KOMMISSIONENS AFGØRELSE (EU) 2015/508
af 1. oktober 2014
om Tysklands påståede ydelse af infrastrukturstøtte til Propapier PM2 GmbH - statsstøttesag SA.36147 (C 30/10) (ex NN 45/10, ex CP 327/08)
(meddelt under nummer C(2014) 6847)
(Kun den tyske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 108, stk. 2, første afsnit
under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a)
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af artikel 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (1)
efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte bemærkninger i henhold til ovennævnte bestemmelser (2), under henvisning til disse bemærkninger og
ud fra følgende betragtninger:
1. SAGSFORLØB
(1)
Ved brev af 29. oktober 2008 indgav Smurfit Kappa Group (i det følgende benævnt: »Smurfit Kappa« eller »klageren«) en klage til Kommissionen med påstand om, at Propapier PM2 GmbH havde modtaget infrastrukturstøtte. Klagen blev registreret under nummer CP 327/08 og overført (med nummer NN 45/10) til registeret for ulovlig statsstøtte.
(2)
Ved brev af 27. oktober 2010 underrettede Kommissionen Tyskland om, at den havde besluttet at indlede proceduren efter artikel 108, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde med hensyn til den påståede statsstøtte.
(3)
Kommissionens beslutning om at indlede proceduren blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (3). Kommissionen opfordrede alle interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger til den påståede statsstøtte.
(4)
Ved brev af 28. januar 2011 indgav Tyskland bemærkninger (den ikke-fortrolige udgave af disse bemærkninger blev modtaget den 31. januar 2011). Desuden modtog Kommissionen bemærkninger fra følgende interesserede parter: den 11. februar 2011 fælles bemærkninger fra Deutscher Städtetag (sammenslutningen af tyske byer), Deutscher Landkreistag (sammenslutningen af tyske kredse) og Deutscher Städte- und Gemeindebund (forbundet af tyske byer og kommuner) samt fra Verband kommunaler Unternehmen (VKU) (forbundet af kommunale virksomheder) og den 14. februar 2011 bemærkninger fra klageren (den ikke-fortrolige udgave af disse bemærkninger blev modtaget den 1. marts 2011). Kommissionen sendte disse bemærkninger videre til de tyske myndigheder for at give dem lejlighed til at fremsætte deres synspunkter. De pågældende bemærkninger fra Tyskland blev modtaget af Kommissionen den 13. april 2011 (og den ikke-fortrolige udgave den 26. april 2011).
(5)
Den 17. januar 2013 fandt et møde mellem repræsentanter for Kommissionens tjenestegrene og Tyskland sted. Ved brev af 25. februar 2013 fremsendte Tyskland supplerende oplysninger. Ved brev af 26. april 2013, som Tyskland besvarede med brev af 14. maj 2013, anmodede Kommissionens tjenegrene om yderligere oplysninger.
(6)
Med e-mail af 23. maj 2013 anmodede Kommissionen om yderligere oplysninger, som Tyskland fremsendte med e-mails af 24. maj 2013, 27. maj 2013 og 28. maj 2013.
(7)
I forlængelse af et møde den 6. juni 2013 mellem repræsentanter for Kommissionens tjenestegrene, Tyskland og den begunstigede virksomhed samt eksperter bebudede Tyskland, at der muligvis ville blive fremsendt supplerende bemærkninger. Efter en yderligere begæring om oplysninger af 15. oktober 2013 fremsendte Tyskland omfattende yderligere bemærkninger med e-mails af 4. november 2013, 13. december 2013, 18. december 2013, 6. januar 2014 og 24. april 2014.
2. BESKRIVELSE AF FORANSTALTNINGERNE
(8)
Propapier PM2 GmbH (i det følgende benævnt »Propapier«) tilhører Progroup AG (i det følgende benævnt: »Progroup«). Progroup producerer og distribuerer bølgepapråpapir og bølgepap via sine datterselskaber. Klageren, Smurfit Kappa, er en af de største papirproducenter i Den Europæiske Union.
(9)
Den 2. april 2008 godkendte (4) Kommissionen en regionalstøtte til Propapiers opførelse af en papirfabrik til bølgepapråpapir og et dertil hørende kraftværk på et nyt byggemodnet udvidelsesareal i det eksisterende industriområde ved Oder-Spree-kanalen i Eisenhüttenstadt i delstaten Brandenburg - dette område var på dette tidspunkt regionalstøtteberettiget i henhold til artikel 107, stk. 3, litra a), i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF).
(10)
Klageren var af den opfattelse, at bestemte infrastrukturprojekter, finansieret med statslige midler, på udvidelsesarealet i industriområdet, hvor Propapiers nye fabrik ligger, udelukkende skulle have været tiltænkt denne papirfabrik og derfor måtte betragtes som forbeholdt infrastruktur og statsstøtte til Propapier.
(11)
Klageren anførte i den forbindelse følgende infrastrukturprojekter (se afsnit 2.1): opførelse af et spildevandsrensningsanlæg, anlæg af en parkeringsplads og en ny forbindelsesvej samt udvidelse og uddybning af Oder-Spree-kanalen.
(12)
Desuden påpegede klageren, at gebyrerne for brugen af spildevandsrensningsanlægget skulle være sat for lavt til fordel for Propapier (se afsnit 2.2).
2.1. STØTTE TIL OPFØRELSEN AF ET SPILDEVANDSRENSNINGSANLÆG OG ANDEN INFRASTRUKTUR
(13)
I juli 2008 ydede delstaten Brandenburg et direkte tilskud på 33 808 200 EUR (5) til opførelsen af et nyt spildevandsrensningsanlæg på et udvidelsesareal i industriområdet ved Oder-Spree-kanalen i Eisenhüttenstadt fra midler under programmet for udbygning af den kommunale erhvervsinfrastruktur inden for rammerne af forbundsstatens og delstaternes fælles regionalstøtteordning, Gemeinschaftsaufgabe zur Verbesserung der regionalen Wirtschaftsstruktur (i det følgende benævnt »Gemeinschaftsaufgabe« (6)). Det skal i den sammenhæng bemærkes, at Gemeinschaftsaufgabe-støtte til finansiering af opførelse eller udbygning af spildevandsrensningsanlæg var genstand for statsstøttesag N 644e/02 (7), i forbindelse med hvilken Kommissionen i 2003 for programmeringsperioden 2004-2006 havde fastslået, at støtte ydet inden for rammerne af denne ordning ikke udgør statsstøtte efter artikel 107, stk. 1, i TEUF til ejeren og operatøren af spildevandsrensningsanlægget.
(14)
I 2003-beslutningen fandt Kommissionen, at tilskud ydet under den ordning, som var gældende fra 2004 til 2006, skal betragtes som intern overførsel af statslige midler og ikke udgør statsstøtte til ejerne og operatørerne, eftersom modtagerne ikke er erhvervsvirksomheder, og det i forbindelse med tjenesteydelsen drejer sig om en klassisk opgave af almen interesse, som er pålagt kommunerne. I henhold til ordningens bestemmelser skal modtageren altid være en offentligretlig lokal myndighed (Gebietskörperschaft) eller kommunesammenslutning (Zweckverband), som er underlagt kommunalt tilsyn. Der kan derfor kun ydes støtte, hvis der ikke er nogen juridiske, personlige eller økonomiske forbindelser mellem modtageren af støtten, dvs. spildevandsrensningsanlægget, og brugeren af anlægget.
(15)
Tilskuddet udgjorde 80 % af de samlede støtteberettigede omkostninger på 42 260 340 EUR. Modtager af tilskuddet er kommunesammenslutningen Trinkwasser- und Abwasserzweckverband Oderaue Eisenhüttenstadt (i det følgende benævnt »TAZV«), som er en offentligretlig mellemkommunal sammenslutning, hvis opgave er vandforsyning og spildvandsrensning. TAZV er på en og samme tid ejer og operatør af spildevandsrensningsanlægget. Den afholdt de øvrige 20 % af de samlede offentlige investeringsomkostninger.
(16)
Støtten var betinget af, at de retlige og finansielle betingelser for en hovedinvestors (i dette tilfælde Propapier) etablering skulle være opfyldt på dokumenterbar vis inden 15. august 2008. Opførelsen af anlægget blev påbegyndt i oktober 2008, og idrifttagningen fandt sted i marts 2010.
(17)
Klageren er den opfattelse, at TAZV-anlægget udgør en forbeholdt infrastruktur, eftersom Propapier praktisk var den eneste bruger af anlæggets spildevandsrensningskapacitet. Klageren påpeger, at anlægget fra begyndelsen var projekteret som spildevandsrensningsanlæg til Propapier og udgjorde en nødvendig forudsætning for etableringen af en papirfabrik i regionen (eftersom det er nødvendigt med store mængder vand til papirfremstillingen).
(18)
Efter klagerens opfattelse drejer det sig også i forbindelse med de andre infrastrukturprojekter - anlæg af en parkeringsplads ved siden af Propapiers fabriksgrund og en ny vej til forbindelse af industriområdet med hovedvej 112 samt udvidelsen/uddybningen af Oder-Spree-kanalen - om infrastrukturforanstaltninger, der var forbeholdt Propapier. I indledningsbeslutningen drog Kommissionen den foreløbige konklusion, at disse projekter ikke giver Propapier nogen selektiv fordel og derfor heller ikke skal betragtes som forbeholdt infrastruktur. Alligevel opfordrede den tredjemand til at fremsætte bemærkninger til disse foranstaltninger.
2.2. NEDSATTE GEBYRER FOR BRUGEN AF SPILDEVANDSRENSNINGSANLÆGGET
(19)
Et yderligere klagepunkt med hensyn til spildevandsrensningsanlægget består i, at gebyret på 0,95 EUR pr. kubikmeter, som Propapier skal betale for sin brug af det, skulle være lavere end det vederlag, som en privat investor ville opkræve for en sådan type tjenesteydelse.
(20)
Brugsgebyrernes størrelse fastsættes på baggrund af den gældende lov, lov om kommunale afgifter for delstaten Brandenburg (8) (i det følgende benævnt »KAG Brandenburg«). I henhold til § 6 i KAG Brandenburg skal gebyret beregnes således, at det dækker, men ikke overstiger, alle beregnede omkostninger ved det pågældende spildevandsrensningsanlæg (opførelses-, vedligeholdelses-, service-, drifts- og personaleomkostninger samt afgiftsadministrative omkostninger) samt kalkulerede renter og afskrivninger. Støttemidler, som kommunen modtager fra andre statslige kilder (i dette tilfælde et tilskud på 33,8 mio. EUR fra Gemeinschaftsaufgabe), skal der dog ikke (9) tages højde for i forbindelse med den kalkulerede forrentning af den investerede kapital. Klageren er af den opfattelse, at den støtte, som TAZV modtager fra Gemeinschaftsaufgabe, af TAZV videregives til brugerne af spildevandsrensningsanlægget i form af nedsatte spildevandsgebyrer.
3. BEGRUNDELSE FOR INDLEDNING AF PROCEDUREN (10)
(21)
De her omhandlede foranstaltninger skal betragtes som statsstøtte, når følgende betingelser er opfyldt: i) Foranstaltningen skal være en statslig eller med statslige midler ydet støtte, ii) den skal give virksomheden en økonomisk fordel, iii) fordelen skal være selektiv, og iv) foranstaltningen skal fordreje konkurrencen eller true med at fordreje den og påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne. Der foreligger statsstøtte, når betingelserne i artikel 107, stk. 1, i TEUF er kumulativt opfyldt.
(22)
I indledningsbeslutningen betvivles det ikke, at alle foranstaltningerne omfatter anvendelse af statslige midler, og at de muligvis vil kunne fordreje konkurrencen på det indre marked.
(23)
Med hensyn til klagepunkterne fastslog Kommissionen, at der må sondres mellem 1) mulig statsstøtte til TAZV til opførelse af spildevandsrensningsanlægget og 2) mulig statsstøtte til Propapier i form af nedsatte gebyrer for rensning af spildevand.
(24)
Desuden undersøges det i indledningsbeslutningen, om der opstår en selektiv fordel for virksomheden Propapier som følge af
i)
opførelsen af spildvandsrensningsanlægget
samt som følge af de andre infrastrukturprojekter på udvidelsesarealet i industriområdet, hvor Propapiers nye fabriksgrund befinder sig, og som omfatter
ii)
den nye parkeringsplads
iii)
den nye vej og
iv)
udvidelsen/uddybningen af Oder-Spree-kanalen
eller om det i den forbindelse drejer sig om infrastruktur forbeholdt Propapier (11). Eftersom en foranstaltning i henhold til artikel 107, stk. 1, kun udgør statsstøtte, hvis den er selektiv (dvs. hvis den indebærer en forskelsbehandling mellem virksomheder, som befinder sig i en sammenlignelig retlig og faktuel situation med hensyn til den med foranstaltningen tilstræbte målsætning), måtte Kommissionen undersøge, om foranstaltningerne giver Propapier en selektiv fordel.
(25)
Kommissionen har allerede godkendt en regional investeringsstøtte til Propapier. Eftersom foranstaltningerne i forbindelse med de andre infrastrukturprojekter gennemføres i et område, der er regionalstøtteberettiget i henhold til artikel 107, stk. 3, litra a), i TEUF, og disse foranstaltninger angiveligt er tæt forbundet med eller forbeholdt et investeringsprojekt, hvortil der ydes regionalstøtte, var det Kommissionens foreløbige opfattelse, at foranstaltningerne, hvis de viser sig at være selektive til fordel for Propapier, ville udgøre en del af et Propapier-investeringsprojekt og derfor skulle opfylde kravene i retningslinjerne for statsstøtte med regionalt sigte 2007-2013 (12) (i det følgende benævnt »retningslinjerne for regionalstøtte«). Kommissionen ytrede tvivl med hensyn til foreneligheden af en investeringsstøtte, der ydes i form af en forbeholdt infrastruktur, især hvad angår overholdelsen af den maksimale støtteintensitet og tilskyndelsesvirkningen.
(26)
I henhold til retningslinjerne for regionalstøtte kan virksomheder, som har modtaget investeringsstøtte, endvidere også modtage driftsstøtte. Driftsstøttens forenelighed med det indre marked skal dog undersøges uafhængigt af investeringsstøttens forenelighed, og det skal ske i overensstemmelse med kriterierne i afsnit 5 i retningslinjerne for regionalstøtte. I sin indledningsbeslutning kom Kommissionen frem til den konklusion, at såfremt der forelå en driftsstøtte til Propapier i form af nedsatte gebyrer for spildevandsrensning, som ikke ville være forenelig med det markedsøkonomiske investorprincip, måtte denne driftsstøtte anses for at være uforenelig med retningslinjerne for regionalstøtte og Kommissionens gældende godkendelsespraksis med hensyn til driftsstøtte. For selv om støttemodtageren er lokaliseret i en region, som kan være berettiget til driftsstøtte (støtteberettiget område i henhold til artikel 107, stk. 3, litra a) i TEUF), er der andre vigtige betingelser for driftsstøttens forenelighed med det indre marked, som ikke ville være opfyldt. Således var der intet belæg for, at driftsstøtten kunne retfærdiggøres ud fra dens form eller regionaludviklingssigte, eller at dens størrelse stod i et rimeligt forhold til de ulemper, som den skal afhjælpe. Desuden var driftsstøtten ikke tidsmæssigt begrænset, og den ville heller ikke blive reduceret med tiden. Derfor ytrede Kommissionen tvivl om, hvorvidt driftsstøtte i form af nedsatte gebyrer principielt kunne være forenelig med det indre marked.
3.1. TILSKUD TIL OFFENTLIGT STØTTEDE INFRASTRUKTURPROJEKTER, HERUNDER SPILDEVANDSRENSNINGSANLÆGGET
3.1.1. Parkeringsplads, udvidelse/uddybning af Oder-Spree-kanalen, ny vej
(27)
Inden for rammerne af den foreløbige undersøgelse blev det fastslået, at parkeringspladsens kapacitet ikke stemmer overens med klagerens fremstilling, og at parkeringspladsen ikke befinder sig i umiddelbar nærhed af Propapiers fabriksgrund. Endvidere blev det fastslået, at parkeringsbåsene er alment tilgængelige og ikke kun til gavn for industriområdet ved Oder-Spree-kanalen, men også for de øvrige erhvervslokaliteter i indre by, og at antallet af disse parkeringsbåse ville gøre det muligt for kommunen at lukke parkeringspladser til lastbiler i indre by. Desuden anlægger Propapier efterfølgende egne parkeringsbåse, som også er tilgængelige for lastbiler. Derfor drog Kommissionen den konklusion, at anlægget af parkeringspladsen sandsynligvis ikke giver Propapier nogen selektiv fordel.
(28)
Med hensyn til den nye forbindelsesvej mellem industriområdet og hovedvej 112 fastslog Kommissionen, at trafikmængden og luftforureningen i centrum af Eisenhüttenstadt reduceres ved anlæg af vejen, eftersom lastbiler således kan køre uden om indre by på deres vej til industriområdet, og køretiden til det nærmest liggende regionale centrum mindskes. Derfor drog Kommissionen den konklusion, at anlæg af den nye vej sandsynligvis ikke giver Propapier nogen selektiv fordel.
(29)
Med hensyn til udvidelses- og uddybningsarbejderne i Oder-Spree-kanalen fastslog Kommissionen, at disse ikke blev udført for at give Propapier en selektiv fordel, men at de er en del af den nødvendige løbende vedligeholdelse af vandvejene. Derfor drog Kommissionen den konklusion, at udvidelsen og uddybningen af Oder-Spree-kanalen sandsynligvis ikke giver Propapier nogen selektiv fordel.
(30)
På dette tidspunkt kunne Kommissionen dog ikke helt udelukke, at disse infrastrukturforanstaltninger i højere grad kommer Propapier til gode end andre virksomheder.
(31)
Derfor opfordrede Kommissionen tredjemand til at fremsætte bemærkninger, før den tog endelig stilling til, om disse foranstaltninger indeholdt statsstøtte. Den opfordrede dengang samtidig Tyskland til at fremsende yderligere oplysninger om anlægget af parkeringspladsen og den nye vej samt om udvidelsen/uddybningen af Oder-Spree-kanalen under den formelle undersøgelsesprocedure.
