2013 krævede gennemførelsesmæssige tekniske standarder vedrørende kapitalgrundlag i én enkelt forordning.
(2)
For at forbedre konvergensen i Unionen med hensyn til den måde, hvorpå forventede udbytter fratrækkes foreløbige overskud eller overskud ved årets udgang, skal der indføres et hierarki for evalueringen af fradraget: først en beslutning om udlodninger fra det relevante organ, dernæst en udbyttepolitik og endelig en historisk udbetalingsprocent.
(3)
Ud over de generelle kapitalgrundlagskrav som udbygget eller ændret i medfør af specifikke kapitalgrundlagskrav til disse typer institutter, en beskrivelse af de betingelser, hvorefter de kompetente myndigheder kan fastslå, om en virksomhedstype, som er godkendt i henhold til gældende national lovgivning, kan klassificeres som et gensidigt selskab, et andelsselskab, en sparekasse eller et lignende institut, for så vidt angår kapitalgrundlag. Dette har til formål at reducere risikoen for, at et institut kan drive virksomhed med specifik status som et gensidigt selskab, et andelsselskab, en sparekasse eller et lignende institut underlagt specifikke kapitalgrundlagskrav, når instituttet ikke besidder egenskaber, der er fælles for institutter i Unionens sektor for andelsbanker.
(4)
For et institut, som i henhold til national lovgivning er godkendt som et gensidigt selskab, et andelsselskab, en sparekasse eller et lignende institut, er det i nogle tilfælde hensigtsmæssigt at skelne mellem indehaverne af instituttets egentlige kernekapitalinstrumenter og medlemmerne af det pågældende institut, eftersom medlemmer generelt skal besidde kapitalinstrumenter for at have ret til udbytte og til en del af overskuddet og reserverne.
(5)
Den fælles egenskab ved gensidige selskaber, andelsselskaber, sparekasser eller lignende institutter er generelt, at de driver virksomhed til gavn for kunderne og medlemmerne af instituttet og som en tjenesteydelse for offentligheden. Det primære formål er ikke at generere og udbetale et finansielt afkast til eksterne kapitalindskydere, som f.eks. aktionærer i aktieselskaber. De kapitalinstrumenter, som disse institutter anvender, adskiller sig derfor fra kapitalinstrumenter, der udstedes af aktieselskaber, som generelt giver indehaverne fuld adgang til reserver og overskud i going concern-situationer og ved likvidation, og som kan overdrages til tredjemand.
(6)
Med hensyn til andelsinstitutter er det en fælles egenskab, at medlemmerne kan trække sig tilbage og dermed kræve indfrielse af deres egentlige kernekapitalinstrumenter. Det forhindrer ikke et andelsselskab i at udstede kvalificerede egentlige kernekapitalinstrumenter, hvor indehaverne ikke har mulighed for at returnere instrumenterne til instituttet, såfremt disse instrumenter er i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 29 i forordning (EU) nr. 575/2013. Hvis et institut udsteder forskellige typer instrumenter i medfør af artikel 29 i nævnte forordning, bør nogle af disse typer instrumenter ikke tildeles rettigheder, bortset fra de instrumenter, der er anført i artikel 29, stk. 4, i nævnte forordning.
(7)
Sparekasser er generelt organiseret som fonde, hvor der ikke er en ejer af kapitalen, dvs. ingen, som deltager i kapitalen, og som kan få gavn af instituttets overskud. En af de centrale egenskaber ved gensidige selskaber er, at medlemmerne generelt ikke bidrager til instituttets kapital og ikke får andel i den direkte udlodning af reserverne under den almindelige drift af virksomheden. Dette bør ikke forhindre sådanne institutter i - med det formål at udvikle virksomheden - at udstede egentlige kernekapitalinstrumenter til investorer eller medlemmer, der kan deltage i kapitalen og i en vis grad få andel i reserver i going concern-situationer og ved likvidation.
(8)
Alle eksisterende institutter, der er etableret og godkendt som gensidige selskaber, andelsselskaber, sparekasser eller lignende institutter i henhold til den nationale lovgivning inden den 31. december 2012, klassificeres fortsat som sådanne, for så vidt angår anden del af forordning (EU) nr. 575/2013, uanset deres retlige form, så længe de fortsat opfylder de betingelser, der lå til grund for deres godkendelse som en sådan enhed i henhold til den gældende nationale lovgivning.
(9)
Når de situationer, der kan kvalificeres som indirekte finansiering for alle typer kapitalinstrumenter, defineres, er det mere praktisk og omfattende at gøre det ved at angive karakteristikaene for det modsatte begreb, nemlig direkte finansiering.
(10)
Med henblik på at anvende kapitalgrundlagsreglerne på gensidige selskaber, andelsselskaber, sparekasser og lignende institutter, skal der tages hensyn til de særlige forhold i forbindelse med sådanne institutter. Der bør indføres regler for bl.a. at sikre, at sådanne institutter i hensigtsmæssige tilfælde kan begrænse indfrielsen af deres kapitalinstrumenter. Hvis det i henhold til gældende national lovgivning er forbudt for disse typer institutter at nægte indfrielse af sådanne instrumenter, er det derfor afgørende, at bestemmelserne vedrørende instrumenterne giver institutterne mulighed for at udskyde deres indfrielse og begrænse det beløb, der skal indfries. I betragtning af betydningen af muligheden for at begrænse eller udskyde indfrielse bør de kompetente myndigheder have beføjelse til at begrænse indfrielsen af andele, og institutter bør dokumentere beslutninger om at begrænse indfrielsen.
(11)
Det er nødvendigt at definere og tilpasse behandlingen af begrebet »gevinst ved salg« i forbindelse med en fremtidig margenindkomst inden for rammerne af securitisering til international praksis som defineret af Baselkomitéen for Banktilsyn og sikre, at genkaldelig gevinst ved salg ikke indregnes i et instituts kapitalgrundlag, som følge af den manglende permanente karakter.
(12)
For at undgå regelarbitrage og sikre en harmoniseret anvendelse af kapitalgrundlagskravene i Unionen skal der indføres en ensartet metode, for så vidt angår fradrag i kapitalgrundlaget af visse poster, som f.eks. tab i det løbende regnskabsår, udskudte skatteaktiver, som afhænger af fremtidig rentabilitet, og aktiver i ydelsesbaserede pensionskasser.
(13)
For at sikre konsistens i Unionen med hensyn til vurderingen af incitamenter til indfrielse skal der gives en beskrivelse af de tilfælde, hvor der skabes en forventning om, at instrumentet sandsynligvis vil blive indfriet. Der skal også udformes regler, som sikrer rettidig aktivering af tabsabsorberingsmekanismer for hybride instrumenter, således at disse instrumenters tabsabsorberingsevne styrkes i fremtiden. Eftersom instrumenter udstedt af enheder med særligt formål tilsynsmæssigt er mindre sikre end direkte udstedte instrumenter, skal anvendelsen af enheder med særligt formål til indirekte udstedelse af kapitalgrundlag begrænses strengt og underlægges stram regulering.
(14)
Behovet for at sikre tilsynsmæssigt hensigtsmæssige beregninger af institutters eksponeringer mod indirekte besiddelser hidrørende fra besiddelser af indeksinstrumenter skal afstemmes med behovet for at sikre, at dette ikke bliver unødigt byrdefuldt for dem.
(15)
Det vurderes, at de kompetente myndigheder skal gennemføre en detaljeret og omfattende proces, inden de godkender en reduktion af kapitalgrundlaget. Indfrielser, reduktioner og genkøb af kapitalgrundlagsinstrumenter bør ikke bekendtgøres for indehaverne, inden instituttet har indhentet forudgående godkendelse fra den relevante kompetente myndighed. Institutter bør forelægge en detaljeret liste over poster for den kompetente myndighed, således at denne har alle relevante oplysninger, inden den træffer beslutning om godkendelsen.
(16)
Midlertidig fravigelse af bestemmelserne om fradrag i kapitalgrundlagsposter tillades med henblik på at muliggøre og tillade anvendelsen af finansielle bistandsoperationer, når det er relevant. Varigheden af sådanne fravigelser kan derfor ikke overstige varigheden af de finansielle bistandsoperationer.
(17)
For at enheder med særligt formål kan inkluderes i hybride kernekapitalposter og supplerende kapitalposter, bør aktiver tilhørende enheder med særligt formål, som ikke investeres i kapitalgrundlagsinstrumenter udstedt af institutter, være minimale og ubetydelige. For at opnå dette skal der fastsættes et loft for disse aktiver udtrykt i forhold til de gennemsnitlige samlede aktiver tilhørende den pågældende enhed med særligt formål.
(18)
Overgangsbestemmelser har til formål at sikre en glidende overgang til det nye regelsæt, og ved anvendelsen af overgangsbestemmelserne vedrørende filtre og fradrag er det derfor vigtigt, at denne overgangsbehandling, som er fastlagt i forordning (EU) nr. 575/2013, anvendes konsistent, men i overensstemmelse med det oprindelige udgangspunkt i de nationale bestemmelser, der gennemfører Unionens foregående regelsæt repræsenteret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/48/EF (2) og 2006/49/EF (3).
(19)
Overskud af egentlige kernekapitalinstrumenter eller hybride kernekapitalinstrumenter, der er omfattet af overgangsbestemmelser i henhold til forordning (EU) nr. 575/2013, kan på grundlag af disse bestemmelser medtages inden for grænserne for instrumenter, der er omfattet af overgangsbestemmelser for lavere kapitallag. Dette kan dog ikke ændre grænserne for instrumenter, der er omfattet af overgangsbestemmelser for lavere kapitallag, og derfor bør indregning i grænserne for overgangsbestemmelser for lavere kapitallag kun tillades, hvis der er tilstrækkelig plads i det pågældende lavere lag. Da disse er overskudsinstrumenter fra det højere lag, bør det endeligt være muligt, at disse instrumenter senere omklassificeres til et højere kapitallag.
(20)
Denne forordning er baseret på det udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder, som Den Europæiske Banktilsynsmyndighed har fremsendt til Kommissionen.
(21)
Den Europæiske Banktilsynsmyndighed har afholdt åbne offentlige høringer om udkastet til reguleringsmæssige tekniske standarder, som ligger til grund for denne forordning, analyseret de potentielle omkostninger og fordele samt indhentet en udtalelse fra interessentgruppen for banker, der er nedsat i henhold artikel 37 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1093/2010 (4).
(22)
Den Europæiske Banktilsynsmyndighed bør kontrollere anvendelsen af denne forordning og navnlig reglerne for fastsættelse af procedurer for tilladelser til indfrielse af gensidige selskabers, andelsselskabers, sparekassers eller lignende institutters egentlige kernekapitalinstrumenter og eventuelt fremsætte ændringsforslag.
(23)
Den Europæiske Banktilsynsmyndighed hørte Den Europæiske Tilsynsmyndighed for Forsikrings- og Arbejdsmarkedspensionsordninger om behandlingen af kapitalinstrumenter i tredjelandsforsikringsselskaber og -genforsikringsselskaber og om behandlingen af kapitalinstrumenter i virksomheder, der ikke er omfattet af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/138/EF (5), ved anvendelsen af artikel 36, stk. 3, i forordning (EU) nr. 575/2013 -
VEDTAGET FØLGENDE FORORDNING:
KAPITEL I
GENERELT
Artikel 1
Genstand
Denne forordning fastlægger regler vedrørende:
a)
betydningen af »forventet«, når det skal fastslås, om en forventet udgift eller et forventet udbytte er blevet fratrukket, jf. artikel 26, stk. 4, i forordning (EU) nr. 575/2013
b)
de betingelser, hvorefter de kompetente myndigheder kan fastslå, om en virksomhedstype, som er godkendt i henhold til gældende national lovgivning, kan klassificeres som et gensidigt selskab, et andelsselskab, en sparekasse eller et lignende institut, jf. artikel 27, stk. 2, i forordning (EU) nr. 575/2013
c)
de relevante former for indirekte finansiering af kapitalinstrumenter, jf. artikel 28, stk. 5, i forordning (EU) nr. 575/2013
d)
arten af de nødvendige indfrielsesbegrænsninger, når instituttets nægtelse af indfrielse af kapitalgrundlagsinstrumenter er forbudt i henhold til gældende national lovgivning, jf. artikel 29, stk. 6, i forordning (EU) nr. 575/2013
e)
yderligere præcisering af begrebet »gevinst ved salg«, jf. artikel 32, stk. 2, i forordning (EU) nr. 575/2013
f)
anvendelsen af fradragene i egentlige kernekapitalposter og andre fradrag i egentlige kernekapitalposter, hybride kernekapitalposter og supplerende kapitalposter, jf. artikel 36, stk. 2, i forordning (EU) nr. 575/2013
g)
de kriterier, hvorefter en kompetent myndighed tillader et institut at reducere værdien af aktiver i ydelsesbaserede pensionskasser, jf. artikel 41, stk. 2, i forordning (EU) nr. 575/2013
h)
formen og arten af indfrielsesincitamenterne, arten af en opskrivning af et hybridt kernekapitalinstruments hovedstol efter en midlertidig nedskrivning, procedurerne og tidspunktet for udløsende hændelser, egenskaber ved instrumenterne, som kan være til hinder for rekapitalisering af instituttet, og anvendelse af enheder med særligt formål, jf. artikel 52, stk. 2, i forordning (EU) nr. 575/2013
i)
den konservatisme, der kræves i et skøn, der anvendes som alternativ til beregningen af den underliggende eksponering for indirekte besiddelser hidrørende fra besiddelser af indeksinstrumenter, jf. artikel 76, stk. 4, i forordning (EU) nr. 575/2013
j)
visse detaljerede betingelser, der skal opfyldes, inden tilsynsmyndigheden kan give tilladelse til en reduktion af kapitalgrundlaget, og den relevante proces, jf. artikel 78, stk. 5, i forordning (EU) nr. 575/2013
k)
betingelserne for midlertidig fravigelse af bestemmelserne om fradrag i kapitalgrundlaget, jf. artikel 79, stk. 2, i forordning (EU) nr. 575/2013
l)
de aktivtyper, der kan vedrøre driften af en enhed med særligt formål, og begreberne minimal og ubetydelig med henblik på at bestemme kvalificerende hybrid kernekapital og supplerende kapital udstedt af en enhed med særligt formål, jf. artikel 83, stk. 2, i forordning (EU) nr. 575/2013
m)
de detaljerede betingelser for justering af kapitalgrundlag omfattet af overgangsbestemmelser, jf. artikel 481, stk. 6, i forordning (EU) nr. 575/2013
n)
betingelserne for at indregne poster, som ikke i henhold til overgangsbestemmelser betragtes som egentlige kernekapitalposter eller hybride kernekapitalposter, i andre kapitalgrundlagsposter, jf. artikel 487, stk. 3, i forordning (EU) nr. 575/2013.
KAPITEL II
KAPITALGRUNDLAGSPOSTER
AFDELING 1
Egentlige kernekapitalposter og instrumenter
Underafdeling 1
Forventede udbytter og udgifter
Artikel 2
Betydningen af »forventet« i forventet udbytte i artikel 26, stk. 2, litra b), i forordning (EU) nr. 575/2013
1. Beløbet for forventet udbytte, som institutter skal fratrække foreløbige overskud eller overskud ved årets udgang som omhandlet i artikel 26, stk. 2, i forordning (EU) nr. 575/2013, bestemmes i overensstemmelse med stk. 2-4.
2. Når et instituts ledelsesorgan formelt har besluttet eller forelagt instituttets relevante organ et forslag til beslutning vedrørende beløbet for udbytte, der skal udloddes, fratrækkes dette beløb det tilsvarende foreløbige overskud eller overskud ved årets udgang.
3. Ved udbetaling af foreløbige udbytter reduceres det restbeløb af foreløbigt overskud, som er resultatet af beregningen i stk. 2, som skal lægges til den egentlige kernekapital, på baggrund af reglerne i stk. 2 og 4, med beløbet for forventet udbytte, der forventes udbetalt af det resterende foreløbige overskud, med de endelige udbytter for hele regnskabsåret.
4. Inden ledelsesorganet formelt har besluttet eller forelagt instituttets relevante organ et forslag til beslutning vedrørende udlodning af udbytte, skal beløbet for forventet udbytte, som instituttet skal trække fra det foreløbige overskud eller overskuddet ved årets udgang, være lig med beløbet for det foreløbige overskud eller overskuddet ved årets udgang ganget med udbetalingsprocenten for udbytte.
5. Udbetalingsprocenten for udbytte bestemmes på grundlag af den udbyttepolitik, som ledelsesorganet eller et andet relevant organ har godkendt for den pågældende periode.
6. Hvis udbyttepolitikken fastlægger et udbetalingsinterval i stedet for en fast værdi, bruges den øverste del af intervallet med henblik på stk. 2.
7. Hvis der ikke foreligger en godkendt udbyttepolitik, eller hvis den kompetente myndighed finder det sandsynligt, at instituttet ikke vil anvende sin udbyttepolitik, eller at denne politik ikke sikrer et sundt grundlag for fastsættelsen af fradragsbeløbet, baseres udbetalingsprocenten for udbytte på det højeste beløb af følgende:
a)
den gennemsnitlige udbetalingsprocent for udbytte for de tre år inden regnskabsåret
b)
udbetalingsprocenten for udbytte for året inden regnskabsåret.
8. Den kompetente myndighed kan tillade, at instituttet justerer beregningen af udbetalingsprocenten for udbytte som beskrevet i stk. 7, litra a) og b), med henblik på at udelade særlige udbytter udbetalt i perioden.
9. Beløbet for forventet udbytte, der skal fratrækkes, bestemmes under hensyntagen til reguleringsmæssige begrænsninger med hensyn til udlodninger, navnlig begrænsninger fastsat i henhold til artikel 141 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/36/EU (6). Overskuddet efter fradrag af forventede udgifter underlagt sådanne begrænsninger kan indregnes fuldt ud i den egentlige kernekapital, hvis betingelsen i artikel 26, stk. 2, litra a), i forordning (EU) nr. 575/2013 er opfyldt. Hvis sådanne begrænsninger finder anvendelse, baseres det forventede udbytte, der skal fratrækkes, på den kapitalbevaringsplan, som den kompetente myndighed har godkendt i medfør af artikel 142 i direktiv 2013/36/EU.
10. Beløbet for forventet udbytte, der skal udbetales i en form, som ikke reducerer den egentlige kernekapital, såsom udbytte i form af aktier, også kaldet udbyttebeviser, fratrækkes ikke det foreløbige overskud eller overskuddet ved årets udgang, som skal indregnes i den egentlige kernekapital.
11. Den kompetente myndighed sikrer, at alle nødvendige fradrag i det foreløbige overskud eller overskuddet ved årets udgang og alle fradrag vedrørende forventede udbytter er foretaget, enten i henhold til de gældende regnskabsregler eller andre justeringer, inden den tillader, at instituttet indregner det foreløbige overskud eller overskuddet ved årets udgang i den egentlige kernekapital.
Artikel 3
Betydningen af »forventet« i forventet udgift i artikel 26, stk. 2, litra b), i forordning (EU) nr. 575/2013
1. Beløbet for forventet udbytte, der skal indregnes, omfatter følgende:
a)
beløbet for skatter
b)
beløbet for forpligtelser eller omstændigheder, der opstår i løbet af den pågældende indberetningsperiode, som sandsynligvis vil reducere instituttets overskud, og for hvilket den kompetente myndighed ikke finder, at alle de nødvendige værdijusteringer, som f.eks. yderligere værdijusteringer i henhold til artikel 34 i forordning (EU) nr. 575/2013, eller hensættelser er blevet foretaget.
2. Forventede udgifter, der ikke allerede er regnskabsført i resultatopgørelsen, tildeles den delårsperiode, de er indtruffet i, således at den delårsperiode bærer en rimelig del af udgifterne. Væsentlige eller ekstraordinære hændelser regnskabsføres fuldt ud og omgående i den delårsperiode, de opstår i.
3. Den kompetente myndighed sikrer, at alle nødvendige fradrag i det foreløbige overskud eller overskuddet ved årets udgang og alle fradrag vedrørende forventede udgifter er foretaget, enten i henhold til de gældende regnskabsregler eller andre justeringer, inden den tillader, at instituttet indregner det foreløbige overskud eller overskuddet ved årets udgang i egentlige kernekapitalposter.
Underafdeling 2
Andelsselskaber, sparekasser, gensidige selskaber og lignende institutter
Artikel 4
Virksomhedstype, der i henhold til gældende national lovgivning er godkendt som et andelsselskab i medfør af artikel 27, stk. 1, litra a), nr. ii), i forordning (EU) nr. 575/2013
1. Kompetente myndigheder kan fastslå, at en virksomhedstype, som er godkendt i henhold til gældende national lovgivning, kan klassificeres som et andelsselskab med henblik på anden del af forordning (EU) nr. 575/2013, når alle betingelserne i stk. 2-4 er opfyldt.
2. For at et institut kan klassificeres som et andelsselskab i medfør af stk. 1, skal dets retlige status henhøre under en af følgende kategorier:
a)
i Østrig: institutter registreret som »eingetragene Genossenschaft (e.Gen.)« eller »registrierte Genossenschaft« i henhold til »Gesetz über Erwerbs- und Wirtschaftsgenossenschaften (GenG)«
b)
i Belgien: institutter registreret som »Société Coopérative/Cooperative Vennostchap« og godkendt i henhold til kongeligt dekret af 8. januar 1962 om betingelserne for godkendelse af nationale grupper af andelsselskaber og andelsselskaber
c)
i Cypern: institutter registreret som »Συνεργατικό Πιστωτικό Ίδρυμα ή ΣΠΙ« etableret i medfør af lov om andelsselskaber fra 1985
d)
i Tjekkiet: institutter godkendt som »spořitelní a úvěrní družstvo« i henhold til »zákon upravující činnost spořitelních a úvěrních družstev«
e)
i Danmark: institutter registreret som »andelskasser« eller »sammenslutninger af andelskasser« i henhold til lov om finansiel virksomhed
f)
i Finland: institutter registreret som en af følgende:
1)
»Osuuspankki« eller »andelsbank« i henhold til »laki osuuspankeista ja muista osuuskuntamuotoisista luottolaitoksista« eller »lag om andelsbanker och andra kreditinstitut i andelslagsform«
2)
»Muu osuuskuntamuotoinen luottolaitos« eller »annat kreditinstitut i andelslagsform« i henhold til »laki osuuspankeista ja muista osuuskuntamuotoisista luottolaitoksista« eller »lag om andelsbanker och andra kreditinstitut i andelslagsform«
3)
»Keskusyhteisö« eller »centralinstitutet« i henhold til »laki talletuspankkien yhteenliittymästä« eller »lag om en sammanslutning av inlåningsbanker«
g)
i Frankrig: institutter registreret som »sociétés coopératives« i henhold til »Loi no47-1775 du 10 septembre 1947 portant statut de la coopération« og godkendt som »banques mutualistes ou coopératives« i henhold til »Code monétaire et financier, partie législative, Livre V, titre Ier, chapitre II«
h)
i Tyskland: institutter registreret som »eingetragene Genossenschaft (eG)« i henhold til »Gesetz betreffend die Erwerbs- und Wirtschaftsgenossenschaften (Genossenschaftsgesetz - GenG)«
i)
i Grækenland: institutter registreret som »Πιστωτικοί Συνεταιρισμοί« i henhold til lov om andelsselskaber 1667/1986, der driver virksomhed som kreditinstitutter og kan betegnes »Συνεταιριστική Τράπεζα« i henhold til lov om bankvirksomhed 3601/2007
j)
i Ungarn: institutter registreret som »Szövetkezeti hitelintézet« i henhold til lov CXII fra 1996 om kreditinstitutter og finansielle virksomheder
k)
i Italien: institutter registreret som en af følgende:
1)
»Banche popolari« som omhandlet i lovdekret nr. 385 af 1. september 1993
2)
»Banche di credito cooperativo« som omhandlet i lovdekret nr. 385 af 1. september 1993
3)
»Banche di garanzia collettiva dei fidi« som omhandlet i artikel 13 i lovdekret nr. 269 af 30. september 2003, ændret til lov nr. 326 den 24. november 2003
l)
i Luxembourg: institutter registreret som »Sociétés coopératives« som defineret i afsnit VI i lov af 10. august 1915 om kommercielle virksomheder
m)
i Nederlandene: institutter registreret som »coöperaties« eller »onderlinge waarborgmaatschappijen« i henhold til »Title 3 of Book 2 Rechtspersonen of the Burgerlijk wetboek«
n)
i Polen: institutter registreret som »bank spółdzielczy« i henhold til bestemmelserne i »Prawo bankowe«
o)
i Portugal: institutter registreret som »Caixa de Crédito Agrícola Mútuo« eller »Caixa Central de Crédito Agrícola Mútuo« i henhold til »Regime Jurídico do Crédito Agrícola Mútuo e das Cooperativas de Crédito Agrícola« godkendt ved »Decreto-Lei n.o 24/91, de 11 de Janeiro«
p)
i Rumænien: institutter registreret som »Organizații cooperatiste de credit« i henhold til bestemmelserne i regeringens hastebekendtgørelse nr. 99/2006 om kreditinstitutter og kapitalgrundlag godkendt med ændringer og tillæg ved lov nr. 227/2007
q)
i Spanien: institutter registreret som »Cooperativas de Crédito« i henhold til »Ley 13/1989, de 26 de mayo, de Cooperativas de Crédito«
r)
i Sverige: institutter registreret som »Medlemsbank« i henhold til »Lag (1995:1570) om medlemsbanker« eller som »Kreditmarknadsförening« i henhold til »Lag (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse«
s)
i Det forenede Kongerige: institutter registreret som »cooperative societies« i henhold til »Industrial and Provident Societies Act 1965« og »Industrial and Provident Societies Act (Northern Ireland) 1969«.
