EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 1257/2012
af 17. december 2012
om gennemførelse af et forstærket samarbejde om indførelse af enhedspatentbeskyttelse
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 118, stk. 1,
under henvisning til Rådets afgørelse 2011/167/EU af 10. marts 2011 om bemyndigelse til et forstærket samarbejde om indførelse af beskyttelse af et enhedspatent (1),
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Indførelse af de retlige betingelser, der gør det muligt for virksomheder at tilpasse deres produktion og distribution af varer på tværs af landegrænserne, og som giver dem flere valg og muligheder, bidrager til at nå Unionens mål, jf. artikel 3, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Union. En ensartet patentbeskyttelse i det indre marked eller i det mindste en betydelig del heraf bør være et af de retlige instrumenter, som virksomhederne har til rådighed.
(2)
I henhold til artikel 118, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) fastsættes der som led i det indre markeds oprettelse og funktion bl.a. foranstaltninger for at sikre en ensartet patentbeskyttelse i Unionen samt indførelse af centraliserede tilladelses-, koordinations- og kontrolordninger på EU-niveau.
(3)
Den 10. marts 2011 vedtog Rådet afgørelse 2011/167/EU om bemyndigelse til et forstærket samarbejde mellem Belgien, Bulgarien, Den Tjekkiske Republik, Danmark, Tyskland, Estland, Irland, Grækenland, Frankrig, Cypern, Letland, Litauen, Luxembourg, Ungarn, Malta, Nederlandene, Østrig, Polen, Portugal, Rumænien, Slovenien, Slovakiet, Finland, Sverige og Det Forenede Kongerige (herefter benævnt »deltagende medlemsstater«) om indførelse af enhedspatentbeskyttelse.
(4)
Enhedspatentbeskyttelse vil fremme videnskabelige og teknologiske fremskridt og det indre markeds funktion ved at gøre adgangen til patentsystemet nemmere, billigere og retssikkert. Den vil også forbedre patentbeskyttelsen ved at gøre det muligt at opnå en ensartet patentbeskyttelse i de deltagende medlemsstater og spare penge og besvær for virksomheder i Unionen. Systemet bør være tilgængeligt for indehavere af et europæisk patent, både fra de deltagende medlemsstater og fra andre stater uanset deres nationalitet, bopæl eller hjemsted.
(5)
Den Europæiske Patentorganisation er oprettet ved konventionen om meddelelse af europæiske patenter af 5. oktober 1973, som ændret den 17. december 1991 og den 29. november 2000 (herefter benævnt »EPK«), hvorved den fik til opgave at meddele europæiske patenter. Denne opgave udføres af Den Europæiske Patentmyndighed (herefter benævnt »EPO«). Et europæisk patent, der meddeles af EPO, bør efter anmodning fra patenthaveren have ensartet retsvirkning i henhold til denne forordning i de deltagende medlemsstater. Et sådant patent betegnes i det følgende som et »europæisk patent med ensartet retsvirkning«.
(6)
I henhold til afdeling IX i EPK kan en gruppe kontraherende stater i EPK beslutte, at europæiske patenter, der meddeles for disse stater, har enhedskarakter. Denne forordning udgør en særlig overenskomst, jf. artikel 142 i EPK, en traktat om regionale patenter, jf. artikel 45, stk. 1, i patentsamarbejdstraktaten af 19. juni 1970, senest ændret den 3. februar 2001, og en særlig aftale, jf. artikel 19 i konventionen om beskyttelse af industriel ejendomsret, undertegnet i Paris den 20. marts 1883 og senest ændret den 28. september 1979.
(7)
Enhedspatentbeskyttelse bør opnås ved at give ensartet retsvirkning til europæiske patenter i eftermeddelelsesfasen i henhold til denne forordning og i forhold til alle de deltagende medlemsstater. Den vigtigste egenskab ved et europæisk patent med ensartet retsvirkning bør være dets enhedskarakter, dvs. at det giver en ensartet beskyttelse og har ens retsvirkning i alle de deltagende medlemsstater. Et europæisk patent med ensartet retsvirkning bør derfor kun begrænses, overføres eller kendes ugyldigt eller ophøre med virkning for alle deltagende medlemsstater. Det bør være muligt, at et europæisk patent med ensartet retsvirkning gøres til genstand for en licensaftale med virkning for hele eller dele af de deltagende medlemsstaters områder. For at sikre en ensartet materiel beskyttelse på grundlag af enhedspatentbeskyttelse bør ensartet retsvirkning kun gælde for europæiske patenter, som er blevet meddelt for alle de deltagende medlemsstater med de samme patentkrav, der er omfattet af ensartet retsvirkning. Endelig bør den ensartede retsvirkning, der tillægges et europæisk patent, være af accessorisk karakter og anses for ikke at være opstået i det omfang, det grundlæggende europæiske patent er blevet kendt ugyldigt eller begrænset.
(8)
Enhedspatentbeskyttelsen bør i henhold til de almindelige patentretlige grundsætninger og artikel 64, stk. 1, i EPK have tilbagevirkende kraft i de deltagende medlemsstater fra datoen for offentliggørelsen af bekendtgørelsen om meddelelsen af et europæisk patent i Den Europæiske Patenttidende. Når enhedspatentbeskyttelsen træder i kraft, bør de deltagende medlemsstater sikre, at det europæiske patent ikke anses for at have fået retsvirkning på deres område som et nationalt patent, for at undgå enhver overlapning af patentbeskyttelse.
(9)
Det europæiske patent med ensartet retsvirkning bør give patenthaveren ret til at forhindre enhver tredjemand i at foretage handlinger, som patentet beskytter mod. Dette bør sikres ved oprettelse af en fælles patentdomstol. Bestemmelserne i EPK, i aftalen om en fælles patentdomstol, herunder de bestemmelser, der definerer omfanget af retten til at forhindre tredjemand i at foretage handlinger, som patentet beskytter mod, og denne rets begrænsninger, og i national ret, herunder internationale privatretlige regler, bør finde anvendelse i sager, der ikke er omfattet af denne forordning eller af Rådets forordning (EU) nr. 1260/2012 af 17. december 2012 om gennemførelse af et forstærket samarbejde om indførelse af enhedspatentbeskyttelse for så vidt angår gældende oversættelsesordninger (3).
(10)
Tvangslicens i forbindelse med europæiske patenter med ensartet retsvirkning bør reguleres af lovgivningen i de deltagende medlemsstater for så vidt angår deres respektive områder.
(11)
I sin rapport om, hvorledes denne forordning fungerer, bør Kommissionen evaluere, hvordan de gældende begrænsninger fungerer, og om nødvendigt fremsætte passende forslag under hensyntagen til patentsystemets bidrag til innovation og teknologiske fremskridt, tredjeparters legitime interesser og væsentlige samfundsinteresser. Aftalen om en fælles patentdomstol er ikke til hinder for, at Den Europæiske Union udøver sine beføjelser på dette område.
(12)
I overensstemmelse med Den Europæiske Unions Domstols praksis bør princippet om konsumption af rettigheder også finde anvendelse på europæiske patenter med ensartet retsvirkning. De rettigheder, der følger af et europæisk patent med ensartet retsvirkning, bør derfor ikke udvides til at omfatte handlinger vedrørende det produkt, der er omfattet af patentet, og som udføres i de deltagende medlemsstater, efter at patenthaveren har bragt produktet i omsætning i Unionen.
(13)
Den ordning, der finder anvendelse på erstatning, bør være underlagt de deltagende medlemsstaters lovgivning, især bestemmelserne til gennemførelse af artikel 13 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/48/EF af 29. april 2004 om håndhævelsen af intellektuelle ejendomsrettigheder (4).
(14)
Et europæisk patent med ensartet retsvirkning bør som genstand for ejendomsret behandles i sin helhed og i samtlige deltagende medlemsstater som et nationalt patent fra den deltagende medlemsstat, der fastlægges i overensstemmelse med specifikke kriterier, som f.eks. ansøgerens bopæl, hovedforretningssted eller forretningssted.
(15)
For at fremme og lette den økonomiske udnyttelse af en opfindelse, der er beskyttet af et europæisk patent med ensartet retsvirkning, bør patenthaveren være i stand til mod passende vederlag at tilbyde licens til sit patent. Patenthaveren bør til dette formål kunne indgive en erklæring til EPO om, at den pågældende er villig til at meddele en licens mod passende vederlag. Patenthaveren bør i så fald kunne opnå en reduktion af fornyelsesgebyrerne efter EPO's modtagelse af en sådan erklæring.
(16)
Gruppen af medlemsstater, der gør brug af bestemmelserne i afdeling IX i EPK, kan tildele EPO opgaver og oprette en særlig komité inden for Administrationsrådet for Den Europæiske Patentorganisation (herefter benævnt »den særlige komité«).
(17)
De deltagende medlemsstater bør tildele EPO visse administrative opgaver vedrørende europæiske patenter med ensartet retsvirkning, særlig med hensyn til administrationen af anmodninger om ensartet retsvirkning, registreringen af ensartet retsvirkning og af enhver begrænsning, licens, overførelse, ugyldigkendelse eller ophør af europæiske patenter med ensartet retsvirkning, opkrævningen og fordelingen af fornyelsesgebyrer, offentliggørelsen af vejledende oversættelser i en overgangsperiode og administrationen af en godtgørelsesordning for refusion af oversættelsesomkostninger for ansøgere, der indgiver europæiske patentansøgninger på et andet sprog end et af EPO's officielle sprog.