3.1.2. Tilskud til opførelsen af spildvandsrensningsanlægget
(32)
I sin indledningsbeslutning kom Kommissionen frem til den konklusion, at, hvis støtteordningen i sag N 644e/02 imidlertid måtte betragtes som statsstøtte på grund af udviklingen i det indre marked, så ville den skulle betragtes som eksisterende støtte til TAZV.
(33)
Kommissionen ytrede dog tvivl om, hvorvidt spildevandsrensningsanlægget udgør en forbeholdt infrastruktur eller ej. I den sammenhæng blev det fastslået, at der kun er to andre brugere af anlægget ud over Propapier: den canadiske udbyder af fotocellekomponenter 5N PV og energiforsyningsselskabet EnBW. Endvidere var det ukendt, hvilken andel af spildevandsrensningsanlæggets kapacitet disse to kunder rent faktisk ville få tildelt. På grundlag af de foreliggende oplysninger på dette tidspunkt i undersøgelsen var det ikke muligt for Kommissionen at vurdere, om opførelsen af et nyt spildevandsrensningsanlæg var nødvendig alene for disse to virksomheder. Endvidere var en af disse to andre brugere, nemlig kraftværket drevet af EnBW, direkte involveret i Propapier-projektet, eftersom kraftværkvirksomheden leverer strømmen til papirfabrikkens produktionsproces (13).
(34)
Hvis Propapier faktisk udnytter 90 % af spildevandsrensningsanlæggets kapacitet, som det påstås af klageren, rejser der sig efter Kommissionens opfattelse det spørgsmål, om dette faktum ikke allerede i sig selv udgør et tilstrækkeligt bevis for, at anlægget udelukkende eller i det mindste fortrinsvist er opført til Propapiers brug (og således forbeholdt Propapier). Den måtte derfor se nærmere på Tysklands argument om, at andre brugere ville gøre brug af spildevandsrensningsanlægget i fremtiden.
(35)
Desuden blev det fastslået, at der måtte tages hensyn til, hvor mange investorer der maksimalt kan etablere sig i industriområdet ved Oder-Spree-kanalen, og hvor stor en del af anlæggets kapacitet de gennemsnitligt ville anvende. I den henseende blev Tyskland opfordret til at fremsende detaljerede oplysninger om det samlede koncept for udviklingen af industriområdet og om spildevandsrensningsanlæggets resterende kapacitet, som ville kunne blive tildelt de potentielle brugere. Tyskland blev desuden anmodet om yderligere oplysninger om den tekniske gennemførlighed af den modulære tilgang i forbindelse med opførelsen af spildevandsrensningsanlægget (14).
(36)
Som tidligere nævnt var Kommissionen af den foreløbige opfattelse, at foranstaltningerne i forbindelse med infrastrukturprojektet, såfremt de skulle vise sig at være selektive, ville udgøre en del af Propapiers investeringsprojekt og derfor skulle opfylde kravene i retningslinjerne for regionalstøtte og især bestemmelserne om maksimal støtteintensitet og tilskyndelsesvirkning.
3.2. NEDSATTE GEBYRER FOR BRUGEN AF SPILDEVANDSRENSNINGSANLÆGGET
(37)
Ligesom i forbindelse med opførelsen af spildevandsrensningsanlægget havde Tyskland det standpunkt, at det, såfremt gebyret, som Propapier skulle betale, indeholdte støtteelementer, i den forbindelse ville dreje sig om en eksisterende støtte. Efter Tysklands opfattelse omfatter Kommissionens beslutning i sag N 644e/02, hvormed Gemeinschaftsaufgabe-ordningen blev godkendt, også ordningens indirekte virkninger.
(38)
Kommissionen kom dog i sin indledningsbeslutning frem til den konklusion, at den mulige støtte i form af nedsatte spildevandsgebyrer ikke er omfattet af beslutningen i sag N 644e/02, og at der ville være tale om en ny støtte, såfremt gebyret udgjorde statsstøtte.
(39)
I forbindelse med spørgsmålet, om hvorvidt gebyrerne giver Propapier en økonomisk fordel, udtalte Kommissionen i sin indledningsbeslutning tvivl om, hvorvidt de af TAZV opkrævede gebyrer afspejler de fuldstændige omkostninger, og om en privat investor ville have fastsat gebyrerne på samme niveau.
(40)
Kommissionen var af den opfattelse, at det gebyr, som Propapier skal betale, ikke i fuldt omfang dækker omkostningerne ved spildevandsrensningen, eftersom Tyskland selv har indrømmet, at disse gebyrer kun dækker 20 % af den kalkulerede forrentning af den investerede kapital, da der ikke skulle tages højde for tilskuddet på 80 %, som kommunen har modtaget fra andre statslige kilder til opførelsen af anlægget, i forbindelse med beregningen af denne forrentning. På dette punkt fastslog Kommissionen først og fremmest i sin indledningsbeslutning, at både direktiv 2000/60/EF (i det følgende benævnt »EU-vandrammedirektivet«) (15) og KAG Brandenburg foreskriver, at gebyrerne for brugen af et spildevandsrensningsanlæg skal dække samtlige omkostninger (16). I indledningsbeslutningen henvises der desuden til InfraLeuna-sagen (17) og Kimberly-Clark/Scot-sagen (18), hvor Kommissionen fandt, at gebyrer, som dækker de fulde omkostninger, svarer til de omkostninger, som en virksomhed normalt skal afholde.
(41)
Klageren fremførte, at for at kunne fastslå, om der forelå en fordel, måtte størrelsen af de gebyrer, Propapier faktisk betalte, sammenlignes med størrelsen af de gebyrer, som en privat investor ville opkræve i TAZV's sted.
(42)
Tyskland foreslog at sammenligne de af Propapier betalte gebyrer med de gennemsnitstaksterne inden for sektoren og omtalte en undersøgelse, ifølge hvilken gennemsnitstaksten svinger mellem 0,24 EUR og 1 EUR pr. kubikmeter (19).
(43)
I indledningsbeslutningen fastslog Kommissionen, at privatinvestorprincippet så ud til at kunne finde anvendelse på det foreliggende tilfælde. Den ytrede dog tvivl om, hvorvidt der som følge af anvendelsen af en sådan referenceværdi kunne udelukkes at foreligge en statsstøtte, især eftersom dataene er behæftet med åbenlyse skævheder. Selv hvis disse gebyrer i andre kommuner afspejler de fulde omkostninger, beror de forskellige takster øjensynligt på forskellige lokale forhold, som ville retfærdiggøre forskellige takstniveauer for en privat investor. Derfor ytrede Kommissionen i indledningsbeslutningen tvivl om, hvorvidt en fordel for Propapier kan udelukkes på grundlag af disse data.
(44)
Som anført i betragtning 26 tvivler Kommissionen, såfremt foranstaltningen faktisk udgør en ny støtte i henhold til artikel 107, stk. 1, i TEUF, på, om den kan være forenelig med det indre marked efter artikel 107, stk. 3, i TEUF. Skulle det vise sig, at gebyret udgør en regional driftsstøtte, så ville der være tvivl om dens forenelighed med det indre marked, eftersom denne støtte hverken er tidsmæssigt begrænset eller reduceres med tiden eller er rettet mod udligningen af bestemte (ikke påviste) ulemper for regionen.
4. BEMÆRKNINGER FRA TYSKLAND OG BEMÆRKNINGER FRA TREDJEMAND TIL INDLEDNINGSBESLUTNINGEN
4.1. DREJER DET SIG VED DE OFFENTLIGT FINANSIEREDE INFRASTRUKTURPROJEKTER OM INFRASTRUKTUR FORBEHOLDT PROPAPIER?
4.1.1. Parkeringsplads
Bemærkninger fra klageren
(45)
I sin indledningsbeslutning anerkendte Kommissionen ikke det antal parkeringspladser, som klageren har angivet. Ifølge klageren stammer de angivne antal (parkeringspladser til 186 personbiler og 71 lastbiler) fra den foreløbige udviklingsplan udarbejdet for Eisenhüttenstadt.
(46)
Ifølge klagerens påstande omfatter Propapiers oprindelige byggeplaner ikke anlægget af en privat parkeringsplads, og selv hvis Propapier ville anlægge sin egen parkeringsplads, ville den såkaldte offentlige parkeringsplads alligevel fortrinsvist komme Propapier til gode, idet der var et skilt, der anviste parkeringspladser for lastbiler til kraftværket og papirfabrikken. Derudover befinder parkeringspladsen sig i umiddelbar nærhed af Propapiers fabriksgrund (den strækker sig helt op til begyndelsen af papirfabrikkens grund og grænser op til kraftværket, som fra begyndelsen var en del af Propapiers projekt). Parkeringspladsen byder ikke på nogen hvilefaciliteter, hvilket ellers normalt måtte forventes af en sådan offentlig parkeringsplads.
(47)
Klageren påpeger, at parkeringspladsens placering er ugunstig og for afsides til at kunne blive benyttet af andre erhverv i indre by og medføre, at byen kan lukke parkeringspladser til lastbiler i den indre by.
Bemærkninger fra Tyskland
(48)
Ifølge Tyskland giver parkeringspladsen ikke Propapier nogen selektiv fordel. Den er alment tilgængelig og betjener ikke kun industriområdet ved Oder-Spree-kanalen. Endvidere råder Propapier over egne parkeringspladser (213 til personbiler og 27 til lastbiler), og der er allerede givet byggetilladelse til yderligere parkeringsbåse til 120 personbiler.
(49)
Tyskland afviser klagerens påstand om, at parkeringspladsen fortrinsvist kommer Propapier til gode, og at parkeringspladsens placering er ugunstig og for afsides til at kunne betjene andre af Eisenhüttenstadts erhvervslokaliteter i indre by.
(50)
Ifølge Tyskland var det af klageren anførte vejskilt, som anviser parkeringsbåse for lastbiler til kraftværket, af midlertidig karakter og skyldtes byggearbejder på kraftværket. Disse arbejder blev afsluttet i slutningen af marts 2011. Tilkørslen til parkeringspladsen er skiltet ved den nye vej, og skiltningen er ikke være møntet på en bestemt virksomhed eller et bestemt anlæg.
4.1.2. Vej
Bemærkninger fra klageren
(51)
Klageren modsiger Tysklands påstand om, at den nye vej forbinder industriområdet med hovedvej B 112. Ifølge klageren ender vejen få meter bag ved papirfabrikken, uden at der tilsyneladende er nogen hensigt om at videreføre den. Hvis den alligevel bliver videreført, vil den ikke være til gavn for andre virksomheder, eftersom der ikke findes nogen virksomhed i det område, hvor den i så fald bliver videreført.
(52)
Derfor er klageren af den opfattelse, at parkeringspladsen og vejen giver Propapier en selektiv fordel og er forbeholdt Propapiers brug.
Bemærkninger fra Tyskland
(53)
Ifølge Tyskland vil den nye vej forbinde det aktuelle industriområde ved Oder-Spree-kanalen og dets nordlige udvidelsesområder med hovedvej B 112. Den vil reducere trafikmængden og luftforureningen i centrum af Eisenhüttenstadt, gøre det mulig for lastbiler at undgå bycentrummet og afkorte køretiden for industri- og handelstrafikken til Frankfurt (Oder) med mindst 1/3. Den indgår som led i den almene udvikling af det allerede i 1993 projekterede industriområde og giver virksomheder i Frankfurt en bedre adgang til Eisenhüttenstadts indlandshavn. Tyskland påpeger, at vejen allerede var projekteret i delstatsregeringens Oder-program.
(54)
Tyskland fremfører, at den giver yderligere udviklingsmuligheder for ArcelorMittal-industriområdet og andre industriområder. Vejen er anlagt i to etaper. Den sidste del blev efter en vis forsinkelse på grund af tekniske vanskeligheder færdiggjort i 2013.
4.1.3. Udvidelse/uddybning af Oder-Spree-kanalen
(55)
I 2008 udvidede Eisenhüttenstadt industriområdet ved Oder-Spree-kanalen for at tiltrække virksomheder. Ifølge Tysklands oplysninger finder arbejderne til udvidelsen og uddybningen af Oder-Spree-kanalen sted inden for rammerne af den nødvendige løbende vedligeholdelse af vandvejen, som er en del af de transeuropæiske net (TEN). Siden 2003 har man udbygget sluserne langs hele kanalen (for øjeblikket udbygges Kersdorf-slusen, mens nybyggeriet af Fürstenwalde-slusen er stillet i bero). Tyskland fremfører, at der ikke er nogen sammenhæng med Propapiers etablering, og at Propapier ikke får nogen selektiv fordel.
4.1.4. Drejer det sig i forbindelse med spildevandrensningsanlægget om infrastruktur forbeholdt Propapier?
Bemærkninger fra klageren
(56)
Klageren fremfører, at denne støtte ikke kan falde under den ordning, som i henhold til beslutningen i sag N 644e/02 ikke udgør statsstøtte, eftersom denne ordnings gyldighedsperiode udløb i slutningen af 2006, og ordningen dermed var ude af kraft på tidspunktet for ydelsen af investeringsstøtten til opførelsen af TAZV-spildevandsrensningsanlægget.
(57)
Klageren påpeger endvidere, at ordningen derfor heller ikke kan finde anvendelse, eftersom spildevandsrensningsanlægget ikke vil tilvejebringe nogen offentlig tjenesteydelse, men alene er opført til fortrinsvis til brug for Propapier.
(58)
Ifølge klageren har papirindustrien - også i Tyskland - som regel egne spildevandsrensningsanlæg til deres genbrugspapirfabrikker, og at Tysklands argument om, at virksomhederne er forpligtet til at tilslutte sig det offentlige spildevandssystem, derfor ikke holder stik.
(59)
Ifølge klageren er spildevandrensningsanlægget ikke en del af et samlet koncept til erhvervsplanlægning for industriområdet, som inkluderer alle potentielle investorer, men blev allerede udviklet og præsenteret i år 2007 samtidig med Propapier-papirfabrikken og kraftværket. Eisenhüttenstadt kommunes beslutningsforslag af 7. november 2007 om udvikling af industriområdet var udelukkende møntet på to eller tre investorer. Klageren påpeger, at Eisenhüttenstadt først i 2010 begyndte at reklamere for industriområdet, hvilket tyder på, at kommunen først begyndte at søge efter andre investorer, efter at Smurfit Kappa havde indgivet sin klage.
(60)
Efter klagerens opfattelse fremgår det entydigt af TAZV-anlæggets byggemæssige egenskaber, at det er tilpasset specielt til Propapiers behov. De tekniske specifikationer for spildevandsrensningsanlæg er udpræget sektorspecifikke. Spildevandsrensningsanlæg til genbrugspapirfabrikker omfatter normalt et anaerobt og et aerobt rensningstrin, mens traditionelle kommunale spildevandssystemer ofte kun har det aerobe rensningstrin. Den omstændighed, at TAZV-spildevandsrensningsanlægget har begge trin, udgør et yderligere argument for, at det ikke tjener den offentlige interesse, men udgør infrastruktur forbeholdt Propapier.
(61)
Efter klagerens opfattelse er det meget usandsynligt, at der ved projekteringen af anlægget blev taget hensyn til et andet kapacitetsbehov end det behov, Propapier-papirfabrikken (og dens supplerende kraftværk, som nu i EnBW's eje) havde. Klageren fremfører det argument, at EnBW ikke skulle være nogen uafhængig bruger, eftersom investeringen i kraftværket er tæt forbundet med papirfabriksprojektet og ikke ville være blevet foretaget uden Propapier-fabrikken.
(62)
Klageren peger på, at den anden etablerede investor i industriområdet, 5N PV, kun bruger en meget lille procentdel af TAZV's disponible spildevandsrensningskapacitet, og at denne virksomheds behov for spildevandsrensning kunne være blevet dækket af det allerede eksisterende spildevandsrensningsanlæg. Eftersom 5N PV startede sin drift allerede i maj 2008, det vil sige to år før idrifttagningen af det nye TAZV-anlæg, benyttede virksomheden i begyndelsen det eksisterende spildevandsrensningsanlæg.
(63)
Klageren fremfører, at der ikke findes nogen prognoser for andre potentielle investorers forventelige spildevandsrensningsbehov og ingen oplysninger, om og hvornår denne yderligere kapacitet vil være til rådighed. I øjeblikket er der næppe nogen fri kapacitet. Endvidere henviser klageren til en avisartikel (Märkische Oderzeitung af 3.2.2011), hvor der blev berettet om en teknisk defekt i en beluftningstank og fastslået, at der ville være brug for alle til rådighed stående tanke til de industrielle brugere på daværende tidspunkt.
(64)
Efter klagerens opfattelse bekræftede Tyskland implicit, at ingen anden virksomhed vil anvende spildevandsrensningsanlægget, ved at fremføre, at gebyrerne for det nye TAZV-anlæg er lavere end gebyrerne for det eksisterende anlæg, fordi det i forbindelse med det nye anlæg ikke var nødvendigt med et dyrt kanalsystem mellem enkelte brugere (og dermed bekræftede, at der ikke ville komme flere brugere til).
(65)
Ifølge klageren fremgår det af TAZV-dataene, at Propapier udnytter mindst 90 % af anlæggets daglige kapacitet.
(66)
Klageren fremfører, at spildevandsrensningsanlæggets modulære opførelsesmåde, som påpeges af Tyskland, er af rent teoretisk karakter og ikke fører til stordriftsfordele, eftersom det andet modul kostede mellem 80 % og 90 % af det første. De forholdsvist høje omkostninger ved at bygge moduler på taler for, at initialinvesteringen på 42 mio. EUR først og fremmest kommer Propapier til gode som selektiv foranstaltning.
(67)
Ifølge klageren kan Propapier på grund af den omstændighed, at det nye TAZV-anlæg befinder sig i umiddelbar nærhed af Propapier-anlægget ved siden af kraftværket og papirfabrikken, genanvende biogassen, som opstår ved den anaerobe rensning af sit spildevand.