3. Med hensyn til egentlig kernekapital kan instituttet for at blive klassificeret som et andelsselskab i medfør af stk. 1 i overensstemmelse med gældende national lovgivning eller dets gældende vedtægter på niveauet for den juridiske enhed kun udstede kapitalinstrumenter nævnt i artikel 29 i forordning (EU) nr. 575/2013.
4. For at blive klassificeret som et andelsselskab i medfør af stk. 1 kan indehaverne, som kan være medlemmer eller ikkemedlemmer af instituttet, af de egentlige kernekapitalinstrumenter, der er nævnt i stk. 3, når de kan trække sig tilbage i henhold til gældende national lovgivning, også have ret til at returnere kapitalinstrumentet til instituttet med forbehold af begrænsningerne i den gældende nationale lovgivning, instituttets vedtægter, forordning (EU) nr. 575/2013 og denne forordning. Det betyder ikke, at instituttet ikke i medfør af gældende national lovgivning kan udstede egentlige kernekapitalinstrumenter, der er i overensstemmelse med artikel 29 i forordning (EU) nr. 575/2013, til medlemmer og ikkemedlemmer, som ikke giver indehaverne ret til at returnere kapitalinstrumentet til instituttet.
Artikel 5
Virksomhedstype, der i henhold til gældende national lovgivning er godkendt som en sparekasse i medfør af artikel 27, stk. 1, litra a), nr. iii), i forordning (EU) nr. 575/2013
1. Kompetente myndigheder kan fastslå, at en virksomhedstype, som er godkendt i henhold til gældende national lovgivning, kan klassificeres som en sparekasse med henblik på anden del af forordning (EU) nr. 575/2013, når alle betingelserne i stk. 2-4 er opfyldt.
2. For at et institut kan klassificeres som en sparekasse i medfør af stk. 1, skal dets retlige status henhøre under en af følgende kategorier:
a)
i Østrig: institutter registreret som »Sparkasse« i henhold til paragraf 1, stk. 1, i »Bundesgesetz über die Ordnung des Sparkassenwesens (Sparkassengesetz - SpG)«
b)
i Danmark: institutter registreret som »Sparekasser« i henhold til lov om finansiel virksomhed
c)
i Finland: institutter registreret som »Säästöpankki« eller »Sparbank« i henhold til »Säästöpankkilaki« eller »Sparbankslag«
d)
i Tyskland: institutter registreret som »Sparkasse« som følger:
1)
»Sparkassengesetz für Baden-Württemberg (SpG)«
2)
»Gesetz über die öffentlichen Sparkassen (Sparkassengesetz - SpkG) in Bayern«
3)
»Gesetz über die Berliner Sparkasse und die Umwandlung der Landesbank Berlin - Girozentrale - in eine Aktiengesellschaft (Berliner Sparkassengesetz - SpkG)«
4)
»Brandenburgisches Sparkassengesetz (BbgSpkG)«
5)
»Sparkassengesetz für öffentlich-rechtliche Sparkassen im Lande Bremen (Bremisches Sparkassengesetz)«
6)
»Hessisches Sparkassengesetz«
7)
»Sparkassengesetz des Landes Mecklenburg-Vorpommern (SpkG)«
8)
»Niedersächsisches Sparkassengesetz (NSpG)«
9)
»Sparkassengesetz Nordrhein-Westfalen (Sparkassengesetz - SpkG)«
10)
Sparkassengesetz (SpkG) für Rheinland-Pfalz«
11)
»Saarländisches Sparkassengesetz (SSpG)«
12)
»Gesetz über die öffentlich-rechtlichen Kreditinstitute im Freistaat Sachsen und die Sachsen-Finanzgruppe«
13)
»Sparkassengesetz des Landes Sachsen-Anhalt (SpkG-LSA)«
14)
»Sparkassengesetz für das Land Schleswig-Holstein (Sparkassengesetz - SpkG)«
15)
»Thüringer Sparkassengesetz (ThürSpkG)«
e)
i Spanien: institutter registreret som »Cajas de Ahorros« i henhold til »Real Decreto-Ley 2532/1929, de 21 de noviembre, sobre Régimen del Ahorro Popular«
f)
i Sverige: institutter registreret som »Sparbank« i henhold til »Sparbankslag (1987:619)«.
3. Med hensyn til egentlig kernekapital kan instituttet for at blive klassificeret som en sparekasse i medfør af stk. 1 i overensstemmelse med gældende national lovgivning eller dets gældende vedtægter på niveauet for den juridiske enhed kun udstede kapitalinstrumenter nævnt i artikel 29 i forordning (EU) nr. 575/2013.
4. For at blive klassificeret som en sparekasse i medfør af stk. 1 må summen af kapital, reserver og foreløbigt overskud eller overskud ved årets udgang i henhold til gældende national lovgivning ikke udloddes til indehavere af egentlige kernekapitalinstrumenter. Denne betingelse vurderes at være opfyldt, når instituttet udsteder egentlige kernekapitalinstrumenter, som på going concern-basis giver indehaverne ret til en andel af overskuddet og reserverne, hvis det tillades i henhold til gældende national lovgivning, såfremt denne andel står i forhold til deres bidrag til kapitalen og reserverne, eller i henhold til en alternativ ordning, hvis det tillades i henhold til gældende national lovgivning. Instituttet kan udstede egentlige kernekapitalinstrumenter, der i tilfælde af instituttets insolvens eller likvidation giver indehaverne ret til reserver, som ikke nødvendigvis står i forhold til deres bidrag til kapital og reserver, hvis betingelserne i artikel 29, stk. 4 og 5, i forordning (EU) nr. 575/2013 er opfyldt.
Artikel 6
Virksomhedstype, der i henhold til gældende national lovgivning er godkendt som et gensidigt selskab i medfør af artikel 27, stk. 1, litra a), nr. i), i forordning (EU) nr. 575/2013
1. Kompetente myndigheder kan fastslå, at en virksomhedstype, som er godkendt i henhold til gældende national lovgivning, kan klassificeres som et gensidigt selskab med henblik på anden del af forordning (EU) nr. 575/2013, når alle betingelserne i stk. 2-4 er opfyldt.
2. For at et institut kan klassificeres som et gensidigt selskab i medfør af stk. 1, skal dets retlige status henhøre under en af følgende kategorier:
a)
i Danmark: sammenslutninger (»foreninger« eller »fonde«), der hidrører fra omdannelsen af forsikringsselskaber, realkreditinstitutter, sparekasser, andelskasser og sammenslutninger af andelskasser til aktieselskaber som defineret i lov om finansiel virksomhed
b)
i Irland: institutter registreret som »building societies« i henhold til »Building Societies Act 1989«
c)
i Det forenede Kongerige: institutter registreret som »building societies« i henhold til »Building Societies Act 1986« og institutter registreret som »savings banks« i henhold til »Savings Bank (Scotland) Act 1819«.
3. Med hensyn til egentlig kernekapital kan instituttet for at blive klassificeret som et gensidigt selskab i medfør af stk. 1 i overensstemmelse med gældende national lovgivning eller dets gældende vedtægter på niveauet for den juridiske enhed kun udstede kapitalinstrumenter nævnt i artikel 29 i forordning (EU) nr. 575/2013.
4. For at instituttet kan blive klassificeret som et gensidigt selskab i medfør af stk. 1, skal det samlede beløb for eller en del af summen af kapital og reserver ejes af instituttets medlemmer, som ikke får andel i den direkte udlodning af reserverne under den almindelige drift af virksomheden, herunder gennem udbetaling af udbytte. Disse betingelser vurderes at være opfyldt, når instituttet udsteder egentlige kernekapitalinstrumenter, som giver indehaverne ret til en andel af overskuddet og reserverne, hvis det tillades i henhold til gældende national lovgivning.
Artikel 7
Virksomhedstype, der i henhold til gældende national lovgivning er godkendt som et lignende institut i medfør af artikel 27, stk. 1, litra a), nr. iv), i forordning (EU) nr. 575/2013
1. Kompetente myndigheder kan fastslå, at en virksomhedstype, som er godkendt i henhold til gældende national lovgivning, kan klassificeres som et institut, der svarer til et andelsselskab, et gensidigt selskab eller en sparekasse med henblik på anden del af forordning (EU) nr. 575/2013, når alle betingelserne i stk. 2-4 er opfyldt.
2. For at et institut kan klassificeres som et institut, der svarer til et andelsselskab, et gensidigt selskab eller en sparekasse i medfør af stk. 1, skal dets retlige status henhøre under en af følgende kategorier:
a)
i Østrig: »Pfandbriefstelle der österreichischen Landes-Hypothekenbanken« i henhold til »Bundesgesetz über die Pfandbriefstelle der österreichischen Landes-Hypothekenbanken (Pfandbriefstelle-Gesetz - PfBrStG)«
b)
i Finland: institutter registreret som »Hypoteekkiyhdistys« eller »Hypoteksförening« i henhold til »Laki hypoteekkiyhdistyksistä« eller »Lag om hypoteksföreningar«.
3. Med hensyn til egentlig kernekapital kan instituttet for at blive klassificeret som et institut, der svarer til et andelsselskab, et gensidigt selskab eller en sparekasse i medfør af stk. 1, i henhold til gældende national lovgivning eller lovgivningen på niveauet for den juridiske enhed kun udstede kapitalinstrumenter nævnt i artikel 29 i forordning (EU) nr. 575/2013.
4. For at et institut kan klassificeres som et institut, der svarer til et andelsselskab, et gensidigt selskab eller en sparekasse i medfør af stk. 1, skal en eller flere af følgende betingelser også være opfyldt:
a)
Når indehaverne, som kan være medlemmer eller ikkemedlemmer af instituttet, af de egentlige kernekapitalinstrumenter, der er nævnt i stk. 3, kan trække sig tilbage i henhold til gældende nationale lovgivning, kan de også have ret til at returnere kapitalinstrumentet til instituttet, men udelukkende med forbehold af begrænsningerne i den gældende nationale lovgivning, instituttets vedtægter, forordning (EU) nr. 575/2013 og denne forordning. Det betyder ikke, at instituttet ikke i medfør af gældende national lovgivning kan udstede egentlige kernekapitalinstrumenter, der er i overensstemmelse med artikel 29 i forordning (EU) nr. 575/2013, til medlemmer og ikkemedlemmer, som ikke giver indehaverne ret til at returnere kapitalinstrumentet til instituttet.
b)
Summen af kapital, reserver og foreløbigt overskud eller overskud ved årets udgang må i henhold til gældende national lovgivning ikke udloddes til indehavere af egentlige kernekapitalinstrumenter. Denne betingelse vurderes at være opfyldt, når instituttet udsteder egentlige kernekapitalinstrumenter, som på going concern-basis giver indehaverne ret til en andel af overskuddet og reserverne, hvis det tillades i henhold til gældende national lovgivning, såfremt denne andel står i forhold til deres bidrag til kapitalen og reserverne, eller i henhold til en alternativ ordning, hvis det tillades i henhold til gældende national lovgivning. Instituttet kan udstede egentlige kernekapitalinstrumenter, der i tilfælde af instituttets insolvens eller likvidation giver indehaverne ret til reserver, som ikke nødvendigvis står i forhold til deres bidrag til kapital og reserver, hvis betingelserne i artikel 29, stk. 4 og 5, i forordning (EU) nr. 575/2013 er opfyldt.
c)
Det samlede beløb for eller en del af summen af kapital og reserver ejes af instituttets medlemmer, som ikke får andel i den direkte udlodning af reserverne under den almindelige drift af virksomheden, herunder gennem udbetaling af udbytte.
Underafdeling 3
Indirekte finansiering
Artikel 8
Indirekte finansiering af kapitalinstrumenter i medfør af artikel 28, stk. 1, litra b), artikel 52, stk. 1, litra c), og artikel 63, litra c), i forordning (EU) nr. 575/2013
1. Indirekte finansiering af kapitalinstrumenter som fastsat i artikel 28, stk. 1, litra b), artikel 52, stk. 1, litra c), og artikel 63, litra c), i forordning (EU) nr. 575/2013 er finansiering, der ikke er direkte.
2. Med henblik på stk. 1 henviser direkte finansiering til situationer, hvor et institut har ydet et lån eller en anden form for finansiering til en investor, som anvendes til køb af dets kapitalinstrumenter.
3. Direkte finansiering omfatter også finansiering, der ydes til andre formål end køb af et instituts kapitalinstrumenter til en fysisk eller juridisk person, som har en kvalificerende besiddelse i kreditinstituttet som defineret i artikel 4, stk. 36, i forordning (EU) nr. 575/2013, eller som vurderes at være en nærtstående part som defineret i afsnit 9 i International regnskabsstandard 24 (Oplysning om nærtstående parter) som anvendt i Unionen, jf. Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1606/2002 (7), under hensyntagen til yderligere retningslinjer, der fastsættes af den kompetente myndighed, hvis instituttet ikke kan godtgøre følgende:
a)
Transaktionen er realiseret på samme betingelser som andre transaktioner med tredjemand.
b)
Den fysiske eller juridiske person eller den nærtstående part er ikke afhængig af udlodningerne eller salget af de besiddede kapitalinstrumenter for at kunne betale renter og tilbagebetale finansieringen.
Artikel 9
Relevante former for indirekte finansiering af kapitalinstrumenter i medfør af artikel 28, stk. 1, litra b), artikel 52, stk. 1, litra c), og artikel 63, litra c), i forordning (EU) nr. 575/2013
1. De relevante former for indirekte finansiering af købet af et instituts kapitalinstrumenter omfatter følgende:
a)
finansiering af en investors køb ved udstedelsen eller derefter af et instituts kapitalinstrumenter, der foretages af en enhed, som instituttet kontrollerer direkte eller indirekte, eller af enheder, som indgår i et af følgende elementer:
1)
anvendelsesområdet for instituttets regnskabsførelse eller tilsynsmæssige konsolidering
2)
anvendelsesområdet for den konsoliderede balance eller udvidede aggregerede beregning svarende til konsoliderede regnskaber, jf. artikel 49, stk. 3, litra a), nr. iv), i forordning (EU) nr. 575/2013, som udarbejdes af institutsikringsordningen eller nettet af institutter tilknyttet et centralt organ, der ikke er organiseret som en koncern, som instituttet tilhører
3)
anvendelsesområdet for det supplerende tilsyn med instituttet i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/87/EF (8) om supplerende tilsyn med kreditinstitutter, forsikringsselskaber og investeringsselskaber i et finansielt konglomerat
b)
finansiering af en investors køb ved udstedelsen eller derefter af et instituts kapitalinstrumenter, der foretages af eksterne enheder, der er dækket af en garanti eller et kreditderivat eller er sikret på anden måde, således at kreditrisikoen overføres til instituttet eller til en anden enhed, som instituttet kontrollerer direkte eller indirekte, eller til enheder, som indgår i et af følgende elementer:
1)
anvendelsesområdet for instituttets regnskabsførelse eller tilsynsmæssige konsolidering
2)
anvendelsesområdet for den konsoliderede balance eller udvidede aggregerede beregning svarende til konsoliderede regnskaber, jf. artikel 49, stk. 3, litra a), nr. iv), i forordning (EU) nr. 575/2013, som udarbejdes af institutsikringsordningen eller nettet af institutter tilknyttet et centralt organ, der ikke er organiseret som en koncern, som instituttet tilhører
3)
anvendelsesområdet for det supplerende tilsyn med instituttet i overensstemmelse med direktiv 2002/87/EF
c)
finansiering af en låntager, der overfører finansieringen til den endelige investor i forbindelse med købet, ved udstedelsen eller derefter, af et instituts kapitalinstrumenter.
2. For at ovennævnte tilfælde kan betragtes som indirekte finansiering i medfør af stk. 1 skal følgende betingelser også opfyldes, for så vidt det er relevant:
a)
investoren indgår ikke i en af følgende:
1)
anvendelsesområdet for instituttets regnskabsførelse eller tilsynsmæssige konsolidering
2)
anvendelsesområdet for den konsoliderede balance eller udvidede aggregerede beregning svarende til konsoliderede regnskaber, jf. artikel 49, stk. 3, litra a), nr. iv), i forordning (EU) nr. 575/2013, som udarbejdes af institutsikringsordningen eller nettet af institutter tilknyttet et centralt organ, der ikke er organiseret som en koncern, som instituttet tilhører. Med henblik herpå anses en investor for at være omfattet af anvendelsesområdet for den udvidede aggregerede beregning, hvis det relevante kapitalinstrument er underkastet konsolidering eller udvidet aggregeret beregning i overensstemmelse med artikel 49, stk. 3, litra a), nr. iv), i forordning (EU) nr. 575/2013 på en sådan måde, at anvendelse af kapitalgrundlagsposter mere end én gang og enhver etablering af kapitalgrundlag mellem deltagerne i institutsikringsordningen forhindres. Hvis de kompetente myndigheder, jf. artikel 49, stk. 3, i forordning (EU) nr. 575/2013, ikke har givet tilladelse, anses denne betingelse for at være opfyldt, når både de enheder, der er nævnt i stk. 1, litra a), og instituttet er medlemmer af den samme institutsikringsordning, og enhederne foretager fradrag i finansieringen til køb af instituttets kapitalinstrumenter, jf. artikel 36, stk. 1, litra f)-i), artikel 56, litra a)-d), og artikel 66, litra a)-d), i forordning (EU) nr. 575/2013
3)
anvendelsesområdet for det supplerende tilsyn med instituttet i overensstemmelse med direktiv 2002/87/EF
b)
den eksterne enhed indgår ikke i en af følgende:
1)
anvendelsesområdet for instituttets regnskabsførelse eller tilsynsmæssige konsolidering
2)
anvendelsesområdet for den konsoliderede balance eller udvidede aggregerede beregning svarende til konsoliderede regnskaber, jf. artikel 49, stk. 3, litra a), nr. iv), i forordning (EU) nr. 575/2013, som udarbejdes af institutsikringsordningen eller nettet af institutter tilknyttet et centralt organ, der ikke er organiseret som en koncern, som instituttet tilhører
3)
anvendelsesområdet for det supplerende tilsyn med instituttet i overensstemmelse med direktiv 2002/87/EF.
3. Ved fastsættelsen af, om købet af et kapitalinstrument omfatter direkte eller indirekte finansiering i overensstemmelse med artikel 8, skal det beløb, der tages i betragtning, være fratrukket individuelt vurderet godtgørelse for værdiforringelse.
4. For at undgå kvalificering af direkte eller indirekte finansiering i overensstemmelse med artikel 8, eller hvis lånet eller en anden form for finansiering eller garanti ydes til en fysisk eller juridisk person, som ejer en kvalificeret andel i kreditinstituttet, eller som betragtes som en nærtstående part, jf. stk. 3, sikrer instituttet løbende, at det ikke har ydet lånet eller en anden form for finansielt eller garanti med henblik på direkte eller indirekte at tegne instituttets kapitalinstrumenter. Hvis lånet eller en anden form for finansiering eller garanti ydes til andre typer parter, foretager instituttet denne kontrol »bedst muligt«.
5. Med hensyn til gensidige selskaber, andelsselskaber og lignende institutter, hvor en kunde i henhold til national lovgivning eller instituttets vedtægter skal tegne kapitalinstrumenter for at modtage et lån, betragtes dette lån ikke som direkte eller indirekte finansiering, hvis alle følgende betingelser er opfyldt:
a)
Tegningsbeløbet betragtes som ubetydeligt af den kompetente myndighed.
b)
Formålet med lånet er ikke at købe kapitalinstrumenter af det institut, der yder lånet.
c)
Tegningen af et eller flere af instituttets kapitalinstrumenter er nødvendig, for at modtageren af lånet kan blive medlem af et gensidigt selskab, et andelsselskab eller et lignende institut.
Underafdeling 4
Begrænsninger for indfrielse af kapitalinstrumenter
Artikel 10
Begrænsninger for indfrielse af kapitalinstrumenter udstedt af gensidige selskaber, andelsselskaber, sparekasser eller lignende institutter i medfør af artikel 29, stk. 2, litra b), og artikel 78, stk. 3, i forordning (EU) nr. 575/2013
1 Et institut må kun udstede egentlige kernekapitalinstrumenter med indfrielsesmulighed, når dette er tilladt i henhold til gældende national lovgivning.
2 Instituttets mulighed for at begrænse indfrielsen i henhold til bestemmelserne vedrørende kapitalinstrumenter omhandlet i artikel 29, stk. 2, litra b), og artikel 78, stk. 3, i forordning (EU) nr. 575/2013 omfatter både retten til at udskyde indfrielsen og retten til at begrænse det beløb, der indfries. Instituttet kan udskyde indfrielsen eller begrænse det beløb, der indfries, i en ubegrænset periode, jf. stk. 3.
3 Omfanget af indfrielsesbegrænsninger fastsat i bestemmelserne vedrørende instrumenterne bestemmes af instituttet på grundlag af dets til enhver tid tilsynsmæssige situation med hensyn til bl.a.:
a)
instituttets generelle finansielle, likviditetsmæssige og solvensmæssige situation
b)
beløbet for egentlig kernekapital, kernekapital og samlet kapital sammenlignet med den samlede risikoeksponering beregnet i overensstemmelse med kravene i artikel 92, stk. 1, litra a), i forordning (EU) nr. 575/2013, specifikke kapitalgrundlagskrav, jf. artikel 104, stk. 1, lita a), i direktiv 2013/36/EU, og kombinerede bufferkrav som fastlagt i artikel 128, stk. 6, i nævnte direktiv.
Artikel 11
Begrænsninger for indfrielse af kapitalinstrumenter udstedt af gensidige selskaber, andelsselskaber, sparekasser eller lignende institutter i medfør af artikel 29, stk. 2, litra b), og artikel 78, stk. 3, i forordning (EU) nr. 575/2013
1. Indfrielsesbegrænsninger anført i kontraktlige eller juridiske bestemmelser, som regulerer instrumentet, forhindrer ikke den kompetente myndighed i at indføre yderligere hensigtsmæssige indfrielsesbegrænsninger som omhandlet i artikel 78 i forordning (EU) nr. 575/2013.
2. De kompetente myndigheder vurderer grundlaget for indfrielsesbegrænsninger anført i kontraktlige eller juridiske bestemmelser, som regulerer instrumentet. De skal kræve, at institutter tilpasser de tilsvarende kontraktlige bestemmelser, hvis de ikke finder, at grundlaget for begrænsninger er hensigtsmæssigt. Hvis instrumenterne er underlagt national lovgivning, fordi der ikke foreligger kontraktlige bestemmelser, skal lovgivningen give instituttet mulighed for at begrænse indfrielsen som beskrevet i artikel 10, stk. 1-3, for at instrumenterne kan betegnes som egentlig kernekapital.
3 Beslutninger om at begrænse indfrielsen dokumenteres internt og indberettes skriftligt af instituttet til den kompetente myndighed med angivelse af begrundelsen for, at indfrielse på baggrund af kriterierne i stk. 3 er blevet nægtet helt eller delvist eller er blevet udskudt.
4. Hvis der træffes flere beslutninger om at begrænse indfrielse inden for samme periode, kan institutter dokumentere disse beslutninger i et sæt dokumenter.
AFDELING 2
Filtre
Artikel 12
Begrebet »gevinst ved salg« i medfør af artikel 32, stk. 1, litra a), i forordning (EU) nr. 575/2013
1. Begrebet »gevinst ved salg« omhandlet i artikel 32, stk. 1, litra a), i forordning (EU) nr. 575/2013 betyder enhver registreret gevinst ved salg for instituttet, der registreres som en stigning i en kapitalgrundlagspost og er tilknyttet fremtidig margenindkomst, der opnås ved salg af securitiserede aktiver, når de fjernes fra instituttets balance i forbindelse med en securitiseringstransaktion.
2. Den registrerede gevinst ved salg bestemmes som forskellen mellem følgende litraer a) og b) som fastlagt inden for rammerne af de relevante regnskabsregler:
a)
nettoværdien af de modtagne aktiver, herunder nye aktiver, der opnås, minus andre aktiver, der afgives, eller nye forpligtelser, der påtages
b)
den regnskabsmæssige værdi af de securitiserede aktiver eller af den del, der ikke længere indregnes.
3. Den registrerede gevinst af salg, som er tilknyttet fremtidig margenindkomst, henviser i denne sammenhæng til den forventede fremtidige »mer-spread«, som defineret i artikel 242 i forordning (EU) nr. 575/2013.