(18)
Inden for rammerne af den særlige komité bør de deltagende medlemsstater sikre ledelse af og tilsyn med de aktiviteter, der er knyttet til de opgaver, som de deltagende medlemsstater har tildelt EPO, sikre, at anmodninger om ensartet retsvirkning indgives til EPO senest en måned efter datoen for offentliggørelsen af bekendtgørelsen om meddelelsen i Den Europæiske Patenttidende, og sikre, at disse anmodninger indgives på EPO's behandlingssprog sammen med den oversættelse, der i en overgangsperiode foreskrives i forordning (EU) nr. 1260/2012. De deltagende medlemsstater bør desuden, i overensstemmelse med afstemningsreglerne i artikel 35, stk. 2, i EPK, sikre fastsættelsen af fornyelsesgebyrernes størrelse og af nøglen for fordeling af fornyelsesgebyrerne i overensstemmelse med kriterierne i nærværende forordning.
(19)
Patenthavere bør betale et enkelt årligt fornyelsesgebyr for et europæisk patent med ensartet retsvirkning. Fornyelsesgebyrerne bør være progressive i patentbeskyttelsesperioden, og de bør sammen med de gebyrer, der betales til Den Europæiske Patentorganisation i førmeddelelsesfasen, dække alle omkostninger i forbindelse med meddelelsen af det europæiske patent og administrationen af enhedspatentbeskyttelsen. Fornyelsesgebyrernes størrelse bør fastsættes med henblik på at fremme innovation og øge konkurrenceevnen for europæiske virksomheder under hensyntagen til situationen for særlige enheder, såsom små og mellemstore virksomheder, f.eks. i form af lavere gebyrer. De bør også afspejle størrelsen af det marked, der er omfattet af patentet, og være af samme størrelsesorden som de nationale fornyelsesgebyrer for et gennemsnitligt europæisk patent, der får virkning i de deltagende medlemsstater på det tidspunkt, hvor fornyelsesgebyrernes størrelse første gang fastsættes.
(20)
Den passende størrelse og fordeling af fornyelsesgebyrer bør fastsættes med henblik på at sikre, at alle omkostninger i forbindelse med de opgaver, der er tildelt EPO i tilknytning til enhedspatentbeskyttelsen, fuldt ud dækkes af de ressourcer, der genereres af de europæiske patenter med ensartet retsvirkning, og at indtægterne fra fornyelsesgebyrerne, sammen med de gebyrer, der skal betales til Den Europæiske Patentorganisation i førmeddelelsesfasen, sikrer et balanceret budget hos Den Europæiske Patentorganisation.
(21)
Fornyelsesgebyrer bør betales til Den Europæiske Patentorganisation. EPO bør tilbageholde et beløb til dækning af de omkostninger, der genereres hos EPO i forbindelse med udførelse af opgaver i tilknytning til enhedspatentbeskyttelsen, jf. artikel 146 i EPK. Det resterende beløb bør fordeles blandt de deltagende medlemsstater og anvendes til patentrelaterede formål. Fordelingsnøglen bør sammensættes på grundlag af retfærdige, rimelige og relevante kriterier, dvs. patentaktiviteternes omfang og markedets størrelse, og bør sikre, at der fordeles et vist minimumsbeløb til hver af de deltagende medlemsstater, for at systemet fortsat kan fungere på en afbalanceret og bæredygtig måde. Fordelingen bør give kompensation for at have et andet officielt sprog end et af EPO's officielle sprog, for at have en uforholdsmæssigt lav patentaktivitet, hvilket fastslås på grundlag af den europæiske resultattavle for innovation, og/eller for kun i relativt kort tid at have været medlem af Den Europæiske Patentorganisation.
(22)
Et styrket partnerskab mellem EPO og medlemsstaternes centrale myndigheder for industriel ejendomsret bør gøre det muligt for EPO, når det er relevant, regelmæssigt at gøre brug af resultaterne af alle søgninger foretaget af centrale myndigheder for industriel ejendomsret vedrørende en national patentansøgning, for hvilken der er begæret prioritet i en efterfølgende europæisk patentansøgning. Alle centrale myndigheder for industriel ejendomsret, herunder dem, der ikke foretager søgninger i løbet af en procedure for meddelelse af et nationalt patent, kan spille en vigtig rolle under det styrkede partnerskab, bl.a. ved at yde rådgivning og støtte til potentielle patentansøgere, især små og mellemstore virksomheder, ved at modtage ansøgninger, ved at fremsende ansøgninger til EPO samt ved at formidle patentinformation.
(23)
Denne forordning suppleres af forordning (EU) nr. 1260/2012, vedtaget af Rådet i medfør af artikel 118, stk. 2, i TEUF.
(24)
Domstolskompetencen for europæiske patenter med ensartet retsvirkning bør fastlægges og reguleres i henhold til et instrument, hvorved der indføres et fælles patentdomstolssystem for europæiske patenter og europæiske patenter med ensartet retsvirkning.
(25)
For at sikre et velfungerende europæisk patent med ensartet retsvirkning, sammenhæng i retspraksis og dermed retssikkerhed, og omkostningseffektivitet for patenthavere, er det afgørende, at der etableres en fælles patentdomstol til behandling af sager om sådanne patenter. Det er derfor yderst vigtigt, at de deltagende medlemsstater i overensstemmelse med deres nationale forfatningsmæssige og parlamentariske procedurer ratificerer aftalen om en fælles patentdomstol og tager de nødvendige skridt for, at denne domstol kan påbegynde sit arbejde så snart som muligt.
(26)
Denne forordning bør ikke berøre de deltagende medlemsstaters ret til at meddele nationale patenter og bør ikke erstatte de deltagende medlemsstaters patentlovgivning. Patentansøgere bør fortsat frit kunne vælge at ansøge om et nationalt patent, et europæisk patent med ensartet retsvirkning, et europæisk patent, der gælder i en eller flere kontraherende stater i EPK, eller et europæisk patent med ensartet retsvirkning, der desuden er valideret i en eller flere kontraherende stater i EPK, der ikke er blandt de deltagende medlemsstater.
(27)
Målet for denne forordning, nemlig indførelse af enhedspatentbeskyttelse, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor på grund af denne forordnings omfang og virkninger bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger, hvor det er relevant gennem forstærket samarbejde, i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå dette mål -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL I
ALMINDELIGE BESTEMMELSER
Artikel 1
Genstand
1. Ved denne forordning gennemføres et forstærket samarbejde om indførelse af enhedspatentbeskyttelse i henhold til bemyndigelsen i afgørelse 2011/167/EU.
2. Denne forordning udgør en særlig overenskomst, jf. artikel 142 i konventionen om meddelelse af europæiske patenter af 5. oktober 1973, som ændret den 17. december 1991 og den 29. november 2000 (i det følgende benævnt »EPK«).
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
a) »deltagende medlemsstat«: en medlemsstat, der på tidspunktet for anmodningen om ensartet retsvirkning, jf. artikel 9, deltager i et forstærket samarbejde om indførelse af enhedspatentbeskyttelse i henhold til Rådets afgørelse 2011/167/EU, eller i henhold til en afgørelse, der er vedtaget i henhold til artikel 331, stk. 1, andet eller tredje afsnit, i TEUF
b) »europæisk patent«: et patent, der meddeles af Den Europæiske Patentmyndighed (herefter benævnt »EPO«) i henhold til reglerne og procedurerne i EPK
c) »europæisk patent med ensartet retsvirkning«: et europæisk patent, som i henhold til denne forordning har ensartet retsvirkning i de deltagende medlemsstater
d) »europæisk patentregister«: det register, der føres af EPO i henhold til artikel 127 i EPK
e) »register for enhedspatentbeskyttelse«: register, der udgør en del af det europæiske patentregister, hvor den ensartede retsvirkning og enhver begrænsning, licens, overførelse, ugyldigkendelse eller ethvert ophør af et europæisk patent med ensartet retsvirkning registreres
f) »Den Europæiske Patenttidende«: den regelmæssigt udkommende publikation i henhold til artikel 129 i EPK.
Artikel 3
Europæisk patent med ensartet retsvirkning
1. Et europæisk patent, der meddeles med de samme patentkrav i alle de deltagende medlemsstater, har ensartet retsvirkning i de deltagende medlemsstater, hvis dets ensartede retsvirkning er blevet registreret i registret for enhedspatentbeskyttelse.
Et europæisk patent, der er blevet meddelt med forskellige patentkrav for forskellige deltagende medlemsstater, har ikke ensartet retsvirkning.
2. Et europæisk patent med ensartet retsvirkning har en enhedskarakter. Det giver ensartet beskyttelse og har ens retsvirkning i alle de deltagende medlemsstater.
Det kan kun begrænses, overføres eller kendes ugyldigt eller ophøre med virkning for alle de deltagende medlemsstater.
Det kan gøres til genstand for en licensaftale med virkning for hele eller dele af de deltagende medlemsstaters områder.
3. Et europæisk patents ensartede retsvirkning anses for ikke at være opstået, i det omfang det europæiske patent er blevet kendt ugyldigt eller begrænset.