(68)
På grundlag af det ovenstående drager klageren den konklusion, at TAZV-anlægget udgør infrastruktur forbeholdt Propapier, og at den offentlige finansiering af spildevandsrensningsanlæggets opførelse udgør en investeringsstøtte til Propapier. Efter klagerens opfattelse bør Kommissionen derfor undersøge, om denne foranstaltning sammen med den regionale investeringsstøtte, der er ydet til Propapier-papirfabrikken (statsstøttesag SA.23827), opfylder alle betingelserne i retningslinjerne for regionalstøtte.
Bemærkninger fra Tyskland
(69)
Ifølge Tyskland er der ingen statsstøtte forbundet med foranstaltninger ydet inden for rammerne af ordning N 644e/02, som ikke udgør statsstøtte.
Den offentlige infrastruktur står til rådighed for alle på samme betingelser
(70)
Tyskland påpeger, at spildevandsrensningsanlægget ikke er forbeholdt Propapier: Det drejer sig om en offentlig infrastruktur på sikkerhedsområdet, som tjene til beskyttelse af miljøet og beskyttelse af befolkningen mod sygdomme. Alle virksomheder, som nu er etableret i industriområdet ved Oder-Spree-kanalen eller i fremtiden vil være etableret der, har ret til at tilslutte sig det offentlige spildvandsrensningsanlæg og anvende det på samme betingelser. Gebyrerne vil blive beregnet efter de samme i loven fastsatte principper. Spildevandsrensning falder i Tyskland ind under kommunernes ansvarsområde, og der er tilslutnings- og brugspligt. Brugerne har ikke mulighed for at vælge en anden tjenesteyder end kommunen.
(71)
Tyskland afviser klagerens påstand om, at papirfabrikker som regel har deres egne spildevandsrensningssystemer og ikke er forpligtet til at tilslutte sig de kommunale spildevandssystemer, og fastslår, at Propapier er retligt forpligtet (20) til at tilslutte sig og benytte TAZV-anlægget. Undtagelser fra denne tilslutningspligt er meget begrænsede (kun hvis tilslutningen ikke er mulig eller er urealistisk). Der findes kun i begrænset omfang alment tilgængelige data om rensning af spildevand fra papirproducenter, men disse data viser, at talrige papirfabrikker er tilsluttet kommunale spildevandsrensningsanlæg.
Infrastrukturen er ikke opført specielt til Propapier
(72)
Tyskland er uenig i klagerens påstand om, at TAZV-anlægget er tilpasset til Propapiers tekniske behov: Spildevandsrensning i to trin er ikke specielt kendetegnende for papirindustrien, men derimod gængs i mange forskellige brancher, og flere kommunale spildevandsrensningsanlæg udfører en spildevandsrensning i to trin. De tekniske specifikationer for TAZV-anlægget (biologisk proces i to trin) er baseret på den aktuelle tekniske standard, og der er i den forbindelse taget højde for, at en væsentlig del af spildevandet er stærkt forurenet. Tyskland medgiver, at kommunale spildevandsrensningsanlæg, som udelukkende renser spildevand fra sanitære anlæg eller let forurenet vand, som regel ikke vil have et særskilt forrensningstrin, men understreger, at rensning i to trin i anlæg, som skal rense industrispildevand, er gængs. Tyskland fremlagde en liste over 18 papirfabrikker i Tyskland, som fremstiller genbrugspapir og er tilsluttet kommunale spilvandsanlæg, og fastslår, at begge typer kommunale spildevandsanlæg (med et trin og to trin) anvendes i papirindustrien.
(73)
Ifølge Tyskland udgør spildevandsrensningsanlægget en del af en pakke med almene infrastrukturmæssige foranstaltninger, som blev truffet med henblik på udvikling af industriområdet ved Oder-Spree-kanalen. Ingen af disse foranstaltninger er forbeholdt en enkelt virksomhed. Det var ikke op til Propapier eller potentielle brugere at træffe beslutningerne om opførelsen af anlægget, tilslutningen til anlægget og brugen af anlægget.
(74)
Tyskland afviser fremstillingen af, at TAZV-spildevandsrensningsanlægget skulle være opført specielt til Propapier. Myndighederne forklarer, at opførelsen allerede var projekteret inden for rammerne af andre potentielle investeringer i årene 2004-2006, længe før Propapiers etablering.
(75)
Tyskland påpeger, at spildevandsrensningsinfrastrukturens eksisterende kapacitet er begrænset uden for industriområdet, og at den til rådighed stående restkapacitet udelukkende er tiltrækkelig til at dække en yderligere (mindre) investors behov. Tyskland bekræfter, at 5N PV i begyndelsen faktisk var tilsluttet det eksisterende anlæg.
(76)
Den omstændighed, at Propapiers etablering gav stødet til opførelsen af det længe projekterede spildevandsrensningsanlæg, kan ifølge Tyskland ikke udlægges som selektiv fordel for Propapier. Tyskland henviser til forslaget til afgørelse fra generaladvokat van Gerven, som i sag C-255/91 (Matra mod Kommissionen) (21) bekræftede, at det er uundgåeligt, at en infrastruktur i opstartsfasen hovedsageligt benyttes af den første virksomhed, som har etableret sig i et nyoprettet industriområde. Dette vil dog ændre sig, hvis udviklingen i regionen forløber som tilsigtet.
(77)
Tyskland oplyser, at alle tre virksomheder, som på nuværende tidspunkt er etableret i industriområdet ved Oder-Spree-kanalen, dvs. Propapier, 5N PV og EnBW-kraftværket, er tilsluttet spildevandsrensningsanlægget og benytter det. Tyskland forklarer endvidere, at der på forskellige tidspunkter har været overvejelser om flere andre etableringer (et eller to oparbejdningsanlæg til erstatningsbrændstof, en fotovoltaikglasfabrik, investeringstilbud fra flere investorer i forskellige sektorer, og flere potentielle investorers besøg på lokaliteten), men at den videre udvikling i industriområdet vil kræve tid, især i betragtning af krisen, som gik særligt hårdt ud over de ugunstigt stillede områder.
Nuværende kapacitet
(78)
Tyskland afviser klagerens påstande om, at Tyskland ikke har oplyst spildevandskapaciteten for brugerne af TAZV-anlægget, at Propapier bruger mindst 90 % af den til rådighed stående kapacitet med, og at der ikke er nogen ledig kapacitet.
(79)
Ifølge Tyskland har TAZV-spildevandsrensningsanlægget i sin nuværende udformning ledig kapacitet til potentielle nye investorer. De tre nuværende brugere lægger tilsammen beslag på en kapacitet på [ 500] (22) m3/t., mens TAZV-anlæggets maksimumkapacitet udgør 638 m3/t. Den samlede kapacitetsudnyttelse ligger således på ca. [60-80] %, og der er en ledig kapacitet på omkring [150-250] m3/t. Den af Propapier benyttede gennemsnitlige kapacitet udgør [300-500] m3/t., og maksimumudnyttelsen ligger på [400-500] m3/t. Propapier bruger således gennemsnitligt [ 70] % og maksimalt [ 70] % af TAZV-anlæggets samlede kapacitet.
TAZV-anlæggets modulære opførelsesmåde
(80)
Tyskland påpeger, at TAZV-anlægget fra begyndelsen var dimensioneret til en modulær udvidelse i takt med den trinvise udvikling af industriområdet ved Oder-Spree-kanalen. Den modulære projektering af anlægget fremgår af TAZV-Kurzbeschreibung 2007, hvor der tales om stærkt forurenet vand fra papirindustrien, bioethanolproduktionen og andre industrigrene.
(81)
Tyskland fremfører, at anlæggets centrale konstruktionselementer allerede på det aktuelle udbygningstrin er dimensioneret til maksimumkapaciteten efter en udvidelse. Således er den nominelle bredde på det 5 km lange udledningsrør fra spildevandsrensningsrøret til Oder for eksempel mere end tre gange større end nødvendigt på det aktuelle udbygningstrin (den kan rumme en volumen på 1 945 m3/t., mens den maksimale afstrømning på nuværende tidspunkt kun udgør 638 m3/t.), og TAVZ har mulighed for at udvide spildevandsrensningsanlæggets areal med en 3,3 ha stor nabogrund. Potentielle brugere vil efter en denne modulære udvidelse også få lige adgang til spildevandsrensningsanlægget.
(82)
Tyskland gør derfor gældende, at Propapiers nuværende høje andel af spildevandsrensningsanlæggets samlede kapacitet ikke er belæg for en selektiv fordel, men udelukkende udgør et øjebliksbillede, eftersom infrastrukturen - gennem modulær udvidelse - er dimensioneret til at kunne optage andre brugere på samme betingelser. Dette vil kræve tid, for spildevandsrensningsanlægget er en del af et samlet erhvervsplanlægningskoncept for regionen, som omfatter flere udvidelsesområder i forskellige trin. Den nuværende situation med kun tre etablerede investorer er en overgangsfase i udviklingen af industriområderne i denne region, som har fundet sted siden 1994. Omkring halvdelen af industriområdet ved Oder-Spree-kanalen (35 ha) er stadig til rådighed for andre investorer. I år 2011 anslog Tyskland, at dette areal ville være optaget inden for fem år, og tilføjer, at der stadigvæk vil være mulighed for en yderligere udvidelse i de andre områder »nordøst« (40 ha) og »nord« (160 ha).
(83)
Tyskland afviser klagerens påstand om, at TAZV-anlæggets modulære opførelsesmåde ikke fører til stordriftsfordele. De tyske myndigheder forklarer, at der er mulighed for en modulære udvidelse TAZV-anlægget i tre trin, og at det netop vil være forbundet med væsentligt lavere omkostninger pr. tilføjet m3 kapacitet end ved initialinvesteringen:
-
Trin 1 (kapacitetsforøgelse med 33 %, yderligere spildevandsmængde på 213 m3) kan realiseres inden for få måneder og vil koste 1,2 til 1,5 mio. EUR for et yderligere industriområde på omkring 19 ha.
-
Trin 2 (kapacitetsforøgelse med 69 %, yderligere spildevandsmængde på 426 m3) kan realiseres inden for få måneder og vil koste 5,3 til 5,6 mio. EUR for et yderligere industriområde på omkring 38 ha.
-
Trin 3 (udvidelse på tilstødende jord, kapacitetsforøgelse med 100 %, yderligere spildevandsmængde på 638 m3) vil koste 17-18 mio. EUR for et yderligere industriområde på omkring 57 ha. En kapacitetsforøgelse med 100 % vil kræve udnyttelse af muligheden på nabogrunden og koste op til 18 mio. EUR.
(84)
Tyskland fremfører det argument, at spildevandsrensningsanlæggets modulære opførelsesmåde er i overensstemmelse med princippet om økonomisk og rationel anvendelse af midler og skal ses på baggrund af den tidligere overdimensionering af spildevandsrensningsanlæggene i de nye delstater. Hvis en sådan modulær dimensionering sanktioneres som en selektiv fordel, vil det i praksis forlede til en på forhånd uøkonomisk overdimensionering af infrastrukturer. Desuden vil gebyrerne ikke dække omkostningerne ved en sådan overdimensionering.
(85)
En kvalificering af anlæggets nuværende begrænsning som en selektiv fordel vil give tilskyndelse til en uøkonomisk overdimensionering af infrastruktur.
(86)
Efter Tysklands opfattelse er den avisartikel, klageren henviser til (jf. betragtning 63), ikke relevant. Ifølge myndighederne ville det stride mod de forskrifter for en rationel og økonomisk projektering, som gælder inden for rammerne af Gemeinschaftsaufgabe, at etablere en yderligere ubenyttet tank kun til brug ved tekniske hændelser.
(87)
Ifølge klageren betaler brugerne af det nye TAZV-anlæg lavere gebyrer end dem, som bruger det eksisterende kommunale anlæg, eftersom det i forbindelse med det nye anlæg ikke er nødvendigt med et omfattende rørsystem for at forbinde alle brugere med hinanden. Tyskland afviser klagerens påstand om, at der derfor ikke kan tilsluttes nogen andre brugere til det nye anlæg. Ifølge Tyskland kan der uden problemer tilsluttes andre erhvervsmæssige brugere, og at begrænsningerne først og fremmest beror på størrelsen på røret, som leder det rensede vand ud i Oder.
(88)
Tyskland afviser klagerens fremstilling af, at Propapier kan anvende den biogas, som produceres af TAZV-anlægget. Brugerne af spildevandsrensningsanlægget har ikke mulighed for at anvende biogassen. TAZV anvender biogassen på sit eget 3 MW-kraftværk.
(89)
Tyskland afviser påstanden om, at det først var efter klagen fra Smurfit Kappa, at man begyndte at hverve andre potentielle investorer til industriområdet: Allerede i 1998 overdrog Eisenhüttenstadt markedsføringen af industri- og erhvervsarealer, bl.a. i industriområdet ved Oder-Spree-kanalen, til Investor Center Ostbrandenburg. Der findes projekteringsdokumenter for industriområdet ved Oder-Spree-kanalen tilbage fra 1995.
(90)
Tyskland drager den konklusion, at TAZV-anlægget ikke er en infrastruktur forbeholdt Propapier.
(91)
Tyskland drager endvidere den konklusion, at infrastrukturforanstaltningerne i det udvidede industriområde ved Oder-Spree-kanalen (opførelse og tilrådighedsstillelse af spildevandsrensningsanlægget og de øvrige byggemæssige foranstaltninger - parkeringsplads, vej, uddybning/udvidelse af kanalen) er almene udviklingsforanstaltninger, som ikke giver Propapier nogen selektiv fordel og ikke er forbeholdt Propapiers brug. Ifølge Tyskland er den omstændighed, at infrastrukturen i øjeblikket kun benyttes af få førstetablerede virksomheder, et helt naturligt overgangsfænomen i en sådan udviklingsproces.
4.2. INDEBÆRER DE NEDSATTE GEBYRER FOR BRUGEN AF SPILDEVANDRENSNINGSANLÆGGET EN FORDEL FOR PROPAPIER?
Bemærkninger fra klageren
(92)
Klageren erklærer sig enig med den holdning, Kommissionen giver udtryk for i indledningsbeslutningen (jf. betragtning 63 i indledningsbeslutningen og betragtning 38 i denne afgørelse) om, at beslutningen i sag N 644e/02 ikke omfatter gebyrerne for brugen af spildevandsrensningsanlægget. Derfor skulle gebyrerne afspejle de samlede omkostninger for brugen. Den omstændighed, at gebyrerne beregnes i henhold til loven om kommunale afgifter, retfærdiggør ikke de lavere gebyrer og den deraf følgende fordel for Propapier.
(93)
Klageren fremfører det argument, at spildevandsrensningsanlægget ikke tilvejebringer nogen offentlig tjenesteydelse, men alene er opført til Propapiers fortrinsvise brug.
(94)
Ifølge klageren viser alle de tre metoder, Kommissionen foreslår i sin indledningsbeslutning (fuld omkostningsfordeling, en privat udbyders pris, referencepris), at de opkrævede gebyrer giver Propapier en fordel.
Fuld omkostningsfordeling
(95)
Klageren fremfører endvidere det argument, at ikke kun artikel 9 i EU-vandrammedirektivet, men også det faktum, at de fleste genbrugspapirfabrikker råder over deres eget spildevandsrensningsanlæg, taler for beregning af de fulde omkostninger. Det af Propapier betalte gebyr dækker kun 20 % af den kalkulerede forrentning af den investerede kapital og tager ikke hensyn til den andel af egenkapitalen, der stammer fra det offentlige bidrag på 80 % til byggeomkostningerne for spildevandsrensningsanlægget.
En privat udbyders pris (privatinvestortest)
(96)
Ifølge klageren vil en privat erhvervsdrivende eller en ejer af en papirfabrik mindst kræve samtlige omkostninger dækket, og denne metode stemmer derfor overens med den ovennævnte metode med fuld omkostningsfordeling.
Referencepris
(97)
Klageren erklærer sig enig med den opfattelse, der gives udtryk for i Kommissionens indledningsbeslutning, om at brugen af referencepriser sandsynligvis ikke kan udelukke, at der foreligger statsstøtte. En sammenligning alene med papirfabrikker, som anvender kommunale spildevandssystemer, er ikke repræsentativ, eftersom de fleste papirfabrikker har deres eget spildevandsrensningsanlæg.
(98)
Klageren påpeger, at Tyskland kun har fremlagt meget selektive oplysninger om de af andre papirfabrikker betalte spildevandsgebyrer (en undersøgelse, en sammenligning med taksterne i industriområdet Spreetal/Schwarze Pumpe og en gammel beslutning fra 1990), og at disse eksempler blandt andet derfor ikke kan danne grundlag for beregningen af en referencepris, eftersom gebyrerne afhænger af tilskud og investeringsomkostninger, og lovgivningen kan variere fra en region til en anden. Klageren drager en sammenligning med sit eget anlæg, som benytter det kommunale spildevandssystem i [fortrolige oplysninger], og når frem til den beregning, at Propapier under hensyntagen til en byggeinvestering på 42 mio. EUR (som i Eisenhüttenstadt) skulle betale 4 EUR/m3, hvilket ligger langt over det gebyr, som Propapier betaler på nuværende tidspunkt.
(99)
Klageren gør gældende, at den artikel, Tyskland henviser til, blev offentliggjort i 2004 og var baseret på en undersøgelse offentliggjort i 2002 på basis af data fra 2000/01. Klageren henviser her til bilag 6 til Tysklands notat af 30. januar 2009, som indeholder en artikel fra onlinenyhedskilden »Das Papier 2004-T174« (23). Ifølge klageren omfatter undersøgelsen kun syv anonyme papirfabrikker, og det fremgår ikke klart, om de har deres eget spildevandsrensningsanlæg eller er tilsluttet det kommunale system, og om de indbefattede omkostninger udelukkende omfatter driftsomkostningerne (uden kapitalomkostninger eller øvrige ikke-driftsomkostninger). Hvis undersøgelsen kun sammenligner papirfabrikker med eget spildevandsrensningsanlæg, bør der tages hensyn til kapitalomkostningerne.