AFDELING 3
Fradrag i egentlige kernekapitalposter
Artikel 13
Fradrag af tab i det løbende regnskabsår i medfør af artikel 36, stk. 1, litra a), i forordning (EU) nr. 575/2013
1. Med henblik på at beregne dets egentlige kernekapital i løbet af året, og uanset om instituttet afslutter sit regnskab ved afslutningen af hver delårsperiode, udarbejder instituttet resultatopgørelse og fratrækker eventuelle tab i de egentlige kernekapitalposter, efterhånden som de opstår.
2. Med henblik på at udarbejde instituttets resultatopgørelse i overensstemmelse med stk. 1 bestemmes indtægter og udgifter i samme proces og på grundlag af samme regnskabsregler som dem, der benyttes i forbindelse med årsregnskabet. Indtægter og udgifter anslås konservativt og tildeles den delårsperiode, de er indtruffet i, således at den delårsperiode bærer en rimelig del af de forventede årlige indtægter og udgifter. Væsentlige eller ekstraordinære hændelser regnskabsføres fuldt ud og omgående i den delårsperiode, de opstår i.
3. Hvis tab for det løbende regnskabsår allerede er fratrukket egentlige kernekapitalposter som følge af et delårs- eller årsregnskab, er fradrag ikke nødvendigt. For så vidt angår denne artikel, betyder årsregnskab, at overskud og tab er blevet bestemt efter afslutning af delårsregnskabet eller årsregnskabet i overensstemmelse med de gældende regnskabsregler, som instituttet er underlagt i henhold til forordning (EF) nr. 1606/2002 om anvendelse af internationale regnskabsstandarder og Rådets direktiv 86/635/EØF (9) om bankers og andre penge- og finansieringsinstitutters årsregnskaber og konsoliderede regnskaber.
4. Stk. 1-3 finder ligeledes anvendelse på gevinster og tab indregnet i akkumuleret anden totalindkomst.
Artikel 14
Fradrag af udskudte skatteaktiver, som afhænger af fremtidig rentabilitet, i medfør af artikel 36, stk. 1, litra c), i forordning (EU) nr. 575/2013
1. Fradrag af udskudte skatteaktiver, som afhænger af fremtidig rentabilitet, omhandlet i artikel 36, stk. 1, litra c), i forordning (EU) nr. 575/2013 foretages i henhold til stk. 2 og 3.
2. Udligningen af udskudte skatteaktiver i tilknyttede udskudte skatteforpligtelser foretages separat for hver skattepligtig enhed. Tilknyttede udskudte skatteforpligtelser begrænses til de forpligtelser, der kan henføres til skattelovgivningen i samme jurisdiktion som de udskudte skatteaktiver. Ved beregningen af udskudte skatteaktiver og -forpligtelser på konsolideret niveau medtager en skattepligtig enhed alle de enheder, der indgår i den samme koncern, skattemæssige konsolidering, skatteenhed eller konsoliderede selvangivelse i henhold til gældende national lovgivning.
3. Beløbet for tilknyttede udskudte skatteforpligtelser, der kan udlignes i udskudte skatteaktiver, som afhænger af fremtidig rentabilitet, er lig med forskellen mellem beløbet i litra a) og beløbet i litra b):
a)
beløbet for udskudte skatteforpligtelser som indregnet i henhold til de gældende regnskabsregler
b)
beløbet for udskudte skatteforpligtelser, der følger af immaterielle aktiver og aktiver i ydelsesbaserede pensionskasser.
Artikel 15
Fradrag af aktiver i ydelsesbaserede pensionskasser i medfør af artikel 36, stk. 1, litra e), og artikel 41, stk. 1, litra b), i forordning (EU) nr. 575/2013
1. Den kompetente myndighed giver kun den forudgående tilladelse, der er nævnt i artikel 41, stk. 1, litra b), i forordning (EU) nr. 575/2013, hvis den uindskrænkede ret til at anvende aktiverne i en ydelsesbaseret pensionskasse medfører omgående og uhindret adgang til aktiverne, f.eks. hvis anvendelsen af aktiverne ikke forhindres af begrænsninger, og tredjemand ikke har nogen form for krav på disse aktiver.
2. Der kan være tale om uhindret adgang til aktiver, når instituttet ikke skal anmode om og indhente specifik godkendelse fra pensionsmidlernes forvalter eller pensionsmodtagerne, hver gang det anvender overskydende midler i pensionskassen.
Artikel 16
Fradrag af forventet skat i medfør af artikel 36, stk. 1, litra l), og artikel 56, litra f), i forordning (EU) nr. 575/2013
1. Hvis instituttet anvender regnskabsregler og regnskabspolitikker, der omhandler fuld indregning af løbende og udskudte skatteforpligtelser med tilknytning til transaktioner og andre hændelser, der er medtaget i balancen eller resultatopgørelsen, kan instituttet overveje, om forventet skat allerede er indregnet. Den kompetente myndighed sikrer sig, at alle nødvendige fradrag er foretaget enten i henhold til de gældende regnskabsregler eller i henhold til andre justeringer.
2. Når instituttet beregner sin egentlige kernekapital på grundlag af årsregnskaber udarbejdet i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1606/2002, er betingelsen i stk. 1 opfyldt.
3. Hvis betingelsen i stk. 1 ikke er opfyldt, reducerer instituttet sin egentlige kernekapitalposter med det anslåede beløb for løbende og udskudte skatteforpligtelser, som endnu ikke er medtaget i balancen eller resultatopgørelsen i forbindelse med transaktioner og andre hændelser, der er medtaget i balancen eller resultatopgørelsen. Det anslåede beløb for løbende og udskudt skat bestemmes ved hjælp af en metode, der svarer til metoden i forordning (EF) nr. 1606/2002. Det anslåede beløb for udskudt skat må ikke modregnes udskudte skatteaktiver, der ikke er indregnet i regnskabet.
AFDELING 4
Andre fradrag i egentlige kernekapitalposter, hybride kernekapitalposter og supplerende kapitalposter
Artikel 17
Andre fradrag for kapitalinstrumenter i finansielle institutter i medfør af artikel 36, stk. 3, i forordning (EU) nr. 575/2013
1. Besiddelser af kapitalinstrumenter i finansielle institutter som defineret i artikel 4, stk. 26, i forordning (EU) nr. 575/2013 fratrækkes efter følgende beregninger:
a)
Alle instrumenter, der er kvalificeret som kapital i henhold til den selskabslovgivning, der gælder for det finansielle institut, der har udstedt dem, og som uden begrænsning er indregnet i det lovpligtige kapitalgrundlags højeste kvalitetstrin, fratrækkes den egentlige kernekapital, såfremt det finansielle institut er underlagt solvenskrav.
b)
Alle instrumenter, der er kvalificeret som kapital i henhold til den selskabslovgivning, der gælder for udstederen, og som er uamortisable, absorberer den første og forholdsvist største andel af tab, efterhånden som de opstår, er efterstillet alle andre krav i tilfælde af insolvens og likvidation og har ingen præferenceudlodninger eller forudbestemte udlodninger, fratrækkes de egentlige kernekapitalposter, såfremt det finansielle institut ikke er underlagt solvenskrav.
c)
Alle efterstillede instrumenter, der absorberer tab på going concern-basis, herunder muligheden for at annullere kuponrenteudbetalinger, fratrækkes den hybride kernekapital. Hvis beløbet for disse efterstillede instrumenter overstiger beløbet for den hybride kernekapital, fratrækkes det overskydende beløb den egentlige kernekapital.
d)
Alle andre efterstillede instrumenter fratrækkes den supplerende kapital. Hvis beløbet for disse efterstillede instrumenter overstiger beløbet for den supplerende kapital, fratrækkes det overskydende beløb den hybride kernekapital Hvis beløbet for den hybride kernekapital ikke er tilstrækkeligt, fratrækkes det resterende overskydende beløb den egentlige kernekapital.
e)
Andre instrumenter, der indgår i det finansielle instituts kapitalgrundlag i henhold til de gældende bestemmelser om tilsyn, eller andre instrumenter, for hvilke instituttet ikke kan godtgøre, at betingelserne i litra a), b), c) eller d) finder anvendelse, fratrækkes den egentlige kernekapital.
2. I de tilfælde, der er nævnt i stk. 3, anvender institutterne fradragene som fastsat i forordning (EU) nr. 575/2013 for besiddelser af kapitalinstrumenter baseret på en tilsvarende fradragsmetode. For så vidt angår dette stykke, betyder en tilsvarende fradragsmetode en metode, der anvender fradraget på den samme kapitalpost, som kapitalen ville være kvalificeret til, hvis den var udstedt af instituttet selv.
3. De fradrag, der er nævnt i stk. 1, finder ikke anvendelse i følgende tilfælde:
a)
hvis en kompetent myndighed har godkendt og fører tilsyn med det finansielle institut, og det finansielle institut er underlagt tilsynsmæssige krav svarende til de krav, der gælder for institutter i medfør af forordning (EU) nr. 575/2013. Denne tilgang anvendes over for finansielle institutter fra tredjelande, hvis der er udført en ækvivalensvurdering af det pågældende tredjelands tilsynsordninger i henhold til nævnte forordning, og hvis det er konkluderet, at det pågældende tredjelands tilsynsordning mindst svarer til den ordning, der anvendes i Unionen
b)
hvis det finansielle institut er udsteder af elektroniske penge, jf. definitionen i artikel 2 i direktiv 2009/110/EF (10), og ikke er omfattet af de fakultative undtagelser, der er fastsat i nævnte direktivs artikel 9
c)
hvis det finansielle institut er et betalingsinstitut, jf. definitionen i artikel 4 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/64/EF (11), og ikke er omfattet af undtagelser omhandlet i nævnte direktivs artikel 26
d)
hvis det finansielle institut er en forvalter af alternative investeringsfonde, jf. definitionen i artikel 4 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/61/EU (12) eller et administrationsselskab, jf. definitionen i artikel 2, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/65/EF (13).
Artikel 18
Kapitalinstrumenter i tredjelandsforsikringsselskaber og -genforsikringsselskaber i medfør af artikel 36, stk. 3, i forordning (EU) nr. 575/2013
1. Besiddelser af kapitalinstrumenter i tredjelandsforsikringsselskaber og -genforsikringsselskaber, der er underlagt solvensordningen, som ikke er ækvivalent med den ordning, der er fastsat i afsnit I, kapitel VI, i direktiv 2009/138/EF i overensstemmelse med den procedure, der er fastsat i artikel 227 i nævnte direktiv, eller som ikke er blevet vurderet, fratrækkes på følgende måde:
a)
alle instrumenter, der er kvalificeret som kapital i henhold til den selskabslovgivning, som gælder for de tredjelandsforsikringsselskaber og -genforsikringsselskaber, der har udstedt dem, og som uden begrænsning i henhold til tredjelandsordningen er indregnet i det lovpligtige kapitalgrundlags højeste kvalitetstrin, fratrækkes den egentlige kernekapital
b)
alle efterstillede instrumenter, der absorberer tab på going concern-basis, herunder muligheden for at annullere kuponrenteudbetalinger, fratrækkes den hybride kernekapital. Hvis beløbet for disse efterstillede instrumenter overstiger beløbet for den hybride kernekapital, fratrækkes det overskydende beløb den egentlige kernekapital
c)
alle andre efterstillede instrumenter fratrækkes den supplerende kapital. Hvis beløbet for disse efterstillede instrumenter overstiger beløbet for den supplerende kapital, fratrækkes det overskydende beløb den hybride kernekapital. Hvis dette overskydende beløb overstiger beløbet for den hybride kernekapital, fratrækkes det resterende overskydende beløb den egentlige kernekapital
d)
for tredjelandsforsikringsselskaber og -genforsikringsselskaber, der er underlagt tilsynsmæssige solvenskrav, fratrækkes andre instrumenter, der indgår i tredjelandsforsikringsselskaberne eller -genforsikringsselskabernes kapitalgrundlag i henhold til den gældende solvensordning, eller andre instrumenter, for hvilke instituttet ikke kan godtgøre, at betingelserne i litra a), b), eller c) finder anvendelse, fratrækkes den egentlige kernekapital.
2. Hvis tredjelandets solvensordning, herunder kapitalgrundlagskrav, er blevet vurderet som svarende til den ordning, der er fastsat i afsnit I, kapitel VI, i direktiv 2009/138/EF i overensstemmelse med den procedure, der er fastsat i artikel 227 i nævnte direktiv, behandles besiddelser af kapitalinstrumenter i tredjelandsforsikringsselskaber og -genforsikringsselskaber som besiddelser af kapitalinstrumenter i tredjelandsforsikringsselskaber og -genforsikringsselskaber, der er tilladt i overensstemmelse med artikel 14 i direktiv 2009/138/EF.
3. I de tilfælde, der er nævnt i denne artikels stk. 2, anvender institutter fradragene som anført i artikel 44, litra b), artikel 58, litra b), og artikel 68, litra b), i forordning (EU) nr. 575/2013, for så vidt angår besiddelser af kapitalposter i forsikringsselskaber.
Artikel 19
Kapitalinstrumenter i virksomheder, som ikke er omfattet af anvendelsesområdet for direktiv 2009/138/EF, i medfør af artikel 36, stk. 3, i forordning (EU) nr. 575/2013
Besiddelser af kapitalinstrumenter i virksomheder, som ikke er omfattet af direktiv 2009/138/EF, jf. artikel 4 i nævnte direktiv, fratrækkes på følgende måde:
a)
alle instrumenter, der er kvalificeret som kapital i henhold til den selskabslovgivning, der gælder for den virksomhed, der har udstedt dem, og som uden begrænsning er indregnet i det lovpligtige kapitalgrundlags højeste kvalitetstrin, fratrækkes den egentlige kernekapital
b)
alle efterstillede instrumenter, der absorberer tab på going concern-basis, herunder muligheden for at annullere kuponrenteudbetalinger, fratrækkes den hybride kernekapital. Hvis beløbet for disse efterstillede instrumenter overstiger beløbet for den hybride kernekapital, fratrækkes det overskydende beløb den egentlige kernekapital
c)
alle andre efterstillede instrumenter fratrækkes den supplerende kapital. Hvis beløbet for disse efterstillede instrumenter overstiger beløbet for den supplerende kapital, fratrækkes det overskydende beløb den hybride kernekapital Hvis dette beløb overstiger beløbet for den hybride kernekapital, fratrækkes det resterende overskydende beløb den egentlige kernekapital
d)
andre instrumenter, der indgår i virksomhedens kapitalgrundlag i henhold til den gældende solvensordning, eller andre instrumenter, for hvilke instituttet ikke kan godtgøre, at betingelserne i litra a), b) eller c) finder anvendelse, fratrækkes den egentlige kernekapital.
KAPITEL III
HYBRID KERNEKAPITAL
AFDELING 1
Formen og arten af indfrielsesincitamenter
Artikel 20
Formen og arten af indfrielsesincitamenter i medfør af artikel 52, stk. 1, litra g),og artikel 63, litra h), i forordning (EU) nr. 575/2013
1. Indfrielsesincitamenter er alle egenskaber, der pr. udstedelsesdatoen skaber en forventning om, at kapitalinstrumentet sandsynligvis indfries.
2. De incitamenter, der er nævnt i stk. 1, omfatter bl.a. følgende former:
a)
en call option kombineret med en stigning i instrumentets kreditspænd, hvis det pågældende call ikke anvendes
b)
en call option kombineret med et krav eller en investoroption om at konvertere instrumentet til et egentligt kernekapitalinstrument, hvis det pågældende call ikke anvendes
c)
en call option kombineret med en ændring i referencesatsen, hvor kreditspændet over den anden referencesats er større end den oprindelige betalingssats minus swapsatsen
d)
en call option kombineret med en forøgelse af indfrielsesbeløbet i fremtiden
e)
en remarketing option kombineret med en stigning i instrumentets kreditspænd eller en ændring i referencesatsen, hvor kreditspændet over den anden referencesats er større end den oprindelige betalingssats minus swapsatsen, hvis der ikke foretages remarketing af instrumentet
f)
marketing af instrumentet på en sådan måde, at investorerne får en forventning om, at instrumentet vil blive indfriet.
AFDELING 2
Konvertering eller nedskrivning af hovedstol
Artikel 21
Arten af opskrivning af hovedstol efter en nedskrivning i medfør af artikel 52, stk. 1, litra n), og artikel 52, stk. 2, litra c), nr. ii), i forordning (EU) nr. 575/2013
1. Nedskrivningen af hovedstolen gælder pro rata for alle indehavere af hybride kernekapitalinstrumenter, som omfatter en tilsvarende nedskrivningsmekanisme og et identisk udløsningsniveau.
2. For at nedskrivningen kan betragtes som midlertidig, skal alle følgende betingelser være opfyldt:
a)
Alle udlodninger, der skal foretages efter en nedskrivning, baseres på det reducerede hovedstolsbeløb.
b)
Opskrivninger baseres på overskud, efter at instituttet har truffet en formel beslutning, som bekræfter det endelige overskud.
c)
Opskrivning af instrumentet eller udbetaling af kuponrente af det reducerede hovedstolsbeløb effektueres alene efter instituttets skøn med forbehold af de begrænsninger, der følger af litra d), e) og f), og instituttet er ikke forpligtet til at effektuere eller accelerere en opskrivning under bestemte omstændigheder.
d)
En opskrivning effektueres pro rata mellem lignende hybride kernekapitalinstrument, der er blevet nedskrevet.
e)
Det maksimale beløb, der kan tilskrives den samlede opskrivning af instrumentet sammen med udbetalingen af kuponrente af det reducerede hovedstolsbeløb, er lig med instituttets overskud ganget med det beløb, der fås ved at dividere det beløb, der er fastsat i nr. 1), med det beløb, der er fastsat i nr. 2):
1)
summen af det nominelle beløb for alle instituttets hybride kernekapitalinstrumenter inden nedskrivning, som er blevet nedskrevet
2)
instituttets samlede kernekapital.
f)
Summen af eventuelle opskrivningsbeløb og udbetalinger af kuponrente af det reducerede hovedstolsbeløb behandles som en betaling, der resulterer i en reduktion af den egentlige kernekapital og er sammen med andre udlodninger af egentlige kernekapitalinstrumenter underlagt begrænsningerne vedrørende det maksimale udlodningsbeløb omhandlet i artikel 141, stk. 2, i direktiv 2013/36/EU, som gennemført i national lovgivning.
3. Med henblik på stk. 2, litra e), foretages beregningen på det tidspunkt, hvor opskrivningen effektueres.
Artikel 22
Procedurer og tidspunkter for at bestemme, at en udløsende hændelse er indtruffet, i medfør af artikel 52, stk. 1, litra n), i forordning (EU) nr. 575/2013
1. Hvis instituttet konstaterer, at den egentlige kernekapitalprocent er faldet under det niveau, der aktiverer konvertering eller nedskrivning af instrumentet på niveauet for anvendelse af kravene i første del, afsnit II, i forordning (EU) nr. 575/2013, afgør ledelsesorganet eller et andet relevant organ i instituttet omgående, at en udløsende hændelse er indtruffet, og instituttet er uigenkaldeligt forpligtet til at nedskrive eller konvertere instrumentet.
2. Det beløb, der skal nedskrives eller konverteres, fastlægges så hurtigt som muligt og senest en måned fra det tidspunkt, hvor det er konstateret, at en udløsende hændelse er indtruffet, jf. stk. 1.
3. Den kompetente myndighed kan kræve, at den maksimale periode på en måned, jf. stk. 2, reduceres, hvis den vurderer, at det beløb, der skal konverteres eller nedskrives, kan fastsættes med tilstrækkelig sikkerhed, eller hvis den vurderer, at en omgående konvertering eller nedskrivning er nødvendig.
4. Hvis uafhængig kontrol af det beløb, der skal konverteres eller nedskrives, er påkrævet i henhold til bestemmelserne vedrørende det pågældende hybride kernekapitalinstrument, eller hvis den kompetente myndighed kræver en uafhængig kontrol med henblik på at bestemme det beløb, der skal konverteres eller nedskrives, skal ledelsesorganet eller et andet relevant organ i instituttet sikre, at dette sker omgående. Den uafhængige kontrol udføres så hurtigt som muligt og må ikke hindre instituttets nedskrivning eller konvertering af det hybride kernekapitalinstrument og muligheder for at opfylde kravene i stk. 2 og 3.
AFDELING 3
Elementer af instrumenter, der kan være til hinder for rekapitalisering
Artikel 23
Elementer af instrumenter, der kan være til hinder for rekapitalisering, i medfør af artikel 52, stk. 1, litra o), i forordning (EU) nr. 575/2013
Elementer, der kan være til hinder for rekapitalisering af et institut omfatter bestemmelser, som kræver, at instituttet kompenserer eksisterende indehavere af kapitalinstrumenter, hvis et nyt kapitalinstrument udstedes.
AFDELING 4
Anvendelse af enheder med særligt formål til indirekte udstedelse af kapitalgrundlagsinstrumenter
Artikel 24
Anvendelse af enheder med særligt formål til indirekte udstedelse af kapitalgrundlagsinstrumenter i medfør af artikel 52, stk. 1, litra p), og artikel 63, litra n), i forordning (EU) nr. 575/2013
1. Hvis instituttet eller en enhed omfattet af konsolideringen i henhold til første del, afsnit II, kapitel 2, i forordning (EU) nr. 575/2013 udsteder et kapitalinstrument, der tegnes af en enhed med særligt formål, indregnes dette kapitalinstrument ikke - på niveauet for instituttet eller ovennævnte enhed - som kapital af højere kvalitet end den laveste kvalitet af kapital, der udstedes til den pågældende enhed med særligt formål, og kapital, som den pågældende enhed med særligt formål udsteder til tredjemand. Dette krav gælder på konsolideret, delkonsolideret og individuelt plan for anvendelse af tilsynsmæssige krav.
2. De rettigheder, der tildeles indehaverne af instrumenter udstedt af en enhed med særligt formål, må ikke være gunstigere, end hvis de var udstedt direkte af instituttet eller af en enhed omfattet af konsolideringen i henhold til første del, afsnit II, kapitel 2, i forordning (EU) nr. 575/2013.
KAPITEL IV
GENERELLE KRAV
AFDELING 1
Indirekte besiddelser hidrørende fra besiddelser af indeksinstrumenter
Artikel 25
Den krævede konservatisme i et skøn, der anvendes som alternativ til beregningen af den underliggende eksponering, i medfør af artikel 76, stk. 2, i forordning (EU) nr. 575/2013
1. Et skøn er tilstrækkeligt konservativt, hvis en af følgende betingelser er opfyldt:
a)
hvis investeringsmandatet for indekset angiver, at et kapitalinstrument i en enhed i den finansielle sektor, som indgår i indekset, ikke kan overstige en maksimal procentdel af indekset, anvender instituttet den procentdel som et skøn af værdien af de besiddelser, der fratrækkes egentlige kernekapitalposter, hybride kernekapitalposter eller supplerende kapitalposter i overensstemmelse med artikel 17, stk. 2, eller den egentlige kernekapital, hvis instituttet ikke kan afgøre besiddelsens præcise art
b)
hvis instituttet ikke kan fastlægge den maksimale procentdel nævnt i litra a), og indekset ifølge investeringsmandatet eller andre relevante oplysninger omfatter kapitalinstrumenter i enheder i den finansielle sektor, fratrækker instituttet hele beløbet for indeksbesiddelserne egentlige kernekapitalposter, hybride kernekapitalposter eller supplerende kapitalposter i overensstemmelse med artikel 17, stk. 2, eller den egentlige kernekapital, hvis instituttet ikke kan afgøre besiddelsens præcise art.
2. Med henblik på stk. 1 gælder følgende:
a)
en indirekte besiddelse, der hidrører fra besiddelser af indeksinstrumenter, omfatter den andel af indekset, der er investeret i egentlige kernekapitalinstrumenter, hybride kernekapitalinstrumenter og supplerende kapitalinstrumenter i enheder i den finansielle sektor, der indgår i indekset
b)
Et indeks omfatter bl.a. indekskapital-, aktie- eller obligationsindeks eller andre ordninger, hvor det underliggende instrument er et instrument udstedt af en enhed i den finansielle sektor.
Artikel 26
Betydningen af »stor administrativ byrde« i artikel 76, stk. 3, i forordning (EU) nr. 575/2013
1. For så vidt angår artikel 76, stk. 3, i forordning (EU) nr. 575/2013, er en stor administrativ byrde situationer, hvor løbende anvendelse af look-through over for kapitalbesiddelser i enheder i den finansielle sektor efter de kompetente myndigheders opfattelse ikke kan begrundes. I vurderingen af arten af situationer, der repræsenterer en stor administrativ byrde, tager de kompetente myndigheder hensyn til den lave væsentlighed af og korte besiddelsesperiode for sådanne positioner. En besiddelsesperiode af kort varighed kræver, at instituttet dokumenterer stærk likviditet for indekset.