Artikel 4
Dato for retsvirkning
1. Et europæisk patent med ensartet retsvirkning får retsvirkning i de deltagende medlemsstater på datoen for EPO's offentliggørelse af bekendtgørelsen om meddelelsen af det europæiske patent i Den Europæiske Patenttidende.
2. De deltagende medlemsstater træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at et europæisk patent, når den ensartede retsvirkning af det pågældende patent er blevet registreret og er gældende for deres område, ikke anses for at have fået retsvirkning som et nationalt patent på deres område på datoen for offentliggørelsen af bekendtgørelsen om meddelelsen i Den Europæiske Patenttidende.
KAPITEL II
VIRKNINGER AF ET EUROPÆISK PATENT MED ENSARTET RETSVIRKNING
Artikel 5
Ensartet beskyttelse
1. Med forbehold af gældende begrænsninger giver det europæiske patent med ensartet retsvirkning patenthaveren ret til at forhindre enhver tredjemand i at foretage handlinger, som patentet beskytter mod, overalt på områderne i de deltagende medlemsstater, hvor det har ensartet retsvirkning.
2. Omfanget af denne ret og dens begrænsninger er det samme i samtlige deltagende medlemsstater, hvor patentet har ensartet retsvirkning.
3. De i stk. 1 omhandlede handlinger, som patentet beskytter mod, og de gældende begrænsninger er dem, som er defineret i den lovgivning, der finder anvendelse på europæiske patenter med ensartet retsvirkning i den deltagende medlemsstat, hvis nationale lovgivning finder anvendelse på det europæiske patent med ensartet retsvirkning som genstand for ejendomsret i henhold til artikel 7.
4. Kommissionen evaluerer i sin rapport, jf. artikel 16, stk. 1, hvordan de gældende begrænsninger fungerer, og fremsætter om nødvendigt passende forslag.
Artikel 6
Konsumption af rettigheder, der følger af et europæisk patent med ensartet retsvirkning
De rettigheder, der følger af et europæisk patent med ensartet retsvirkning, omfatter ikke handlinger, der angår et af patentet dækket produkt, og som udføres i de deltagende medlemsstater, hvor patentet har ensartet retsvirkning, efter at produktet er bragt i omsætning i Unionen af patenthaveren eller med dennes samtykke, medmindre patenthaveren har rimelig grund til at modsætte sig yderligere erhvervsmæssig udnyttelse af produktet.
KAPITEL III
ET EUROPÆISK PATENT MED ENSARTET RETSVIRKNING SOM GENSTAND FOR EJENDOMSRET
Artikel 7
Behandling af et europæisk patent med ensartet retsvirkning som et nationalt patent
1. Et europæisk patent med ensartet retsvirkning som genstand for ejendomsret behandles i sin helhed og i alle deltagende medlemsstater som et nationalt patent fra den deltagende medlemsstat, hvor patentet har ensartet retsvirkning, og hvor ansøgeren i henhold til det europæiske patentregister:
a)
havde sin bopæl eller sit hovedforretningssted på indleveringsdagen for ansøgningen om det europæiske patent, eller
b)
hvis litra a) ikke finder anvendelse, havde et forretningssted på indleveringsdagen for ansøgningen om det europæiske patent.
2. Er to eller flere personer indført i det europæiske patentregister som fælles ansøgere, gælder stk. 1, litra a), for den af de fælles ansøgere, der er nævnt først. Er dette ikke muligt, gælder stk. 1, litra a), for den næste i registret indførte fælles ansøger. Kan stk. 1, litra a), ikke anvendes på nogen af de fælles ansøgere, finder stk. 1, litra b), anvendelse.
3. Hvis ingen ansøger i henhold til stk. 1 eller 2 havde sin bopæl, sit hovedforretningssted eller et forretningssted i en deltagende medlemsstat, hvor patentet har ensartet retsvirkning, behandles det europæiske patent med ensartet retsvirkning som genstand for ejendomsret i sin helhed og i alle de deltagende medlemsstater som et nationalt patent fra den medlemsstat, hvor Den Europæiske Patentorganisation har sit hovedkvarter i henhold til artikel 6, stk. 1, i EPK.
4. Erhvervelsen af en rettighed må ikke være betinget af en eventuel indførelse i et nationalt patentregister.
Artikel 8
Licensrettigheder
1. Indehaveren af et europæisk patent med ensartet retsvirkning kan indlevere en skriftlig erklæring til EPO om, at vedkommende er villig til at tillade enhver at udnytte opfindelsen som licenshaver mod passende vederlag.
2. En licens, der opnås i henhold til denne forordning, behandles som en aftalt licens.
KAPITEL IV
INSTITUTIONELLE BESTEMMELSER
Artikel 9
Administrative opgaver inden for rammerne af Den Europæiske Patentorganisation
1. De deltagende medlemsstater tildeler, som omhandlet i artikel 143 i EPK, EPO følgende opgaver, som skal udføres i overensstemmelse med EPO's interne regler:
a)
at administrere anmodninger om ensartet retsvirkning fra indehavere af europæiske patenter
b)
at oprette registret for enhedspatentbeskyttelse inden for det europæiske patentregister og administrere registret for enhedspatentbeskyttelse
c)
at modtage og registrere erklæringer om licenser, jf. artikel 8, deres tilbagetrækning og licensforpligtelser, som indehaveren af det europæiske patent med ensartet retsvirkning har påtaget sig i internationale standardiseringsorganer
d)
at offentliggøre oversættelser, jf. artikel 6 i forordning (EU) nr. 1260/2012, i den i nævnte artikel anførte overgangsperiode
e)
at opkræve og administrere fornyelsesgebyrer for europæiske patenter med ensartet retsvirkning for årene efter det år, i hvilket bekendtgørelsen af meddelelsen offentliggøres i Den Europæiske Patenttidende, at opkræve og administrere tillægsgebyrer i forbindelse med forsinket betaling af fornyelsesgebyrer, hvor sådan forsinket betaling sker inden for seks måneder efter forfaldsdatoen, samt at fordele en del af de opkrævede fornyelsesgebyrer til de deltagende medlemsstater
f)
at administrere godtgørelsesordningen for refusion af oversættelsesomkostninger for ansøgere, jf. artikel 5 i forordning (EU) nr. 1260/2012
g)
at sikre, at en anmodning om ensartet retsvirkning fra en indehaver af et europæisk patent indgives på behandlingssproget som defineret i artikel 14, stk. 3, i EPK senest en måned efter bekendtgørelsen om meddelelsen er offentliggjort i Den Europæiske Patenttidende, og
h)
at sikre, at den ensartede retsvirkning angives i registret for enhedspatentbeskyttelse, når der indgives en anmodning om ensartet retsvirkning, og i overgangsperioden, jf. artikel 6 i forordning (EU) nr. 1260/2012, er blevet indgivet sammen med oversættelserne som anført i den nævnte artikel, og at EPO underrettes om eventuelle begrænsninger, licenser, overførelser eller ugyldigkendelser af europæiske patenter med ensartet retsvirkning.
2. De deltagende medlemsstater sikrer, at denne forordning overholdes, når de opfylder deres internationale forpligtelser i henhold til EPK, og samarbejder herom. Som kontraherende stater i EPK sikrer de deltagende medlemsstater ledelse af og tilsyn med de aktiviteter, der er knyttet til de opgaver, der er omhandlet i denne artikels stk. 1, og de sikrer fastlæggelsen af størrelsen af fornyelsesgebyrerne, jf. denne forordnings artikel 12, og fastlæggelsen af nøglen for fordeling af fornyelsesgebyrerne, jf. denne forordnings artikel 13.
De opretter til dette formål en særlig komité inden for Administrationsrådet for Den Europæiske Patentorganisation (i det følgende benævnt »den særlige komité«), jf. artikel 145 i EPK.
Den særlige komité består af repræsentanter for de deltagende medlemsstater og en repræsentant for Kommissionen som observatør, samt af suppleanter, der repræsenterer dem i deres fravær. Den særlige komités medlemmer kan søge bistand hos rådgivere eller eksperter.
Den særlige komités afgørelser træffes under behørig hensyntagen til Kommissionens holdning og i overensstemmelse med de regler, der er fastsat i artikel 35, stk. 2, i EPK.
3. De deltagende medlemsstater sikrer en effektiv retlig beskyttelse ved en eller flere deltagende medlemsstaters kompetente domstol mod de afgørelser, som EPO træffer i forbindelse med udøvelsen af sine opgaver i henhold til stk. 1.
KAPITEL V
FINANSIELLE BESTEMMELSER
Artikel 10
Princip vedrørende omkostninger
EPO's omkostninger i forbindelse med de supplerende opgaver, som den tildeles af de deltagende medlemsstater, jf. artikel 143 i EPK, dækkes af gebyrindtægterne fra de europæiske patenter med ensartet retsvirkning.
Artikel 11
Fornyelsesgebyrer
1. Patenthaveren betaler fornyelsesgebyrer for europæiske patenter med ensartet retsvirkning og tillægsgebyrer for deres forsinkede betaling til Den Europæiske Patentorganisation. Disse gebyrer betales for de år, der følger efter det år, i hvilket bekendtgørelsen om meddelelsen af det europæiske patent med ensartet retsvirkning offentliggøres i Den Europæiske Patenttidende.
2. Et europæisk patent med ensartet retsvirkning ophører, hvis et fornyelsesgebyr og i givet fald et tillægsgebyr ikke betales til tiden.