Bemærkninger fra Tyskland
(100)
Tyskland fastholder sin opfattelse af, at en eventuel fordel som følge af de opkrævede gebyrer for brugen af TAZV-anlægget ikke vil udgøre statsstøtte, eftersom Kommissionens beslutning i sag N 644e/02 efter Tysklands opfattelse også omfatter Gemeinschaftsaufgabe-ordningens indirekte virkninger, dvs. gebyrerne. Tyskland fremfører endvidere det argument, at foranstaltningen, som i sag N 644e/02 blev erklæret for ikke at indebære statsstøtte, ikke kan udgøre statsstøtte på brugerens niveau. Efter Tysklands opfattelse har Kommissionen med hensyn til spørgsmålet om, hvorvidt støtte til en infrastrukturforvalter kan videregives til brugeren af en infrastruktur, først ændret holdning efter Rettens dom i Flughafen Leipzig-Halle GmbH-sagen (24).
(101)
Tyskland medgiver, at beslutningen i sag N 644e/02 var udløbet på tidspunktet for ydelsen af investeringsstøtten til TAZV. De tyske myndigheder understreger dog, at den retsforskrift, som lå til grund for beslutningen i sag N 644e/02, stemte overens med den, der var grundlag for foranstaltningen til TAZV. Retsgrundlaget var alene blevet opdateret, men forblev indholdsmæssigt uændret. Derfor fremfører Tyskland, at alene en opdatering af retsgrundlaget ikke automatisk kan bevirke, at en foranstaltning kvalificeres som statsstøtte.
(102)
Tyskland understreger, at omkostningsberegningen er transparent og fastsat ved lov.
Ingen økonomisk fordel for Propapier
(103)
Tyskland har redegjort for sit syn på de tre muligheder for at beregne gebyret for en virksomhed, som benytter spildevandsrensningstjenester (betragtning 68 i indledningsbeslutningen): Fuld omkostningsfordeling, en privat udbyders pris og referencepris.
Ved anvendelse af metoden med fuld omkostningsfordeling er der ikke tale om nogen fordel
(104)
Tyskland er uenig i, at det af Propapier betalte gebyr ikke skulle dække de fulde omkostninger. Omkostningsberegningen er fastsat ved lov (og skal principielt dække omkostningerne med undtagelse af, at der ved beregningen af den kalkulerede forrentning ikke tages hensyn til tilskud fra tredjemand (25)). I henhold til loven skal gebyrerne dække, men ikke overstige omkostningerne. Alle TAZV's omkostninger er dækket, inklusive renterne på TAZV's andel af den investerede kapital. Det vil ikke være rimeligt at beregne fiktive renter på delstatens tilskud, eftersom der ikke er tale om omkostninger for TAZV.
(105)
Der er heller ikke tale om nogen selektiv fordel for Propapier, eftersom gebyrerne er ens for alle brugere af det nyopførte anlæg.
(106)
Om gebyret ville have været større uden de tilskud til opførelsen af spildevandsrensningsanlægget, der blev ydet inden for rammerne af Gemeinschaftsaufgabe-ordningen, afhænger af flere faktorer, bl.a. adgangen til anden finansiering.
(107)
Myndighederne er hverken på grundlag af princippet om, at forureneren betaler, eller på grundlag af EU-vandrammedirektivet forpligtet til at indregne tilskud ved beregningen af renterne på den investerede kapital. EU-vandrammedirektivet foreskriver, at omkostningerne ved forsyningspligtydelser skal dækkes, men giver medlemsstaterne råderum i forbindelse med gennemførelsen. I det foreliggende tilfælde er alle TAZV's omkostninger (ved forsyningspligtydelsen) dækket. Princippet om, at forureneren betaler, gælder ikke absolut, men der skal »tages hensyn til« det. I det foreliggende tilfælde er der taget hensyn til det ved at inddrage alle TAZV's omkostninger i beregningen.
(108)
I EU-vandrammedirektivet tales der om et »passende« bidrag. Tyskland fremfører, at de af Propapier betalte gebyrer er forholdsvis høje sammenlignet med andre området i Tyskland eller Den Europæiske Union. De tyske myndigheder fastslår endvidere, at medlemsstaterne i henhold til EU-vandrammedirektivet kan tage hensyn til omkostningsdækningens sociale, miljømæssige og økonomiske følger samt til de geografiske og klimatiske forhold i de berørte regioner.
(109)
Tyskland påpeger, at en sammenligning med Kimberly-Clark- eller InfraLeuna-sagerne (se også betragtning 70 i indledningsbeslutningen) ikke er holdbar. Kimberly-Clark drejede sig om en favørsats til en virksomhed, der gav anledning til mistanke om, at muligvis ikke alle omkostninger var dækket. I det foreliggende tilfælde er alle omkostninger være dækket, og takstbetingelserne er ens for alle brugere. I Kimberly-Clark var et industriområde blevet udviklet efter en enkelt virksomheds særlige behov, mens industriområdet i det foreliggende tilfælde er udviklet til flere virksomheders etablering.
(110)
InfraLeuna-sagen drejede sig om private virksomheders prisfastsættelse for brugen af private infrastrukturer, mens den foreliggende sag vedrører brugen af kommunal infrastruktur og ikke-markedsbestemte gebyrer fastsat ved lov. I det foreliggende tilfælde bærer brugerne alle de omkostninger, som et spildevandsselskab normalt har. På et ikkeliberaliseret spildevandsmarked er de omkostningsfaktorer, som der skal tages hensyn til, fastsat ved lov (KAG Brandenburg) og ens for alle virksomheder.
(111)
De i indledningsbeslutningen nævnte beslutninger i Wagner- og Weida Leder-sagerne (betragtning 71 og fodnote 19) vedrører tilskud til opførelsen af private spilvandsrensningsanlæg. I det foreliggende tilfælde modtager Propapier imidlertid ikke noget tilskud til frivillige private investeringer, men betaler brugsgebyrer pålagt ved lov.
Privatinvestortesten kan ikke anvendes
(112)
Efter Tysklands opfattelse er vand ikke en almindelig handelsvare. Spildevandsbehandling i Tyskland er opdelt i regionale monopoler, hvor de ansvarlige kommunale enheder står for bortskaffelsen af spildevand. I Tyskland er spildevandsbehandling derfor ikke en økonomisk aktivitet, men en offentlig opgave for kommunerne. TAZV handler som offentlig myndighed og ikke som en virksomhed, hvis adfærd kan analyseres ud fra markedsinvestortesten. I Tyskland er der tilslutnings- og brugspligt. Brugerne har ikke mulighed for at vælge en anden tjenesteyder end kommunen. Gebyrerne er fastsat ved lov, vedtages af myndighederne og må ikke overstige omkostningerne.
(113)
Private virksomheder kun i begrænset omfang adgang til at udføre spildevandsbehandling i Tyskland. De kan udelukkende medvirke til den tekniske opfyldelse af de retlige forpligtelser til bortskaffelse af spildevand på grundlag af driftsledelses- eller operatørkontrakter. Ansvaret for opgaven forbliver hos kommunen, som ikke er retligt forpligtet til at sende kontrakten i udbud. Endvidere kan private virksomheder udføre tekniske opgaver (eller i undtagelsestilfælde opkræve gebyrerne), men også i dette tilfælde må gebyrerne ikke overstige deres omkostninger. TAZV har ikke overdraget nogen tekniske opgaver til tredjemand.
(114)
Eftersom gebyrerne er fastlagt ved lov og ikke må overstige omkostningerne ved infrastrukturen, findes der ikke være noget marked, på hvilket private virksomheder vil kunne fastsætte spildevandsgebyrer med den målsætning at skabe profit. Der findes ikke en konkurrence mellem private virksomheder eller mellem private og offentligretlige virksomheder om slutforbrugerne.
(115)
Efter Tysklands opfattelse er det under sådanne omstændigheder ikke muligt at sammenligne operatørens adfærd med en privat investors adfærd. Privatinvestortesten kan derfor ikke være anvendes.
Referencepriser
(116)
I betragtning af, at der er pligt til at tilslutte sig spildevandsrensningsanlægget, er der ikke nogen konkurrence og dermed heller ingen markedspris, som ville kunne anvendes som benchmark ved den statsstøtteretlige undersøgelse af spørgsmålet om en fordel.
(117)
Tyskland afviser klagerens fremstilling af, at kun få papirfabrikker anvender kommunale spildevandssystemer, og at det derfor ikke vil være repræsentativt for sektoren at bruge data alene fra disse papirfabrikker som benchmark.
(118)
I sine bemærkninger foretog Tyskland den korrektion, at Propapier ikke betalte et gebyr på 0,95 EUR/m3 (som angivet i betragtning 72 og 80 i indledningsbeslutningen), men siden 2010 havde betalt et gebyr på 1,18 EUR/m3. Dette gebyr er forholdsvist højt eller i hvert tilfælde ikke ualmindeligt sammenlignet med andre steder i Den Europæiske Union. Ifølge en rundspørge foretaget af det tyske papirfabrikforbund blandt 77 virksomheder i den tyske papirindustri, som repræsenterer 68 % af sektoren, lå gebyrerne i 2007 gennemsnitligt på 1,12 EUR/m3 (svingende fra 0,31 EUR/m3 til 2,20 EUR/m3). Det af Propapier betalte gebyr ligger inden for denne udsvingsmargen og over gennemnittet for denne stikprøve.
(119)
I senere bemærkninger oplyste Tyskland, at gebyret i 2012 blev forhøjet til 1,41 EUR/m3 for at dække tabene i spildevandsrensningsanlæggets opstartsfase. På grund af besparelser i energiomkostninger blev gebyret i begyndelsen af 2013 fastsat til 1,39 EUR/m3 i overensstemmelse med lovbestemmelsen om, at gebyrerne skal dække omkostningerne, men ikke må overstige dem. Derudover skal Propapier forrense spildevandet, inden det ledes ind i TAZV-anlægget. Omkostningerne ved forrensningen ligger på omkring […] EUR/m3, hvilket bringer Propapiers samlede omkostninger ved spildevandsrensning op på […] EUR/m3. Til sammenligning ligger de gennemsnitlige omkostninger i sektoren (2010) på 1,27 EUR/m3.
(120)
Tyskland fremfører, at en sammenligning med de gebyrer, andre papirproducenter i Den Europæiske Union betaler, må være det rette benchmark ved undersøgelsen af, om der foreligger en økonomisk fordel, og at Kommissionens betænkeligheder ved en sådan sammenligning ikke er berettigede.
(121)
Ifølge Tyskland drejer det sig ved de eksempler, der blev fremsendt til Kommissionen, om gennemsnitspriser baseret på fuld omkostningsfordeling. Tyskland kan ikke se noget grundlag for at antage, at disse gebyrer skulle indeholde statsstøtte.
(122)
Tyskland påpeger, at Lenzing Lyocell-sagen (26) er et godt holdepunkt, også selv om sagen ligger ti år tilbage (Propapier betaler mere end det dobbelte gebyr, men spildevandsgebyrerne er ikke steget med over 100 % i de seneste ti år).
Eksisterende støtte
(123)
Tyskland fremsætter to argumenter for, at gebyrerne, såfremt de udgør statsstøtte, skal betragtes som eksisterende støtte i henhold til artikel 1, litra b), nr. v), i forordning (EF) nr. 659/1999.
(124)
Tyskland henviser til, at Kommissionen i 2003 i sin beslutning i sag N 644e/02 drog den konklusion, at Gemeinschaftsaufgabe-ordningen ikke indebærer statsstøtte til operatørerne af spildevandsrensningsanlæg, såfremt den ansvarlige organisation - som for TAZV's vedkommende - er en kommunesammenslutning (Zweckverband). Kommissionen støttede denne konklusion på det faktum, at en kommunesammenslutning er underlagt kommunalt tilsyn og udfører en tjenesteydelse af almen økonomisk interesse. Som Kommissionen dog selv fastslog i betragtning 57 i indledningsbeslutningen, vil ordningen, selv hvis den i mellemtiden kom til at udgøre statsstøtte på grund af udviklingen i det indre marked, skulle kvalificeres som en eksisterende støtte i henhold til artikel 1, litra b), nr. v), i forordning (EF) nr. 659/1999.
(125)
Som nævnt i betragtning 100 i denne afgørelse, omfatter beslutningen i sag N 644e/02 ifølge Tyskland også de indirekte virkninger af Gemeinschaftsaufgabe, dvs. gebyrerne. Gebyrerne skal ikke anmeldes særskilt, eftersom gebyrberegningsmetoden er en del af ordningens gennemførelse.
(126)
Som led i sin argumentation for, at der i forbindelse med gebyrerne er tale om eksisterende støtte, fremfører Tyskland, at denne støtte indeholdt i gebyrerne allerede var i kraft før ikrafttrædelsen af traktaten om oprettelse af Det Europæiske Økonomiske Fællesskab den 1. januar 1958. En eksisterende støtte, der bestod før EØF-traktatens ikrafttrædelsen, vedbliver også i tilfælde af senere ændringer med at være en eksisterende støtte, så længe »kernen« i den oprindelige ordning forbliver uændret (27). En præcisering af en allerede før den 1. januar 1958 gældende generel forskrift udgør ikke en anmeldelsespligtig ny støtte (28).
(127)
Tyskland forklarer, at lovene om kommunale afgifter allerede eksisterede før EØF-traktatens ikrafttrædelse af i 1958 og også stadig var gældende derefter. Brandenburg ligger på en del af det tidligere kongerige Preussens territorium, og § 6, stk. 2, i den gældende KAG Brandenburg går derfor tilbage til kongeriget Preussens lov om kommunale afgifter af 14. juli 1893 (PrKAG) og Bayerns lov om kommunale afgifter (BayGAG). Tyskland underbygger dette argument med følgende underargumenter:
a)
Disse love var også fortsat gældende i perioden 1919 til 1933 samt fra 1933 til 1945.
b)
De nuværende om kommunale afgifter i de gamle delstater fører tilbage til PrKAG.
c)
KAG Brandenburg ligger - uanset de nye delstaters særstatus på grund af Tysklands deling - i historisk forlængelse af PrKAG.
Underargument a)
(128)
Kommunernes mulighed for at opkræve af gebyrer for brugen af offentlige infrastrukturer er allerede være indeholdt i PrKAG. Loven om gebyrafgifter, som har været i kraft i Bayern siden 1938 (og danner grundlaget for en række lignende love i andre sydtyske delstater), indeholder også denne mulighed (29). I henhold til PrKAG skulle gebyrsatserne som regel fastsættes således, at gebyrerne dækkede forvaltnings- og vedligeholdelsesomkostningerne, inklusive udgifterne til forrentningen og indfrielsen af den investerede kapital. Selv om gebyrerne i henhold til PrKAG kun skulle dække omkostningerne ved forrentningen af den (til infrastrukturen) anvendte kapitel, kan det af domme angående PrKAG fra efterkrigstiden udledes, at PrKAG ikke indeholdt nogen bestemmelse om forrentning af tilskud fra tredjemand.
(129)
PrKAG eller sammenlignelige eksisterende delstatslove blev ikke sat ud af kraft hverken i Weimarrepublikken eller efter nationalsocialisternes magtovertagelse. De var således også i kraft efter 1918.
Underargument b)
(130)
Efter anden verdenskrig forblev PrKAG i kraft som delstatslovgivning under grundloven af 1949 (i det følgende benævnt »GL«), i henhold til hvilken love, som ikke er i modstrid med den, fortsat gælder (artikel 123 i GL), og ved bestemmelser, som gjorde det muligt for delstaterne at udstede love inden for bestemte områder. Dermed er det ifølge Tyskland tydeligt, at PrKAG var gældende i de tyske delstater før ikrafttrædelsen af traktaten om oprettelse af Det Europæiske Økonomiske Fællesskab.
(131)
Efter grundlæggelsen af Forbundsrepublikken Tyskland i 1949 blev PrKAG i nogle vesttyske delstater lidt efter lidt afløst af delstatslove om kommunale afgifter. Ved disse delstatsloves afløsning af PrKAG i 1960'erne og 1970'erne blev reglerne præciseret og terminologisk tilpasset, men lovens kerneindhold blev bibeholdt. I den forbindelse blev der ikke ændret noget ved, at der ikke skal beregnes en kalkuleret rente af tilskud fra tredjemand (30). Under PrKAG var det kun fremmedkapitalen, der skulle forrentes. Under delstatslovene blev forrentningen udvidet til egenkapitalen. Men hverken PrKAG eller delstatslovene indeholdt bestemmelse om kalkuleret rente af tilskud.
(132)
Tyskland finder derfor, at de nugældende love om kommunale afgifter i de gamle delstater fører tilbage til PrKAG. Ifølge Tyskland bør man især se på KAG Nordrhein-Westfalen fra 1969 (31), idet den fungerede som model for KAG Brandenburg og afløste PrKAG fra 1906. Med de nødvendige begrebsmæssige tilpasninger svarer KAG Nordrhein-Westfalen indholdsmæssigt til PrKAG (se betragtning 128 i denne afgørelse). Også lovene om kommunale afgifter i andre delstater (f.eks. Rheinland-Pfalz, Schleswig-Holstein og Hessen) er baseret på og har afløst PrKAG.
Underargument c)
(133)
Tyskland gær gældende, at KAG Brandenburg indtager en særstilling som følge af Tysklands deling efter anden verdenskrig. I årene efter grundlæggelsen af DDR blev det kommunale selvstyre med eget virkefelt afskaffet i Brandenburg og de andre østtyske delstater. Al lovgivning blev vedtaget på centralstatsligt plan. Med kommunalforfatningen af 17. maj 1990 (32) (som blev vedtaget af Folkekammeret i DDR før genforeningen den 3. oktober 1990) blev det kommunale selvstyre genetableret, og det blev fastsat, at kommunerne selv er ansvarlige for at regulere deres egne finanser. Derudover fik de desuden ret til at opkræve vederlag og gebyrer for kommunale ydelser.
(134)
KAG Brandenburg af 27. juni 1991 er baseret på KAG Nordrhein-Westfalen og er næsten sammenfaldende med den.