2. Med henblik på stk. 1 vurderes en position at være af lav væsentlighed, hvis alle følgende betingelser er opfyldt:
a)
Den individuelle nettoeksponering hidrørende fra besiddelser af indeksinstrumenter målt før look-through overstiger ikke 2 % af de egentlige kernekapitalposter som beregnet i artikel 46, stk. 1, litra a), i forordning (EU) nr. 575/2013.
b)
Den aggregerede nettoeksponering hidrørende fra besiddelser af indeksinstrumenter målt før look-through overstiger ikke 5 % af de egentlige kernekapitalposter som beregnet i artikel 46, stk. 1, litra a), i forordning (EU) nr. 575/2013.
c)
Summen af aggregerede nettoeksponeringer hidrørende fra besiddelser af indeksinstrumenter målt før look-through og fra andre besiddelser, der skal fratrækkes i henhold til artikel 36, stk. 1, litra h), i forordning (EU) nr. 575/2013, overstiger ikke 10 % af de egentlige kernekapitalposter som beregnet i artikel 46, stk. 1, litra a), i forordning (EU) nr. 575/2013.
AFDELING 2
Tilsynsmyndighedens tilladelse til reduktion af kapitalgrundlaget
Artikel 27
Betydningen af »forsvarlige i forhold til instituttets indtjeningsevne« i medfør af artikel 78, stk. 1, litra a), i forordning (EU) nr. 575/2013
Forsvarlige i forhold til instituttets indtjeningsevne som fastsat i artikel 78, stk. 1, litra a), i forordning (EU) nr. 575/2013 betyder, at instituttets rentabilitet - som vurderet af den kompetente myndighed - fortsat er sund eller ikke ændres negativt, efter at instrumenterne er erstattet med med kapitalgrundlagsinstrumenter af samme eller højere kvalitet, på den pågældende dato eller inden for overskuelig fremtid. Den kompetente myndighed skal i sin vurdering tage højde for instituttets rentabilitet i stresssituationer.
Artikel 28
Procedure og datakrav i forbindelse med instituttets ansøgning om tilladelse til at foretage indfrielse, reduktion eller genkøb i medfør af artikel 77 i forordning (EU) nr. 575/2013
1. Indfrielser, reduktioner og genkøb af kapitalgrundlagsinstrumenter må ikke bekendtgøres for indehavere af instrumenter, inden instituttet har indhentet forudgående godkendelse fra den kompetente myndighed.
2. Hvis der er tilstrækkelig sikkerhed for, at indfrielser, reduktioner og genkøb vil finde sted, og når der er indhentet forudgående godkendelse fra den kompetente myndighed, fratrækker instituttet de tilsvarende beløb, som skal indfries, reduceres eller genkøbes, i de tilsvarende elementer af kapitalgrundlaget, inden selve indfrielserne, reduktionerne eller genkøbene effektueres. Tilstrækkelig sikkerhed vurderes at eksistere, når instituttet offentligt har bekendtgjort, at det agter at indfri, reducere eller genkøbe et kapitalgrundlagsinstrument.
3. Stk. 1 og 2 gælder på konsolideret, delkonsolideret og individuelt plan for anvendelse af tilsynsmæssige krav.
Artikel 29
Instituttets ansøgning om tilladelse til at foretage indfrielse, reduktion eller genkøb i medfør af artikel 77 og artikel 78 i forordning (EU) nr. 575/2013 og passende omfang af begrænsningen af indfrielsen i medfør af artikel 78, stk. 3, i forordning (EU) nr. 575/2013
1. Et institut skal indgive en ansøgning til den kompetente myndighed, inden det reducerer eller genkøber egentlig kernekapitalinstrumenter eller førtidsindfrier, indfrier eller genkøber hybride kernekapitalinstrumenter og supplerende kapitalinstrumenter.
2. Ansøgningen kan omfatte en plan for udførelsen af de aktioner, der er anført i artikel 77 i forordning (EU) nr. 575/2013, for flere kapitalinstrumenter inden for en begrænset periode.
3. Ved genkøb af egentlige kernekapitalinstrumenter, hybride kernekapitalinstrumenter eller supplerende kapitalinstrumenter med henblik på opgørelse til markedsværdi kan de kompetente myndigheder på forhånd give deres tilladelse i overensstemmelse med kriterierne i artikel 78 i forordning (EU) nr. 575/2013 til de aktioner, der er anført i artikel 77 i nævnte forordning, for et forudbestemt beløb:
a)
For egentlige kernekapitalinstrumenter må dette beløb ikke overstige det laveste af følgende beløb:
1)
3 % af beløbet af den omhandlede udstedelse
2)
10 % af det beløb, hvormed den egentlige kernekapital overstiger summen af egentlige kernekapitalkrav i henhold til artikel 92 i forordning (EU) nr. 575/2013, de specifikke kapitalgrundlagskrav omhandlet i artikel 104, stk. 1, litra a), i direktiv 2013/36/EU, og det kombinerede bufferkrav som defineret i artikel 128, stk. 6, i nævnte direktiv.
b)
For hybride kernekapitalinstrumenter eller supplerende kapitalinstrumenter må det forudbestemte beløb ikke overstige det laveste af følgende beløb:
1)
10 % af beløbet af den omhandlede udstedelse
2)
3 % af det samlede beløb af udestående hybride kernekapitalinstrumenter eller supplerende kapitalinstrumenter.
4. De kompetente myndigheder kan også på forhånd give deres tilladelse til de aktioner, der er anført i artikel 77 i forordning (EU) nr. 575/2013, hvis de tilknyttede kapitalgrundlaginstrumenter overdrages til instituttets medarbejdere som en del af deres aflønning. Institutter skal underrette de kompetente myndigheder, hvis kapitalgrundlagsinstrumenter erhverves til disse formål, og fratrække disse instrumenter i kapitalgrundlaget ved hjælp af en tilsvarende fradragsmetode for den periode, de besiddes af instituttet. Tilsvarende fradrag kræves ikke længere, hvis udgifterne i forbindelse med en aktion omhandlet i dette stykke allerede er indregnet i kapitalgrundlaget i medfør af et delårs- eller årsregnskab.
5. En kompetent myndighed kan i overensstemmelse med kriterierne i artikel 78 i forordning (EU) nr. 575/2013 på forhånd give sin tilladelse til en aktion, der er anført i artikel 77 i nævnte forordning, for et forudbestemt beløb, når det beløb af kapitalgrundlagsinstrumenter, der førtidsindfries, indfries eller genkøbes, er ubetydeligt i forhold til det udstående beløb af den tilsvarende udstedelse eller førtidsindfrielsen, indfrielsen eller genkøbet.
6. Stk. 1-5 gælder på konsolideret, delkonsolideret og individuelt plan for anvendelse af tilsynsmæssige krav.
Artikel 30
Indhold af instituttets ansøgning i medfør af artikel 77 i forordning (EU) nr. 575/2013
1. Den ansøgning, der er nævnt i artikel 29, skal ledsages af følgende oplysninger:
a)
en velbegrundet forklaring af rationalet for at udføre en af de aktioner, der er nævnt i artikel 29, stk. 1
b)
oplysninger om kapitalkrav og kapitalbuffere, som dækker en periode på mindst tre år, herunder kapitalgrundlagets niveau og sammensætning før og efter gennemførelsen af aktionen og virkningen af aktionen på de reguleringsmæssige krav
c)
virkningen på instituttets rentabilitet af en erstatning af et kapitalinstrument som anført i artikel 78, stk. 1, litra a), i forordning (EU) nr. 575/2013
d)
en evaluering af de risici, som instituttet eksponeres eller kan blive eksponeret for, og om kapitalgrundlaget sikrer tilstrækkelig dækning af sådanne risici, herunder stresstest af de væsentlige risici, der dokumenterer de potentielle tab ved forskellige scenarier
e)
oplysninger, som den kompetente myndighed finder nødvendige for at kunne evaluere, om det er hensigtsmæssigt at give tilladelse i overensstemmelse med artikel 78 i forordning (EU) nr. 575/2013.
2. Den kompetente myndighed fritager instituttet for indsendelsen af nogle af oplysningerne i stk. 2, hvis den i forvejen har adgang til disse oplysninger.
3. Stk. 1 og 2 gælder på individuelt, konsolideret og delkonsolideret plan for anvendelse af tilsynsmæssige krav.
Artikel 31
Tidspunkt for instituttets indsendelse af ansøgning og den kompetente myndigheds behandling heraf i medfør af artikel 77 i forordning (EU) nr. 575/2013
1. Instituttet indgiver en udførlig ansøgning og de oplysninger, der er nævnt i artikel 29 og 30, til den kompetente myndighed senest tre måneder inden den dato, hvor en af aktionerne i artikel 77 i forordning (EU) nr. 575/2013 bekendtgøres over for indehaverne af instrumenterne.
2. Den kompetente myndighed kan i enkelttilfælde og under særlige omstændigheder tillade, at institutter indgiver ansøgningen, jf. stk. 1, med en kortere frist end perioden på tre måneder.
3. Den kompetente myndighed behandler en ansøgning inden for den frist, der er nævnt i stk. 1, eller inden for den frist, der er nævnt i stk. 2. Den kompetente myndighed skal tage højde for nye oplysninger, hvis de er tilgængelige, og hvis den vurderer, at disse oplysninger er væsentlige, som modtages i løbet af denne periode. Den kompetente myndighed begynder først at behandle ansøgningen, når den har konstateret, at de oplysninger, der kræves i henhold til artikel 28, er modtaget fra instituttet.
Artikel 32
Ansøgninger om indfrielse, reduktion eller genkøb fra gensidige selskaber, andelsselskaber, sparekasser eller lignende institutter i medfør af artikel 77 i forordning (EU) nr. 575/2013
1. Med hensyn til indfrielse af egentlige kernekapitalinstrumenter i gensidige selskaber, andelsselskaber, sparekasser og lignende institutter skal ansøgningen, der er nævnt i artikel 29, stk. 1, 2 og 6, og de oplysninger, der er nævnt i artikel 30, stk. 1, indgives til den kompetente myndighed med den hyppighed, som instituttets kompetente organ også anvender ved undersøgelse af indfrielser.
2. En kompetent myndighed kan på forhånd give sin tilladelse til en aktion, der er anført i artikel 77 i forordning (EU) nr. 575/2013, for et forudbestemt beløb, der skal indfries, efter indregning af beløbet for tegningen af nye betalte egentlige kernekapitalinstrumenter i en periode på op til et år. Det forudbestemte beløb kan være op til 2 % af den egentlige kernekapital, hvis myndigheden finder, at dette ikke udgør en trussel for instituttets nuværende eller fremtidige solvenssituation.
AFDELING 3
Midlertidig fravigelse af bestemmelserne om fradrag i kapitalgrundlaget
Artikel 33
Midlertidig fravigelse af bestemmelserne om fradrag i kapitalgrundlaget i medfør af artikel 79, stk. 1, i forordning (EU) nr. 575/2013
1. En midlertidig fravigelse har en varighed, der ikke overstiger varigheden af den finansielle bistandsoperation. Fravigelsen bevilges ikke for en periode på mere end fem år.
2. Fravigelsen gælder kun for nye besiddelser af instrumenter i den enhed i den finansielle sektor, som er genstand for den finansielle bistandsoperation.
3. Med henblik på at tillade midlertidig fravigelse af bestemmelserne om fradrag i kapitalgrundlaget kan en kompetent myndighed skønne, at de midlertidige besiddelser, der er omhandlet i artikel 79, stk. 1, i forordning (EU) nr. 575/2013, indgår i en finansiel bistandsoperation, der har til formål at reorganisere og redde en enhed i den finansielle sektor, såfremt operationen udføres i henhold til en plan godkendt af den kompetente myndighed, og såfremt denne plan tydeligt anfører faser, tidspunkter og formål og angiver forbindelsen mellem de midlertidige besiddelser og den finansielle bistandsoperation.
KAPITEL V
MINORITETSINTERESSER OG HYBRIDE KERNEKAPITALINSTRUMENTER OG SUPPLERENDE KAPITALINSTRUMENTER UDSTEDT AF DATTERSELSKABER
Artikel 34
Aktivtype, der kan vedrøre driften af en enhed med særligt formål (SPE), og betydningen af minimal og ubetydelig i forbindelse med kvalificerende hybrid kernekapital og supplerende kapital udstedt af en enhed med særligt formål i medfør af artikel 83, stk. 1, i forordning (EU) nr. 575/2013
1. En SPE's aktiver betragtes som minimale og ubetydelige, når begge følgende betingelser er opfyldt:
a)
SPE'ens aktiver, som ikke er andele i det tilknyttede datterselskabs kapitalgrundlag, er begrænset til kontanter afsat til betaling af kuponrenter og indfrielse af forfaldne kapitalgrundlagsinstrumenter
b)
SPE'ens aktiver, bortset fra de aktiver, der er nævnt i litra a), udgør højst 0,5 % af SPE'ens gennemsnitlige samlede aktiver i løbet af de sidste tre år.
2. For så vidt angår stk. 1, litra b), kan den kompetente myndighed tillade, at et institut anvender en højere procentdel, hvis begge følgende betingelser er opfyldt:
a)
den højere procentdel er nødvendig alene for at dække driftsomkostningerne for enheden med særligt formål
b)
det tilsvarende nominelle beløb overstiger ikke 500 000 EUR.
KAPITEL VI
OVERGANGSBESTEMMELSER I FORORDNING (EU) NR. 575/2013 VEDRØRENDE KAPITALGRUNDLAG
Artikel 35
Yderligere filtre og fradrag i medfør af artikel 481, stk. 1, i forordning (EU) nr. 575/2013
1. Justeringerne af egentlige kernekapitalposter, hybride kernekapitalposter og supplerende kapitalposter som omhandlet i artikel 481 i forordning (EU) nr. 575/2013 anvendes i overensstemmelse med stk. 2-7.
2. Hvis disse fradrag og filtre i medfør af foranstaltningerne til gennemførelse af direktiv 2006/48/EF og direktiv 2006/49/EF er resultatet af kapitalgrundlagsposter, jf. artikel 57, litra a)-c), i direktiv 2006/48/EF, foretages justeringen i egentlige kernekapitalposter.
3. I andre tilfælde end de tilfælde, der er omhandlet i stk. 1, og hvis disse fradrag og filtre i medfør af foranstaltningerne til gennemførelse af direktiv 2006/48/EF og direktiv 2006/49/EF er blevet anvendt på det samlede beløb for disse poster, jf. artikel 57, litra a)-ca), og artikel 154 i direktiv 2006/48/EF, foretages justeringen i hybride kernekapitalposter.
4. Hvis beløbet for hybride kernekapitalposter er lavere end den tilknyttede justering, foretages den resterende justering i egentlige kernekapitalposter.
5. I andre tilfælde end de tilfælde, der er omhandlet i stk. 1 og 2, og hvis disse fradrag og filtre i medfør af foranstaltningerne til gennemførelse af direktiv 2006/48/EF og direktiv 2006/49/EF er blevet anvendt på kapitalgrundlagsposter, jf. artikel 57, litra d)-h), i direktiv 2006/48/EF, eller det samlede kapitalgrundlag, foretages justeringen i supplerende kapitalposter.
6. Hvis beløbet for supplerende kapitalposter er lavere end den tilknyttede justering, foretages den resterende justering i hybride kernekapitalposter.
7. Hvis beløbet for supplerende kapitalposter og hybride kernekapitalposter er lavere end den tilknyttede justering, foretages den resterende justering i egentlige kernekapitalposter.
Artikel 36
Indregning af kapitalposter, som ikke i henhold til overgangsbestemmelser om kapitalinstrumenter, der ikke udgør statsstøtte, betragtes som egentlige kernekapitalposter eller hybride kernekapitalposter, i andre kapitalgrundlagsposter i medfør af artikel 487, stk. 1 og 2, i forordning (EU) nr. 575/2013
1. Hvis kapitalgrundlagsinstrumenter behandles som anført i artikel 487, stk. 1 og 2, i forordning (EU) nr. 575/2013 i perioden fra den 1. januar 2014 til den 31. december 2021, kan instrumenterne behandles på denne måde helt eller delvist. Behandlingen har ingen betydning for beregningen af den grænse, der er fastsat i artikel 486, stk. 4, i forordning (EU) nr. 575/2013.
2. Kapitalgrundlagsinstrumenter omhandlet i stk. 1 kan også behandles som poster omhandlet i artikel 484, stk. 3, i forordning (EU) nr. 575/2013, såfremt de er poster som anført i artikel 484, stk. 3, i nævnte forordning, og såfremt deres beløb ikke længere overstiger de gældende procentdele anført i artikel 486, stk. 2, i nævnte forordning.
3. Kapitalgrundlagsinstrumenter omhandlet i stk. 1 kan også behandles som poster omhandlet i artikel 484, stk. 4, såfremt de er poster som anført i artikel 484, stk. 3 eller 4 i forordning (EU) nr. 575/2013, og såfremt deres beløb ikke længere overstiger de gældende procentdele anført i artikel 486, stk. 3, i nævnte forordning.
Artikel 37
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 7. januar 2014.
A BIZOTTSÁG 241/2014/EU FELHATALMAZÁSON ALAPULÓ RENDELETE
(2014. január 7.)
az 575/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek az intézményekre vonatkozó tőkekövetelményekre alkalmazandó szabályozási technikai standardok tekintetében való kiegészítéséről
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel a hitelintézetekre és befektetési vállalkozásokra vonatkozó prudenciális követelményekről és a 648/2012/EU rendelet módosításáról szóló, 2013. június 26-i 575/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 26. cikke (4) bekezdésének harmadik albekezdésére; 27. cikke (2) bekezdésének harmadik albekezdésére; 28. cikke (5) bekezdésének harmadik albekezdésére; 29. cikke (6) bekezdésének harmadik albekezdésére; 32. cikke (2) bekezdésének harmadik albekezdésére; 36. cikke (2) bekezdésének harmadik albekezdésére; 41. cikke (2) bekezdésének harmadik albekezdésére; 52. cikke (2) bekezdésének harmadik albekezdésére; 76. cikke (4) bekezdésének harmadik albekezdésére; 78. cikke (5) bekezdésének harmadik albekezdésére; 79. cikke (2) bekezdésének harmadik albekezdésére; 83. cikke (2) bekezdésének harmadik albekezdésére; 481. cikke (6) bekezdésének harmadik albekezdésére; 487. cikke (3) bekezdésének harmadik albekezdésére,
mivel:
(1)
E rendelet rendelkezései szorosan összefüggnek, mivel az intézmények tőkekövetelményeinek elemeire, valamint az ugyanazon szavatolótőke-elemekből történő levonásokra vonatkoznak az 575/2013/EU rendelet alkalmazásában. Az egyszerre hatályba léptetendő rendelkezések koherenciája, valamint annak elősegítése érdekében, hogy az említett kötelezettségek hatálya alá tartozó személyek átfogó rálátással rendelkezzenek a szóban forgó rendelkezésekre és könnyen hozzáférhessenek azokhoz, az 575/2013/EU rendelet által a szavatolótőke vonatkozásában előírt szabályozási technikai standardokat célszerű egyetlen rendeletbe foglalni.
(2)
Annak érdekében, hogy erősödjön az Európai Unióban az előrelátható osztalékok évközi vagy év végi nyereségekből történő levonásának módjára vonatkozó konvergencia, be kell vezetni a levonás értékelési módjainak hierarchiáját, elsőként az illetékes testület által a kifizetésekről hozott döntés által, majd az osztalékpolitika, harmadsorban pedig a múltbeli kifizetési arányszám által.
(3)
Ez a szavatolótőkére vonatkozó általános követelményeken túl - az ilyen típusú intézmények szavatolótőkéje tekintetében lefektetett egyedi követelmények általi kiegészítés vagy módosítás formájában - szükségessé teszi azon feltételek meghatározását, amelyek alapján az illetékes hatóságok meghatározhatják, hogy egy, az alkalmazandó nemzeti jog alapján elismert vállalkozás a szavatolótőke vonatkozásában kölcsönös biztosítónak, szövetkezeti társaságnak, takarékpénztárnak vagy hasonló intézménynek minősül-e. Ennek célja, hogy csökkenjen annak kockázata, hogy egy intézmény a kölcsönös biztosítókra, szövetkezeti társaságokra, takarékpénztárakra vagy hasonló intézményekre vonatkozó egyedi jogállás alapján működjön, amelyekre egyedi tőkekövetelmények lehetnek érvényesek, amennyiben az intézmény nem rendelkezik az uniós szövetkezei banki ágazat közös jellemzőivel.
(4)
Az alkalmazandó nemzeti jog alapján kölcsönös biztosítóként, szövetkezeti társaságként, takarékpénztárként vagy hasonló intézményként elismert intézmény tekintetében egyes esetekben indokolt megkülönböztetni az intézmény elsődleges alapvető tőkeinstrumentumainak birtokosait az intézmény tagjaitól, mivel a tagoknak általában tőkeinstrumentumokkal kell rendelkezniük ahhoz, hogy osztalékra, illetve a nyereség és a tartalékok egy részére jogosultak legyenek.
(5)
Általánosságban a szövetkezeti társaságok, takarékpénztárak, kölcsönös biztosítók vagy hasonló intézmények közös jellemzője az, hogy az intézmény ügyfeleinek és tagjainak javára, illetve a köz számára nyújtott szolgáltatásként folytatnak üzleti tevékenységet. Elsődleges céljuk nem az, hogy pénzügyi megtérülést termeljenek és fizessenek a tőkét biztosító külső felek, mint például részvénytársaságok részvényesei számára. Éppen ezért az ilyen intézmények által használt tőkeinstrumentumok eltérnek a részvénytársaságok által kibocsátott tőkeinstrumentumoktól, amelyek általában a birtokosaik számára a folyamatos működés mellett és felszámolás esetén teljes körű hozzáférést biztosítanak a tartalékokhoz és a nyereséghez, és amelyek harmadik félre átruházhatók.
(6)
A szövetkezeti intézményeknek általában közös jellemzője, hogy a tagjaik lemondhatnak és ekkor kérhetik az általuk birtokolt elsődleges alapvető tőkeinstrumentumok visszaváltását. Ez nem akadálya annak, hogy a szövetkezeti társaság befolyásoló elsődleges alapvető tőkeinstrumentumokat bocsásson ki, amelyek birtokosai nem rendelkeznek azzal a lehetőséggel, hogy az instrumentumokat visszaadják az intézménynek, amennyiben ezek az instrumentumok megfelelnek az 575/2013/EU rendelet 29. cikke rendelkezéseinek. Amennyiben egy intézmény az említett rendelet 29. cikke szerint különféle típusú instrumentumokat bocsát ki, akkor elsőbbségi jogok nem rendelhetők hozzá az instrumentumoknak csak bizonyos típusaihoz, kivéve azokat, amelyeket az említett rendelet 29. cikkének (4) bekezdése előirányoz.
(7)
A takarékpénztárak általában az alapítványokhoz hasonlóan épülnek fel, ahol a tőkének nincs tulajdonosa abban az értelemben, hogy nincs olyan személy, aki részesedéssel rendelkezik a tőkében és juttatást kap az intézmény nyereségéből. A kölcsönös biztosítók egyik fő jellemzője az, hogy a tagok általában nem járulnak hozzá az intézmény tőkéjéhez és a szokásos üzletmenetben nem részesülnek a tartalékok közvetlen kifizetéséből. Ez azonban nem akadályozhatja meg az intézményeket abban, hogy az üzleti tevékenységük fejlesztése érdekében elsődleges alapvető tőkeinstrumentumokat bocsássanak ki befektetők vagy tagok számára, akik részesedhetnek a tőkéből és bizonyos mértékig a tartalékokból, folyamatos működés mellett és felszámolás esetén is.
(8)
Valamennyi már létrehozott és fennálló intézmény, amelyet az alkalmazandó nemzeti jog szerint 2012. december 31. előtt kölcsönös biztosítóként, szövetkezeti társaságként, takarékpénztárként vagy hasonló intézményként ismertek el az 575/2013/EU rendelet második részének alkalmazásában, a jogi formájára való tekintet nélkül továbbra is ilyennek minősül, amennyiben ezek továbbra is ugyanúgy megfelelnek az elismerési feltételeknek, mint az alkalmazandó nemzeti jog hatálya alá eső bármely ilyen szervezet.
(9)
A közvetett finanszírozásnak minősülő helyzetek meghatározása során valamennyi típusú tőkeinstrumentum esetében célszerűbb és átfogóbb ezt az ellentétes fogalom, a közvetlen finanszírozás jellemzőinek meghatározásával megtenni.
(10)
A szavatolótőkére vonatkozó szabályoknak a kölcsönös biztosítókra, szövetkezeti társaságokra, takarékpénztárakra és a hasonló intézményekre történő alkalmazása érdekében megfelelő módon figyelembe kell venni az ilyen intézmények egyedi jellemzőit. Szabályokat kell hozni többek között annak biztosítására, hogy az ilyen intézmények képesek legyenek adott esetben korlátozni tőkeinstrumentumaik visszaváltását. Ennélfogva, ha az ilyen típusú intézmények számára az alkalmazandó nemzeti jog tiltja, hogy az intézmény elutasítsa az instrumentumok visszaváltását, elengedhetetlen, hogy az instrumentumokra irányadó rendelkezések lehetőséget biztosítsanak az intézmény számára a visszaváltásuk elhalasztására és a visszaváltási összeg korlátozására. Tekintettel a visszaváltás korlátozása vagy elhalasztása képességének fontosságára, az illetékes hatóságokat fel kell hatalmazni arra, hogy korlátozzák a szövetkezeti részjegyek visszaváltását, és az intézményeknek dokumentálniuk kell a visszaváltást korlátozó bármely döntést.