3. Fornyelsesgebyrer, der forfalder efter modtagelsen af den i artikel 8, stk. 1, omhandlede erklæring, nedsættes.
Artikel 12
Fornyelsesgebyrernes størrelse
1. Fornyelsesgebyrer for europæiske patenter med ensartet retsvirkning er:
a)
progressive i hele perioden for enhedspatentbeskyttelsen
b)
tilstrækkelige til at dække de omkostninger, der er knyttet til meddelelsen af det europæiske patent og administrationen af enhedspatentbeskyttelsen, og
c)
tilstrækkelige til sammen med de gebyrer, der skal betales til Den Europæiske Patentorganisation i førmeddelelsesfasen, at sikre Den Europæiske Patentorganisation et balanceret budget.
2. Fornyelsesgebyrernes størrelse skal bl.a. fastsættes under hensyntagen til situationen for særlige enheder, som f.eks. små og mellemstore virksomheder, med henblik på:
a)
at fremme innovation og styrke de europæiske virksomheders konkurrenceevne
b)
at afspejle størrelsen af det marked, der er omfattet af patentet, og
c)
at svare til størrelsen af de nationale fornyelsesgebyrer for et gennemsnitligt europæisk patent, der får virkning i de deltagende medlemsstater på det tidspunkt, hvor fornyelsesgebyrernes størrelse første gang fastsættes.
3. For at nå målene i dette kapitel fastsættes fornyelsesgebyrernes størrelse således, at de:
a)
svarer til størrelsen af de fornyelsesgebyrer, der skal betales for den gennemsnitlige geografiske dækning af eksisterende europæiske patenter
b)
afspejler den regelmæssighed, hvormed de eksisterende europæiske patenter fornyes, og
c)
afspejler antallet af anmodninger om ensartet retsvirkning.
Artikel 13
Fordeling
1. EPO tilbageholder 50 % af de i artikel 11 omhandlede fornyelsesgebyrer, der betales for europæiske patenter med ensartet retsvirkning. Det resterende beløb fordeles til de deltagende medlemsstater i overensstemmelse med den nøgle for fordeling af fornyelsesgebyrerne, der er fastsat i henhold til artikel 9, stk. 2.
2. For at nå målene i dette kapitel skal nøglen for fordeling af fornyelsesgebyrerne blandt de deltagende medlemsstater være baseret på følgende retfærdige, rimelige og relevante kriterier:
a)
antallet af patentansøgninger
b)
markedets størrelse, samtidig med at det sikres, at der fordeles et vist minimumsbeløb til hver af de deltagende medlemsstater
c)
godtgørelse til de deltagende medlemsstater, der:
i)
har et andet officielt sprog end et af EPO's officielle sprog
ii)
har en uforholdsmæssigt lav patentaktivitet, og/eller
iii)
kun i relativt kort tid har været medlem af Den Europæiske Patentorganisation.
KAPITEL VI
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 14
Samarbejde mellem Kommissionen og EPO
Kommissionen indgår på grundlag af en samarbejdsaftale et tæt samarbejde med EPO på de områder, der er omfattet af denne forordning. Dette samarbejde skal omfatte en regelmæssig udveksling af synspunkter om, hvorledes samarbejdsaftalen fungerer, og især om fornyelsesgebyrer og deres indvirkning på Den Europæiske Patentorganisations budget.
Artikel 15
Anvendelse af konkurrencelovgivningen og lovgivningen om illoyal konkurrence
Denne forordning berører ikke anvendelsen af konkurrencelovgivningen og lovgivningen om illoyal konkurrence.
Artikel 16
Rapport om hvorledes denne forordning fungerer
1. Senest tre år efter den dato, hvor det første europæiske patent med ensartet retsvirkning får virkning, og herefter hvert femte år, forelægger Kommissionen Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om, hvorledes denne forordning fungerer, og fremsætter om nødvendigt passende forslag til ændring heraf.
2. Kommissionen fremsender regelmæssigt rapporter til Europa-Parlamentet og Rådet om, hvorledes de i artikel 11 omhandlede fornyelsesgebyrer fungerer, med særlig vægt på overholdelse af artikel 12.
Artikel 17
De deltagende medlemsstaters underretningspligt
1. De deltagende medlemsstater underretter senest på datoen for anvendelsen af denne forordning Kommissionen om de foranstaltninger, der træffes i henhold til artikel 9.
2. Hver deltagende medlemsstat underretter Kommissionen om de foranstaltninger, der træffes i henhold til artikel 4, stk. 2, senest på datoen for denne forordnings anvendelse eller, hvis der er tale om en deltagende medlemsstat, hvor den fælles patentdomstol ikke har enekompetence hvad angår europæiske patenter med ensartet retsvirkning på datoen for denne forordnings anvendelse, senest på den dato, hvor den fælles patentdomstol har en sådan enekompetence i den pågældende deltagende medlemsstat.
Artikel 18
Ikrafttræden og anvendelse
1. Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
2. Den anvendes fra den 1. januar 2014 eller den dato, hvor aftalen om en fælles patentdomstol (»aftalen«) træder i kraft, alt efter hvilken dato der er den seneste.
Uanset artikel 3, stk. 1 og 2, og artikel 4, stk. 1, har et europæisk patent, for hvilket ensartet retsvirkning er registreret i registret for enhedspatentbeskyttelse, kun ensartet retsvirkning i de deltagende medlemsstater, hvor den fælles patentdomstol har enekompetence hvad angår europæiske patenter med ensartet retsvirkning på registreringsdatoen.
3. Hver deltagende medlemsstat underretter Kommissionen om sin ratifikation af aftalen på det tidspunkt, hvor den har deponeret sit ratifikationsinstrument. Kommissionen offentliggør i Den Europæiske Unions Tidende datoen for aftalens ikrafttræden og en liste over de medlemsstater, der har ratificeret aftalen på datoen for dens ikrafttræden. Kommissionen ajourfører derefter regelmæssigt listen over de deltagende medlemsstater, der har ratificeret aftalen, og offentliggør den ajourførte liste i Den Europæiske Unions Tidende.
4. De deltagende medlemsstater sikrer, at de i artikel 9 nævnte foranstaltninger er indført senest på datoen for anvendelsen af denne forordning.
5. Hver deltagende medlemsstat sikrer, at de i artikel 4, stk. 2, nævnte foranstaltninger er indført senest på datoen for denne forordnings anvendelse eller, hvis der er tale om en deltagende medlemsstat, hvor den fælles patentdomstol ikke har enekompetence hvad angår europæiske patenter med ensartet retsvirkning på datoen for denne forordnings anvendelse, senest på den dato, hvor den fælles patentdomstol har en sådan enekompetence i den pågældende deltagende medlemsstat.
6. Der kan anmodes om enhedspatentbeskyttelse for ethvert europæisk patent, der er meddelt på datoen for denne forordnings anvendelse eller senere.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i de deltagende medlemsstater i overensstemmelse med traktaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 17. december 2012.
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 1257/2012/EU RENDELETE
(2012. december 17.)
az egységes szabadalmi oltalom létrehozásának területén megvalósítandó megerősített együttműködés végrehajtásáról
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 118. cikke első bekezdésére,
tekintettel az egységes szabadalmi oltalom létrehozásának területén megvalósítandó megerősített együttműködésre való felhatalmazásról szóló, 2011. március 10-i 2011/167/EU tanácsi határozatra (1),
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
a jogalkotási aktus tervezete nemzeti parlamenteknek való megküldését követően,
rendes jogalkotási eljárás keretében (2),
mivel:
(1)
Azon jogi feltételek megteremtése, amelyek lehetővé teszik a vállalkozások számára, hogy a termékek nemzeti határokon átnyúló előállításával és forgalmazásával kapcsolatos tevékenységüket kiigazítsák, és amelyek nagyobb választási lehetőséget és több lehetőséget biztosítanak a számukra, hozzájárul az Európai Unióról szóló szerződés 3. cikkének (3) bekezdése szerinti uniós célkitűzések eléréséhez. A vállalkozások rendelkezésére álló jogi eszközök között a belső piacon vagy legalább annak jelentős részén hatályos egységes szabadalmi oltalomnak is szerepelnie kell.
(2)
Az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 118. cikkének első bekezdése értelmében a belső piac létrehozásának és működésének összefüggésében hozandó intézkedések magukban foglalják az egész Unióra kiterjedő hatályú egységes szabadalmi oltalom létrehozását, valamint az egész Unióra kiterjedő, központosított engedélyezési, koordinációs és felügyeleti szabályok megállapítását.
(3)
2011. március 10-én a Tanács elfogadta a 2011/167/EU határozatot, amely megerősített együttműködésre ad felhatalmazást Belgium, Bulgária, a Cseh Köztársaság, Dánia, Németország, Észtország, Írország, Görögország, Franciaország, Ciprus, Lettország, Litvánia, Luxemburg, Magyarország, Málta, Hollandia, Ausztria, Lengyelország, Portugália, Románia, Szlovénia, Szlovákia, Finnország, Svédország és az Egyesült Királyság (a továbbiakban: részt vevő tagállamok) között az egységes szabadalmi oltalom létrehozásának területén.