(135)
Til trods for den anderledes retsudvikling i DDR er det ifølge Tyskland ikke rimeligt at behandle lovene om kommunale afgifter i de øst- og vesttyske delstater forskelligt. KAG Brandenburg ligger i forlængelse af PrKAG's retstradition og ikke det tidligere DDR's. Der er heller ikke være nogen institutionel kontinuitet mellem (spilde)vand(s)rensningssystemet i DDR og det nuværende spildevandsrensningssystem i delstaten Brandenburg. Kommunalforfatningen af 17. maj 1990 lagde grundstenen til lovene om kommunale afgifter i de nye delstater. Lovene om kommunale afgifter i de nye delstater svarer indholdsmæssigt til lovene om kommunale afgifter i de gamle delstater, som for deres vedkommende fører tilbage til PrKAG. Det er en uundgåelig konsekvens af, at de nye delstater tiltrådte Forbundsrepublikken Tyskland i henhold til grundloven (33). Det er især tydeligt i forbindelse med KAG Brandenburgs tilblivelseshistorie. KAG Brandenburg følger retstraditionen for KAG Nordrhein-Westfalen og PrKAG. Tysklands deling og den derved afbrudte retstradition i de østtyske delstater bør ikke gå ud over fortolkningen af KAG Brandenburg.
(136)
KAG Brandenburg ligger i historisk forlængelse af PrKAG.
(137)
Tyskland fremsætter endvidere det argument, at også princippet om ækvivalens og omkostningsdækning allerede var gældende før EØF-traktatens ikrafttrædelse i 1958. Princippet om ækvivalens kræver, at et gebyr ikke står i et groft misforhold til værdien af den offentlige ydelse, som det opkræves for. Dette princip indgår som en del af retsstatsprincippet, som er forankret i grundloven. Princippet om omkostningsdækning følger umiddelbart af PrKAG. Selv om dette princip måske ikke anvendes strengt ved alle gebyrberegninger, må gebyrniveauet i en kommune ikke overstige dens udgifter væsentligt.
Overholdelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning og af det generelle princip om ligebehandling
(138)
Tyskland gør desuden gældende, at i tilfælde af, at Kommissionen skulle anse de af Propapier betalte gebyrer for at være driftsstøtte, vil en tilbagesøgning af dette støtteelement stride mod princippet om beskyttelse af den berettigede forventning og det generelle princip om ligebehandling.
(139)
Princippet om beskyttelse af den berettigede forventning indebærer, at 1) en EU-institution skal have vakt berettigede forventninger hos den berørte, og 2) at en forudseende og påpasselig erhvervsdrivende ikke må have kunnet forudse iværksættelsen af en foranstaltning, der kan påvirke vedkommendes interesser.
(140)
Eftersom Gemeinschaftsaufgabe-ordningen (godkendt ved beslutningen i sag N 644e/02) ikke blev betragtet som statsstøtte, kunne Propapier have en berettiget forventning om ikke at modtage statsstøtte. Der har ikke været tvivl om denne ordnings forenelighed med EU-retten, eftersom lignende ordninger hidtil aldrig er blevet undersøgt af Europa-Kommissionen.
(141)
I tilfælde af, at Europa-Kommissionen finder, at der er ydet statsstøtte, vil en tilbagesøgning af det støtteelement, der ikke beror på gebyrerne, også stride mod princippet om ligebehandling, ifølge hvilket ens sagsforhold skal behandles ens. En tilbagesøgning ville give Propapiers konkurrenter en fordel.
4.3. BEMÆRKNINGER FRA DE TYSKE KOMMUNEORGANISATIONER OG VKU
(142)
De tyske kommuneorganisationer og VKU udtrykker tilfredshed med bemærkningerne fra Tyskland af 28. januar 2011, som de har medvirket til. De henviser især til argumentet om, at spildevandsrensning i Tyskland er en ikke-økonomisk offentlig opgave for kommunerne. Kommunerne påtager sig organiseringen og finansieringen af denne aktivitet inden for rammerne af deres kommunale selvstyreopgaver i borgernes interesse.
(143)
De tyske kommuneorganisationer og VKU fremfører, at § 6, stk. 2, femte punktum, i KAG Brandenburg, i henhold til hvilket gebyrerne for brugen af spildevandsrensningsanlægget skal dække omkostningerne, de kalkulerede renter og de kalkulerede afskrivninger, mens der ved beregningen af de kalkulerede renter af den investerede kapital ikke skal tages hensyn til tilskud, er i forbrugernes interesse. Eftersom tilskud fra tredjemand ikke udgør egenkapital investeret af kommunerne, skal forbrugerne heller betale nogen forrentning af disse tilskud til kommunerne.
5. VURDERING AF FORANSTALTNINGEN PÅ GRUNDLAG AF STATSSTØTTEREGLERNE
(144)
De her omhandlede foranstaltninger udgør statsstøtte, hvis følgende betingelser er opfyldt: i) Foranstaltningen skal være en statslig eller med statslige midler ydet støtte, ii) den skal give virksomheden en økonomisk fordel, iii) fordelen skal være selektiv, og iv) foranstaltningen skal fordreje konkurrencen eller true med at fordreje den og påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne. Der foreligger statsstøtte, når samtlige betingelser i artikel 107, stk. 1, i TEUF er kumulativt opfyldt.
(145)
Allerede i indledningsbeslutningen var det uomtvisteligt, at alle disse foranstaltninger omfatter anvendelse af statslige midler, og at de kunne fordreje konkurrencen og samhandelen på det indre marked.
(146)
Med hensyn til klagepunkterne bemærker Kommissionen, at der må sondres mellem 1) en formodet statsstøtte til fordel for Propapier gennem forbeholdte infrastrukturforanstaltninger (opførelse af spildevandsrensningsanlægget og bestemte andre infrastrukturprojekter på udvidelsesarealet i industriområdet, hvor Propapiers nye fabrik befinder sig) og 2) en formodet statsstøtte til Propapier i form af nedsatte gebyrer for spildevandsrensning.
5.1. DREJER DET SIG VED DE OFFENTLIGT FINANSIEREDE INFRASTRUKTURPROJEKTER OM ALMEN INFRASTRUKTUR ELLER OM INFRASTRUKTUR ALENE FORBEHOLDT PROPAPIER?
(147)
Kommissionen har tidligere fundet, at den offentlige forvaltning kan udføre arbejde i forbindelse med fysisk planlægning på sit område. I den henseende må den finansiere infrastrukturer, som kommer hele befolkningen til gode. Desuden er Kommissionen af den opfattelse, at det ikke spiller nogen rolle, af hvilken grund disse infrastrukturer etableres, så længe dette sker til gavn for offentligheden. Hvis sådanne infrastrukturer derimod kun er til gavn for en privat virksomhed, skal denne påtage sig finansieringen. Dette følger af, at når der er tale om statsstøtte, skal Kommissionen undersøge foranstaltningens konkrete virkninger og ikke dens tilsigtede mål. Derfor finder Kommissionen i det foreliggende tilfælde, at det skal undersøges, hvilke infrastrukturer der tjener offentligheden (herunder også Propapier), og hvilke infrastrukturer som kun er til gavn for Propapier. For det er kun de sidstnævnte, som Propapier skal finansiere (34).
(148)
Kommissionen fastslår, at parkeringspladsen, vejen og Oder-Spree-kanalen ikke drives af virksomheder i EU-konkurrenceretlig forstand, eftersom brugen af dem er gratis. Derfor rejser denne sag ikke spørgsmål om statsstøtte til ejeren eller operatøren af disse infrastrukturer.
5.1.1. Parkeringsplads
(149)
Klageren hævder, at parkeringspladsens placering er ugunstig og for afsides til at kunne blive benyttet af andre erhverv i indre by og medføre, at byen kan lukke parkeringspladser til lastbiler i den indre by. Tyskland har faktisk ikke bevist det modsatte, men alene den omstændighed, at en parkeringsplads befinder sig i umiddelbar nærhed af en virksomhed, betyder ikke automatisk, at parkeringspladsen er forbeholdt denne virksomhed eller fortrinsvist kommer denne til gode. Det vejskilt (se betragtning 46), klageren henviser til, og som anviser parkeringsbåse for lastbiler til kraftværket, var kun af midlertidig karakter og skyldtes byggearbejder på kraftværket, som blev afsluttet i slutningen af marts 2011. Kommissionen fastslår, at parkeringspladsen er frit tilgængelig, og at der skiltes til den på den offentlige vej uden at nævne en bestemt virksomhed. Om parkeringspladsen byder på hvilefaciliteter, er ikke relevant for dens kategorisering som almen infrastruktur.
(150)
Tyskland har fremlagt tilstrækkeligt med beviser for, at parkeringspladsen ikke ene og alene er opført til Propapier, men var en del af det samlede erhvervsplanlægningskoncept for industriområdet. Desuden råder Propapier over egne parkeringspladser til 27 lastbiler og 213 personbiler. Yderligere parkeringsbåse til 120 personbiler er projekteret (byggetilladelsen er allerede givet). Tyskland har allerede på tidspunktet for vedtagelsen af indledningsbeslutningen bekræftet, at Propapier selv havde tilstrækkeligt mange parkeringsbåse til parkering af køretøjer tilhørende virksomhedens medarbejdere, leverandører og besøgende.
(151)
På grundlag af det ovenstående fastholder Kommissionen den foreløbige konklusion, som den drog i indledningsbeslutningen, at parkeringspladsen ikke udelukkende er forbeholdt Propapier og ikke indeholder nogen statsstøtte.
5.1.2. Vej
(152)
I forbindelse med vejen drejer det sig om en offentlig vej. Den er en del af det samlede udviklingskoncept for erhvervsområdet, som allerede blev projekteret i 1993, længe før Propapier besluttede sig for at etablere sig der. I modsætning til klagerens påstande ender vejen ikke få meter bag ved Propapiers papirfabrik, men forbinder det aktuelle industriområde ved Oder-Spree-kanalen og dets nordlige udvidelsesområder med hovedvej B 112. Det sidste afsnit blev færdiggjort i år 2013. Den nye vej kan også komme andre virksomheder til gode, eftersom den giver yderligere udviklingsmuligheder for ArcelorMittal-industriområdet og andre industriområder. Vejen kan afkorte køretiden for industri- og handelstrafikken til Frankfurt (Oder) og giver virksomheder i Frankfurt en bedre adgang til Eisenhüttenstadts indlandshavn.
(153)
Kommissionen fastholder derfor den foreløbige konklusion, den drog i indledningsbeslutningen, at vejen ikke er forbeholdt Propapier og ikke indeholder nogen statsstøtte.
5.1.3. Udvidelse/uddybning af Oder-Spree-kanalen
(154)
Klageren fremførte i sin klage, at infrastrukturforanstaltninger i forbindelse med udvidelsen og uddybningen af Oder-Spree-kanalen udelukkende kom Propapier til gode og indeholdt statsstøtte til Propapier. I 2008 udvidede Eisenhüttenstadt industriområdet ved Oder-Spree-kanalen for at tiltrække virksomheder. Siden 2003 er sluserne langs hele kanalen (som er en del af de transeuropæiske net (TEN)) blevet udbygget. Der er dog intet der tyder på en kausal sammenhæng mellem disse infrastrukturforanstaltninger og Propapiers etablering eller på, at disse foranstaltninger har givet Propapier en selektiv fordel. Endvidere er Kommissionen enig med Tyskland i, at udvidelsen/uddybningen af Oder-Spree-kanalen er en del af den nødvendige løbende vedligeholdelse af kanalen.
(155)
Kommissionen fastholder derfor den foreløbige konklusion, den drog i indledningsbeslutningen, at udvidelsen/uddybningen af Oder-Spree-kanalen ikke gav Propapier nogen selektiv fordel og ikke indeholder nogen statsstøtte.
5.1.4. Spildevandsrensningsanlæg
(156)
Kommissionen fastslår, at den eksisterende spildevandsrensningsinfrastruktur kun har begrænset kapacitet uden for det udvidede industriområde ved Oder-Spree-kanalen. Det eksisterende spildevandsrensningsanlægs restkapacitet i Eisenhüttenstadt vil udelukkende kunne dække en yderligere lille investors behov, men vil dog ikke længere have været tilstrækkelig, hvis en større eller flere små investorer etablerer sig i det nye industriområde.
(157)
Kommissionen fastslår endvidere, at TAZV-spildevandsrensningsanlægget ikke ene og alene er opført til Propapier. Opførelsen havde allerede været projekteret inden for rammerne af andre potentielle investeringer i årene 2004-2006, længe før Propapiers etablering. Tyskland fremlagede dokumentation for, at spildevandsrensningsanlægget allerede var projekteret inden for rammerne af den erhvervsudviklingen af industriområdet ved Oder-Spree-kanalen. Tyskland fremlagde endvidere dokumentation for flere reklamekampagner for at tiltrække investorer til udvidelsesarealet i industriområdet ved Oder-Spree-kanalen, som dog hidtil forløb uden den tilsigtede virkning, eftersom det hidtil ikke er lykkedes for de regionale myndigheder at tiltrække yderligere investorer (ud over Propapier, EnBW og 5N PV).
(158)
Skønt spildevandsrensningsanlægget teknisk - som følge af dets anaerobe første rensningstrin - er konstrueret, så det kan rense stærkt belastet industrispildevand som det fra producenter af bølgepapråpapir lavet af returpapir, ville et anaerobt første rensningstrin også være interessant for andre brugere, der producerer spildevand stærkt belastet med organiske indholdsstoffer, som f.eks. virksomheder inden for drikke- og fødevareindustrien. Derudover giver spildevandsrensningsanlæg med et anaerobt første rensningstrin til industrispildevand, som er stærkt belastet med organiske indholdsstoffer, talrige økonomiske og miljømæssige fordele.
(159)
Også selv om TAZV-anlægget i sin nuværende størrelse hovedsagelig dækker Propapiers behov, benyttes det også - på de samme betingelser - af de to andre virksomheder, som er etableret i området. Dets modulære opførelsesmåde muliggør en udvidelse af anlægget til rensning af spildevand fra yderligere brugere. Også uden modulær udvidelse er der på nuværende tidspunkt kapacitetsreserver på omkring [20-40] %, som kan benyttes til spildevand fra yderligere virksomheder, mens den aktuelle samlede kapacitet vil kunne øges op til det dobbelte (se betragtning 80-84). Vandrensningsanlægget er uden forskelsbehandling tilgængeligt for alle brugere (nye investorer, som etablerer sig i industriområdet, er underlagt en tilslutnings- og brugspligt), og anlægget kan også rense spildevand fra virksomheder, der ikke er aktive inden for papirindustrien.
(160)
Efter Kommissionens opfattelse betyder det faktum, at TAZV-anlægget på nuværende tidspunkt overvejende (gennemsnitligt med [ 70] % og højest med [ 70] %) benyttes af Propapier, ikke nødvendigvis, at anlægget er en forbeholdt infrastruktur, eftersom dets modulære opførelsesmåde er hensigtsmæssig set ud fra en økonomisk betragtning i tider med begrænsede offentlige budgetmidler. I modsætning til klagerens påstand viser omkostningerne ved at fordoble TAZV-anlæggets kapacitet, som af Tyskland anslås til mindre end 50 % af initialinvesteringsomkostningerne, at anlæggets modulære opførelsesmåde muliggør stordriftsfordele.
(161)
Den omstændighed, at ydelsen af regionalstøtten til opførelsen af anlægget var betinget af, at en hovedinvestor (i dette tilfælde Propapier) etablerede sig på udvidelsesarealet i industriområdet, betragtes af Kommissionen som god offentlig forvaltning af knappe ressourcer, eftersom det hverken er hensigtsmæssigt at begynde på opførelsen af en stor offentlig infrastruktur, før dens brug er sikret, eller at overdimensionere den.
(162)
Argumentet om, at papirfabrikker som regel råder over egne spildevandsrensningsanlæg, kan afvises med de af Tyskland fremlagte tal. Også selv om nogle virksomheder inden for papirindustrien ligesom inden for andre industrigrene råder over egne spildevands(for)rensningsanlæg, tyder denne omstændighed alene dog ikke på, at staten i tilfælde, hvor industrielle brugere anvender det offentlige spilvandsrensningsanlæg, giver brugerne en fordel, eftersom brugerne dækker omkostningerne med tiden gennem de gebyrer, som de betaler.
(163)
Kommissionen har derfor draget den konklusion, at det i forbindelse med spildevandsrensningsanlægget drejer sig om almen infrastruktur, og at tilskuddet til TAZV-anlægget dermed ikke udgør investeringsstøtte til Propapier. I modsætning til parkeringspladsen, vejen og Oder-Spree-kanalen er driften af spildevandsrensningsanlægget en økonomisk aktivitet, eftersom dets operatør udbyder en tjenesteydelse (spildevandsrensning) på markedet mod et vederlag. Kommissionen har dog fastslået, at en eventuel støtte ydet til TAZV under alle omstændigheder ville udgøre en eksisterende støtte (betragtning 51-57 i indledningsbeslutningen). Det er i denne afgørelse derfor ikke nødvendigt at tage nærmere stilling til den eventuelle statsstøtte til TAZV.
(164)
Sammenfattende kommer Kommissionen frem til den konklusion, at infrastrukturprojekterne, finansieret med statslige midler, på udvidelsesarealet i industriområdet, hvor Propapiers fabrik ligger, ikke udelukkende kommer papirfabrikken til gode og derfor ikke skal betragtes som forbeholdt infrastruktur og statsstøtte til Propapier. Det vil sige, at disse støttede investeringer ikke udgør nogen enkeltinvestering i henhold til punkt 60 i retningslinjerne for regionalstøtte sammen med den regionale investeringsstøtte til Propapiers papirfabrik, som blev godkendt af Kommissionen i dens endelige afgørelse i sag SA.23827 (2013/C) (se fodnote 4). Afgørelsen i nærværende sag ændrer således intet ved den vurdering af investeringsstøtten til Propapier, der blev anlagt i afgørelsen fra 2013.