(11)
Szükség van arra, hogy az értékpapírosítás kontextusában meghatározzuk a jövőbeli kamatjövedelemhez kapcsolódó, értékesítésből származó nyereség koncepciójának kezelését, és azt összhangba hozzuk a nemzetközi, a Bázeli Bankfelügyeleti Bizottság által meghatározott gyakorlatokkal, továbbá szükséges annak biztosítása, hogy egy intézmény szavatolótőkéjébe ne foglaljanak bele értékesítésből származó visszavonható nyereséget, tekintettel állandó jellegének hiányára.
(12)
A szabályozási arbitrázs elkerülése és a tőkekövetelményre vonatkozó szabályok az Unióban történő összehangolt alkalmazásának biztosítása érdekében fontos biztosítani azt, hogy egységes megközelítést alkalmazzanak egyes tételeknek, így a folyó üzleti év veszteségeinek, a jövőbeli nyereségtől függően érvényesíthető halasztott adóköveteléseknek és a meghatározott szolgáltatást nyújtó nyugdíjalapban lévő eszközöknek a szavatolótőkéből való levonására.
(13)
Annak biztosítása érdekében, hogy az Unióban összehangolt módon váltsák vissza és értékeljék az ösztönzőket, olyan esetek leírását kell biztosítani, amelyekben elvárás születik arra nézve, hogy az instrumentumot valószínűleg vissza fogják váltani. Szükség van továbbá a veszteségviselési mechanizmusok időben történő aktivizálásához vezető szabályok kialakítására a hibrid instrumentumok esetében, hogy ennek következtében növekedjen ezen instrumentumok jövőbeli veszteségviselése. Figyelemmel továbbá arra, hogy a különleges célú gazdasági egységek által kibocsátott instrumentumok prudenciális szempontból nagyobb bizonytalanságot hordoznak, mint a közvetlenül kibocsátott instrumentumok, korlátozni kell és szigorú keretek közé kell szorítani a különleges célú gazdasági egységek szavatolótőke-instrumentumok közvetett kibocsátására történő alkalmazását.
(14)
Egyensúlyt kell teremteni az indexhez kötött részesedésekből eredő közvetett részesedésekkel szembeni intézményi kitettségek prudenciális szempontból megfelelő kiszámítása biztosításának szükségessége és azon elvárás között, hogy mindez ne váljon túlzottan terhessé az intézmények számára.
(15)
Az illetékes hatóságok részéről egy részletes és átfogó eljárásra van szükség a szavatolótőke csökkentésének felügyeleti engedélyezése terén. A szavatolótőke-instrumentumok visszaváltását, csökkentését és visszavásárlását csak azt követően lehet bejelenteni a részesedéssel rendelkezők számára, hogy az intézmény beszerezte az illetékes hatóság előzetes engedélyét. Az intézmények kötelesek az illetékes hatóság részére átadni az ahhoz szükséges elemek részletes listáját, hogy a hatóság az összes vonatkozó információ birtokában hozza meg az engedély megadására vonatkozó döntését.
(16)
A szavatolótőke-elemekből történő levonásokra adott esetben átmeneti mentességeket lehet nyújtani pénzügyi támogatási műveletre vonatkozó programok alkalmazásának biztosítása érdekében. Emiatt az ilyen mentességek időtartama nem haladhatja meg a pénzügyi támogatási műveletre vonatkozó programok időtartamát.
(17)
Különleges célú gazdasági egységek akkor minősülhetnek a kiegészítő alapvető tőke és a járulékos tőke körébe tartozó szavatolótőke-elemeknek, ha a különleges célú gazdasági egységeknek az intézmények által kibocsátott szavatolótőke-instrumentumokba be nem fektetett eszközei minimális és jelentéktelen szinten maradnak. Ennek elérése érdekében az ilyen eszközérték felső határát a különleges célú gazdasági egység összes átlagos eszközeinek arányában kifejezett korláthoz kell kötni.
(18)
Az átmeneti rendelkezések az új szabályozási keretre való zökkenőmentes áttérést hivatottak biztosítani, ezért fontos, hogy a szűrőkre és levonásokra vonatkozó átmeneti rendelkezések alkalmazása során tanúsított, az 575/2013/EU rendeletben meghatározott átmeneti bánásmódot következetesen, ugyanakkor olyan módon alkalmazzák, amely figyelembe veszi a 2006/48/EK irányelvben (2) és a 2006/49/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvben (3) megjelenő korábbi uniós szabályozási rendszert átültető nemzeti szabályok által létrehozott, eredeti kiindulási pontot.
(19)
Az elsődleges alapvető tőkét meghaladó vagy a kiegészítő alapvető tőke körébe tartozó olyan instrumentumok, amelyek az 575/2013/EU rendelet átmeneti rendelkezései szerinti szerzett jogok tárgyát képezik, e rendelkezések alapján bevonhatók az alacsonyabb szintű tőke körébe tartozó és szerzett jogok tárgyát képező instrumentumok körébe. Ez azonban nem módosíthatja az alacsonyabb tőkeszinthez tartozó és szerzett jogok tárgyát képező instrumentumok korlátait, ezért az alacsonyabb tőkeszinthez tartozó szerzett jogok körébe való bevonás csak akkor lehetséges, ha erre az adott alacsonyabb tőkeszint megfelelő keretet biztosít. Végül pedig, mivel az említettek a magasabb tőkeszint többletinstrumentumai, lehetővé kell tenni ezen instrumentumok egy magasabb tőkeszintre való későbbi átsorolását.
(20)
Ez a rendelet az Európai Bankhatóság által a Bizottságnak benyújtott szabályozási technikai standardok tervezetein alapul.
(21)
Az Európai Bankhatóság nyilvános konzultációkat bonyolított le az e rendelet alapját képező szabáyozási technikaistandard-tervezetekről, elemezte az esetleges kapcsolódó költségeket és hasznot, továbbá kikérte az 1093/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (4) 37. cikkével összhangban létrehozott banki érdekképviseleti csoport véleményét,
(22)
Az Európai Bankfelügyeleti Hatóságnak felül kell vizsgálnia ennek a rendeletnek és különösen azoknak a szabályoknak az alkalmazását, amelyek megállapítják a kölcsönös biztosítók, szövetkezeti társaságok, takarékpénztárak vagy hasonló intézmények elsődleges alapvető tőkeinstrumentumai visszaváltásának engedélyezésére vonatkozó eljárást, és szükség esetén módosításokat kell javasolnia.
(23)
Az Európai Bankfelügyeleti Hatóság konzultációt folytatott az Európai Biztosítás- és Foglalkoztatóinyugdíj-felügyeleti Hatósággal a harmadik országok biztosítói és viszontbiztosítói tőkeinstrumentumainak kezeléséről és a 575/2013/EU rendelet 36. cikk (3) bekezdésének alkalmazásában a 2009/138/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (5) hatálya alól kizárt vállalkozások tőkeinstrumentumainak kezeléséről,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
I. FEJEZET
ÁLTALÁNOS MEGJEGYZÉSEK
1. cikk
Tárgy
E rendelet szabályokat állapít meg az alábbiak terén:
a)
az „előre látható” kifejezés jelentése annak meghatározása során, hogy előre látható terhek vagy osztalékok kerültek-e levonásra a szavatolótőkéből az 575/2013/EU rendelet 26. cikke (4) bekezdésének megfelelően;
b)
azon feltételek, amelyek alapján az illetékes hatóságok meghatározhatják, hogy az 575/2013/EU rendelet 27. cikkének (2) bekezdése szerint egy, az alkalmazandó nemzeti jog alapján elismert vállalkozástípus kölcsönös biztosítónak, szövetkezeti társaságnak, takarékpénztárnak vagy hasonló intézménynek minősül;
c)
a tőkeinstrumentumok közvetett finanszírozásának alkalmazandó formái és jellege az 575/2013/EU rendelet 28. cikke (5) bekezdésének megfelelően;
d)
a visszaváltásra vonatkozóan szükséges korlátozások jellege, amennyiben az alkalmazandó nemzeti jog tiltja, hogy az intézmény elutasítsa a szavatolótőke-instrumentumok visszaváltását az 575/2013/EU rendelet 29. cikke (6) bekezdésének megfelelően;
e)
az értékesítésből származó nyereség koncepciójának további meghatározása, az 575/2013/EU rendelet 32. cikke (2) bekezdésének megfelelően;
f)
az elsődleges alapvető tőkeelemekből való levonások, valamint az elsődleges alapvető tőkeelemekből, a kiegészítő alapvető tőkeelemekből és a járulékos tőkeelemekből való egyéb levonások alkalmazása az 575/2013/EU rendelet 36. cikke (2) bekezdésének megfelelően;
g)
azon kritériumok meghatározása, amelyek szerint az illetékes hatóságoknak engedélyezniük kell az intézményeknek a meghatározott szolgáltatást nyújtó nyugdíjalapban lévő eszközök összegének csökkentését az 575/2013/EU rendelet 41. cikke (2) bekezdésének megfelelően;
h)
a visszaváltás ösztönzőinek formája és jellege, kiegészítő alapvető tőkeinstrumentum felértékelésének természete a tőkeösszeg ideiglenes alapú leírását követően, valamint a kiváltó eseményekre vonatkozó eljárások és ütemezés, azon instrumentumok jellemzői, amelyek akadályozhatják a feltőkésítést és a különleges célú gazdasági egységek használatát az 575/2013/EU rendelet 52. cikke (2) bekezdésének megfelelően;
i)
az indexhez kötött részesedésekből eredő közvetett részesedésekkel szembeni kitettségek kiszámításának alternatívájaként alkalmazott becslések konzervatív jellegének mértéke az 575/2013/EU rendelet 76. cikke (4) bekezdésének megfelelően;
j)
a szavatolótőke csökkentésére vonatkozó felügyeleti engedély megadását megelőzően teljesítendő részletes feltételek és az erre vonatkozó eljárás az 575/2013/EU rendelet 78. cikke (5) bekezdésének megfelelően;
k)
a szavatolótőkéből történő levonásra vonatkozó ideiglenes mentesség nyújtásának feltételei az 575/2013/EU rendelet 79. cikke (2) bekezdésének megfelelően;
l)
egy különleges célú gazdasági egység működéséhez köthető eszközök típusai, valamint a minimális és jelentéktelen kifejezések fogalma egy különleges célú gazdasági egység által kibocsátott kiegészítő alapvető tőkébe és a járulékos tőkébe való beszámítás meghatározása céljából az 575/2013/EU rendelet 83. cikke (2) bekezdésének megfelelően;
m)
az átmeneti rendelkezések szerinti szavatolótőke-kiigazítások részletes feltételei az 575/2013/EU rendelet 481. cikke (6) bekezdésének megfelelően;
n)
szerzett jogok alapján az elsődleges alapvető tőkébe és a kiegészítő alapvető tőkébe való beszámításra nem jogosult, de egyéb szavatolótőke-elemekként figyelembe vehető tételek feltételei az 575/2013/EU rendelet 487. cikke (3) bekezdésének megfelelően.
II. FEJEZET
SZAVATOLÓTŐKE-ELEMEK
1. SZAKASZ
Elsődleges alapvető tőkeelemek és -instrumentumok
1. alszakasz
Várható osztalékok és díjak
2. cikk
Az „előre látható” kifejezés jelentése az előre látható osztalékok kifejezés vonatkozásában az 575/2013/EU rendelet 26. cikke (2) bekezdése b) pontjának alkalmazásában
(1) Az intézmények által az évközi vagy év végi nyereségből az 575/2013/EU rendelet 26. cikkének (2) bekezdése szerint levonandó előre látható terhek vagy osztalékok összegét a (2)-(4) bekezdésekkel összhangban kell meghatározni.
(2) Amennyiben egy intézmény vezetőtestülete formális döntést hozott vagy döntési javaslattal élt az intézmény illetékes testülete felé a kifizetendő osztalékok összegéről, akkor ezt az összeget le kell vonni a megfelelő évközi vagy év végi nyereségből.
(3) Ha évközi osztalék kifizetésére kerül sor, a (2) bekezdésben meghatározott számításból eredő évközi nyereség maradványösszegét, amelyet hozzá kell adni az elsődleges alapvető tőkeelemekhez, csökkenteni kell - figyelemmel a (2) és (4) bekezdésekben meghatározott szabályokra - az előre látható olyan osztalék összegével, amelyet várhatóan kifizetnek az adott évközi profitmaradványból az egész üzleti évre vonatkozó végleges osztalékokkal.
(4) Mielőtt a vezető testület formális döntést hoz vagy döntési javaslattal él az illetékes testület felé a kifizetendő osztalékok összegéről, az előre látható és az intézmény által az évközi vagy év végi nyereségből levonandó osztalékok összegének meg kell egyeznie az évközi vagy év végi nyereség összege és az osztalékfizetési arány szorzatával.
(5) Az osztalékfizetési arány meghatározása a vezető testület vagy más illetékes testület által a vonatkozó időszak tekintetében jóváhagyott osztalékpolitika alapján történik.
(6) Ha az osztalékpolitika fix érték helyett egy kifizetési tartományt tartalmaz, a tartomány felső határértékét kell használni a (2) bekezdés alkalmazásában.
(7) Jóváhagyott osztalékpolitika hiányában, illetve ha az illetékes hatóság úgy ítéli meg, hogy az intézmény valószínűleg nem alkalmazná az osztalékpolitikáját, valamint ha ez a politika nem olyan prudens bázis, amely alapján meghatározható lenne a levonás összege, az osztalékfizetési arány az alábbiak közül a legmagasabb szám:
a)
a vizsgált évet megelőző három éves időszak osztalékfizetési arányának átlaga;
b)
a vizsgált évet megelőző év osztalékfizetési aránya.
(8) Az illetékes hatóság engedélyezheti az intézmény számára a (7) bekezdés a) és b) pontjában meghatározott osztalékfizetési arány kiszámításának kiigazítását az időszak során kifizetett rendkívüli osztalékok kizárása érdekében.
(9) A levonandó előre látható osztalékok összegét a kifizetésekre vonatkozó esetleges szabályozói korlátozásokra figyelemmel kell meghatározni, különös tekintettel a 2013/36/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (6) 141. cikke szerint meghatározott korlátozásokra. Az előre látható terhek levonása utáni, ilyen korlátozások hatálya alatt álló nyereség összege teljes egészében bevonható az elsődleges alapvető tőkeelemekbe, ha teljesül az 575/2013/EU rendelet 26. cikke (2) bekezdésének a) pontjában foglalt feltétel. Ha ilyen korlátozásokat kell alkalmazni, a levonandó előre látható osztaléknak az illetékes hatósággal a 2013/36/EU irányelv 142. cikke szerint egyeztetett tőkefenntartási terven kell alapulnia.
(10) Az elsődleges alapvető tőkeelemek összegét nem csökkentő formában kifizetendő előre látható osztalék, így például a részvény formájú osztalék összegét nem kell levonni az elsődleges alapvető tőkeelemekbe bevonandó évközi vagy év végi nyereségből.
(11) Mielőtt engedélyezné, hogy az intézmény az évközi vagy az év végi nyereséget bevonja az elsődleges alapvető tőkeelemekbe, az illetékes hatóság köteles meggyőződni arról, hogy megtették az évközi és az év végi nyereségekre vonatkozó összes szükséges levonást, valamint az előre látható osztalékokkal kapcsolatos összes levonást az alkalmazandó számviteli szabályozás vagy bármely egyéb kiigazítás alapján.
3. cikk
Az „előre látható” kifejezés jelentése az előre látható terhek kifejezés vonatkozásában az 575/2013/EU rendelet 26. cikke (2) bekezdése b) pontjának alkalmazásában
(1) A figyelembe veendő előre látható teherösszegek a következő elemekből állnak:
a)
az adók összege;
b)
az adott adatszolgáltatási időszak során felmerülő olyan kötelezettségek vagy körülmények összege, amelyek feltehetően csökkentik az intézmény nyereségét, és amelyekkel kapcsolatban az illetékes hatóság nem bizonyosodott meg arról, hogy megtették az összes szükséges értékelési korrekciót, mint például az 575/2013/EU rendelet 34. cikke szerinti kiegészítő értékelési korrekciókat, vagy céltartalékképzést.
(2) Az eredménykimutatásban még figyelembe nem vett előre látható terheket ahhoz az évközi időszakhoz kell hozzárendelni, amelynek során felmerültek, úgy, hogy minden egyes évközi időszak ésszerű mértékű összeget viseljen e terhekből. A jelentős vagy nem ismétlődő eseményeket teljes egészében és haladéktalanul figyelembe kell venni abban az évközi időszakban, amelynek során felmerültek.
(3) Mielőtt engedélyezné, hogy az intézmény az évközi vagy az év végi nyereséget bevonja az elsődleges alapvető tőkeelemekbe, az illetékes hatóság köteles meggyőződni arról, hogy megtették az évközi és az év végi nyereségekre vonatkozó összes szükséges levonást, valamint az előre látható terhekkel kapcsolatos összes levonást az alkalmazandó számviteli szabályozás vagy bármely egyéb kiigazítás alapján.
2. alszakasz
Szövetkezeti társaságok, takarékpénztárak, kölcsönös biztosítók és hasonló intézmények
4. cikk
Az alkalmazandó nemzeti jog alapján szövetkezeti társaságként elismert vállalkozástípus az 575/2013/EU rendelet 27. cikke (1) bekezdése a) pontja ii. alpontjának alkalmazásában
(1) Az illetékes hatóságok meghatározhatják, hogy az 575/2013/EU rendelet második része alkalmazásában egy, az alkalmazandó nemzeti jog alapján elismert vállalkozástípus szövetkezeti társaságnak minősül, ha a (2), (3) és (4) bekezdésben meghatározott feltételek mindegyike teljesül:
(2) Valamely intézmény akkor minősül az (1) bekezdés alkalmazásában szövetkezeti társaságnak, ha jogi státusa a következő kategóriák valamelyikébe esik:
a)
Ausztriában: „eingetragene Genossenschaft (e.Gen.)”-ként vagy „registrierte Genossenschaft”-ként bejegyzett intézmények a „Gesetz über Erwerbs- und Wirtschaftsgenossenschaften (GenG)” alapján;
b)
Belgiumban: „société coopérative/coöperatieve vennoostchap”-ként bejegyzett és a szövetkezeti társaságok országos csoportjai, valamint a szövetkezeti társaságok jóváhagyásának feltételeit meghatározó 1962. január 8-i királyi rendelet alkalmazásával jóváhagyott intézmények;
c)
Cipruson: „Συνεργατικό Πιστωτικό Ίδρυμα ή ΣΠΙ”-ként a szövetkezeti társaságokról szóló 1985. évi törvény alapján bejegyzett intézmények;
d)
a Cseh Köztársaságban: „spořitelní a úvěrní družstvo”-ként a „zákon upravující činnost spořitelních a úvěrních družstev” alapján bejegyzett intézmények;
e)
Dániában: „andelskasser” vagy „sammenslutninger af andelskasser”-ként a dán pénzügyi üzleti törvény alapján bejegyzett intézmények;
f)
Finnországban: a következő intézménytípusok egyikeként bejegyzett intézmények:
1.
„Osuuspankki” vagy „andelsbank” a „laki osuuspankeista ja muista osuuskuntamuotoisista luottolaitoksista’” vagy a „lag om andelsbanker och andra kreditinstitut i andelslagsform” alapján;
2.
„Muu osuuskuntamuotoinen luottolaitos” vagy „annat kreditinstitut i andelslagsform” a „laki osuuspankeista ja muista osuuskuntamuotoisista luottolaitoksista” vagy a „lag om andelsbanker och andra kreditinstitut i andelslagsform” alapján;
3.
„Keskusyhteisö” vagy „centralinstitutet” a „laki talletuspankkien yhteenliittymästä” vagy a „lag om en sammanslutning av inlåningsbanker” alapján;
g)
Franciaországban: „sociétés coopératives”-ként a „Loi no47-1775 du 10 septembre 1947 portant statut de la coopération” és a „Code monétaire et financier, partie législative, Livre V, titre Ier, chapitre II” alapján „banques mutualistes ou coopératives”-ként engedélyezett intézmények;
h)
Németországban: „eingetragene Genossenschaft (eG)”-ként a „Gesetz betreffend die Erwerbs- und Wirtschaftsgenossenschaften (Genossenschaftsgesetz -GenG)” alapján bejegyzett intézmények;
i)
Görögországban: „Πιστωτικοί Συνεταιρισμοί”-ként az 1667/1986. sz. szövetkezeti törvény alapján bejegyzett olyan intézmények, amelyek hitelintézetként működnek és megjelölésük „Συνεταιριστική Τράπεζα” lehet a 3601/2007. sz. banktörvény alapján;
j)
Magyarországon: „szövetkezeti hitelintézet”-ként a hitelintézetekről és pénzügyi vállalkozásokról szóló 1996. évi CXII. törvény alapján bejegyzett intézmények;
k)
Olaszországban: a következő intézménytípusok egyikeként bejegyzett intézmények:
1.
az 1993. szeptember 1-jei 385. sz. törvényerejű rendeletben említett „Banche popolari”;
2.
az 1993. szeptember 1-jei 385. sz. törvényerejű rendeletben említett „Banche di credito cooperativo”;
3.
a 2003. november 24-i 326. sz. törvénnyé átalakított 2003. szeptember 30-i 269. sz. törvényerejű rendelet 13. cikkében említett „Banche di garanzia collettiva dei fidi”;
l)
Luxemburgban: „Sociétés coopératives”-ként a kereskedelmi társaságokról szóló 1915. augusztus 10-i törvényben meghatározott intézmények;
m)
Hollandiában: „coöperaties”-ként vagy „onderlinge waarborgmaatschappijen”-ként a „Title 3 of Book 2 Rechtspersonen of the Burgerlijk wetboek” alapján bejegyzett intézmények;
n)
Lengyelországban: „bank spółdzielczy”-ként a „Prawo bankowe” rendelkezései alapján bejegyzett intézmények;
o)
Portugáliában: „Caixa de Crédito Agrícola Mútuo”-ként vagy „Caixa Central de Crédito Agrícola Mútuo”-ként a 24/91. sz. „Decreto-Lei de 11 de Janeiro”„Regime Jurídico do Crédito Agrícola Mútuo e das Cooperativas de Crédito Agrícola” alapján bejegyzett intézmények;
p)
Romániában: „Organizații cooperatiste de credit”-ként a 227/2007. sz. törvénnyel módosított és kiegészített, a hitelintézetekről és a tőkemegfelelőségről szóló 99/2006. sz. sürgősségi kormányrendelet rendelkezései alapján bejegyzett intézmények;
q)
Spanyolországban: „Cooperativas de Crédito”-ként a „Ley 13/1989, de 26 de mayo, de Cooperativas de Crédito” alapján bejegyzett intézmények;
r)
Svédországban: „Medlemsbank”-ként a „Lag (1995:1570) om medlemsbanker” alapján, vagy „Kreditmarknadsförening”-ként a „Lag (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse” alapján bejegyzett intézmények;
s)
az Egyesült Királyságban: „cooperative societies”-ként az ágazati és önsegélyező társaságokról szóló 1965. évi törvény és az ágazati és önsegélyező társaságokról szóló 1969. évi (Észak-Írország) törvény alapján bejegyzett intézmények.
(3) Az elsődleges alapvető tőke tekintetében akkor minősül valamely intézmény az (1) bekezdés alkalmazásában szövetkezeti társaságnak, ha az alkalmazandó nemzeti jognak vagy a társaság alapszabályának megfelelően a jogi személy szintjén csak az 575/2013/EU rendelet 29. cikkében említett tőkeinstrumentumok kibocsátására képes.
(4) Valamely intézmény akkor minősül az (1) bekezdés alkalmazásában szövetkezeti társaságnak, ha a (3) bekezdésben említett elsődleges alapvető tőkeinstrumentumok birtokosainak, akik lehetnek az intézmény tagjai vagy ettől eltérő felek, az alkalmazandó nemzeti jog alapján lehetőségük van lemondani, továbbá arra is joguk lehet, hogy a tőkeinstrumentumot visszaszolgáltassák az intézmény számára, figyelemmel az alkalmazandó nemzeti jogban, a társaság alapszabályában, az 575/2013/EU rendeletben és az e rendeletben foglalt korlátozásokra. Ez nem akadályozza meg azt, hogy az intézmény az alkalmazandó nemzeti jog alapján az 575/2013/EU rendelet 29. cikkének megfelelő, olyan elsődleges alapvető tőkeinstrumentumokat bocsásson ki tagjai és egyéb felek számára, amelyek nem biztosítanak jogot arra, hogy a tőkeinstrumentumot visszaszolgáltassák az intézmény számára.