(4)
Az egységes szabadalmi oltalom elősegíti a tudományos és technológiai fejlődést és a belső piac működését azáltal, hogy a szabadalmi rendszerhez egyszerűbb, kevésbé költséges és jogbiztonságot nyújtó hozzáférést biztosít. Javítani fogja továbbá a szabadalmi oltalom szintjét azáltal, hogy lehetővé teszi egységes szabadalmi oltalom megszerzését a részt vevő tagállamokban, valamint a vállalkozásokat terhelő költségek csökkentését és az adminisztráció egyszerűsítését az Unió egészében. Az egységes szabadalmi oltalomnak nemzetiségtől, lakóhelytől és székhelytől függetlenül hozzáférhetőnek kell lennie az európai szabadalmaknak mind a részt vevő tagállamokból, mind a más államokból származó jogosultjai számára.
(5)
Az európai szabadalmak megadásáról szóló, 1973. október 5-i, 1991. december 17-én és 2000. november 29-én felülvizsgált egyezmény (a továbbiakban: ESZE) létrehozta az Európai Szabadalmi Szervezetet, és megbízta azt az európai szabadalmak megadásának feladatával. Ezt a feladatot az Európai Szabadalmi Hivatal (a továbbiakban: ESZH) látja el. Az ESZH által megadott európai szabadalmakat a szabadalom jogosultjának kérelmére e rendelet alapján egységes hatállyal kell felruházni a részt vevő tagállamokban. Az ilyen szabadalmak megnevezése a továbbiakban „egységes hatályú európai szabadalom”.
(6)
Az ESZE IX. részével összhangban az ESZE szerződő államainak egy csoportja rendelkezhet a területükre kiterjedő hatállyal megadott európai szabadalmak egységes jellegéről. Ez a rendelet az ESZE 142. cikke értelmében különmegállapodásnak, az 1970. június 19-i, legutóbb 2001. február 3-án módosított Szabadalmi Együttműködési Szerződés 45. cikkének (1) bekezdése értelmében regionális szabadalmi szerződésnek, az ipari tulajdon oltalmára létesült, 1883. március 20-án Párizsban aláírt és legutóbb 1979. szeptember 28-án módosított egyezmény 19. cikke értelmében pedig külön megállapodásnak minősül.
(7)
Az egységes szabadalmi oltalmat úgy kell létrehozni, hogy az európai szabadalmakat a szabadalom megadását követően ezen rendelet alapján egységes hatállyal kell felruházni valamennyi részt vevő tagállam vonatkozásában. Az egységes hatályú európai szabadalmak fő jellemzője azok egységes jellege, vagyis az, hogy egységes oltalmat nyújtanak és azonos joghatással bírnak valamennyi részt vevő tagállamban. Az egységes hatályú európai szabadalom korlátozása, átruházása, megvonása vagy az oltalom megszűnése ebből következően csak az összes részt vevő tagállam vonatkozásában lehetséges. Lehetővé kell tenni, hogy az egységes hatályú európai szabadalom hasznosítására a részt vevő tagállamok területének egészére vagy egy részére vonatkozóan lehessen engedélyt adni. Az egységes szabadalmi oltalom által biztosított oltalmi terjedelem egyöntetűségének biztosítása érdekében kizárólag a valamennyi részt vevő tagállamra nézve azonos igénypontokkal megadott európai szabadalmak rendelkezhetnek egységes hatállyal. Végül az európai szabadalmak egységes hatályának járulékos jellegűnek kell lennie, és létre nem jöttnek kell tekinteni, ha az európai alapszabadalmat megvonták vagy korlátozták.
(8)
A szabadalmi jog általános elveivel és az ESZE 64. cikkének (1) bekezdésével összhangban az egységes szabadalmi oltalomnak visszaható hatállyal, az európai szabadalom megadásáról szóló értesítésnek az Európai Szabadalmi Közlönyben történő meghirdetésétől kezdődően kell keletkeznie a részt vevő tagállamokban. A kettős szabadalmi oltalom elkerülése érdekében a részt vevő tagállamoknak egységes szabadalmi oltalom keletkezése esetén biztosítaniuk kell, hogy az európai szabadalmat úgy tekintsék, hogy az a területükön nemzeti szabadalomként nem hatályosult.
(9)
Az egységes hatályú európai szabadalomnak fel kell jogosítania a jogosultat arra, hogy megakadályozza, hogy bármely harmadik fél olyan cselekményeket kövessen el, amelyek ellen a szabadalom oltalmat nyújt. Ezt az Egységes Szabadalmi Bíróság létrehozásával kell biztosítani. Az e rendelet és az egységes szabadalmi oltalom létrehozásának területén megvalósítandó megerősített együttműködésnek az alkalmazandó fordítási szabályok tekintetében történő végrehajtásáról szóló, 2012. december 17-i 1260/2012/EU tanácsi rendelet (3) által nem szabályozott kérdésekre az ESZE-t, az Egységes Szabadalmi Bíróságról szóló megállapodást - ideértve annak az említett jogosultság hatályát és annak korlátozásait meghatározó rendelkezéseit -, valamint a nemzeti jogot - ideértve annak nemzetközi magánjogi rendelkezéseit - kell alkalmazni.
(10)
Az egységes hatályú európai szabadalmakkal kapcsolatos kényszerengedélyekre a részt vevő tagállamok területe tekintetében azok jogszabályait kell alkalmazni.
(11)
Az e rendelet működéséről szóló jelentésében a Bizottságnak értékelnie kell az alkalmazandó korlátozások működését, és szükség esetén megfelelő javaslatokat kell benyújtania, figyelembe véve a szabadalmi rendszernek az innovációhoz és a technológiai fejlődéshez való hozzájárulását, a harmadik felek jogos érdekeit és a nyomós társadalmi érdekeket. Az Egységes Szabadalmi Bíróságról szóló megállapodás nem zárja ki, hogy az Európai Unió gyakorolja e téren fennálló hatáskörét.
(12)
Az Európai Unió Bíróságának ítélkezési gyakorlatával összhangban a jogok kimerülésének elvét alkalmazni kell az egységes hatályú európai szabadalmakra is. Az egységes hatályú európai szabadalom által biztosított jogok ennélfogva nem terjedhetnek ki az érintett szabadalom tárgyát képező termékkel kapcsolatos olyan tevékenységekre, amelyeket a részt vevő tagállamokban azt követően végeznek, hogy a szóban forgó terméket a szabadalom jogosultja az Unióban forgalomba hozta.
(13)
A kártérítésre alkalmazandó rendszerre a részt vevő tagállamok jogszabályait - így különösen a szellemi tulajdonjogok érvényesítéséről szóló, 2004. április 29-i 2004/48/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (4) 13. cikkének végrehajtására vonatkozó rendelkezéseket - kell alkalmazni.
(14)
Az egységes hatályú európai szabadalmat, mint a vagyoni forgalom tárgyát, annak teljességében és valamennyi részt vevő tagállamban a különös feltételek - mint a bejelentő lakóhelye, üzleti tevékenységének fő helye vagy telephelye - alapján meghatározott részt vevő tagállam nemzeti szabadalmaként kell kezelni.
(15)
Az egységes hatályú európai szabadalommal védett találmányok gazdasági hasznosításának előmozdítása és megkönnyítése érdekében lehetővé kell tenni, hogy az ilyen szabadalom jogosultja megfelelő ellenérték fejében annak hasznosítására vonatkozó engedélyt kínáljon fel. E célból lehetővé kell tenni, hogy a szabadalom jogosultja arra vonatkozó nyilatkozatot nyújtson be az ESZH-hoz, hogy megfelelő ellenérték fejében hajlandó engedélyt adni a találmány hasznosítására. Ebben az esetben a nyilatkozat ESZH általi kézhezvételét követően csökkenteni kell a szabadalom jogosultja által fizetendő fenntartási díjakat.
(16)
Az ESZE IX. részének rendelkezéseiben foglalt lehetőséggel élő tagállamok csoportja feladatokkal bízhatja meg az ESZH-t, és létrehozhatja az Európai Szabadalmi Szervezet Igazgatótanácsa albizottságát (a továbbiakban: albizottság).
(17)
A részt vevő tagállamoknak meg kell bízniuk az ESZH-t az egységes hatályú európai szabadalmakkal összefüggő bizonyos adminisztratív feladatokkal, különösen az egységes hatály iránti kérelmek kezelésével, az egységes hatály, valamint az egységes hatályú európai szabadalomra vonatkozó bármely korlátozás, hasznosítási engedély, illetve az egységes hatályú európai szabadalom átruházása, megvonása vagy megszűnése bejegyzésével, a fenntartási díjak beszedésével és felosztásával, az átmeneti időszakban a fordítások tájékoztató célú közzétételével, továbbá az ESZH hivatalos nyelveitől eltérő nyelven európai szabadalmi bejelentést benyújtó bejelentők fordítási költségeinek visszatérítésére létrehozott kompenzációs rendszer kezelésével.
(18)
Az albizottság keretében a részt vevő tagállamoknak biztosítaniuk kell a részt vevő tagállamok által az ESZH-ra ruházott feladatokhoz kapcsolódó tevékenységek irányítását és felügyeletét, valamint azt, hogy az egységes hatály iránti kérelmeket a szabadalom megadásáról szóló értesítésnek az Európai Szabadalmi Közlönyben történő meghirdetése napját követő egy hónapon belül nyújtsák be az ESZH-hoz, továbbá arról is gondoskodniuk kell, hogy ezeket a kérelmeket az ESZH előtti eljárások nyelvén nyújtsák be az 1260/2012/EU rendeletben az átmeneti időszakra előírt fordítással együtt. A részt vevő tagállamoknak gondoskodniuk kell a fenntartási díjak mértékének és a fenntartási díjak felosztási arányának az ESZE 35. cikkének (2) bekezdésében szereplő szavazási szabályoknak megfelelő meghatározásáról, összhangban az e rendeletben meghatározott szempontokkal.