5.2. SKAL DE NEDSATTE GEBYRER FOR BRUGEN AF SPILDEVANDSRENSNINGSANLÆGGET BETRAGTES SOM STATSSTØTTE?
(165)
Med hensyn til Tysklands argument om, at der i forbindelse med en foranstaltning, der blev ydet til operatøren inden for rammerne af en ordning, som Kommissionen har fundet ikke udgør statsstøtte, ikke kan være tale om videregivelse af nogen »støtte« til brugeren af den pågældende infrastruktur, ønsker Kommissionen endnu en gang at henlede opmærksomheden på, at der i beslutningen om støtteordningen N 644e/02 ikke blev taget stilling til, om gebyrerne for brugen af infrastrukturen i givet fald vil udgøre statsstøtte til brugeren. Kommissionen fastholder, hvad den gav udtryk for i indledningsbeslutningen, nemlig at den ikke var blevet gjort bekendt med nogen gebyrordning, som ville gælde for de tilskud, der blev ydet inden for rammerne af den anmeldte ordning. Derfor kan beslutningen om godkendelse af støtteordningen ikke betragtes som en implicit godkendelse af eventuel støtte, hvis retsgrundlag ville være loven om kommunale afgifter.
(166)
I henhold til artikel 107, stk. 1, i TEUF er statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med det indre marked, i det omfang den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.
(167)
Om der foreligger statsstøtte, skal fastslås uafhængigt af, 1) om EU-vandrammedirektivet og de tyske retsforskrifter til gennemførelse af dette direktiv kræver en fuldstændig dækning af omkostningerne for tilvejebringelsen af spildevandsrensningstjenesterne, og 2) om gebyrerne er i overensstemmelse med bestemmelserne i disse retsforskrifter. Med andre ord kan foranstaltninger, der både er i overensstemmelse med EU-vandrammedirektivet og med de gældende tyske retsforskrifter, alligevel udgøre statsstøtte, hvis samtlige betingelser i artikel 107, stk. 1, i TEUF (se betragtning 144) er opfyldt.
Statsmidler og tilregnelse til staten
(168)
De gebyrer, som skal betales for brugen af spildevandsrensningsanlægget, fastsættes og opkræves af kommunen i overensstemmelse med § 6 i loven om kommunale afgifter for delstaten Brandenburg. Hvis gebyrerne fastsættes på et niveau, der ligger under de gebyrer, som en privat investor ville have opkrævet, så betyder dette et indtægtstab for kommunen.
(169)
Foranstaltningen vil derfor skulle anses for at blive ydet af staten eller med statslige midler som omhandlet i artikel 107, stk. 1, i TEUF eftersom kommunen vil få sine indtægter reduceret ved at give Propapier en fordel.
(170)
Hvis gebyrernes størrelse fastsættes, så der deraf opstår en fordel for en virksomhed, så vil dette også skulle tilregnes staten, eftersom denne fastsættelse af gebyrerne kan tilregnes en offentlig myndighed - Eisenhüttenstadt kommune.
Økonomisk fordel
(171)
Som anført i indledningsbeslutningen (35) skulle Kommissionen undersøge, om de gebyrer for spildevandsrensningen, som betales af Propapier, var fastsat på et niveau, der giver Propapier en (selektiv) økonomisk fordel.
(172)
Ifølge Domstolens faste retspraksis omfatter begrebet »fordel« ikke blot positive ydelser såsom selve tilskuddene, men ligeledes de foranstaltninger, der under forskellige former letter de byrder, som normalt belaster en virksomheds budget, og derved, uden at være tilskud i ordets egentlige forstand, er af samme art og har tilsvarende virkninger (36).
(173)
Når disse principper anvendes i den foreliggende sag, rejser det spørgsmål sig, om de gebyrer for spildvandsrensning, som Propapier skal betale, er lavere end de omkostninger, som en sammenlignelig virksomhed ville skulle afholde under normale markedsvilkår, dvs. om gebyrernes størrelse er i overensstemmelse med det markedsøkonomiske aktørprincip. Der er efter Kommissionens opfattelse to muligheder for at undersøge dette:
-
en sammenligning mellem den af Propapier betalte pris og en referencepris, som normalt opkræves i den pågældende medlemsstat for spildevandsrensningen
-
en forudgående rentabilitetsanalyse, som viser, at en privat udbyder ville have opkrævet gebyrer af samme størrelse.
Referencepriser
(174)
Under hensyntagen til den af Tyskland beskrevne organisering af markedet (se betragtning 112-113) og i betragtning af at (selv private) operatører ikke frit kan fastsætte priserne for deres tjenesteydelser, eftersom priserne er fastsat ved lov (ved KAG Brandenburg), finder Kommissionen, at det ikke er muligt at beregne referencepriser, som en privat operatør ville have forlangt under normale markedsvilkår.
(175)
Kommissionen fastslår endvidere, at Tyskland har fremlagt data for de priser, som betales af andre virksomheder i Propapiers branche. Selv om Tyskland gør gældende, at de fremlagte referencepriser er gennemsnitspriser, som afspejler de fulde omkostninger, fremgår det ikke, om disse gebyrer indeholder statsstøtte. Kommissionens tvivl om brugbarheden af disse data som grundlag for en sammenligning er ikke blevet fjernet. Det skyldes først og fremmest, at disse priser efter Kommissionens opfattelse kan afspejle forskellige omkostningsforhold, og at det ikke er sikkert, om de indeholder statsstøtte eller ej.
Forudgående rentabilitetsanalyse
(176)
I betragtning af manglen på pålidelige markedsbenchmarks finder Kommissionen, at spørgsmålet om, hvorvidt en transaktion er foregået på normale markedsvilkår, kan afgøres ved hjælp af en anden alment anerkendt standardvurderingsmetode. I forbindelse med infrastrukturer, som er tilgængelige for alle brugere og ikke er forbeholdt en bestemt bruger, kan det markedsøkonomiske investorprincip/aktørprincip efter Kommissionens opfattelse betragtes som overholdt, hvis brugerne af infrastrukturen set ud fra en forhåndsvurdering bidrager til gradvist at øge operatørens rentabilitet (37).
(177)
Dette er tilfældet, hvis operatørens aftale med den enkelte bruger gør det muligt for operatøren at dække omkostningerne hidhørende fra aftalen og få et rimeligt afkast på grundlag af velfunderede udsigter på mellemlangt sigt (38).
(178)
Derudover skal der i denne analyse tages hensyn til alle indtægter og alle forventede meromkostninger, som operatøren har i forbindelse med den pågældende brugers aktiviteter (39).
(179)
Disse meromkostninger kan omfatter alle typer af udgifter eller investeringer som f.eks. yderligere personale-, udstyrs- og investerings omkostninger, som skyldes brugerens tilstedeværelse (40). Derimod skal omkostninger, som operatøren under alle omstændigheder ville have været nødt til at afholde uafhængigt af aftalen med brugeren, ikke medregnes.
(180)
I betragtning heraf er Kommissionen af den opfattelse, at det markedsøkonomiske investorprincip/aktørprincip er overholdt, dvs. at det nedsatte gebyr af følgende grunde ikke giver Propapier nogen fordel:
a)
Spildevandsrensningsanlægget er tilgængeligt for alle brugere og ikke forbeholdt Propapier.
b)
Det af Propapier betalte gebyr omfatter omkostningerne ved drift, vedligeholdelse, service, personale og afgiftsforvaltning, kalkulerede afskrivninger samt kalkulerede renter på 20 % af den investerede egenkapital i spildevandsrensningsanlægget. Gebyret dækker således alle meromkostninger, som opstår for spildevandsrensningsanlæggets operatør i forbindelse med Propapiers aktiviteter.
(181)
Med hensyn til det rimelige afkast, som ud over meromkostningerne skal dækkes af gebyrerne, kan det fastslås, at gebyrerne i den foreliggende sag ikke kun dækker meromkostningerne, men også de kalkulerede renter på 20 % af den investerede egenkapital. Også selv om dette ikke i den ovenfor definerede metode til beregning af meromkostningerne udtrykkeligt er fastlagt som et rimeligt afkast, udgør det dog en ekstra indkomst for operatøren på samme måde som et rimeligt afkast vil gøre.
(182)
Eftersom gebyrerne ikke giver Propapier nogen fordel og således ikke udgør statsstøtte, behøver Kommissionen ikke at undersøge, om de udgør eksisterende støtte (se betragtning 123-137) eller driftsstøtte (se betragtning 26), eller om en sådan driftsstøtte ville være forenelig med det indre marked. I betragtning heraf kan Kommissionen også lade det spørgsmål stå åbent, hvorvidt en tilbagesøgning af gebyrerne (i tilfælde af deres kvalificering som driftsstøtte) ville være i strid med princippet om beskyttelse af den berettigede forventning og princippet om ligebehandling.
6. KONKLUSION
(183)
Kommissionen har derfor draget den konklusion, at hverken opførelsen af TAZV-vandrensningsanlægget, anlægget af parkeringspladsen, den nye vej eller udvidelsen/uddybningen af Oder-Spree-kanalen udgør forbeholdte infrastrukturforanstaltninger.
(184)
Endvidere har Kommissionen konkluderet, at de opkrævede gebyrer for spildevandsrensningen ikke udgør statsstøtte. Det markedsøkonomiske investorprincip/aktørprincip er overholdt, og der er således ikke givet Propapier PM2 GmbH nogen økonomisk fordel -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
I forbindelse med de af Tyskland gennemførte infrastrukturforanstaltninger er der ikke tale om infrastruktur forbeholdt Propapier PM2 GmbH. De gebyrer, som TAZV opkræver af Propapier for brugen af spildevandsrensningsanlægget, indeholder ikke statsstøtte. Infrastrukturforanstaltningerne og reglerne om gebyrfastsættelse udgør derfor ikke statsstøtte efter artikel 107, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.
Artikel 2
Denne afgørelse er rettet til Forbundsrepublikken Tyskland.
Udfærdiget i Bruxelles, den 1. oktober 2014.
A BIZOTTSÁG (EU) 2015/508 HATÁROZATA
(2014. október 1.)
a Németország által a Propapier PM2 GmbH javára nyújtott állítólagos infrastruktúra-támogatásról - SA.36147 (C 30/10) (korábbi NN 45/10; korábbi CP 327/08) számú állami támogatás
(az értesítés a C(2014) 6847. számú dokumentummal történt)
(Csak a német nyelvű szöveg hiteles)
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 108. cikke (2) bekezdésének első albekezdésére,
tekintettel az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodásra és különösen annak 62. cikke (1) bekezdésének a) pontjára,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződés 108. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 1999. március 22-i 659/1999/EK tanácsi rendeletre (1),
miután az említett rendelkezéseknek megfelelően felhívta az érdekelt feleket észrevételeik megtételére (2) és tekintettel a benyújtott észrevételekre,
mivel:
1. ELJÁRÁS
(1)
2008. október 29-én kelt levelében a Smurfit Kappa Group (a továbbiakban: Smurfit Kappa vagy panaszos) panaszt nyújtott be a Bizottsághoz, amely szerint a Propapier PM2 GmbH infrastruktúra-támogatást kapott. A Bizottság a panaszt CP 327/2008 számon iktatta, és NN 45/2010 számon vette nyilvántartásba jogellenes támogatásként.
(2)
2010. október 27-én kelt levelében a Bizottság tájékoztatta Németországot arról a határozatáról, hogy az állítólagos támogatással kapcsolatban megindítja az Európai Unió működéséről szóló szerződés 108. cikkének (2) bekezdése szerinti eljárást.
(3)
Az eljárást megindító bizottsági határozatot közzétették az Európai Unió Hivatalos Lapjában (3). A Bizottság felkérte az érdekelt feleket az állítólagos támogatással kapcsolatos észrevételeik megtételére.
(4)
2011. január 28-án kelt levelében Németország észrevételt nyújtott be (az észrevétel nem bizalmas változata 2011. január 31-én érkezett be). A Bizottsághoz ezenkívül a következő érdekelt felektől érkezett észrevétel: 2011. február 11-én a Deutscher Städtetag, a Deutscher Landkreistag és a Deutscher Städte- und Gemeindebund, továbbá a Verband kommunaler Unternehmen (a továbbiakban: VKU) közös észrevétele; 2011. február 14-én a panaszos észrevétele (az észrevétel nem bizalmas változata 2011. március 1-jén érkezett be). A Bizottság ezeket az észrevételeket továbbította a német hatóságoknak, hogy azoknak lehetőségük legyen reagálni; Németország erre vonatkozó észrevétele 2011. április 13-án érkezett be a Bizottsághoz (az észrevétel nem bizalmas változata 2011. április 26-án érkezett be).
(5)
A Bizottság szolgálatai és Németország képviselői között 2013. január 17-én találkozóra került sor. 2013. február 25-én kelt levelében Németország további információkat bocsátott rendelkezésre. 2013. április 26-án kelt levelükben a Bizottság szolgálatai további információkat kértek; erre a megkeresésre Németország 2013. május 14-én kelt levelében válaszolt.
(6)
2013. május 23-án kelt e-mailjében a Bizottság további információkat kért, amelyeket Németország 2013. május 24-én, 2013. május 27-én és 2013. május 28-án kelt e-mailjeiben bocsátott rendelkezésre.
(7)
A Bizottság szolgálatai, Németország és a kedvezményezett vállalat képviselői, valamint szakértők részvételével 2013. június 6-án tartott találkozót követően Németország bejelentette, hogy esetleg további kiegészítő iratokat fog benyújtani. Németország egy újabb, 2013. október 15-én kelt megkeresésre reagálva 2013. november 4-én, 2013. december 13-án, 2013. december 18-án, 2014. január 6-án és 2014. április 24-én kelt e-mailjeiben számos további észrevételt bocsátott rendelkezésre.
2. AZ INTÉZKEDÉSEK ISMERTETÉSE
(8)
A Propapier PM2 GmbH (a továbbiakban: Propapier) a Progroup AG (a továbbiakban: Progroup) része. A Progroup leányvállalatain keresztül hullámpapírdoboz-alapanyagok és hullámpapírlemezek előállításával és értékesítésével foglalkozik. A panaszt előterjesztő Smurfit Kappa az Európai Unió egyik legnagyobb papírgyártó vállalata.
(9)
2008. április 2-án a Bizottság regionális támogatást hagyott jóvá (4) a Propapier számára hullámpapírdoboz-alapanyagok gyártásával foglalkozó papírgyár és a hozzá kapcsolódó erőmű létrehozására az Odera-Spree-csatorna mellett található iparterület akkor újonnan hasznosítás alá vett bővítési területén, a Brandenburg tartománybeli Eisenhüttenstadtban - ez a terület az említett időpontban az EUMSZ 107. cikke (3) bekezdésének a) pontja alapján regionális támogatásokra jogosult területnek minősült.
(10)
A panaszos véleménye szerint az iparterület bővítési területén - ahol a Propapier új gyára található - állami forrásokból finanszírozott egyes infrastrukturális projektek kizárólag a papírgyár érdekeit szolgálják, így ezek célzott infrastruktúrának és a Propapier számára nyújtott állami támogatásnak minősülnek.
(11)
A panaszos a következő infrastrukturális projekteket sorolta ebbe a kategóriába (lásd a 2.1. szakaszt): szennyvíztisztító telep létesítése, parkoló és új bekötőút építése, továbbá az Odera-Spree-csatorna kiszélesítése és mélyítése.
(12)
A panaszos azt is állította, hogy a szennyvíztisztító telep - a Propapier előnyére - túl alacsony használati díjakat állapított meg (lásd a 2.2. szakaszt).
2.1. SZENNYVÍZTISZTÍTÓ TELEP ÉS EGYÉB INFRASTRUKTÚRA LÉTESÍTÉSÉRE ODAÍTÉLT TÁMOGATÁS
(13)
Brandenburg tartomány 2008 júliusában a „Regionális gazdasági szerkezet javítása” elnevezésű közérdekű feladat (a továbbiakban: közérdekű feladattal kapcsolatos rendszer) (5) keretében a települési üzleti infrastruktúra kiépítésére irányuló program forrásaiból 33 808 200 EUR összegű közvetlen támogatást (6) nyújtott új szennyvíztisztító telep létrehozására Eisenhüttenstadtban, az Odera-Spree-csatorna mellett található iparterület bővítési területén. Ezzel kapcsolatosan meg kell jegyezni, hogy a szennyvíztisztító telepek létrehozására, illetve bővítésére vonatkozó közérdekű feladattal kapcsolatos program képezte az N 644e/02 számú támogatási ügy (7) tárgyát, amely ügyben a Bizottság 2003-ban a 2004-2006 közötti tervezési időszakra vonatkozóan megállapította, hogy a közérdekű feladattal kapcsolatos rendszer keretében nyújtott támogatás az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében nem minősül a szennyvíztisztító telep tulajdonosa és üzemeltetője javára nyújtott állami támogatásnak.
(14)
A Bizottság 2003. évi határozatában azt az álláspontot képviselte, hogy a közérdekű feladattal kapcsolatos rendszer 2004-2006 közötti időszakra vonatkozó keretéből odaítélt támogatások állami források belső átcsoportosításának, nem pedig a tulajdonos és az üzemeltető javára nyújtott állami támogatásnak minősülnek, mivel a támogatás kedvezményezettjei nem gazdasági vállalkozások, és a szóban forgó szolgáltatás tipikusan azok közé a közszolgáltatási feladatok közé tartozik, amelyeket települési intézményeknek kell ellátniuk. A közérdekű feladattal kapcsolatos rendszer rendelkezései értelmében a támogatás kedvezményezettje kommunális felügyelet alá tartozó területi önkormányzat vagy különleges célú közjogi társulás lehet. Támogatás csak akkor ítélhető oda, ha az intézkedés kedvezményezettje, azaz a szennyvíztisztító telep és a létesítmény használója között nincs jogi, személyi vagy gazdasági összefonódás.
(15)
A támogatás a 42 260 340 EUR összegű teljes elszámolható költség 80 %-át tette ki. A támogatás kedvezményezettje a Trinkwasser- und Abwasserzweckverband Oderaue Eisenhüttenstadt elnevezésű, önkormányzatok közötti különleges célú közjogi társulás (a továbbiakban: TAZV), amelynek feladata az ivóvízellátás és a szennyvíztisztítás. A TAZV a szennyvíztisztító telep tulajdonosa és üzemeltetője is egyben. A közberuházás teljes költségének maradék 20 %-át ő viselte.