5. cikk
Az alkalmazandó nemzeti jog alapján takarékpénztárként elismert vállalkozástípus az 575/2013/EU rendelet 27. cikke (1) bekezdése a) pontja iii. alpontjának alkalmazásában
(1) Az illetékes hatóságok meghatározhatják, hogy az 575/2013/EU rendelet második része alkalmazásában egy, az alkalmazandó nemzeti jog alapján elismert vállalkozástípus takarékpénztárnak minősül, ha a (2), (3) és (4) bekezdésben meghatározott valamennyi feltétel teljesül.
(2) Valamely intézmény akkor minősül az (1) bekezdés alkalmazásában takarékpénztárnak, ha jogi státusa a következő kategóriák valamelyikébe esik:
a)
Ausztriában: „Sparkasse”-ként a „Bundesgesetz über die Ordnung des Sparkassenwesens (Sparkassengesetz - SpG)” 1. cikkének (1) bekezdése alapján bejegyzett intézmények;
b)
Dániában: „Sparekasser”-ként a dán pénzügyi üzleti törvény alapján bejegyzett intézmények;
c)
Finnországban: „Säästöpankki”-ként vagy „Sparbank”-ként a „Säästöpankkilaki” vagy „Sparbankslag” alapján bejegyzett intézmények;
d)
Németországban: „Sparkasse”-ként a következők szerint bejegyzett intézmények:
1.
a „Sparkassengesetz für Baden-Württemberg (SpG)” alapján;
2.
a „Gesetz über die öffentlichen Sparkassen (Sparkassengesetz - SpkG) in Bayern” alapján;
3.
a „Gesetz über die Berliner Sparkasse und die Umwandlung der Landesbank Berlin - Girozentrale - in eine Aktiengesellschaft (Berliner Sparkassengesetz - SpkG)” alapján;
4.
a „Brandenburgisches Sparkassengesetz (BbgSpkG)” alapján;
5.
a „Sparkassengesetz für öffentlich-rechtliche Sparkassen im Lande Bremen (Bremisches Sparkassengesetz)” alapján;
6.
a „Hessisches Sparkassengesetz” alapján;
7.
a „Sparkassengesetz des Landes Mecklenburg-Vorpommern (SpkG)” alapján;
8.
a „Niedersächsisches Sparkassengesetz (NSpG)” alapján;
9.
a „Sparkassengesetz Nordrhein-Westfalen (Sparkassengesetz - SpkG)” alapján;
10.
a „Sparkassengesetz (SpkG) für Rheinland-Pfalz” alapján;
11.
a „Saarländisches Sparkassengesetz (SSpG)” alapján;
12.
a „Gesetz über die öffentlich-rechtlichen Kreditinstitute im Freistaat Sachsen und die Sachsen-Finanzgruppe” alapján;
13.
a „Sparkassengesetz des Landes Sachsen-Anhalt (SpkG-LSA)” alapján;
14.
a „Sparkassengesetz für das Land Schleswig-Holstein (Sparkassengesetz - SpkG)” alapján;
15.
a „Thüringer Sparkassengesetz (ThürSpkG)” alapján;
e)
Spanyolországban: „Cajas de Ahorros”-ként a „Real Decreto-Ley 2532/1929, de 21 de noviembre, sobre Régimen del Ahorro Popular” alapján bejegyzett intézmények;
f)
Svédországban: „Sparbank”-ként a „Sparbankslag (1987:619)” alapján bejegyzett intézmények;
(3) Az elsődleges alapvető tőke tekintetében akkor minősül valamely intézmény az (1) bekezdés alkalmazásában takarékpénztárnak, ha az alkalmazandó nemzeti jognak vagy a társaság alapszabályának megfelelően a jogi személy szintjén csak az 575/2013/EU rendelet 29. cikkében említett tőkeinstrumentumok kibocsátására képes.
(4) Valamely intézmény akkor minősül az (1) bekezdés alkalmazásában takarékpénztárnak, ha a tőke, a tartalékok és az évközi vagy év végi nyereség összege az alkalmazandó nemzeti jog szerint nem fizethető ki az elsődleges alapvető tőkeinstrumentumok birtokosainak. Ez a feltétel akkor is teljesítettnek minősül, ha az intézmény olyan elsődleges alapvető tőkeinstrumentumokat bocsát ki, amelyek folyamatos működés mellett a részesedéssel rendelkezők számára jogot biztosítanak a nyereség és a tartalékok egy részére, ha ezt az alkalmazandó nemzeti jog megengedi, feltéve, hogy ez a rész arányban áll a tőkéhez és a tartalékokhoz történő hozzájárulásukkal, vagy ha ezt az alkalmazandó nemzeti jog egy alternatív rendelkezéssel összhangban lehetővé teszi. Az intézmény kibocsáthat olyan elsődleges alapvető tőkeinstrumentumokat, amelyek a birtokosaik részére az intézmény fizetésképtelensége vagy felszámolása esetén a tartalékokhoz való olyan jogot biztosítanak, amelynek nem kell arányosnak lennie a tőkéhez vagy a tartalékokhoz való hozzájárulással, ha az 575/2013/EU rendelet 29. cikkének (4) és (5) bekezdésében foglalt feltételek teljesülnek.
6. cikk
Az alkalmazandó nemzeti jog alapján kölcsönös biztosítóként elismert vállalkozástípus az 575/2013/EU rendelet 27. cikke (1) bekezdése a) pontja i. alpontjának alkalmazásában
(1) Az illetékes hatóságok meghatározhatják, hogy az 575/2013/EU rendelet második része alkalmazásában egy, az alkalmazandó nemzeti jog alapján elismert vállalkozástípus szövetkezeti társaságnak minősül, ha a (2), (3) és (4) bekezdésben meghatározott feltételek mindegyike teljesül:
(2) Valamely intézmény akkor minősül az (1) bekezdés alkalmazásában kölcsönös biztosítónak, ha jogi státusa a következő kategóriák valamelyikébe esik:
a)
Dániában: olyan társaságok („Foreninger”) vagy alapok („Fonde”), amelyek biztosítótársaságoknak („Forsikringsselskaber”), jelzálog-hitelintézeteknek („Realkreditinstitutter”), takarékpénztáraknak („Sparekasser”), takarékszövetkezeteknek („Andelskasser”) és takarékszövetkezetek fiókintézményeinek („Sammenslutninger af andelskasser”) a dán pénzügyi üzleti törvényben meghatározott részvénytársasággá történő átalakulásával jöttek létre;
b)
Írországban: a lakás-takarékpénztárakról szóló 1989. évi törvény alapján „building societies”-ként bejegyzett intézmények;
c)
az Egyesült Királyságban: a lakás-takarékpénztárakról szóló 1986. évi törvény alapján „building societies”-ként bejegyzett intézmények; a takarékbankokról szóló 1819. évi törvény (Skócia) alapján „savings bank”-ként bejegyzett intézmények.
(3) Az elsődleges alapvető tőke tekintetében akkor minősül valamely intézmény az (1) bekezdés alkalmazásában kölcsönös biztosítónak, ha az alkalmazandó nemzeti jognak vagy a társaság alapszabályának megfelelően a jogi személy szintjén csak az 575/2013/EU rendelet 29. cikkében említett tőkeinstrumentumokat bocsáthat ki.
(4) Valamely intézmény akkor minősül az (1) bekezdés alkalmazásában kölcsönös biztosítónak, ha a tőke és a tartalékok teljes összegének vagy annak egy részének az intézmény olyan tagjainak a tulajdonában áll, akik a szokásos üzletmenet keretében nem részesülnek a tartalékok közvetlen kifizetéséből, különösen nem osztalékfizetés útján. Ezek a feltételek akkor is teljesítettnek minősülnek, ha az intézmény olyan elsődleges alapvető tőkeinstrumentumokat bocsát ki, amelyek jogot biztosítanak a nyereségre és a tartalékokra, ha ezt az alkalmazandó nemzeti jog megengedi.
7. cikk
Az alkalmazandó nemzeti jog alapján hasonló intézményként elismert vállalkozástípus az 575/2013/EU rendelet 27. cikke (1) bekezdése a) pontja iv. alpontjának alkalmazásában
(1) Az illetékes hatóságok meghatározhatják, hogy az 575/2013/EU rendelet második része alkalmazásában egy, az alkalmazandó nemzeti jog alapján elismert vállalkozástípus a szövetkezetekhez, kölcsönös biztosítókhoz és takarékpénztárakhoz hasonló intézménynek minősül, ha a (2), (3) és (4) bekezdésben meghatározott feltételek mindegyike teljesül:
(2) Valamely intézmény akkor minősül az (1) bekezdés alkalmazásában szövetkezetekhez, kölcsönös biztosítókhoz és takarékpénztárakhoz hasonló intézménynek, ha jogi státusa a következő kategóriák valamelyikébe esik:
a)
Ausztriában: „Pfandbriefstelle der österreichischen Landes-Hypothekenbanken”-ként a „Bundesgesetz über die Pfandbriefstelle der österreichischen Landes-Hypothekenbanken (Pfandbriefstelle-Gesetz - PfBrStG)” alapján bejegyzett intézmények;
b)
Finnországban: „Hypoteekkiyhdistys”-ként vagy „Hypoteksförening”-ként a „Laki hypoteekkiyhdistyksistä” vagy „Lag om hypoteksföreningar” alapján bejegyzett intézmények;
(3) Az elsődleges alapvető tőke tekintetében akkor minősül valamely intézmény az (1) bekezdés alkalmazásában szövetkezetekhez, kölcsönös biztosítókhoz és takarékpénztárakhoz hasonló intézménynek, ha az alkalmazandó nemzeti jognak vagy a társaság alapszabályának megfelelően a jogi személy szintjén csak az 575/2013/EU rendelet 29. cikkében említett tőkeinstrumentumok kibocsátására képes.
(4) Valamely intézmény akkor minősül az (1) bekezdés alkalmazásában szövetkezetekhez, kölcsönös biztosítókhoz és takarékpénztárakhoz hasonló intézménynek, ha az alábbi feltételek közül egy vagy több teljesül:
a)
amennyiben a (3) bekezdésben említett elsődleges alapvető tőkeinstrumentumok birtokosainak, akik lehetnek az intézmény tagjai vagy ettől eltérő felek, az alkalmazandó nemzeti jog alapján lehetőségük van lemondani, akkor arra is joguk lehet, hogy a tőkeinstrumentumot visszaszolgáltassák az intézmény számára, figyelemmel kizárólag az alkalmazandó nemzeti jogban, a társaság alapszabályában, az 575/2013/EU rendeletben és az e rendeletben foglalt korlátozásokra. Ez nem akadályozza meg azt, hogy az intézmény az alkalmazandó nemzeti jog alapján az 575/2013/EU rendelet 29. cikkének megfelelő, olyan elsődleges alapvető tőkeinstrumentumokat bocsásson ki tagjai és egyéb felek számára, amelyek nem biztosítanak jogot arra, hogy a tőkeinstrumentumot visszaszolgáltassák az intézmény számára;
b)
a tőke, a tartalékok és az évközi vagy év végi nyereség összege az alkalmazandó nemzeti jog szerint nem fizethető ki az elsődleges alapvető tőkeinstrumentumok birtokosainak. Ez a feltétel akkor is teljesítettnek minősül, ha az intézmény olyan elsődleges alapvető tőkeinstrumentumokat bocsát ki, amelyek folyamatos működés mellett a részesedéssel rendelkezők számára jogot biztosítanak a nyereség és a tartalékok egy részére, ha ezt az alkalmazandó nemzeti jog megengedi, feltéve, hogy az említett rész arányban áll a tőkéhez és a tartalékokhoz történő hozzájárulásukkal, vagy ha ezt az alkalmazandó nemzeti jog egy alternatív rendelkezéssel összhangban lehetővé teszi. Az intézmény kibocsáthat olyan elsődleges alapvető tőkeinstrumentumokat, amelyek a birtokosaik részére az intézmény fizetésképtelensége vagy felszámolása esetén a tartalékokhoz való olyan jogot biztosítanak, amelynek nem kell arányosnak lennie a tőkéhez vagy a tartalékokhoz való hozzájárulással, ha az 575/2013/EU rendelet 29. cikkének (4) és (5) bekezdésében foglalt feltételek teljesülnek;
c)
a tőke és a tartalékok teljes összege vagy annak egy része az intézmény tagjainak tulajdonában áll, akik a szokásos üzletmenet keretében nem részesülnek a tartalékok közvetlen kifizetéséből, különösen nem osztalékfizetés útján.
3. alszakasz
Közvetett finanszírozás
8. cikk
Tőkeinstrumentumok közvetett finanszírozása az 575/2013/EU rendelet 28. cikke (1) bekezdésének b) pontja, 52. cikke (1) bekezdésének c) pontja és 63. cikke c) pontjának alkalmazásában
(1) A tőkeinstrumentumok 575/2013/EU rendelet 28. cikke (1) bekezdésének b) pontja, 52. cikke (1) bekezdésének c) pontja és 63. cikkének c) pontja szerinti közvetett finanszírozása nem közvetlen finanszírozásnak minősül.
(2) Az (1) bekezdés alkalmazásában a közvetlen finanszírozás olyan helyzetekre vonatkozik, amikor egy intézmény olyan kölcsönt vagy bármilyen formában más finanszírozást biztosított egy befektető számára, amelyet az a tőkeinstrumentumainak megvásárlására használt fel.
(3) Közvetlen finanszírozásnak minősül továbbá az olyan finanszírozás, amelyet egy intézmény tőkeinstrumentumainak megvásárlásától eltérő más célra biztosítanak bármely olyan természetes vagy jogi személy részére, aki a hitelintézetben az 575/2013/EU rendelet 4. cikkének (36) bekezdésében említett befolyásoló részesedéssel rendelkezik, vagy aki kapcsolt félnek minősül a kapcsolt felekre vonatkozó közzétételekről szóló IAS 24 nemzetközi számviteli standard (9) bekezdésében foglalt meghatározás értelmében, amelyet az Unióban az 1606/2002/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (7) szerint kell alkalmazni, figyelemmel az illetékes hatóság által meghatározott bármely további iránymutatásra, ha az intézmény nem képes az alábbi összes feltételnek való megfelelés igazolására:
a)
az ügylet a harmadik felekkel folytatott egyéb ügyletekkel megegyező feltételekkel valósul meg;
b)
a természetes vagy jogi személynek vagy a kapcsolt félnek nem kell a tőkeinstrumentumok kifizetésére vagy eladására hagyatkoznia a kamatfizetés és a finanszírozás visszafizetése támogatásának érdekében.
9. cikk
A tőkeinstrumentumok közvetett finanszírozásának alkalmazandó formái és jellege az 575/2013/EU rendelet 28. cikke (1) bekezdése b) pontjának, 52. cikke (1) bekezdése c) pontjának és 63. cikke c) pontjának alkalmazásában
(1) Egy intézmény tőkeinstrumentumainak közvetett módon történő megvásárlása finanszírozásának alkalmazandó formái és jellege a következőket tartalmazza:
a)
egy intézmény tőkeinstrumentumainak egy befektető által történő - kibocsátáskori vagy ezt követő - megvásárlásának finanszírozása olyan szervezetek révén, amelyek felett az intézmény közvetlen vagy közvetett ellenőrzéssel rendelkezik, vagy amelyek az alábbiak bármelyikébe tartoznak:
1.
az intézmény számviteli vagy prudenciális konszolidációjának köre;
2.
a konszolidált mérleg vagy a konszolidált éves beszámolóval egyenértékű, kibővített összesített számítás köre az 575/2013/EU rendelet 49. cikke (3) bekezdése a) pontja iv. alpontjának megfelelően, amelyet az intézményvédelmi rendszer vagy egy olyan, valamely központi testülethez kapcsolódó intézmények alkotta hálózat állít össze, amely nem olyan csoportként szervezett, mint amilyenhez az intézmény tartozik;
3.
az intézmény kiegészítő felügyeletének köre a pénzügyi konglomerátumhoz tartozó hitelintézetek, biztosítóintézetek és befektetési vállalkozások kiegészítő felügyeletéről szóló 2002/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (8) szerint.
b)
egy intézmény tőkeinstrumentumainak egy befektető által történő - kibocsátáskori vagy ezt követő - megvásárlásának finanszírozása olyan külső szervezetek révén, amelyeket garancia vagy egy hitelderivatíva használata véd, illetve más módon biztosítottak oly módon, hogy a hitelkockázatot átruházzák az intézményre vagy bármely olyan szervezetre, amely felett az intézmény közvetlen vagy közvetett ellenőrzéssel rendelkezik, vagy amelyek az alábbiak bármelyikébe tartoznak:
1.
az intézmény számviteli vagy prudenciális konszolidációjának köre;
2.
a konszolidált mérleg vagy a konszolidált éves beszámolóval egyenértékű, kibővített összesített számítás köre az 575/2013/EU rendelet 49. cikke (3) bekezdése a) pontja iv. alpontjának megfelelően, amelyet az intézményvédelmi rendszer vagy egy olyan, valamely központi testülethez kapcsolódó intézmények alkotta hálózat állít össze, amely nem olyan csoportként szervezett, mint amilyenhez az intézmény tartozik;
3.
az intézmény kiegészítő felügyeletének köre a 2002/87/EK irányelv szerint;
c)
olyan kölcsönvevő finanszírozása, aki a finanszírozást továbbadja a végső befektetőnek egy intézmény tőkeinstrumentumainak megvásárlása céljából a kibocsátáskor vagy ezt követően.
(2) Ahhoz, hogy valamely finanszírozás az (1) bekezdés alkalmazásában közvetett finanszírozásnak minősüljön, adott esetben a következő feltételeknek is teljesülniük kell:
a)
a befektető nem tartozik a következők egyikébe sem:
1.
az intézmény számviteli vagy prudenciális konszolidációjának köre;
2.
a konszolidált mérleg vagy a konszolidált éves beszámolóval egyenértékű, kibővített összesített számítás köre az 575/2013/EU rendelet 49. cikke (3) bekezdése a) pontja iv. alpontjának megfelelően, amelyet az intézményvédelmi rendszer vagy egy olyan, valamely központi testülethez kapcsolódó intézmények alkotta hálózat állít össze, amely nem olyan csoportként szervezett, mint amilyenhez az intézmény tartozik. E célból úgy kell tekinteni, hogy a kibővített összesített számítás köre kiterjed a befektetőre, amennyiben a vonatkozó tőkeinstrumentum konszolidáció vagy kibővített összesített számítás tárgyát képezi az 575/2013/EU rendelet 49. cikke (3) bekezdése a) pontja iv. alpontjának megfelelően olyan módon, hogy nem kerül sor a szavatolótőke-elemek többszörös felhasználására vagy szavatolótőke képzésére az intézményvédelmi rendszer tagjai között. Amennyiben az illetékes hatóságok a 575/2013/EU rendelet 49. cikke (3) bekezdésének megfelelő engedélye nyújtására nem került sor, ezt a feltételt akkor kell teljesítettnek tekinteni, ha mind az (1) bekezdés a) pontjában említett szervezetek, mind pedig az intézmény ugyanazon intézményvédelmi rendszer tagjai, és a szervezetek a tőkeinstrumentumaik megvásárlásához nyújtott finanszírozást az esettől függően az 575/2013/EU rendelet 36. cikke (1) bekezdésének f)-i) pontjának, 56. cikke a)-d) pontjának és 66. cikk a)-d) pontjának megfelelően levonják;
3.
az intézmény kiegészítő felügyeletének köre a 2002/87/EK irányelv szerint;
b)
a külső szervezet nem tartozik a következők egyikébe sem:
1.
az intézmény számviteli vagy prudenciális konszolidációjának köre;
2.
a konszolidált mérleg vagy a konszolidált éves beszámolóval egyenértékű, kibővített összesített számítás köre az 575/2013/EU rendelet 49. cikke (3) bekezdése a) pontja iv. alpontjának megfelelően, amelyet az intézményvédelmi rendszer vagy egy olyan, valamely központi testülethez kapcsolódó intézmények alkotta hálózat állít össze, amely nem olyan csoportként szervezett, mint amilyenhez az intézmény tartozik;
3.
az intézmény kiegészítő felügyeletének köre a 2002/87/EK irányelv szerint.
(3) Annak megállapítására, hogy a tőkeinstrumentum megvásárlása során igénybe vettek-e közvetlen vagy közvetett finanszírozást a 8. cikknek megfelelően, a figyelembe veendő összegből le kell vonni az esetleges egyedileg értékelt, elszámolt értékvesztési veszteséget.
(4) A 8. cikk szerinti közvetett vagy közvetlen finanszírozásként való besorolás elkerülése érdekében - amennyiben a kölcsönt vagy az egyéb formában történő finanszírozást vagy garanciát olyan természetes vagy jogi személy számára nyújtják, aki/amely a hitelintézetben befolyásoló részesedéssel rendelkezik, vagy aki a (3) bekezdésben említett kapcsolt félnek minősül - az intézmény folyamatosan biztosítja, hogy a kölcsönt vagy az egyéb formában történő finanszírozást vagy garanciát nem az intézmény tőkeinstrumentumainak közvetlen vagy közvetett megszerzésének céljára nyújtja. Amennyiben a kölcsönt vagy az egyéb formában történő finanszírozást vagy garanciát más típusú felek részére nyújtják, az intézmény ezt az ellenőrzést a legnagyobb gondosság elve alapján végzi.
(5) Kölcsönös biztosítók, szövetkezeti társaságok és hasonló intézmények tekintetében, amennyiben a nemzeti jog vagy az intézmény alapszabálya előírja egy vevő számára, hogy részesedést kell szereznie a tőkeinstrumentumokban ahhoz, hogy kölcsönt kaphasson, az adott kölcsön nem minősül közvetlen vagy közvetett finanszírozásnak, ha az alábbi feltételek mindegyike teljesül:
a)
az illetékes hatóság a jegyzés összegét nem jelentősnek minősíti;
b)
a kölcsön célja nem a kölcsönt nyújtó intézmény tőkeinstrumentumainak megvásárlása;
c)
az intézmény egy vagy több tőkeinstrumentumának jegyzése ahhoz szükséges, hogy a kölcsön kedvezményezettje a szövetkezeti társaság, kölcsönös biztosító vagy hasonló intézmény tagjává válhasson.
4. alszakasz
A tőkeinstrumentumok visszaváltására vonatkozó korlátozások
10. cikk
A kölcsönös biztosítók, takarékpénztárak, szövetkezeti társaságok és hasonló intézmények által kibocsátott tőkeinstrumentumok visszaváltására vonatkozó korlátozások az 575/2013/EU rendelet 29. cikke (2) bekezdése b) pontjának és az 575/2013/EU rendelet 78. cikke (3) bekezdésének alkalmazásában
(1) Egy intézmény csak akkor bocsáthat ki visszaváltási lehetőséget tartalmazó elsődleges alapvető tőkeinstrumentumot, ha ezt a lehetőséget az alkalmazandó nemzeti jog megengedi.
(2) Az intézménynek az 575/2013/EU rendelet 29. cikke (2) bekezdésének b) pontjában és 78. cikkének (3) bekezdésében említett azon lehetősége, hogy a tőkeinstrumentumokra vonatkozó rendelkezések alapján korlátozza a visszaváltást, magában foglalja mind a visszaváltás elhalasztásának, mind pedig a visszaváltható összeg korlátozásának a jogát. Az intézmény a (3) bekezdésben foglaltak szerint korlátlan ideig elhalaszthatja a visszaváltást vagy korlátozhatja a visszaváltható összeget.
(3) Az instrumentumokra vonatkozó rendelkezésekben a visszaváltás korlátozásának mértékét az intézmény az intézmény mindenkori prudenciális helyzetének alapján határozza meg, figyelemmel többek között különösen az alábbiakra:
a)
az intézmény általános pénzügyi, likviditási és fizetőképességi helyzete;
b)
az elsődleges alapvető tőke, az alapvető tőke és az összes tőke összege, összehasonlítva a teljes kockázati kitettségértékkel, amelyet az 575/2013/EU rendelet 92. cikke (1) bekezdésének a) pontjában foglalt követelményekkel, a 2013/36/EU irányelv 104. cikkének (1) bekezdésében foglalt egyedi tőkekövetelményekkel, és az említett irányelv 128. cikke 6. pontjában meghatározott kombinált pufferkövetelménnyel összhangban kell kiszámítani.
11. cikk
A kölcsönös biztosítók, takarékpénztárak, szövetkezeti társaságok és hasonló intézmények által kibocsátott tőkeinstrumentumok visszaváltására vonatkozó korlátozások az 575/2013/EU rendelet 29. cikke (2) bekezdése b) pontjának és az 575/2013/EU rendelet 78. cikke (3) bekezdésének alkalmazásában
(1) Az instrumentumokat szabályozó szerződéses vagy jogszabályi rendelkezésekben található visszaváltási korlátozások nem akadályozzák meg azt, hogy az illetékes hatóság az 575/2013/EU rendelet 78. cikkében szabályozott megfelelő alapon további korlátozásokat rendeljen el az eszközök visszaváltása vonatkozásában.