(19)
A szabadalom jogosultjainak az egységes hatályú európai szabadalom után egyösszegű éves fenntartási díjat kell fizetniük. A fenntartási díjaknak a szabadalmi oltalom ideje alatt fokozatosan emelkedniük kell, és az Európai Szabadalmi Szervezet részére a szabadalom megadását megelőzően befizetendő díjakkal együtt fedezniük kell az európai szabadalom megadásával és az egységes szabadalmi oltalom kezelésével kapcsolatos összes költséget. A fenntartási díjak mértékének meghatározása során a cél az innováció elősegítése és az európai vállalkozások versenyképességének ösztönzése, figyelembe véve egyes szereplők, így a kis- és középvállalkozások helyzetét, például alacsonyabb díjak meghatározása révén. A díjak mértékének tükröznie kell továbbá a szabadalom által lefedett piac méretét, és hasonlónak kell lennie a részt vevő tagállamokban a fenntartási díjak mértékének első meghatározásakor hatályban lévő átlagos európai szabadalmak nemzeti fenntartási díjainak mértékéhez.
(20)
A fenntartási díjak megfelelő mértékét és felosztását úgy kell meghatározni, hogy az egységes hatályú európai szabadalmakból származó források teljes mértékben fedezzék az egységes szabadalmi oltalommal kapcsolatban az ESZH-ra bízott feladatok összes költségét, valamint hogy a fenntartási díjakból származó bevételek - az Európai Szabadalmi Szervezet részére a szabadalom megadását megelőzően befizetendő díjakkal együtt - biztosítsák az Európai Szabadalmi Szervezet kiegyensúlyozott költségvetését.
(21)
A fenntartási díjakat az Európai Szabadalmi Szervezethez kell befizetni. Az ESZH-nak az ESZE 146. cikkével összhangban meg kell tartania egy bizonyos összeget az egységes szabadalmi oltalommal kapcsolatos feladatok ellátása során az ESZH-nál felmerült költségek fedezésére. A fennmaradó összeget fel kell osztani a részt vevő tagállamok között, és a szabadalmakkal kapcsolatos célokra kell fordítani. A felosztás arányát tisztességes, méltányos és lényeges szempontok, nevezetesen a szabadalmi tevékenység szintje és a piac mérete alapján kell meghatározni, és a felosztás arányának - a rendszer kiegyensúlyozott és fenntartható működésének fenntartása érdekében - garantálnia kell, hogy minden egyes részt vevő tagállamnak jusson egy minimumösszeg. A felosztásnak kompenzálnia kell azt, hogy az adott részt vevő tagállam hivatalos nyelve nem szerepel az ESZH hivatalos nyelvei között, hogy a részt vevő tagállamban az európai innovációs eredménytábla alapján megállapítottak szerint aránytalanul alacsony szintű a szabadalmi tevékenység, és/vagy hogy a részt vevő tagállam viszonylag rövid ideje rendelkezik tagsággal az Európai Szabadalmi Szervezetben.
(22)
Az ESZH és a tagállamok központi iparjogvédelmi hivatalai közötti megerősített partnerségnek lehetővé kell tennie, hogy az ESZH, adott esetben, rendszeresen felhasználhassa a központi iparjogvédelmi hivatalok által olyan nemzeti szabadalmi bejelentésekkel kapcsolatban végzett kutatások eredményeit, amelyek elsőbbségére egy későbbi európai szabadalmi bejelentésben hivatkoznak. Valamennyi központi iparjogvédelmi hivatal - beleértve azokat is, amelyek a nemzeti szabadalmak megadására irányuló eljárás során nem végeznek kutatást - alapvető szerepet játszhat a megerősített partnerségben, többek között a lehetséges szabadalmi bejelentők, különösen a kis- és középvállalkozások részére nyújtott tanácsadással és támogatással, a bejelentések fogadásával, azoknak az ESZH-hoz történő továbbításával, valamint a szabadalmi információk terjesztésével.
(23)
Ezt a rendeletet az 1260/2012/EU rendelet egészíti ki, amelyet a Tanács az EUMSZ 118. cikke második bekezdésének megfelelően fogad el.
(24)
Az egységes hatályú európai szabadalmakkal kapcsolatos bíráskodást az európai szabadalmak és az egységes hatályú európai szabadalmak egységes szabadalmi bíráskodási rendszerét felállító aktusnak kell létrehoznia és szabályoznia.
(25)
Az egységes hatályú európai szabadalmakkal kapcsolatos ügyeket tárgyaló Egységes Szabadalmi Bíróság felállítása létfontosságú az ilyen szabadalmak megfelelő működése, az ítélkezési gyakorlat következetessége és az ebből fakadó jogbiztonság, valamint a szabadalom jogosultjai számára a költséghatékonyság biztosítása érdekében. Ezért alapvető jelentősége van annak, hogy a részt vevő tagállamok nemzeti alkotmányos és parlamenti eljárásaikkal összhangban megerősítsék az Egységes Szabadalmi Bíróságról szóló megállapodást, és megtegyék a szükséges lépéseket annak érdekében, hogy ez a Bíróság minél hamarabb megkezdhesse működését.
(26)
Ez a rendelet nem érintheti a részt vevő tagállamok nemzeti szabadalmak megadásához való jogát, és nem léphet a részt vevő tagállamok szabadalmakra vonatkozó jogszabályainak helyébe. A szabadalmi bejelentők számára továbbra is lehetővé kell tenni, hogy nemzeti szabadalmat, egységes hatályú európai szabadalmat, az ESZE egy vagy több szerződő államában hatályos európai szabadalmat vagy olyan egységes hatályú európai szabadalmat szerezzenek, amelyet az ESZE egy vagy több, a részt vevő tagállamok közé nem tartozó szerződő államában is hatályosítanak.
(27)
Mivel a rendelet célját, nevezetesen az egységes szabadalmi oltalom létrehozását a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, és ezért e rendelet léptéke és hatása miatt az uniós szinten jobban megvalósítható, az Unió intézkedéseket hozhat, adott esetben megerősített együttműködés útján, az Európai Unióról szóló szerződés 5. cikkében foglalt szubszidiaritás elvének megfelelően. Az említett cikkben foglalt arányosság elvének megfelelően ez a rendelet nem lépi túl az e cél eléréséhez szükséges mértéket,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
I. FEJEZET
ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK
1. cikk
Tárgy
(1) Ez a rendelet az egységes szabadalmi oltalom létrehozásának területén a 2011/167/EU határozatban foglalt felhatalmazásnak megfelelően megvalósítandó megerősített együttműködés végrehajtását szolgálja.
(2) Ez a rendelet az európai szabadalmak megadásáról szóló 1973. október 5-i, 1991. december 17-én és 2000. november 29-én felülvizsgált egyezmény (a továbbiakban: ESZE) 142. cikke értelmében különmegállapodásnak minősül.
2. cikk
Fogalommeghatározások
E rendelet alkalmazásában:
a) „részt vevő tagállam”: minden olyan tagállam, amely a 9. cikkben említett, egységes hatály iránti kérelem benyújtásának idején a 2011/167/EU határozat alapján, vagy az EUMSZ 331. cikke (1) bekezdése második vagy harmadik albekezdésének megfelelően elfogadott határozat alapján részt vesz az egységes szabadalmi oltalom létrehozásának területén megvalósítandó megerősített együttműködésben;
b) „európai szabadalom”: az ESZE-ben foglalt szabályoknak és eljárásoknak megfelelően az Európai Szabadalmi Hivatal (a továbbiakban: ESZH) által megadott szabadalom;
c) „egységes hatályú európai szabadalom”: olyan európai szabadalom, amely ezen rendelet alapján egységes hatállyal rendelkezik a részt vevő tagállamokban;
d) „európai szabadalmi nyilvántartás”: az ESZE 127. cikke értelmében az ESZH által vezetett nyilvántartás;
e) „az egységes szabadalmi oltalom nyilvántartása”: az európai szabadalmi nyilvántartás részét képező nyilvántartás, amelybe az egységes hatályt, illetve az egységes hatályú európai szabadalom bármely korlátozását, hasznosításának engedélyezését, átruházását, megvonását vagy megszűnését bejegyzik;
f) „Európai Szabadalmi Közlöny”: az ESZE 129. cikkében meghatározott időszaki kiadvány.
3. cikk
Egységes hatályú európai szabadalom
(1) A valamennyi részt vevő tagállam tekintetében azonos igénypontokkal megadott európai szabadalom egységes hatállyal rendelkezik a részt vevő tagállamokban, ha annak egységes hatályát az egységes szabadalmi oltalom nyilvántartásába bejegyezték.
Az egyes részt vevő tagállamokra nézve eltérő igénypontokkal megadott európai szabadalom nem rendelkezik egységes hatállyal.
(2) Az egységes hatályú európai szabadalom egységes jellegű. Az egységes hatályú európai szabadalom azonos oltalmat biztosít, és azonos joghatással bír valamennyi részt vevő tagállamban.