(16)
A támogatást azzal a feltétellel ítélték oda, hogy legkésőbb 2008. augusztus 15-ig igazolják azoknak a jogi és pénzügyi előfeltételeknek a teljesülését, amelyek egy nagybefektető (ez esetben a Propapier) odatelepüléséhez szükségesek. A létesítmény építési munkái 2008 októberében kezdődtek, 2010 márciusában pedig sor került az üzembe helyezésre.
(17)
A panaszos szerint a TAZV-létesítmény célzott infrastruktúrának minősül, mivel a Propapier gyakorlatilag a telep teljes szennyvíztisztító kapacitását igénybe veszi. A panaszos állítása szerint a létesítményt az első pillanattól kezdve a Propapier számára tervezték, és annak létrehozása elengedhetetlen feltétele volt annak, hogy egy papírgyár a régióba települjön (mivel a papírgyártáshoz nagy mennyiségű víz szükséges).
(18)
A panaszos álláspontja szerint más infrastrukturális projektek - a Propapier üzemi területe melletti parkoló és az iparterületet a 112-es számú főúttal összekötő út megépítése, valamint az Odera-Spree-csatorna kiszélesítése/mélyítése - esetében is a Propapiernak szánt infrastrukturális intézkedésekről van szó. Az eljárást megindító határozatban a Bizottság arra az előzetes következtetésre jutott, hogy ezek az intézkedések nem biztosítanak szelektív előnyt a Propapier számára, ezért nem is minősülnek célzott infrastruktúrának. A Bizottság ennek ellenére az intézkedésekkel kapcsolatos észrevételeik megtételére kérte fel a harmadik feleket.
2.2. CSÖKKENTETT DÍJSZABÁS A SZENNYVÍZTISZTÍTÓ TELEP HASZNÁLATÁRA VONATKOZÓAN
(19)
További kifogás a szennyvíztisztító teleppel kapcsolatosan, hogy a Propapier által a telep használatáért fizetett, köbméterenként 0,95 EUR összegű díj állítólagosan alacsonyabb annál a díjnál, amelyet egy magánbefektető egy ilyen jellegű szolgáltatás esetén megszabna.
(20)
A használati díjak mértéke az alkalmazandó jogszabályon, Brandenburg tartomány kommunális adókról szóló törvényén (Kommunalabgabengesetz für das Land Brandenburg, a továbbiakban: KAG Brandenburg) (8) alapul. A KAG Brandenburg 6. cikke alapján a díjat úgy kell megszabni, hogy az az érintett szennyvíztisztító telep indokolt költségeit (létesítési, fenntartási, karbantartási, üzemeltetési, munkaerő- és adóügyi igazgatási költségeket), a számított kamatokat és a számított értékcsökkenést fedezze, de ezeket ne haladja meg. Az önkormányzat által más állami forrásból kapott támogatásokat (ebben az esetben a közérdekű feladattal kapcsolatos rendszerből 33,8 millió EUR összegű támogatást) viszont nem szabad figyelembe venni a befektetett saját tőke után számított kamat meghatározásánál (9). A panaszos álláspontja szerint a TAZV mint kedvezményezett a számára a közérdekű feladattal kapcsolatos rendszer szerint odaítélt támogatást csökkentett szennyvíztisztítási díjak formájában tulajdonképpen továbbadta a szennyvíztisztító telep használójának.
3. AZ ELJÁRÁS MEGINDÍTÁSÁNAK INDOKAI (10)
(21)
A szóban forgó intézkedések állami támogatásnak minősülnek, amennyiben a következő előfeltételek teljesülnek: i. az intézkedés állam által vagy állami forrásból nyújtott támogatás; ii. a vállalkozásnak gazdasági előnye származik az intézkedésből; iii. ez az előny szelektív; és iv. az intézkedés torzítja a versenyt, vagy azzal fenyeget, és érinti a tagállamok közötti kereskedelmet. Állami támogatás akkor áll fenn, ha az EUMSZ 107. cikke (1) bekezdésében felsorolt feltételek együttesen teljesülnek.
(22)
Az eljárást megindító határozat nem vonja kétségbe, hogy a szóban forgó összes intézkedés állami forrásfelhasználással történt, és hogy az intézkedések torzíthatják a belső piaci versenyt.
(23)
A Bizottság a panaszokkal kapcsolatosan megállapította, hogy különbséget kell tenni 1. a TAZV számára, a szennyvíztisztító telep létesítésére nyújtott állítólagos állami támogatás; és 2. a Propapier számára csökkentett használati díjak formájában nyújtott állítólagos támogatás között.
(24)
Az eljárást megindító határozat azt is vizsgálja, hogy a Propapier számára
i.
a szennyvíztisztító telep létesítése;
valamint az iparterület bővítési területére (ahol a Propapier új üzemi területe található) vonatkozó egyéb infrastrukturális projektek, nevezetesen
ii.
az új parkoló; és
iii.
az új út létesítése; valamint
iv.
az Odera-Spree-csatorna kiszélesítése/mélyítése
szelektív előnyt jelentenek-e, vagy hogy ezek a Propapier számára létrehozott infrastruktúrának minősülnek-e. (11) Mivel az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése szerint egy intézkedés csak akkor minősíthető állami támogatásnak, ha szelektív (azaz ha az intézkedés az intézkedés célja szempontjából összehasonlítható jogállású és helyzetű vállalkozásokat különbözőképpen kezel), ezért a Bizottságnak meg kellett vizsgálnia, hogy az intézkedések szelektív előnyt jelentenek-e a Propapier számára.
(25)
A Bizottság a Propapier számára már jóváhagyott egy regionális beruházási támogatást. Mivel a többi infrastrukturális projektre irányuló intézkedéseket olyan támogatott területen hajtották végre, amely az EUMSZ 107. cikke (3) bekezdésének a) pontja alapján regionális támogatásokra jogosult területnek minősül, és mivel ezek az intézkedések állítólagosan szorosan kapcsolódnak egy regionális támogatással támogatott beruházási projekthez, illetve egy ilyen projekt céljait szolgálják, a Bizottság azt az előzetes álláspontot képviselte, hogy amennyiben ezek az intézkedések a Propapier számára szelektív előnyt jelentenek, akkor az intézkedések a Propapier beruházási projektjének részét képezik, tehát meg kell felelniük a 2007-2013 közötti időszak regionális célú állami támogatásairól szóló iránymutatás (12) (a továbbiakban: regionális támogatásra vonatkozó iránymutatás) követelményeinek. A Bizottság kétségeinek adott hangot a célzott infrastruktúra formájában nyújtott beruházási támogatás összeegyeztethetőségével kapcsolatosan, különösen a maximális regionális támogatási intenzitás és a támogatás ösztönző hatásának figyelembevétele tekintetében.
(26)
A regionális támogatásra vonatkozó iránymutatás értelmében azok a vállalkozások, amelyek beruházási támogatást kaptak, ennek kiegészítéseképpen működési támogatást is kaphatnak. Ilyenkor a működési támogatás belső piaccal való összeegyeztethetőségét a beruházási támogatás összeegyeztethetőségétől függetlenül kell vizsgálni, méghozzá a regionális támogatásra vonatkozó iránymutatás 5. szakaszának szempontjai szerint. A Bizottság az eljárást megindító határozatában arra a következtetésre jutott, hogy amennyiben a Propapier a szennyvíztisztító telep csökkentett használati díjainak formájában a piacgazdasági befektető elvével össze nem egyeztethető működési támogatásban részesül, úgy ez a működési támogatás a regionális támogatásra vonatkozó iránymutatással és a Bizottságnak a működési támogatások engedélyezésével kapcsolatosan alkalmazandó gyakorlatával összeegyeztethetetlennek minősítendő. Ennek oka, hogy ebben az esetben - bár a támogatás kedvezményezettjének telephelye működési támogatásra jogosult régióban (az EUMSZ 107. cikke (3) bekezdésének a) pontja alapján támogatott terület) található - a működési támogatás belső piaccal való összeegyeztethetőségének egyéb fontos feltételei nem teljesülnek. Így nem igazolható, hogy a Propapier a működési támogatás jellegéből adódóan vagy a regionális fejlesztés támogatására való tekintettel jogosult működési támogatásra, vagy hogy a működési támogatás mértéke arányos a felszámolandó hátrányokkal. Ezenkívül egy ilyen működési támogatás időben nem korlátozott, és a mértéke sem csökken az idővel. Ezért a Bizottság kétségbe vonta a csökkentett használati díjak formájában kapott működési támogatás belső piaccal való alapvető összeegyeztethetőségét.
3.1. TÁMOGATÁSOK ÁLLAMILAG TÁMOGATOTT INFRASTRUKTURÁLIS PROJEKTEKNEK, BELEÉRTVE A SZENNYVÍZTISZTÍTÓ TELEPET
3.1.1. Parkoló, az Odera-Spree-csatorna kiszélesítése/mélyítése, új út
(27)
Az előzetes vizsgálat keretében a Bizottság megállapította, hogy a parkoló kapacitása nem felel meg a panaszos által előadottaknak, továbbá hogy a parkoló nem a Propapier üzemi területének közvetlen szomszédságában található. Megállapítást nyert továbbá, hogy a létesítmény mindenki számára hozzáférhető, és nem csak az Odera-Spree-csatorna mellett található iparterületet, hanem a városon belüli, egyéb ipari telephelyeket is kiszolgálja, valamint hogy a parkolóhelyek száma lehetővé tehetné az önkormányzat számára a belvárosi tehergépjármű-parkolók megszüntetését. Ezenkívül a Propapier saját, tehergépjárművek parkolására is alkalmas parkolót épít. A Bizottság ezért arra a megállapításra jutott, hogy a parkoló megépítése valószínűleg nem jelent szelektív előnyt a Propapier számára.
(28)
Az iparterületet a 112-es számú főúttal összekötő bekötőút vonatkozásában a Bizottság megállapította, hogy az út megépítésével Eisenhüttenstadt központjában csökken a forgalom és a levegőszennyezés mértéke, mivel így az iparterületre tartó tehergépjárművek el tudják kerülni a belvárost, és a legközelebbi regionális központ eléréséhez szükséges menetidő is csökken. A Bizottság ezért arra a megállapításra jutott, hogy az új út megépítése valószínűleg nem jelent szelektív előnyt a Propapier számára.
(29)
Az Odera-Spree-csatorna kiszélesítése és mélyítése vonatkozásában a Bizottság megállapította, hogy ezeket nem azért hajtották végre, hogy a Propapier számára szelektív előnyt biztosítsanak, hiszen ezek az intézkedések a vízi utak fenntartására irányuló szükséges és rendszeres munkálatok részét képezik. A Bizottság ezért arra a megállapításra jutott, hogy az Odera-Spree-csatorna kiszélesítése és mélyítése valószínűleg nem jelent szelektív előnyt a Propapier számára.
(30)
Abban az időben azonban a Bizottság nem tudta teljes mértékben kizárni, hogy ezek az infrastrukturális intézkedések más vállalkozásokénál nagyobb mértékben szolgálják a Propapier érdekeit.
(31)
Ezért a Bizottság felkérte a harmadik feleket, hogy nyújtsák be észrevételeiket, mielőtt végleges véleményt alkot arról, hogy ezek az infrastrukturális intézkedések állami támogatásnak minősülnek-e. Ezzel egyidejűleg felkérte Németországot, hogy a hivatalos vizsgálati eljárás során bocsásson rendelkezésre további információkat a parkoló és az új út építésével, valamint az Odera-Spree-csatorna kiszélesítésével és mélyítésével kapcsolatban.
3.1.2. Támogatás a szennyvíztisztító telep létesítésére
(32)
A Bizottság az eljárást megindító határozatában arra a következtetésre jutott, hogy amennyiben a belső piac fejlődése alapján az N 644e/02 számú támogatási rendszert ma már állami támogatásnak kellene tekinteni, az a TAZV számára nyújtott, létező támogatásnak minősülne.
(33)
A Bizottság azonban kétségeinek adott hangot azzal kapcsolatosan, hogy a szennyvíztisztító telep célzott infrastruktúrának minősül-e. Ezzel összefüggésben megállapította, hogy a létesítményt a Propapieron kívül csak két további használó veszi igénybe: a kanadai napelem-beszállító, az 5N PV és az EnBW energiaszolgáltató. Nem ismeretes, hogy ez a két ügyfél ténylegesen milyen mértékben használja a szennyvíztisztító telep kapacitásait. A vizsgálat akkori időpontjában rendelkezésre álló információk alapján a Bizottság nem tudta megállapítani, hogy csupán a fent említett két vállalkozásra való tekintettel szükség volt-e az új szennyvíztisztító telep megépítésre. Ezenkívül a szennyvíztisztító telep két használójának egyike, nevezetesen az EnBW által üzemeltetett erőmű közvetlenül is érintett a Propapier beruházási projektjében, mivel ez az erőmű szolgáltatja a papírgyár gyártási folyamataihoz szükséges elektromos áramot. (13)
(34)
Ha a panaszos állításának megfelelően valóban a Propapier használja a szennyvíztisztító telep kapacitásának 90 %-át, akkor a Bizottság véleménye szerint felmerül a kérdés, hogy ez önmagában nem elégséges-e annak bizonyítására, hogy a létesítmény kizárólag vagy legalábbis elsősorban a Propapier érdekeit szolgálja (és így a Propapier számára hozták létre). Ezért behatóbban meg kellett vizsgálni Németországnak azt az érvelését, amely szerint a jövőben további felhasználók is igénybe fogják venni a szennyvíztisztító telepet.
(35)
A Bizottság azt is megállapította, hogy ennek vizsgálatakor figyelembe kell venni, hogy maximálisan hány befektető tud az Odera-Spree-csatorna mellett található iparterületre települni, és ezek a befektetők a létesítmény kapacitásának átlagosan mekkora részét használnák. Ezért a Bizottság felkérte Németországot, hogy nyújtson be részletesebb információkat az iparterület hasznosítására vonatkozó átfogó koncepcióról és a szennyvíztisztító telep jelenleg kihasználatlan, a potenciális használók számára a későbbiekben rendelkezésre bocsátható kapacitásairól. Ezenkívül a szennyvíztisztító telep építésénél alkalmazandó moduláris megközelítés technikai kivitelezhetőségéről is további információkat kért be Németországtól (14).
(36)
Amint az a fentiekből kiderül, a Bizottság azt az előzetes álláspontot képviselte, hogy ezek az infrastrukturális intézkedések, amennyiben bebizonyosodik, hogy szelektív előnyt jelentenek, a Propapier beruházási projektjének részét képezik, tehát meg kell felelniük a regionális támogatásra vonatkozó iránymutatás követelményeinek, különösen a maximális regionális támogatási intenzitásra és a támogatás ösztönző hatására vonatkozó rendelkezéseknek.
3.2. CSÖKKENTETT DÍJSZABÁS A SZENNYVÍZTISZTÍTÓ TELEP HASZNÁLATÁRA VONATKOZÓAN
(37)
A szennyvíztisztító telep létrehozására vonatkozó intézkedéshez hasonlóan Németország itt is azt az álláspontot képviselte, hogy amennyiben a Propapier által fizetendő díj esetleg támogatási elemeket tartalmazna, akkor ez a támogatás létező támogatásnak minősülne. Németország ezt azzal indokolta, hogy meglátása szerint az N 644e/02 számú ügyben hozott, a közérdekű feladattal kapcsolatos rendszert engedélyező bizottsági határozat a rendszer közvetett hatásaira is kiterjed.
(38)
A Bizottság azonban az eljárást megindító határozatában arra a következtetésre jutott, hogy az N 644e/02 számú ügyben hozott határozat nem terjed ki a csökkentett szennyvíztisztítási díjak formájában esetlegesen nyújtott támogatásra, és hogy ebben az esetben, amennyiben a csökkentett szennyvíztisztítási díj támogatásnak minősülne, új támogatásról lenne szó.
(39)
Arra a kérdésre vonatkozóan, hogy a Propapiernak gazdasági előnye származik-e a díjakból, a Bizottság az eljárást megindító határozatában kétségbe vonta, hogy a TAZV által kiszabott díjak valóban a teljes költséget tükrözik-e, és hogy egy magánbefektető ugyanilyen mértékű a díjakat szabott volna-e meg.
(40)
A Bizottság azt az álláspontot képviselte, hogy a Propapier által fizetendő díj nem fedezi teljes mértékben a szennyvíztisztítás költségeit, mivel Németország maga is elismerte, hogy a díjak a befektetett saját tőke után számított kamatnak csak a 20 %-át fedezik, mert a 80 %-os támogatást, amelyet az önkormányzat a telep létesítésére egyéb állami forrásokból kapott, a számított kamatok meghatározásánál nem kell figyelembe venni. Ezzel kapcsolatban a Bizottság az eljárást megindító határozatában mindenekelőtt azt állapította meg, hogy mind a 2000/60/EK irányelv (a továbbiakban: az EU víz-keretirányelve) (15), mind a KAG Brandenburg előírja, hogy egy szennyvíztisztító telep használati díjának teljes mértékben fedeznie kell a költségeket. (16) A Bizottság az eljárást megindító határozatban hivatkozik az InfraLeuna (17) és a Kimberly-Clark/Scott (18) ügyre, amelyekben a Bizottság azt az álláspontot képviselte, hogy a költségeket teljes mértékben fedező díjak megfelelnek a vállalkozás által rendes körülmények között viselendő költségeknek.
(41)
A panaszos véleménye szerint az előny megállapításához össze kellene hasonlítani a Propapier által ténylegesen fizetett díjak mértékét azoknak a díjaknak a mértékével, amelyeket a TAZV helyében egy magánbefektető számítana fel.
(42)
Németország azt javasolta, hogy a Propapier által fizetett díjakat az ágazatban alkalmazott átlagos tarifákkal kellene összehasonlítani, és megnevezett egy tanulmányt, amely szerint az átlagos tarifa 0,24 EUR és 1 EUR között mozog köbméterenként (19).