(2) Az illetékes hatóságok értékelik az instrumentumot szabályozó szerződéses vagy jogszabályi rendelkezésekben található visszaváltási korlátozások alapját. Előírhatják az intézmények számára az adott szerződéses rendelkezések módosítását, ha nem elégedettek a korlátozások megalapozottságával. Amennyiben szerződéses rendelkezések hiányában a nemzeti jog szabályozza az instrumentumokat, a jogalkotásnak lehetővé kell tennie, hogy az intézmény a 10. cikk (1)-(3) bekezdésében említett módon korlátozza a visszaváltást annak érdekében, hogy az instrumentumok elsődleges alapvető tőkének minősüljenek.
(3) A visszaváltást korlátozó bármely döntést a szervezeten belül írásban dokumentálni kell, és az intézmény köteles azt bejelenteni az illetékes hatóságnak, beleértve annak indokolását is, hogy a (3) bekezdésben foglalt feltételekre figyelemmel miért utasították vagy halasztották el a visszaváltást részben vagy egészben.
(4) Ha ugyanazon időszakban a visszaváltást korlátozó több döntésre is sor kerül, akkor az intézmények e döntéseket egy dokumentumban is rögzíthetik.
2. SZAKASZ
Prudenciális szűrők
12. cikk
Az értékesítésből származó nyereség koncepciója az 575/2013/EU rendelet 32. cikke (1) bekezdése a) pontjának alkalmazásában
(1) Az 575/2013/EU rendelet 32. cikke (1) bekezdésének a) pontjában említett értékesítésből származó nyereség koncepciója magában foglalja az intézmény bármely olyan értékesítésből származó elismert nyereségét, amelyet a szavatolótőke bármely elemének növekedéseként könyvelnek le, és amely értékpapírosított eszközök értékesítéséből származó jövőbeli kamatjövedelemhez kapcsolódik, amikor ezeket egy értékpapírosítási ügylet keretében eltávolítják az intézmény mérlegéből.
(2) Az értékesítésből származó elismert nyereséget a vonatkozó számviteli rendszer alkalmazásával megállapított alábbi a) és b) pontok közötti különbözetként kell meghatározni:
a)
a kapott ellenérték (beleértve bármely kapott új eszközt, csökkentve bármely átvállalt kötelezettséggel) nettó értéke;
b)
az értékpapírosított eszköz vagy a kivezetett rész könyv szerinti értéke.
(3) A jövőbeli kamatjövedelemhez kapcsolódó értékesítésből származó elismert nyereség ebben az összefüggésben az 575/2013/EU rendelet 242. cikkében meghatározott várható jövőbeli „értékpapírosítási felárat” jelenti.
3. SZAKASZ
Levonások az elsődleges alapvető tőkeelemekből
13. cikk
A folyó üzleti év veszteségeinek levonása az 575/2013/EU rendelet 36. cikke (1) bekezdése a) pontjának alkalmazásában
(1) Az elsődleges alapvető tőkének az év során történő kiszámítása érdekében, függetlenül attól, hogy az intézmény az egyes évközi időszakok végén lezárja-e a pénzügyi nyilvántartását, az intézmény meghatározza az eredménykimutatását és a felmerülésükkel egy időben az esetlegesen keletkezett veszteségeket levonja az elsődleges alapvető tőkeelemekből.
(2) Az intézmény eredménykimutatásának az (1) bekezdéssel összhangban való meghatározása céljára a bevételek és a kiadások meghatározása ugyanazzal az eljárással és ugyanazon számviteli szabályozás alapján történik, mint amelyik az év végi pénzügyi beszámolót követi. A bevételek és kiadások becslése prudens módon történik és azokat ahhoz az évközi időszakhoz kell hozzárendelni, amelynek során felmerültek, úgy, hogy minden egyes évközi időszak ésszerű mértékű összeget viseljen a várható éves bevételekből és kiadásokból. A jelentős vagy nem ismétlődő eseményeket teljes egészében és haladéktalanul figyelembe kell venni abban az évközi időszakban, amelynek során felmerültek.
(3) Nincs szükség levonásra, ha az elsődleges alapvető tőkeelemeknél a folyó üzleti év veszteségeit az évközi vagy év végi pénzügyi beszámoló eredményeként már figyelembe vették. E cikk alkalmazásában a pénzügyi beszámoló azt jelenti, hogy az évközi vagy az év végi zárást követően a nyereséget és a veszteséget a nemzetközi számviteli standardok alkalmazásáról szóló 1606/2002/EK rendelet szerint az intézményre irányadó számviteli szabályozásnak és a bankok és más pénzügyi intézmények éves beszámolójáról és konszolidált éves beszámolójáról szóló 86/635/EGK tanácsi irányelvnek (9) megfelelően határozzák meg.
(4) Az (1)-(3) bekezdéseket ugyanilyen módon kell alkalmazni a halmozott egyéb átfogó jövedelem körébe sorolt nyereségekre és veszteségekre.
14. cikk
Jövőbeli nyereségtől függően érvényesíthető halasztott adókövetelések levonása az 575/2013/EU rendelet 36. cikke (1) bekezdése c) pontjának alkalmazásában
(1) A jövőbeli nyereségtől függően érvényesíthető halasztott adóköveteléseknek az 575/2013/EU rendelet 36. cikke (1) bekezdésének c) pontja szerinti levonását a (2) és (3) bekezdések szerint kell elvégezni.
(2) A halasztott adókövetelések és a kapcsolódó halasztott adókötelezettségek közötti kiegyenlítést minden egyes adóalany tekintetében külön kell elvégezni. A kapcsolódó halasztott adókötelezettségek azokra korlátozódnak, amelyek a halasztott adókövetelések joghatóságával megegyező joghatóság szerinti adójog alapján merülnek fel. A halasztott adókövetelések és kötelezettségek konszolidált szintű kiszámítása tekintetében az adóalany magában foglal tetszőleges számú olyan egységet, amely az alkalmazandó nemzeti jog szerinti ugyanazon adócsoport, költségvetési konszolidáció, költségvetési egység vagy konszolidált adóbevallás tagja.
(3) A jövőbeli nyereségtől függően érvényesíthető halasztott adókövetelések kiegyenlítésére felhasználható kapcsolódó halasztott adókötelezettségek összege egyenlő az alábbi a) és b) pont szerinti összegek különbségével:
a)
az alkalmazandó számviteli szabályozás szerinti halasztott adókötelezettségek összege;
b)
immateriális javakból és meghatározott szolgáltatást nyújtó nyugdíjalapban lévő eszközökből származó kapcsolódó halasztott adókötelezettségek összege.
15. cikk
Meghatározott szolgáltatást nyújtó nyugdíjalapban lévő eszközök levonása az 575/2013/EU rendelet 36. cikke (1) bekezdése e) pontjának és az 575/2013/EU rendelet 41. cikke (1) bekezdése b) pontjának alkalmazásában
(1) Az illetékes hatóság csak akkor biztosítja az 575/2013/EU rendelet 41. cikke (1) bekezdésének b) pontjában említett előzetes engedélyt, ha a meghatározott szolgáltatást nyújtó nyugdíjalapban lévő megfelelő eszközök korlátozás nélküli használatára vonatkozó képesség az eszközökhöz való haladéktalan és korlátlan hozzáférést foglal magában, így például, ha az eszközök használatát nem tiltja semmiféle korlátozás és harmadik feleknek semmiféle igénye nem áll fenn ezekre az eszközökre nézve.
(2) Az eszközökhöz való korlátlan hozzáférés fennállása feltételezhető abban az esetben, ha az intézménynek nem kell egyedi jóváhagyást kérnie és kapnia a nyugdíjalap vezetőjétől vagy a nyugdíj kedvezményezettjeitől minden esetben, amikor hozzá szeretne férni az alapban található többletforrásokhoz.
16. cikk
Az előre látható adóterhek levonása az 575/2013/EU rendelet 36. cikke (1) bekezdése l) pontjának és 56. cikke f) pontjának alkalmazásában
(1) Feltéve, hogy az intézmény olyan számviteli szabályozást és számviteli politikát alkalmaz, amelyek a mérlegben vagy az eredménykimutatásban elismert ügyletekre és más eseményekre vonatkozó folyó és halasztott adókötelezettségek teljes körű elismeréséről rendelkeznek, az intézmény úgy tekintheti, hogy az előre látható adóterheket már figyelembe vették. Az illetékes hatóság köteles meggyőződni arról, hogy megtették az összes szükséges levonást az alkalmazandó számviteli szabályozás vagy bármely egyéb kiigazítás alapján.
(2) Ha az intézmény az elsődleges alapvető tőkét az 1606/2002/EK rendelet szerint elkészített pénzügyi kimutatás alapján számítja ki, akkor az (1) bekezdésben foglalt feltétel teljesítettnek minősül.
(3) Ha az (1) bekezdésben foglalt feltétel nem teljesül, az intézmény köteles csökkenteni az elsődleges alapvető tőkét a mérlegben vagy az eredménykimutatásban elismert ügyletekre és más eseményekre vonatkozó, a mérlegben vagy az eredménykimutatásban még el nem ismert folyó és halasztott adókötelezettségek becsült összegével. A folyó és halasztott adókötelezettségek becsült összegét az 1606/2002/EK rendeletben meghatározott módszerrel egyenértékű módszer használatával kell meghatározni. A halasztott adókötelezettségek becsült összegét nem lehet beszámítani olyan halasztott adókövetelésekkel szemben, amelyeket nem ismertek el a pénzügyi kimutatásokban.
4. SZAKASZ
Az elsődleges alapvető tőkeelemekből, a kiegészítő alapvető tőkeelemekből, valamint a járulékos tőkeelemekből történő egyéb levonások
17. cikk
Pénzügyi vállalkozások tőkeinstrumentumainak egyéb levonásai az 575/2013/EU rendelet 36. cikke (3) bekezdésének alkalmazásában
(1) Az 575/2013/EU rendelet 4. cikke (26) bekezdésében meghatározott pénzügyi vállalkozások tőkeinstrumentumainak állományát az alábbi számításoknak megfelelően kell levonni:
a)
az elsődleges alapvető tőkeelemekből minden korlátozás nélkül le kell vonni minden olyan instrumentumot, amely a kibocsátó pénzügyi vállalkozásra irányadó társasági jog szerint tőkének minősül, és abban az esetben, ha a pénzügyi vállalkozásra fizetőképességi követelmények is vonatkoznak, azokat, amelyek a szabályozói tőkekövetelmények legmagasabb tőkeszintjén találhatók;
b)
az elsődleges alapvető tőkeelemekből le kell vonni minden olyan instrumentumot, amely a kibocsátóra irányadó társasági jog szerint tőkének minősül és abban az esetben, ha a pénzügyi vállalkozásra fizetőképességi követelmények nem vonatkoznak, amelyek lejárat nélküliek, a felmerülő veszteségek első és arányosan legnagyobb részét viselik, fizetésképtelenség és felszámolás esetén az összes többi követelés alá sorolódnak és nem rendelkeznek sem preferenciális sem előre rögzített kifizetési joggal;
c)
a kiegészítő alapvető tőkeelemekből le kell vonni bármely olyan alárendelt instrumentumot, amely folyamatosan veszteségeket visel, beleértve a kamatszelvény kifizetések felfüggesztésére vonatkozó hatáskört is. Ha ezen alárendelt instrumentumok összege meghaladja a kiegészítő alapvető tőkét, a többletösszeget az elsődleges alapvető tőkéből kell levonni;
d)
bármely egyéb alárendelt instrumentumot a járulékos tőkeelemekből kell levonni. Ha ezen alárendelt instrumentumok összege meghaladja a járulékos tőkét, a többletösszeget a kiegészítő alapvető tőkeelemekből kell levonni. Ha a kiegészítő alapvető tőke összege nem elegendő, a fennmaradó többletösszeget az elsődleges alapvető tőkeelemekből kell levonni;
e)
az elsődleges alapvető tőkeelemekből le kell vonni bármely egyéb, a pénzügyi vállalkozás szavatolótőkéjében a vonatkozó és alkalmazandó prudenciális keretszabályozás alapján szereplő instrumentumot vagy bármely egyéb olyan instrumentumot, amelyről az intézmény nem képes igazolni, hogy arra az a), b), c) vagy d) pontokban szereplő feltételek vonatkoznak.
(2) A (3) bekezdésben említett esetekben az intézményeknek a tőkeinstrumentum-állományokra a megfelelő levonási módszer alapján kell alkalmazniuk az 575/2013/EU rendeletben szabályozott levonásokat. E bekezdés alkalmazásában megfelelő levonási módszernek kell tekinteni azt a módszert, amely ugyanannak a tőkeelemnek a levonására vonatkozik, mint ahová a tőke besorolható lenne akkor, ha azt maga az intézmény bocsátotta volna ki.
(3) Az (1) bekezdésben említett levonások nem alkalmazhatók a következő esetekben:
a)
ha a pénzügyi vállalkozást egy illetékes hatóság engedélyezte és felügyeli, és az 575/2013/EU rendelet szerinti intézményekre alkalmazandókkal egyenértékű prudenciális követelmények hatálya alá tartozik. Ezt a módszert harmadik országok pénzügyi vállalkozásaira csak akkor lehet alkalmazni, ha az említett rendeletnek megfelelően elvégezték az érintett harmadik ország prudenciális rendszerének egyenértékűségi értékelését és megállapították, hogy az érintett harmadik ország prudenciális rendszere legalább az Unióban alkalmazottal egyenértékű.
b)
ha a pénzügyi vállalkozás a 2009/110/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (10) 2. cikke szerinti elektronikuspénz-kibocsátó intézmény és nem részesül az említett irányelv 9. cikkében biztosított választható mentességekből;
c)
ha a pénzügyi vállalkozás a 2007/64/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (11) 4. cikke szerinti elektronikuspénz-kibocsátó intézmény és nem részesül az említett irányelv 26. cikkében biztosított mentességből;
d)
ha a pénzügyi vállalkozás a 2011/61/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (12) 4. cikke szerinti alternatívbefektetésialap-kezelő vagy a 2009/65/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (13) 2. cikkének (1) bekezdése szerinti alapkezelő társaság.
18. cikk
Harmadik országok biztosítóinak és viszontbiztosítóinak tőkeinstrumentumai az 575/2013/EU rendelet 36. cikke (3) bekezdésének alkalmazásában
(1) Az alábbiak szerint kell levonni harmadik országok biztosítóinak és viszontbiztosítóinak azon tőkeinstrumentum-állományait, amelyekre olyan szolvenciarendszer vonatkozik, amelyet vagy a 2009/138/EK irányelv 227. cikkében meghatározott eljárás keretében, az irányelv I. címének VI. fejezetében meghatározottal nem egyenértékűként értékeltek, vagy amelynek az értékelését nem végezték el:
a)
az elsődleges alapvető tőkeelemekből le kell vonni minden olyan instrumentumot, amely a kibocsátó harmadik országbeli biztosítóra és viszontbiztosítóra irányadó társasági jog szerint tőkének minősül, és amelyek a harmadik országbeli rendszer szerint minden korlátozás nélkül a szabályozói tőkekövetelmények legmagasabb tőkeszintjén találhatók;
b)
a kiegészítő alapvető tőkeelemekből le kell vonni bármely olyan alárendelt instrumentumot, amely folyamatosan veszteségeket visel, beleértve a kamatszelvény kifizetések felfüggesztésére vonatkozó hatáskört is. Ha ezen alárendelt instrumentumok összege meghaladja a kiegészítő alapvető tőkét, a többletösszeget az elsődleges alapvető tőkeelemekből kell levonni;
c)
bármely egyéb alárendelt instrumentumot a járulékos tőkeelemekből kell levonni. Ha ezen alárendelt instrumentumok összege meghaladja a járulékos tőkét, a többletösszeget a kiegészítő alapvető tőkeelemekből kell levonni. Ha ez a többletösszeg meghaladja a kiegészítő alapvető tőkét, a fennmaradó többletösszeget le kell vonni az elsődleges alapvető tőkeelemekből;
d)
prudenciális fizetőképességi követelmények hatálya alatt álló harmadik országbeli biztosítók és viszontbiztosítók esetén az elsődleges alapvető tőkeelemekből le kell vonni bármely egyéb, a harmadik országbeli biztosító és viszontbiztosító szavatolótőkéjében a vonatkozó és alkalmazandó szolvenciarendszer alapján szereplő instrumentumot vagy bármely egyéb olyan instrumentumot, amelyről az intézmény nem képes igazolni, hogy arra az a), b) vagy c) pontokban szereplő feltételek vonatkoznak.
(2) Amennyiben a harmadik ország szolvenciarendszerét, beleértve a saját forrásokra vonatkozó szabályokat, a 2009/138/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 227. cikkében meghatározott eljárás keretében, az irányelv I. címének VI. fejezetében meghatározottal egyenértékűként értékeltek, a harmadik országok biztosítói és viszontbiztosítói tőkeinstrumentum-állományait a 2009/138/EK irányelv 14. cikkével összhangban engedélyezett biztosítók vagy viszontbiztosítók tőkeinstrumentum-állományaiként kell kezelni.
(3) Az e cikk (2) bekezdésében említett esetekben az intézményeknek az esettől függően az 575/2013/EU rendelet 44. cikkének b) pontjában, 58. cikkének b) pontjában és 68. cikkének b) pontjában szabályozott levonásokat kell alkalmazniuk a szavatolótőke-biztosítási állományokra.
19. cikk
A 2009/138/EK irányelv hatálya alól kizárt vállalkozások tőkeinstrumentumai az 575/2013/EU rendelet 36. cikke (3) bekezdésének alkalmazásában
A 2009/138/EK irányelv hatálya alól kizárt vállalkozások tőkeinstrumentum-állományait az említett irányelv 4. cikkével összhangban az alábbiak szerint kell levonni:
a)
az elsődleges alapvető tőkéből minden korlátozás nélkül minden olyan instrumentumot le kell vonni, amely a kibocsátó vállalkozásra irányadó társasági jog szerint tőkének minősül, és amelyek a szabályozói tőkekövetelmények legmagasabb tőkeszintjén találhatók;
b)
a kiegészítő alapvető tőkeelemekből le kell vonni bármely olyan alárendelt instrumentumot, amely folyamatosan veszteségeket visel, beleértve a kamatszelvény kifizetések felfüggesztésére vonatkozó hatáskört is. Ha ezen alárendelt instrumentumok összege meghaladja a kiegészítő alapvető tőkét, a többletösszeget az elsődleges alapvető tőkeelemekből kell levonni;
c)
bármely egyéb alárendelt instrumentumot a járulékos tőkeelemekből kell levonni. Ha ezen alárendelt instrumentumok összege meghaladja a járulékos tőkét, a többletösszeget a kiegészítő alapvető tőkeelemekből kell levonni. Ha ez az összeg meghaladja a kiegészítő alapvető tőkét, a fennmaradó többletösszeget le kell vonni az elsődleges alapvető tőkeelemekből;
d)
az elsődleges alapvető tőkéből le kell vonni bármely egyéb, a vállalkozás szavatolótőkéjében a vonatkozó és alkalmazandó szolvenciarendszer alapján szereplő instrumentumot vagy bármely egyéb olyan instrumentumot, amelyről az intézmény nem képes igazolni, hogy arra az a), b) vagy c) pontokban szereplő feltételek vonatkoznak.
III. FEJEZET
KIEGÉSZÍTŐ ALAPVETŐ TŐKE
1. SZAKASZ
A visszaváltás ösztönzőinek formája és jellege
20. cikk
A visszaváltás ösztönzőinek formája és jellege az 575/2013/EU rendelet 52. cikke (1) bekezdése g) pontjának és 63. cikke h) pontjának alkalmazásában
(1) A visszaváltás ösztönzőjének minősül minden olyan jellemző, amely a kibocsátás időpontjában a tőkeinstrumentum valószínűsíthető visszaváltására vonatkozó várakozást biztosít.
(2) Az (1) bekezdésben említett ösztönzők a következő formákat foglalják magukban:
a)
az instrumentum hitelkockázati felár emelkedésével összekapcsolt vételi opció, ha a vételi opciót nem gyakorolják;
b)
az instrumentum elsődleges alapvető tőkeinstrumentummá történő átalakítására vonatkozó előírással vagy befektetői opcióval összekapcsolt vételi opció, ha a vételi opciót nem gyakorolják;
c)
a referencia-kamatláb változtatásával összekapcsolt vételi opció, ha a második referencia-kamatlábra vonatkozó hitelkockázati felár magasabb, mint a csereügyletek kamatával csökkentett eredeti kifizetési ráta;
d)
a visszaváltási összeg jövőbeli emelkedésével összekapcsolt vételi opció;
e)
az instrumentum hitelkockázati felárának emelkedésével vagy a referencia-kamatláb változtatásával összekapcsolt újraforgalmazási opció, ha a második referencia-kamatlábra vonatkozó hitelkockázati felár magasabb, mint a csereügyletek kamatával csökkentett eredeti kifizetési ráta, ha az instrumentum nem kerül újra forgalomba;
f)
az instrumentum olyan módon történő forgalmazása, amely a befektetők számára arra utal, hogy az instrumentumra vonatkozó vételi jogot gyakorolni fogják.
2. SZAKASZ
A tőkeösszeg átváltása vagy leírása
21. cikk
A tőkeösszeg felértékelésének természete a leírást követően az 575/2013/EU rendelet 52. cikke (1) bekezdése n) pontjának és 52. cikke (2) bekezdése c) pontja ii. alpontjának alkalmazásában
(1) A tőkeösszeg leírását arányosan kell alkalmazni az olyan kiegészítő alapvető tőkeinstrumentumok összes birtokosára, amelyek hasonló leírási mechanizmust és azonos küszöbszintet tartalmaznak.
(2) A leírás az összes következő feltétel teljesülése esetén tekinthető átmenetinek:
a)
a leírást követően fizetendő bármely kifizetésnek a csökkentett tőkeösszeg lesz az alapja;
b)
a felértékelések alapja a nyereség lesz, azt követően, hogy az intézmény a végleges nyereséget megerősítő formális döntést hozott;
c)
az instrumentum bármely felértékelése vagy kamatszelvények csökkentett tőkeösszegen való kifizetése az intézmény kizárólagos hatáskörébe tartozik, figyelemmel a d)-f) pontokból eredő megkötésekre, és az intézmény nem köteles arra, hogy egyedi körülmények fennállása esetén a felértékelést alkalmazza vagy felgyorsítsa;
d)
a felértékelést arányos alapon kell elvégezni azon hasonló kiegészítő alapvető tőkeinstrumentumok tekintetében, amelyeket leértékeltek;
e)
az instrumentum felértékelésére és a kamatszelvények csökkentett tőkeösszegen való kifizetésére fordítható maximális összeg megegyezik az intézmény nyereségének és az 1. pontban meghatározott összeg, valamint a 2. pontban meghatározott összeg hányadosának szorzatával:
1.
az intézmény összes leírt kiegészítő alapvető tőkeinstrumentumai névleges értékének összege a leírás előtt;
2.
az intézmény összes alapvető tőkéje;
f)
bármely felértékelési összeg és a kamatszelvények csökkentett tőkeösszegen való kifizetésének együttes összegét az elsődleges alapvető tőke csökkenésével járó kifizetésként kell kezelni és - az elsődleges alapvető tőkeinstrumentumok egyéb csökkentéseivel együtt - vonatkoznak rá a maximálisan kifizethető összeggel kapcsolatos, a 2013/36/EU irányelv 141. cikkének (2) bekezdésében említett és a nemzeti jogszabályokban vagy rendelkezésekben átültetett korlátozások.
(3) A (2) bekezdés e) pontja alkalmazásában a számítást a felértékelés végrehajtásának időpontjában kell elvégezni.
22. cikk
A kiváltó esemény bekövetkezésének megállapítására vonatkozó eljárások és ütemezés az 575/2013/EU rendelet 52. cikke (1) bekezdése n) pontjának alkalmazásában
(1) Ha az intézmény megállapította, hogy elsődleges alapvetőtőke-megfelelési mutatója az instrumentum átváltását vagy leírását aktiváló szint alá esett az 575/2013/EU rendelet első részének II. címében meghatározott követelmények alkalmazásának szintjén, az intézmény vezetőtestülete vagy bármely más illetékes testülete haladéktalanul megállapítja, hogy a szükséges intézkedést kiváltó esemény következett be, ami az instrumentum leírásának vagy átváltásának kötelezettségét vonja maga után.
(2) A leírandó vagy átváltandó összeget a lehető leghamarabb, de legfeljebb a kiváltó esemény bekövetkezésének az (1) bekezdés szerinti megállapítását követő egy hónapon belül meg kell határozni.
(3) Az illetékes hatóság előírhatja, hogy a (2) bekezdésben említett egy hónapos maximális időtartamot csökkentsék azokban az esetekben, amikor úgy ítéli meg, hogy az átváltandó vagy leírandó összeget már kellő bizonyossággal megállapították, illetve amikor megítélése szerint azonnali átváltásra vagy leírásra van szükség.
(4) Amennyiben a kiegészítő alapvető tőkeinstrumentumot szabályozó rendelkezések szerint a leírandó vagy átváltandó összeg független felülvizsgálatára van szükség, vagy ha az illetékes hatóság írja elő a leírandó vagy átváltandó összeg meghatározásának független felülvizsgálatát, az intézmény vezetőtestülete vagy bármely más illetékes testülete köteles gondoskodni ennek haladéktalan teljesítéséről. Az említett független felülvizsgálatot a lehető leghamarabb el kell végezni, és az nem akadályozhatja az intézményt a kiegészítő alapvető tőkeinstrumentum leírásában vagy átváltásában, valamint a (2) és (3) bekezdésben meghatározott követelmények teljesítésében.