Az egységes hatályú európai szabadalom csak az összes részt vevő tagállam tekintetében korlátozható, ruházható át, illetve vonható meg vagy szűnhet meg.
Az egységes hatályú európai szabadalom hasznosítása a részt vevő tagállamok területének egészére vagy egy részére vonatkozóan is engedélyezhető.
(3) Az európai szabadalom egységes hatálya az európai szabadalom megvonása vagy korlátozása esetén létre nem jöttnek tekintendő.
4. cikk
A hatály kezdete
(1) Az egységes hatályú európai szabadalom attól a naptól számítva hatályos a részt vevő tagállamokban, amikor az ESZH az európai szabadalom megadásáról szóló értesítést az Európai Szabadalmi Közlönyben meghirdeti.
(2) A részt vevő tagállamok megteszik az annak biztosításához szükséges intézkedéseket, hogy amennyiben az európai szabadalom egységes hatályát bejegyezték, és az a területükre kiterjed, az érintett európai szabadalmat úgy tekintsék, hogy az a szabadalom megadásáról szóló értesítésnek az Európai Szabadalmi Közlönyben történő meghirdetése napján nemzeti szabadalomként nem hatályosult az adott tagállamok területén.
II. FEJEZET
AZ EGYSÉGES HATÁLYÚ EURÓPAI SZABADALOM JOGHATÁSA
5. cikk
Egységes oltalom
(1) Az egységes hatályú európai szabadalom biztosítja jogosultja számára azt a jogot, hogy - az alkalmazandó korlátozásokra is figyelemmel - megakadályozza, hogy a részt vevő tagállamok területén, ahol a szabadalom egységes hatállyal bír, bármely harmadik fél olyan cselekményeket kövessen el, amelyek ellen ez a szabadalom oltalmat nyújt.
(2) Ezen jog és az arra vonatkozó korlátozások hatálya egységes minden részt vevő tagállamban, amelyben a szabadalom egységes hatállyal bír.
(3) Azokat az (1) bekezdésben említett cselekményeket, amelyekkel szemben a szabadalom oltalmat nyújt, valamint az alkalmazandó korlátozásokat annak a részt vevő tagállamnak az egységes hatályú európai szabadalmakra vonatkozó jogi rendelkezései határozzák meg, amelynek nemzeti joga a 7. cikk értelmében az egységes hatályú európai szabadalomra a vagyoni forgalom tárgyaként alkalmazandó.
(4) A 16. cikk (1) bekezdésében említett jelentésében a Bizottság értékeli az alkalmazandó korlátozások működését, és szükség esetén megfelelő javaslatokat nyújt be.
6. cikk
Az egységes hatályú európai szabadalom által biztosított joghatások kimerülése
Az egységes hatályú európai szabadalom által biztosított jogok nem terjednek ki az érintett szabadalom tárgyát képező termékkel kapcsolatos olyan tevékenységekre, amelyeket azt követően végeznek azon részt vevő tagállamokban, amelyekben az érintett szabadalom egységes hatállyal bír, hogy a szóban forgó terméket a szabadalom jogosultja vagy annak hozzájárulásával más az Unióban forgalomba hozta, kivéve, ha a szabadalom jogosultja az adott termék további forgalmazását jogos indok alapján ellenezheti.
III. FEJEZET
AZ EGYSÉGES HATÁLYÚ EURÓPAI SZABADALOM, MINT A VAGYONI FORGALOM TÁRGYA
7. cikk
Az egységes hatályú európai szabadalom nemzeti szabadalomként történő kezelése
(1) Az egységes hatályú európai szabadalom, mint a vagyoni forgalom tárgya, annak teljességében és valamennyi részt vevő tagállamban azon részt vevő tagállam nemzeti szabadalmaként kezelendő, amelyben az érintett szabadalom egységes hatállyal bír, és amelyben az európai szabadalmi nyilvántartás szerint:
a)
az európai szabadalmi bejelentés benyújtásának időpontjában a bejelentő lakóhelye vagy üzleti tevékenységének fő helye található; vagy
b)
amennyiben az a) pont nem alkalmazható, az európai szabadalmi bejelentés benyújtásakor a bejelentő telephellyel rendelkezett.
(2) Amennyiben az európai szabadalmi nyilvántartásban két vagy több személy szerepel a szabadalom együttes bejelentőjeként, az (1) bekezdés a) pontja a szabadalom együttes bejelentői közül az elsőként említettre alkalmazandó. Ha ez nem lehetséges, az (1) bekezdés a) pontja a sorban utána következő együttes bejelentőre alkalmazandó. Amennyiben az (1) bekezdés a) pontja egyik együttes bejelentőre sem alkalmazható, értelemszerűen az (1) bekezdés b) pontja alkalmazandó.
(3) Amennyiben az (1) és a (2) bekezdés alkalmazásában a szabadalom egyik bejelentője sem rendelkezik lakóhellyel, nincs üzleti tevékenységének fő helye, sem telephelye valamelyik azon részt vevő tagállamban, amelyben a szabadalom egységes hatállyal bír, az egységes hatályú európai szabadalom, mint a vagyoni forgalom tárgya, annak teljességében és valamennyi részt vevő tagállamban azon állam nemzeti szabadalmaként kezelendő, ahol az ESZE 6. cikke (1) bekezdésének megfelelően az Európai Szabadalmi Szervezet székhelye található.
(4) Valamely jog megszerzése nem tehető függővé valamely nemzeti szabadalmi nyilvántartásba történő bejegyzéstől.
8. cikk
Jogok engedélyezése
(1) Az egységes hatályú európai szabadalom jogosultja nyilatkozatot nyújthat be az ESZH-hoz arra vonatkozóan, hogy a jogosult megfelelő ellenérték fejében bárki számára hajlandó engedélyezni a találmány hasznosítását.
(2) Az e rendelet alapján megszerzett hasznosítási engedély szerződéses hasznosítási engedélynek minősül.
IV. FEJEZET
INTÉZMÉNYI RENDELKEZÉSEK
9. cikk
Adminisztratív feladatok az Európai Szabadalmi Szervezet keretében
(1) A részt vevő tagállamok az ESZE 143. cikke értelmében az ESZH-t az alábbi, az ESZH belső szabályzatának megfelelően ellátandó feladatokkal bízzák meg:
a)
az európai szabadalmak jogosultjai egységes hatály iránti kérelmeinek kezelése;
b)
az egységes szabadalmi oltalom nyilvántartásának az európai szabadalmi nyilvántartásba való belefoglalása és az egységes szabadalmi oltalom nyilvántartásának kezelése;
c)
a 8. cikkben említett engedélyezésre vonatkozó nyilatkozatoknak, a nyilatkozatok visszavonásának és az egységes hatályú európai szabadalom jogosultja által nemzetközi szabványügyi testületekben tett engedélyezési kötelezettségvállalásoknak a fogadása és nyilvántartása;
d)
az 1260/2012/EU rendelet 6. cikkében említett fordítások közzététele a szóban forgó cikkben említett átmeneti időszak során;
e)
az egységes hatályú európai szabadalmak fenntartási díjainak beszedése és kezelése azon évet követő évek tekintetében, amely évben az Európai Szabadalmi Közlönyben meghirdetik a szabadalom megadásáról szóló értesítést; a fenntartási díjak késedelmes fizetése miatt fizetendő pótdíjak beszedése és kezelése, amennyiben a késedelmes fizetés az esedékességtől számított hat hónapon belül történik, valamint a beszedett fenntartási díjak egy részének a részt vevő tagállamok részére történő felosztása;
f)
az 1260/2012/EU rendelet 5. cikkében említett, a fordítási költségek visszatérítésére létrehozott kompenzációs rendszer kezelése;
g)
annak biztosítása, hogy az európai szabadalom jogosultjának egységes hatály iránti kérelme a szabadalom megadásáról szóló értesítésnek az Európai Szabadalmi Közlönyben történő meghirdetését követő egy hónapon belül benyújtásra kerüljön az ESZE 14. cikkének (3) bekezdésében meghatározott eljárási nyelven; és
h)
annak biztosítása, hogy az egységes hatályt feltüntessék az egységes szabadalmi oltalom nyilvántartásában, amennyiben egységes hatály iránti kérelmet nyújtottak be, és azt az 1260/2012/EU rendelet 6. cikkében meghatározott átmeneti időszak során az abban a cikkben említett fordításokkal együtt nyújtották be, valamint, hogy az ESZH-t tájékoztassák az egységes hatályú európai szabadalmak bármely korlátozásáról, hasznosításának engedélyezéséről, átruházásáról és megvonásáról;
(2) A részt vevő tagállamok biztosítják az e rendeletnek való megfelelést az ESZE keretében vállalt nemzetközi kötelezettségeik teljesítése során, és e célból együttműködnek. A részt vevő tagállamok az ESZE szerződő államaiként gondoskodnak az e cikk (1) bekezdésében említett feladatokkal kapcsolatos tevékenységek irányításáról és felügyeletéről, valamint biztosítják - e rendelet 12. cikkével összhangban - a fenntartási díjak mértékének és - e rendelet 13. cikkével összhangban - a fenntartási díjak felosztási arányának megállapítását.
Ennek érdekében létrehozzák az Európai Szabadalmi Szervezet Igazgatótanácsa ESZE 145. cikke értelmében vett albizottságát (a továbbiakban: albizottság).