3. SZAKASZ
Az instrumentum olyan jellemzői, amelyek akadályozhatják a feltőkésítést
23. cikk
Az instrumentum olyan jellemzői, amelyek akadályozhatják a feltőkésítést az 575/2013/EU rendelet 52. cikke (1) bekezdése o) pontjának alkalmazásában
Az intézmény feltőkésítését akadályozható jellemzők közé azok a rendelkezések tartoznak, amelyek új tőkeinstrumentum kibocsátásának esetére előírják az intézmény számára a tőkeinstrumentumok fennálló birtokosainak kompenzálását.
4. SZAKASZ
Különleges célú gazdasági egységek alkalmazása a szavatolótőke-instrumentumok közvetett kibocsátására
24. cikk
Különleges célú gazdasági egységek alkalmazása a szavatolótőke-instrumentumok közvetett kibocsátására az 575/2013/EU rendelet 52. cikke (1) bekezdése p) pontjának és 63. cikke n) pontjának alkalmazásában
(1) Amennyiben egy intézmény vagy az 575/2013/EU rendelet első része II. címének 2. fejezete szerinti összevont alapú felügyelet alá tartozó szervezet olyan tőkeinstrumentumot bocsát ki, amelyet különleges célú gazdasági egység jegyez, akkor ezt a tőkeinstrumentumot nem lehet - az intézmény vagy a fent említett szervezet szintjén - a különleges célú gazdasági egység számára kibocsátott legalacsonyabb minőségű tőkénél és a különleges célú gazdasági egység által harmadik felek részére kibocsátott tőkénél magasabb minőségű tőkeként elismerni. Az említett követelményt a prudenciális követelmények alkalmazásának konszolidált, szubkonszolidált és egyéni szintjein kell alkalmazni.
(2) Valamely különleges célú gazdasági egység által kibocsátott eszközök birtokosainak jogai nem lehetnek kedvezőbbek annál, mintha az instrumentumot közvetlenül az intézmény vagy az 575/2013/EU rendelet első része II. címének 2. fejezete szerinti összevont alapú felügyelet alá tartozó szervezet bocsátotta volna ki.
IV. FEJEZET
ÁLTALÁNOS KÖVETELMÉNYEK
1. SZAKASZ
Indexhez kötött részesedésekből származó közvetett részesedés
25. cikk
A kitettségek kiszámításának alternatívájaként alkalmazott becslések konzervatív jellegének mértéke az 575/2013/EU rendelet 76. cikke (2) bekezdésének alkalmazásában
(1) Valamely becslés akkor megfelelően konzervatív, ha az alábbi feltételek valamelyike teljesül:
a)
amennyiben az index befektetési megbízása meghatározza, hogy egy az index részét képező pénzügyi ágazatbeli szervezet tőkeinstrumentuma nem haladhatja meg az index valamely legmagasabb százalékos értékét, az intézmény az említett százalékot azon részesedések értékének kiszámítására használja, amelyek a 17. cikk (2) bekezdésével összhangban levonásra kerülnek az elsődleges alapvető tőkeelemekből, a kiegészítő alapvető tőkeelemekből vagy a járulékos tőkeelemekből, illetve azokban az esetekben, amikor az intézmény nem tudja megállapítani a részesedések pontos jellegét, az elsődleges alapvető tőkeelemekből.
b)
amennyiben az intézmény nem képes meghatározni az a) pontban említett legmagasabb százalékos értéket, és amennyiben az index befektetési megbízása vagy egyéb vonatkozó információk alapján pénzügyi ágazatbeli szervezetek tőkeinstrumentumait foglalja magában, az intézmény az indexhez kötött részesedések teljes összegét levonja a 17. cikk (2) bekezdésével összhangban az elsődleges alapvető tőkeelemekből, a kiegészítő alapvető tőkeelemekből vagy a járulékos tőkeelemekből, illetve azokban az esetekben, amikor az intézmény nem tudja megállapítani a részesedések pontos jellegét, az elsődleges alapvető tőkeelemekből.
(2) Az (1) bekezdés alkalmazásában a következők alkalmazandók:
a)
egy indexhez kötött részesedésből eredő közvetett részesedés az index arányában tartalmazza az indexbe foglalt pénzügyi ágazatbeli szervezetek elsődleges alapvető, kiegészítő alapvető és járulékos tőkeinstrumentumaiba történt befektetéseket;
b)
egy index többek között az alábbiakat tartalmazza: index alapok, részvény- vagy kötvényindexek vagy bármely egyéb olyan konstrukció, amelyben az alaptermék egy pénzügyi ágazatbeli szervezet által kibocsátott tőkeinstrumentum.
26. cikk
A „műveletműködési szempontból megterhelő” kifejezés jelentése az 575/2013/EU rendelet 76. cikke (3) bekezdésében
(1) Az 575/2013/EU rendelet 76. cikke (3) bekezdésének alkalmazásában a „műveletműködési szempontból megterhelő” kifejezés olyan helyzeteket jelent, amelyekben az illetékes hatóságok értékelése szerint folyamatosan nem indokolt a pénzügyi ágazatbeli szervezetek tőkerészesedéseire vonatkozó vizsgálati módszer alkalmazása. A műveletműködési szempontból megterhelő jelleg értékelése során az illetékes hatóságok kötelesek figyelembe venni az ilyen pozíciók alacsony lényegességét és rövid tartási időszakát. A rövid időtartamú tartási időszak szükségessé teszi az index erős likviditásának az intézmény általi bizonyítását.
(2) Az (1) bekezdés alkalmazásában egy pozíció akkor minősül alacsony lényegességűnek, ha az alábbi feltételek mindegyike teljesül:
a)
az indexhez között részesedésekből származó, bármely vizsgálat elvégzése előtt mért egyéni nettó kitettség nem haladja meg az 575/2013/EU rendelet 46. cikke (1) bekezdésének a) pontjában kiszámított elsődleges alapvető tőketételek 2 %-át;
b)
az indexhez között részesedésekből származó, bármely vizsgálat elvégzése előtt mért összesített nettó kitettség nem haladja meg az 575/2013/EU rendelet 46. cikke (1) bekezdésének a) pontjában kiszámított elsődleges alapvető tőketételek 5 %-át;
c)
az indexhez kötött részesedésekből származó, bármely vizsgálat elvégzése előtt mért összesített nettó kitettség összege és az 575/2013/EU rendelet 36. cikke (1) bekezdésének h) pontja alapján levonásra kerülő bármely egyéb részesedés nem haladja meg az 575/20136/EU rendelet 46. cikke (1) bekezdésének a) pontjában kiszámított elsődleges alapvető tőketételek 10 %-át;
2. SZAKASZ
A szavatolótőke csökkentésének felügyeleti engedélyezése
27. cikk
Az „intézmény jövedelemtermelő képessége szempontjából fenntartható” kifejezés jelentése az 575/2013/EU rendelet 78. cikke (1) bekezdése a) pontjának alkalmazásában
Az „intézmény jövedelemtermelő képessége szempontjából fenntartható” kifejezés az 575/2013/EU rendelet 78. cikke (1) bekezdésének a) pontja alapján azt jelenti, hogy az intézménynek az illetékes hatóság által értékelt nyereségessége továbbra is megbízható marad és sem az adott időpontban, sem a belátható jövőben nem látható semmiféle negatív változás azt követően, hogy az instrumentumokat egyenértékű vagy magasabb minőségű szavatolótőke-instrumentumokkal váltották fel. Az illetékes hatóság értékelése figyelembe veszi az intézmény stresszhelyzetek esetén várható nyereségességét.
28. cikk
Az intézmény által benyújtott, visszaváltásra, csökkentésre vagy visszavásárlásra vonatkozó kérelemmel kapcsolatos eljárásra és adatokra vonatkozó követelmények az 575/2013/EU rendelet 77. cikkének alkalmazásában
(1) A szavatolótőke-instrumentumok visszaváltását, csökkentését és visszavásárlását csak azt követően lehet bejelenteni az instrumentumokban részesedéssel rendelkezők számára, hogy az intézmény beszerezte az illetékes hatóság előzetes engedélyét.
(2) Amennyiben a visszaváltás, csökkentés és visszavásárlás várhatóan kellő bizonyossággal bekövetkezik, és miután beszerezték az illetékes hatóság előzetes engedélyét, az intézmény levonja a visszaváltás, csökkentés vagy visszavásárlás megfelelő összegét a szavatolótőkéje megfelelő elemeiből, még mielőtt a tényleges visszaváltásra, csökkentésre vagy visszavásárlásra sor kerülne. A kellő bizonyosság fennállása különösen akkor vélelmezhető, ha az intézmény nyilvánosan bejelentette egy szavatolótőke-instrumentumra vonatkozó visszaváltási, csökkentési vagy visszavásárlási szándékát.
(3) Az (1) és (2) bekezdést adott esetben a prudenciális követelmények alkalmazásának konszolidált, szubkonszolidált és egyéni szintjein kell alkalmazni.
29. cikk
Visszaváltásra, csökkentésre vagy visszavásárlásra vonatkozó intézményi kérelem benyújtása az 575/2013/EU rendelet 77. és 78. cikkének alkalmazásában, valamint a visszaváltás korlátozásának megfelelő alapja az 575/2013/EU rendelet 78. cikke (3) bekezdésének alkalmazásában
(1) Egy intézménynek kérelmet kell benyújtania az illetékes hatósághoz mielőtt visszaváltaná, csökkentené vagy visszavásárolná elsődleges alapvető tőkeinstrumentumait, illetve megvenné, visszaváltaná vagy visszavásárolná kiegészítő alapvető vagy járulékos tőkeinstrumentumait.
(2) A kérelem tartalmazhatja számos tőkeinstrumentum tekintetében az 575/2013/EU rendelet 77. cikkében felsorolt lépéseknek egy korlátozott időszakon belül való elvégzésére vonatkozó tervet.
(3) Abban az esetben, ha az elsődleges alapvető tőkeinstrumentumok, kiegészítő alapvető tőkeinstrumentumok vagy járulékos tőkeinstrumentumok visszavásárlására árjegyzési célból kerül sor, az illetékes hatóságok összhangban az 575/2013/EU rendelet 78. cikkében meghatározott feltételekkel, előzetesen engedélyezhetik a rendelet 77. cikkében felsorolt lépéseket egy bizonyos előre meghatározott összeg tekintetében.
a)
Az elsődleges alapvető tőkeinstrumentumok tekintetében az említett összeg nem haladhatja meg a következő összegek közül az alacsonyabb összeget:
1.
a vonatkozó kibocsátás összegének 3 %-a;
2.
azon összeg 10 %-a, amellyel az elsődleges alapvető tőke meghaladja az elsődleges alapvető tőkekövetelményeknek az 575/2013/EU rendelet 92. cikke szerint meghatározott összegét, a 2013/36/EU irányelv 104. cikkének (1) bekezdésének a) pontjában foglalt egyedi tőkekövetelményeket és az említett irányelv 128. cikkének 6. pontjában meghatározott kombinált pufferkövetelményt.
b)
A kiegészítő alapvető és járulékos tőkeinstrumentumok tekintetében az említett előre meghatározott összeg nem haladhatja meg a következő összegek közül az alacsonyabb összeget:
1.
a vonatkozó kibocsátás összegének 10 %-a;
2.
a fennálló kiegészítő alapvető tőkeinstrumentumok vagy adott esetben járulékos tőkeinstrumentumok teljes összegének 3 %-a.
(4) Az illetékes hatóságok akkor is adhatnak előzetes engedélyt az 575/2013/EU rendelet 77. cikkében felsorolt lépésekhez, ha a kapcsolódó szavatolótőke-instrumentumokat az intézmény alkalmazottai részére javadalmazásuk részeként adják át. Az intézmények kötelesek tájékoztatni az illetékes hatóságokat arról, ha a fenti célra szavatolótőke-instrumentumokat vásárolnak, és ezeket az instrumentumokat a megfelelő levonási módszerrel levonhatják a szavatolótőkéből arra az időre, amíg azokat az intézmény birtokolja. Nincs szükség a megfelelő alapon történő levonásra, ha az e bekezdés szerinti bármely lépéshez kapcsolódó költséget évközi vagy év végi pénzügyi beszámoló eredményeként már szerepeltették a szavatolótőkében.
(5) Egy illetékes hatóság az 575/2013/EU rendelet 78. cikkében felsorolt feltételeknek megfelelően előzetesen engedélyezhet valamely, az említett rendelet 77. cikkében felsorolt lépést egy bizonyos előre meghatározott összeg tekintetében, ha a vételi opció alapján megszerzendő, visszaváltandó vagy visszavásárolandó szavatolótőke-instrumentumok nem jelentősek a megfelelő kibocsátás állományához viszonyítva, a vételi opció gyakorlását, a visszaváltást vagy a visszavásárlást követően.
(6) Az (1)-(5) bekezdést adott esetben a prudenciális követelmények alkalmazásának konszolidált, szubkonszolidált és egyéni szintjein kell alkalmazni.
30. cikk
Az intézmény által benyújtandó kérelem tartalma az 575/2013/EU rendelet 77. cikkének alkalmazásában
(1) A 29. cikkben említett kérelemhez a következő információkat kell csatolni:
a)
a 29. cikk (1) bekezdésében említett lépések egyike gyakorlásának indokoltságára vonatkozó megalapozott magyarázat;
b)
a tőkekövetelményekre és tőkepufferekre vonatkozó, legalább három éves időszakot átfogó információ, beleértve a szavatolótőke szintjét és összetételét a lépés megtételét megelőzően és azt követően, és a lépésnek a szabályozói követelményekre gyakorolt hatása;
c)
az 575/2013/EU rendelet 78. cikke (1) bekezdésének a) pontjában meghatározott tőkeinstrumentum kicserélésének az intézmény nyereségességére gyakorolt hatása;
d)
azon veszélyek elemzése, amelyeknek az intézmény kitett vagy kitett lehet, és az arra vonatkozó tájékoztatás, hogy a szavatolótőke szintje megfelelő fedezetet biztosít-e az ilyen kockázatokra, beleértve a különböző forgatókönyvek melletti lehetséges veszteségeket igazoló, a főbb kockázatokra vonatkozó stresszteszteket;
e)
minden olyan egyéb információ, amelyet az illetékes hatóság szükségesnek tart annak értékeléséhez, hogy az 575/2013/EU rendelet 78. cikkének megfelelő engedélyezés mennyiben indokolt.
(2) Az illetékes hatóság eltekint a (2) bekezdésben felsorolt egyes információk benyújtásától, ha meggyőződött arról, hogy az információ már a rendelkezésére áll.
(3) Az (1) és (2) bekezdést adott esetben a prudenciális követelmények alkalmazásának egyéni, konszolidált és szubkonszolidált szintjein kell alkalmazni.
31. cikk
Az intézmény által benyújtandó kérelem ütemezése és a kérelem illetékes hatóság általi feldolgozása az 575/2013/EU rendelet 77. cikkének alkalmazásában
(1) Az intézmény köteles a teljes kérelmet, valamint a 29. és 30. cikkekben említett információkat az illetékes hatóság részére legalább azon időpont előtt 3 hónappal továbbítani, amikor az 575/2013/EU rendelet 77. cikkében felsorolt lépések egyikét bejelentik az instrumentum birtokosai számára.
(2) Az illetékes hatóságok eseti alapon és kivételes körülmények között megengedhetik az intézmények számára az (1) bekezdésben említett kérelemnek 3 hónapnál rövidebb határidőn belül történő továbbítását.
(3) Az illetékes hatóság köteles a kérelmet vagy az (1) bekezdésben vagy a (2) bekezdésben említett határidőn belül feldolgozni. Az illetékes hatóságok figyelembe veszik az esetlegesen rendelkezésre álló és az említett határidőn belül kapott új információkat, amennyiben úgy ítélik meg, hogy az lényeges. Az illetékes hatóságok csak akkor kezdhetik meg a kérelem feldolgozását, ha meggyőződtek arról, hogy a 28. cikk alapján szükséges információkat megkapták az intézménytől.
32. cikk
Kölcsönös biztosítók, szövetkezeti társaságok, takarékpénztárak vagy hasonló intézmények által benyújtott, visszaváltásra, csökkentésre vagy visszavásárlásra vonatkozó kérelmek az 575/2013/EU rendelet 77. cikkének alkalmazásában
(1) Kölcsönös biztosítók, szövetkezeti társaságok, takarékpénztárak vagy hasonló intézmények elsődleges alapvető tőkeinstrumentumainak visszaváltása tekintetében a 29. cikk (1), (2) és (6) bekezdésében említett kérelmet és a 30. cikk (1) bekezdésében említett információkat ugyanolyan gyakorisággal kell az illetékes hatósághoz benyújtani, mint ahogyan az intézmény illetékes testülete a visszaváltásokat vizsgálja.
(2) Az illetékes hatóságok előzetesen engedélyezhetnek egy, az 575/2013/EU rendelet 77. cikkében felsorolt lépést egy bizonyos előre meghatározott visszaváltandó összeg tekintetében, levonva abból a legfeljebb egyéves időszak alatt jegyzett új és kifizetett elsődleges alapvető tőkeinstrumentumok összegét. Előre meghatározott összeg akár az elsődleges alapvető tőke 2 %-át is elérheti, ha meggyőződtek arról, hogy a szóban forgó intézkedés nem veszélyezteti az intézmény jelenlegi vagy jövőbeli pénzügyi helyzetét.
3. SZAKASZ
A szavatolótőke levonása alóli átmeneti felmentés
33. cikk
A szavatolótőke levonása alóli átmeneti felmentés az 575/2013/EU rendelet 79. cikke (1) bekezdésének alkalmazásában
(1) Az átmeneti felmentés olyan időtartamra vonatkozik, amely nem haladja meg a pénzügyi támogatási műveletre vonatkozó tervek időtartamát. Az említett mentesség nem nyújtható 5 évnél hosszabb időtartamra.
(2) A mentesség csak a pénzügyi ágazatbeli szervezetekben található és pénzügyi támogatási művelet hatálya alatt álló új instrumentum-állományokra vonatkozik.
(3) A szavatolótőkéből történő levonásra vonatkozó átmeneti mentesség nyújtásának céljából egy illetékes hatóság az 575/2013/EU rendelet 79. cikke (1) bekezdésében említett átmeneti részesedéseket úgy tekintheti, hogy azok egy pénzügyi ágazatbeli szervezet átszervezését és megmentését szolgáló pénzügyi támogatási művelet célját szolgálják, amennyiben a műveletre egy terv alapján kerül sor és azt az illetékes hatóság jóváhagyta, továbbá, ha a terv egyértelmű szakaszokat, ütemezést és célokat tartalmaz, valamint meghatározza az átmeneti részesedések és a pénzügyi támogatási művelet közötti kölcsönös kapcsolatot.
V. FEJEZET
KISEBBSÉGI RÉSZESEDÉS ÉS A LEÁNYVÁLLALATOK ÁLTAL KIBOCSÁTOTT KIEGÉSZÍTŐ ALAPVETŐ ÉS JÁRULÉKOS TŐKEINSTRUMENTUMOK
34. cikk
A különleges célú gazdasági egységek működéséhez köthető eszközök típusa, valamint a minimális és jelentéktelen kifejezések fogalma egy különleges célú gazdasági egység által kibocsátott kiegészítő alapvető tőkébe és a járulékos tőkébe való beszámítás meghatározása céljából az 575/2013/EU rendelet 83. cikke (1) bekezdésének alkalmazásában
(1) Egy különleges célú gazdasági egység eszközei akkor tekinthetők minimálisnak és jelentéktelennek, ha mindkét alábbi feltétel teljesül:
a)
a különleges célú gazdasági egység azon eszközei, amelyek nem a kapcsolt leányvállalat szavatolótőkéjében található beruházásokból állnak, kamatszelvények kifizetésére szolgáló készpénzeszközökre és az esedékes szavatolótőke-instrumentumok visszaváltására korlátozódnak;
b)
a különleges célú gazdasági egység a) pontban említettektől eltérő eszközeinek összege nem magasabb, mint a különleges célú gazdasági egység összes átlagos eszközének 0,5 %-a az elmúlt három évben.
(2) Az (1) bekezdés b) pontjának alkalmazásában az illetékes hatóság engedélyezheti egy intézmény számára, hogy magasabb százalékos arányt alkalmazzon, amennyiben mindkét alábbi feltétel teljesül:
a)
a magasabb százalékarány kizárólagosan a különleges célú gazdasági egység működési költségeinek fedezetét szolgálhatja;
b)
a szóban forgó nominális érték nem haladja meg az 500 000 EUR-t.
VI. FEJEZET
AZ 575/2013/EU RENDELET SZAVATOLÓTŐKÉVEL KAPCSOLATOS ÁTMENETI RENDELKEZÉSEINEK MEGHATÁROZÁSA
35. cikk
További szűrők és levonások az 575/2013/EU rendelet 481. cikke (1) bekezdésének alkalmazásában
(1) Az elsődleges alapvető tőkeelemek, kiegészítő alapvető tőkeelemek és járulékos tőkeelemek az 575/2013/EU rendelet 481. cikkének megfelelő kiigazításait a (2)-(7) bekezdés szerint kell alkalmazni.
(2) Amennyiben a 2006/48/EK irányelv és a 2006/49/EK irányelv átültető intézkedései értelmében ezek a levonások és szűrők a 2006/48/EK irányelv 57. cikkének a), b) és c) pontjaiban említett szavatolótőke-elemekből erednek, akkor a kiigazítást az elsődleges alapvető tőkeelemekre kell megtenni.
(3) Az (1) bekezdés hatálya alá tartozóktól eltérő esetekben és amennyiben - a 2006/48/EK irányelv és a 2006/49/EK irányelv átültető intézkedései szerint - ezeket a levonásokat és szűrőket a 2006/48/EK irányelv 57. cikkének a)-ca) pontjaiban említett elemek egészére alkalmazták figyelemmel az adott irányelv 154. cikkére, akkor a kiigazítást a kiegészítő alapvető tőkeelemekre kell megtenni.
(4) Ha a kiegészítő alapvető tőkeelemek összege a kapcsolódó kiigazításnál alacsonyabb, a fennmaradó kiigazítást az elsődleges alapvető tőkeelemekre kell elvégezni.
(5) Az (1) és (2) bekezdések hatálya alá tartozóktól eltérő esetekben és amennyiben - a 2006/48/EK irányelv és a 2006/49/EK irányelv átültető intézkedései szerint - ezeket a levonásokat és szűrőket az 57. cikk d)-h) pontjaiban említett szavatolótőke-elemekre vagy a 2006/48/EK irányelv és a 2006/49/EK irányelv szerinti szavatolótőke egészére alkalmazták, akkor a kiigazítást a járulékos tőkeelemekre kell megtenni.
(6) Ha a járulékos tőkeelemek összege a kapcsolódó kiigazításnál alacsonyabb, a fennmaradó kiigazítást a kiegészítő alapvető tőkeelemekre kell elvégezni.
(7) Ha a járulékos és a kiegészítő alapvető tőkeelemek összege a kapcsolódó kiigazításnál alacsonyabb, a fennmaradó kiigazítást az elsődleges alapvető tőkeelemekre kell elvégezni.
36. cikk
A tőkeinstrumentumokhoz kapcsolódó szerzett jogok alapján az elsődleges alapvető tőkébe és a kiegészítő alapvető tőkébe való beszámításra nem jogosult, de egyéb szavatolótőke-elemekként figyelembe vehető, állami támogatásnak nem minősülő tételek az 575/2013/EU rendelet 487. cikke (1) és (2) bekezdésének alkalmazásában
(1) A szavatolótőke-instrumentumoknak a 2014. január 1. és 2021. december 31. közötti időszakban történő, az 575/2013/EU rendelet 487. cikke (1) és (2) bekezdésében meghatározott kezelése esetén az instrumentumokat részben vagy egészben lehet ilyen módon kezelni. Az említett kezelési mód nem jár következményekkel az 575/2013/EU rendelet 486. cikkének (4) bekezdésében meghatározott korlátozás kiszámítására nézve.
(2) Az (1) bekezdésben említett szavatolótőke-instrumentumok ismét az 575/2013/EU rendelet 484. cikkének (3) bekezdésében említett tételekként kezelhetők, amennyiben esetükben az említett rendelet 484. cikkének (3) bekezdésében említett tételekről van szó, és az összegük már nem haladja meg a szóban forgó rendelet 486. cikkének (2) bekezdésében említett, alkalmazandó százalékos arányt.
(3) Az (1) bekezdésben említett szavatolótőke-instrumentumok ismét a 484. cikk (4) bekezdésében említett tételekként kezelhetők, amennyiben esetükben az 575/2013/EU rendelet 484. cikkének (3) és (4) bekezdésében említett tételekről van szó, és az összegük már nem haladja meg a szóban forgó rendelet 486. cikkének (3) bekezdésében említett, alkalmazandó százalékértékeket.
37. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2014. január 7-én.