Az albizottságot a részt vevő tagállamok képviselői és a Bizottság egy megfigyelői státusú képviselője, valamint az ő helyetteseik alkotják, akik távollétükben képviselik őket. Az albizottság tagjainak munkáját tanácsadók vagy szakértők segíthetik.
Az albizottság határozatait a Bizottság álláspontjának kellő figyelembevételével és az ESZE 35. cikkének (2) bekezdésében meghatározott szabályokkal összhangban hozza meg.
(3) A részt vevő tagállamok az ESZH által az (1) bekezdésben említett feladatok ellátása során hozott határozatokkal szemben hatékony jogvédelmet biztosítanak egy vagy több részt vevő tagállam hatáskörrel és illetékességgel rendelkező bíróságán.
V. FEJEZET
PÉNZÜGYI RENDELKEZÉSEK
10. cikk
A költségekre vonatkozó alapelv
Az ESZH-nak az ESZE 143. cikke értelmében a részt vevő tagállamok által ráruházott további feladatok ellátása során felmerülő költségeit az egységes hatályú európai szabadalmakból származó díjakból fedezik.
11. cikk
Fenntartási díjak
(1) Az egységes hatályú európai szabadalmak fenntartási díjait, valamint a késedelmes fizetésük miatt fizetendő pótdíjakat a szabadalom jogosultja az Európai Szabadalmi Szervezethez fizeti be. A szóban forgó díjak azon évet követő évek tekintetében esedékesek, amely évben az Európai Szabadalmi Közlönyben meghirdetik az egységes hatályú európai szabadalom megadásáról szóló értesítést.
(2) Amennyiben a fenntartási díjat és adott esetben a pótdíjat nem fizetik be időben, az egységes hatályú európai szabadalom megszűnik.
(3) A 8. cikk (1) bekezdésében említett nyilatkozat beérkezését követően esedékessé váló fenntartási díjak mértékét csökkenteni kell.
12. cikk
A fenntartási díjak mértéke
(1) Az egységes hatályú európai szabadalmak fenntartási díjai:
a)
az egységes szabadalmi oltalom ideje alatt fokozatosan emelkednek;
b)
az európai szabadalom megadásával és az egységes szabadalmi oltalom igazgatásával kapcsolatos összes költséget fedezik; és
c)
az Európai Szabadalmi Szervezet részére a szabadalom megadását megelőzően befizetendő díjakkal együtt elegendők az Európai Szabadalmi Szervezet kiegyensúlyozott költségvetésének biztosításához.
(2) A fenntartási díjak mértékének meghatározása során - figyelembe véve egyebek mellett az egyes szereplők, így a kis- és középvállalkozások helyzetét is - a következő célokat kell szem előtt tartani:
a)
az innováció elősegítését és az európai vállalkozások versenyképességének ösztönzését;
b)
a szabadalom által lefedett piac méretének tükrözését; valamint
c)
azt, hogy a mérték hasonló legyen a részt vevő tagállamokban a fenntartási díjak mértékének első meghatározásakor hatályban lévő átlagos európai szabadalmak nemzeti fenntartási díjának mértékéhez.
(3) Az e fejezetben rögzített célkitűzések elérése érdekében a fenntartási díjak mértékét úgy kell meghatározni, hogy az:
a)
megegyezzen a jelenlegi európai szabadalmak átlagos földrajzi lefedettsége után fizetendő fenntartási díj mértékével;
b)
tükrözze a jelenlegi európai szabadalmak fenntartási rátáját; és
c)
tükrözze az egységes hatály iránti kérelmek számát.
13. cikk
Felosztás
(1) Az egységes hatályú európai szabadalmak után befizetett, a 11. cikkben említett fenntartási díjak 50 %-a az ESZH-nál marad. A fennmaradó összeget a részt vevő tagállamok között osztják fel a fenntartási díjak 9. cikk (2) bekezdése alapján megállapított felosztási aránynak megfelelően.
(2) Az e fejezetben rögzített célkitűzések elérése érdekében a fenntartási díjak részt vevő tagállamok közötti felosztási arányát a következő tisztességes, méltányos és lényeges szempontok alapján határozzák meg:
a)
a szabadalmi bejelentések száma;
b)
a piac mérete, annak biztosítása mellett, hogy minden egyes részt vevő tagállamnak jusson egy minimumösszeg;
c)
kompenzáció nyújtása azon részt vevő tagállamoknak, amelyek:
i.
hivatalos nyelve nem szerepel az ESZH hivatalos nyelvei között;
ii.
aránytalanul alacsony szintű szabadalmi tevékenységgel rendelkeznek; és/vagy
iii.
viszonylag rövid ideje rendelkeznek tagsággal az Európai Szabadalmi Szervezetben.
VI. FEJEZET
ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
14. cikk
A Bizottság és az ESZH közötti együttműködés
A Bizottság egy munkamegállapodás révén szoros együttműködést alakít ki az ESZH-val az e rendelet hatálya alá tartozó területeken. Az együttműködésbe beletartozik a munkamegállapodás működéséről, valamint különösen a fenntartási díjak kérdéséről és azoknak az Európai Szabadalmi Szervezet költségvetésére gyakorolt hatásáról folytatott rendszeres véleménycsere is.
15. cikk
A versenyjog és a tisztességtelen versenyről szóló jogszabályok alkalmazása
Ez a rendelet nem érinti a versenyjog és a tisztességtelen versenyről szóló jogszabályok alkalmazását.
16. cikk
Jelentés e rendelet működéséről
(1) A Bizottság az első egységes hatályú európai szabadalom hatályosulásának időpontjától számított három éven belül, és azt követően ötévente jelentést nyújt be az Európai Parlamenthez és a Tanácshoz ennek a rendeletnek a működéséről, és szükség esetén megfelelő javaslatokat tesz a rendelet módosítására.
(2) A Bizottság rendszeresen jelentést tesz az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a 11. cikkben említett fenntartási díjak működéséről, különös hangsúlyt fektetve a 12. cikknek való megfelelésre.
17. cikk
A részt vevő tagállamok általi értesítés
(1) A részt vevő tagállamok e rendelet alkalmazásának kezdőnapjáig értesítik a Bizottságot a 9. cikknek megfelelően elfogadott intézkedésekről.
(2) Minden részt vevő tagállam e rendelet alkalmazásának kezdőnapjáig vagy - olyan részt vevő tagállam esetében, amelyben az Egységes Szabadalmi Bíróság e rendelet alkalmazásának kezdőnapján nem rendelkezik kizárólagos joghatósággal az egységes hatályú európai szabadalmak tekintetében - addig a napig értesíti a Bizottságot a 4. cikk (2) bekezdésének megfelelően elfogadott intézkedésekről, amikortól az Egységes Szabadalmi Bíróság abban a részt vevő tagállamban kizárólagos joghatósággal rendelkezik.
18. cikk
Hatálybalépés és alkalmazás
(1) Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
(2) Ezt a rendeletet 2014. január 1-je vagy az Egységes Szabadalmi Bíróságról szóló megállapodás (a továbbiakban: megállapodás) hatálybalépésének napja közül a későbbi időponttól kezdve kell alkalmazni.
A 3. cikk (1) és (2) bekezdésétől, valamint a 4. cikk (1) bekezdésétől eltérően az az európai szabadalom, amelynek egységes hatályát bejegyezték az egységes szabadalmi oltalom nyilvántartásába, csak azon részt vevő tagállamokban rendelkezik egységes hatállyal, amelyekben az Egységes Szabadalmi Bíróság az egységes hatályú európai szabadalmak tekintetében a bejegyezés napján kizárólagos joghatósággal rendelkezik.
(3) Minden részt vevő tagállam a megerősítő okirata letétbe helyezésekor értesíti a Bizottságot a megállapodás megerősítéséről. A Bizottság az Európai Unió Hivatalos Lapjában közzéteszi a megállapodás hatálybalépésének napját, valamint azon tagállamok listáját, amelyek a megállapodást a hatálybalépés napjáig megerősítették. A Bizottság ezután rendszeresen naprakésszé teszi azon részt vevő tagállamok listáját, amelyek a megállapodást megerősítették, és ezt a naprakésszé tett listát közzéteszi az Európai Unió Hivatalos Lapjában.
(4) A részt vevő tagállamok biztosítják, hogy a 9. cikkben említett intézkedéseket legkésőbb e rendelet alkalmazásának kezdőnapjáig bevezetik.
(5) Minden részt vevő tagállam biztosítja, hogy a 4. cikk (2) bekezdésében említett intézkedéseket legkésőbb e rendelet alkalmazásának kezdőnapjáig, illetve - olyan részt vevő tagállam esetében, amelyben az Egységes Szabadalmi Bíróság e rendelet alkalmazásának kezdőnapján nem rendelkezik kizárólagos joghatósággal az egységes hatályú európai szabadalmak tekintetében - addig a napig bevezeti, amikortól az Egységes Szabadalmi Bíróság abban a részt vevő tagállamban kizárólagos joghatósággal rendelkezik.
(6) Egységes szabadalmi oltalom az e rendelet alkalmazásának kezdőnapján vagy azt követően megadott bármely európai szabadalmat illetően kérhető.
Ez a rendelet a Szerződéseknek megfelelően teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó a részt vevő tagállamokban.
Kelt Brüsszelben, 2012. december 17-én.