(43)
A Bizottság az eljárást megindító határozatban megállapította, hogy a magánbefektető elve a szóban forgó ügyben alkalmazhatónak tűnik. Kétségét fejezte ki azonban azzal kapcsolatosan, hogy egy ilyen referenciaérték alkalmazásával kizárható-e az állami támogatás fennállása, mivelhogy az adatok nyilvánvalóan torzítanak. Még abban az esetben is, ha más önkormányzatok említett díjai tükrözik is a költségek egészét, a különböző tarifák nyilvánvalóan a különböző helyi adottságokból adódnak, amelyeknek megfelelően egy magánbefektető is különböző mértékű tarifákat szabhatna meg. A Bizottság ezért az eljárást megindító határozatban kétségbe vonta, hogy ilyen adatok alapján kizárható lenne a Propapier előnyének fennállása.
(44)
Ahogy a (26) preambulumbekezdés kifejti, amennyiben az intézkedés az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében valóban új támogatásnak minősülne, a Bizottság kétségbe vonja ennek az új támogatásnak a belső piaccal való összeegyeztethetőségét. Ha bebizonyosodna, hogy a díj regionális működési támogatásnak minősül, akkor kétséges lenne a belső piaccal való összeegyeztethetősége, hiszen ez a támogatás időben nem korlátozott, nem csökken idővel, és nem a régiót jellemző bizonyos (nem igazolt) hátrányok kiegyenlítését szolgálja.
4. NÉMETORSZÁG ÉS A HARMADIK FELEK ÉSZREVÉTELEI AZ ELJÁRÁST MEGINDÍTÓ HATÁROZATHOZ
4.1. AZ ÁLLAMI FORRÁSBÓL FINANSZÍROZOTT INFRASTRUKTURÁLIS PROJEKTEK A PROPAPIER SZÁMÁRA LÉTREHOZOTT INFRASTRUKTÚRÁNAK MINŐSÜLNEK?
4.1.1. Parkoló
A panaszos észrevétele
(45)
A Bizottság az eljárást megindító határozatában nem fogadta el a parkolóhelyek panaszos által megadott számát. A panaszos állítása szerint az általa megadott adatok (parkolóhely 186 személygépjármű és 71 tehergépjármű számára) az Eisenhüttenstadt által megrendelt, az iparterület hasznosítására vonatkozó előzetes tervből származnak.
(46)
A panaszos tájékoztatása szerint a Propapier eredeti építési tervei nem tartalmazták saját parkoló építését, és még ha a Propapier saját parkolót is épít, az úgynevezett nyilvános parkoló elsősorban akkor is a Propapier érdekeit szolgálja. Egy közlekedési tábla jelzi, hogy mely tehergépjármű-parkolóhelyek tartoznak az erőműhöz, és melyek a papírgyárhoz. A parkoló ezenkívül a Propapier üzemi területének közvetlen szomszédságában található (a panaszos szerint a parkoló a papírgyár határáig nyúlik, és határos az - eredetileg szintén a Propapier projektjének részét képező - erőművel). A parkolóhoz nem tartoznak az utazók felfrissülését szolgáló létesítmények, ami pedig általában egy ilyen nyilvános parkoló esetében elvárható lenne.
(47)
A panaszos kifejti továbbá, hogy a parkoló fekvése előnytelen, és távol helyezkedik el ahhoz, hogy más belvárosi vállalkozásokat is kiszolgáljon, így nem teszi lehetővé, hogy a város megszüntesse a belvárosi tehergépjármű-parkolókat.
Németország észrevétele
(48)
Németország szerint a parkoló nem jelent szelektív előnyt a Propapier számára. A létesítmény mindenki számára hozzáférhető, és nem csak az Odera-Spree-csatorna mellett található iparterületet szolgálja ki. A Propapier saját parkolóval is rendelkezik (parkolóhely 213 személygépjármű és 27 tehergépjármű számára), és már megkapta az építési engedélyt további 120 személygépjármű-parkolóhely kiépítésére.
(49)
Németország visszautasítja a panaszos azon kijelentéseit, amelyek szerint a parkoló elsősorban a Propapier érdekeit szolgálja, és kedvezőtlen, távoli fekvése miatt nem tudja kiszolgálni Eisenhüttenstadt egyéb, belvárosi ipari telephelyeit.
(50)
Németország véleménye szerint a panaszos által említett közlekedési tábla (amely azt jelezte, mely tehergépjármű-parkolóhelyek tartoznak az erőműhöz) csak átmeneti jelleggel, az erőműben folyó építési munkálatok miatt volt kihelyezve. Ezek a munkálatok 2011. március végén befejeződtek. A parkolóba való behajtási lehetőség az új úton ki van táblázva, és ez a tábla nem korlátozza a parkoló használatát egy vállalatra vagy egy bizonyos létesítményre.
4.1.2. Út
A panaszos észrevétele
(51)
A panaszos visszautasítja Németország azon érvelését, amely szerint az új út funkciója az iparterület összekötése a B 112-es számú főúttal; a panaszos előadása szerint az út a papírgyár mögött néhány méterrel véget ér, és nem ismeretes olyan szándék, hogy az út építését folytatni akarnák; ha mégis folytatnák az út építését, az nem szolgálna ki más vállalkozásokat, mivel az út meghosszabbításának területén nincsenek odatelepült vállalatok.
(52)
Ezért a panaszos úgy gondolja, hogy a parkoló és az út a Propapier számára szelektív előnyt nyújt és arra szánták, hogy a Propapier használja.
Németország észrevétele
(53)
Németország álláspontja szerint az új út az Odera-Spree-csatorna mellett található iparterületet és annak északi bővítési területeit fogja összekötni a B 112 számú főúttal. Az új útnak köszönhetően Eisenhüttenstadt központjában csökken a forgalom és a levegőszennyezés mértéke, a tehergépjárművek el tudják kerülni a belvárost, továbbá az ipari és üzleti forgalom számára a Frankfurt an der Oder eléréséhez szükséges menetidő legalább harmadával csökken. Az út a már 1993-ban tervezett iparterület általános hasznosításának részét képezi, és a frankfurti vállalkozások számára könnyebben elérhetővé teszi Eisenhüttenstadt folyami kikötőjét. Németország kijelenti, hogy az út megépítésének terve már a tartományi kormány Odera-programjában is szerepelt.
(54)
Az út további fejlesztési lehetőségeket nyit meg az ArcelorMittal iparterület és más iparterületek előtt is. Az utat két lépésben építették meg; a munkálatokat műszaki nehézségek miatt némi késedelemmel 2013-ban fejezték be.
4.1.3. Az Odera-Spree-csatorna kiszélesítése/mélyítése
(55)
2008-ban Eisenhüttenstadt bővítette az Odera-Spree-csatorna mellett található iparterületet, hogy ezzel vállalkozásokat vonzzon a térségbe. Németország tájékoztatása szerint az Odera-Spree-csatorna kiszélesítésére és mélyítésére az érintett, a transzeurópai hálózatok (TEN) részét képező vízi út karbantartására irányuló szükséges és rendszeres munkálatok keretében kerül sor. 2003 óta folyik a csatorna teljes hosszán a zsiliprendszer kiépítése (jelenleg a kersdorfi zsilip építése folyik, a fürstenwaldei zsilip újjáépítését egyelőre elhalasztották). Németország kijelenti, hogy nem áll fenn összefüggés a Propapier odatelepülésével, és a Propapiernak nem biztosítottak szelektív előnyt.
4.1.4. A szennyvíztisztító telep a Propapiernak szánt infrastruktúrának minősül?
A panaszos észrevétele
(56)
A panaszos úgy véli, hogy a támogatásra nem vonatkozhat az a rendszer, amely az N 644e/02 ügyben hozott határozat szerint nem minősül támogatásnak, mivel az említett rendszer érvényességi ideje 2006 végén lejárt, és a rendszer ezáltal a TAZV-szennyvíztisztító telep építéséhez biztosított beruházási támogatás nyújtásának időpontjában nem volt hatályban.
(57)
A panaszos ezenkívül úgy véli, hogy a rendszer azért sem alkalmazható, mert a szennyvíztisztító telep nem közszolgáltatást nyújt, hanem azért létesítették, hogy azt túlnyomórészt a Propapier használja.
(58)
A panaszos szerint az újrahasznosított papírt feldolgozó papírgyárak általában - így Németországban is - saját szennyvíztisztító teleppel rendelkeznek, így nem elfogadható Németország érvelése, amely szerint a vállalatok kötelesek a közszolgáltatási szennyvízhálózathoz csatlakozni.
(59)
A panaszos tájékoztatása szerint a szennyvíztisztító telep nem az iparterületre vonatkozó, az összes lehetséges befektetőre kiterjedő átfogó gazdasági tervezési koncepció része, hanem azt már 2007-ben, a Propapier-papírgyár és az erőmű terveivel egy időben kidolgozták és bemutatták. A panaszos szerint Eisenhüttenstadt városnak az iparterület hasznosítására vonatkozó, 2007. november 7-i határozati javaslata csupán két vagy három befektetőre vonatkozik. A panaszos kijelenti, hogy Eisenhüttenstadt csak 2010 óta reklámozza az iparterület bővítését, és ebből arra következtet, hogy a város csak a Smurfit Kappa panaszát követően kezdett el további befektetőket keresni.
(60)
A panaszos véleménye szerint a TAZV-létesítmény építészeti sajátosságai egyértelműen arra utalnak, hogy a létesítményt kifejezetten a Propapier igényeire szabták. A szennyvíztisztító telep műszaki jellemzői kifejezetten ágazatspecifikusak. Az újrahasznosított papírt feldolgozó papírgyárak szennyvíztisztító telepei ugyanis általában egy anaerob és egy aerob tisztítási fokozatból állnak, míg a hagyományos települési szennyvízhálózatok gyakran csak egy aerob tisztítási fokozatot tartalmaznak. Az, hogy a TAZV szennyvíztisztító telep mindkét fokozatot tartalmazza, további bizonyítékot szolgáltat arra, hogy a telep nem a közérdeket szolgálja, hanem a Propapiernak szánt infrastruktúrának minősül.
(61)
A panaszos véleménye szerint nagyon valószínűtlen, hogy a létesítmény tervezésekor a Propapier-papírgyár (és az azt kiegészítő erőmű, amely most az EnBW tulajdonában van) kapacitási igényein kívül egyéb kapacitási igényeket is figyelembe vettek volna. A panaszos érvelése szerint az EnBW nem tekinthető független használónak, mivel az erőműbe történő beruházás szorosan összefügg a papírgyár építési projektjével, és erre a beruházásra a Propapier-gyár nélkül nem került volna sor.
(62)
A panaszos megjegyzi, hogy az iparterületre telepedett másik beruházó, az 5N PV a TAZV rendelkezésre álló szennyvíztisztító kapacitásának csak igen kis részét használja, és hogy szennyvíztisztítási szükségleteit a már korábban meglévő szennyvíztisztító telep is képes lett volna kielégíteni. Mivel az 5N PV már 2008 májusában, tehát két évvel az új TAZV-létesítmény üzembe helyezése előtt megkezdte működését, eleinte a már korábban meglévő szennyvíztisztító telepet használta.
(63)
A panaszos előadja, hogy a további potenciális beruházók várható szennyvíztisztítási szükségleteire vonatkozóan nem állnak rendelkezésre előrejelzések, és arra vonatkozóan sincsenek elérhető információk, hogy ezek a kiegészítő kapacitások rendelkezésre fognak-e állni, és ha igen, mikor. Jelenleg mindenesetre alig áll rendelkezésre szabad kapacitás. A panaszos hivatkozik továbbá egy (a Märkische Oderzeitung 2011. február 3-i számában megjelent) újságcikkre, amely az egyik eleveniszapos szellőztető medence műszaki meghibásodásáról tudósít, és megállapítja, hogy a jelenlegi ipari felhasználóknak az összes rendelkezésre álló medencére szükségük van.
(64)
A panaszos szerint Németország burkoltan elismerte, hogy a szennyvíztisztító telepet nem fogják további vállalkozások használni, méghozzá akkor, amikor kijelentette, hogy a TAZV-létesítmény használati díjai azért alacsonyabbak, mint a már korábban meglévő szennyvíztisztító telep használati díjai, mert az új létesítménynél nincs szükség az egyes használók közötti költséges csatornahálózat kiépítésére (és ezzel elismerte, hogy nem lesznek további használók).
(65)
A panaszos szerint a TAZV adataiból kiderül, hogy a Propapier a létesítmény napi kapacitásának legalább 90 %-át igénybe veszi.
(66)
A panaszos kijelenti, hogy a szennyvíztisztító telep moduláris felépítése, amelyre Németország hivatkozik, tisztán elméleti jellegű, és nem eredményez méretgazdaságosságot, mivel a második modul az első modul árának 80-90 %-ába kerülne. Az újabb modulok hozzáépítésének az első modulhoz viszonyított magas költségei a panaszos szerint arra utalnak, hogy a 42 millió EUR összegű első beruházás mint szelektív intézkedés elsősorban a Propapier érdekeit szolgálta.
(67)
A panaszos állítása szerint a Propapier a szennyvíz anaerob tisztítása során keletkező biogázt újra tudja hasznosítani, mégpedig annak a körülménynek köszönhetően, hogy az új TAZV-létesítmény a Propapier-létesítmény közvetlen szomszédságában, az erőmű és a papírgyár mellett található.
(68)
A fentiek alapján a panaszos azt a következtetést vonja le, hogy a TAZV-létesítmény a Propapiernak szánt infrastruktúra, a szennyvíztisztító telep létesítésének állami finanszírozása pedig a Propapier számára nyújtott beruházási támogatásnak minősül. A panaszos véleménye szerint ezért a Bizottságnak meg kell vizsgálnia, hogy ez az intézkedés a Propapier-papírgyár számára nyújtott regionális beruházási támogatással összefüggésben (SA.23827 számú támogatási ügy) eleget tesz-e a regionális támogatásra vonatkozó iránymutatás valamennyi követelményének.
Németország észrevétele
(69)
Az N 644e/02 számú támogatásnak nem minősülő rendszer keretében hozott intézkedések nem minősülnek támogatásnak.
A közcélú infrastruktúrát mindenki azonos feltételekkel használhatja
(70)
Németország kijelenti, hogy a szennyvíztisztító telepet nem a Propapier számára hozták létre: olyan közcélú infrastruktúráról van szó, amely a katasztrófavédelem területéhez tartozik, és amely a környezet védelmét és a lakosság betegségektől való védelmét szolgálja. Minden vállalkozásnak, amely az Odera-Spree-csatorna mellett található iparterületre telepedett, vagy a jövőben odatelepszik, joga van arra, hogy a közszolgáltatási szennyvíztisztító telepre rácsatlakozzon, és azt minden vállalkozás azonos feltételekkel használhatja. A díjakat minden vállalkozás számára ugyanazon -a jogszabályokban előírt - alapelvek szerint számítják ki. A szennyvíztisztítás Németországban a helyi önkormányzatok hatáskörébe tartozik, és a rácsatlakozás és a használat kötelező. Ez azt jelenti, hogy a használóknak az önkormányzati szolgáltatón kívül nincs lehetőségük másik szolgáltatót választani.
(71)
Németország visszautasítja a panaszosnak azt az állítását, amely szerint a papírgyárak általában saját szennyvíztisztító rendszerrel rendelkeznek, és nem kötelesek a közszolgáltatási szennyvízhálózathoz csatlakozni; Németország megállapítja továbbá, hogy a Propapier jogszabályban előírt kötelessége (20), hogy a TAZV-létesítményhez csatlakozzon, és azt használja. A csatlakozási kötelezettség alól nagyon kevés kivétel van (csak akkor lehet kivételt tenni, ha a közszolgáltatási hálózathoz való csatlakozás nem lehetséges, vagy nem reális). A papírgyárak szennyvíztisztítási szokásairól csak korlátozott mértékben állnak rendelkezésre általánosan hozzáférhető adatok, ezek az adatok azonban azt mutatják, hogy számos papírgyár a települési szennyvíztisztító telepeket használja.
A szóban forgó infrastruktúrát nem kifejezetten a Propapier számára hozták létre
(72)
Németország nem ért egyet a panaszosnak azzal az állításával, amely szerint a TAZV-létesítményt a Propapier műszaki igényeire szabták: a kétfokozatú szennyvíztisztítás nem a papíripar jellegzetessége, hanem egyéb iparágakban is szokásos, és számos települési szennyvíztisztító telepen végeznek kétfokozatú szennyvíztisztítást. A TAZV-létesítmény műszaki jellemzőinek (kétfokozatú biológiai folyamat) alapjául a legújabb műszaki szabványok szolgáltak, továbbá figyelembe vették azt is, hogy a szennyvíz jelentős része erősen szennyezett lesz. Németország elismeri, hogy azon települési szennyvíztisztító telepek esetén, amelyek kizárólag higiéniai létesítményekből származó szennyvizet vagy enyhén szennyezett vizet tisztítanak, általában nincs külön előkezelési fokozat, ugyanakkor hangsúlyozza, hogy az ipari szennyvizek tisztítását végző létesítményeknél szokásos a kétfokozatú tisztítás. Németország benyújtott egy listát, amely 18 olyan németországi papírgyárat sorol fel, amelyek újrahasznosított papírt dolgoznak fel és települési szennyvíztisztító telepet használnak, és megállapítja, hogy a papíripari ágazatban a települési szennyvíztisztító telepek mindkét típusát (egyfokozatú és kétfokozatú) használják.
(73)
Németország szerint a szennyvíztisztító telep az Odera-Spree-csatorna mellett található iparterület hasznosítására irányuló általános infrastrukturális intézkedéscsomag részét képezi. Ezen intézkedések egyike sem irányul egyetlen vállalkozásra. A létesítmény megépítésére, a létesítményhez való csatlakozásra és a létesítmény használatára vonatkozó határozatok nem tartoznak a Propapier vagy más lehetséges használók mérlegelési körébe.
(74)
Németország visszautasítja azt az állítást, amely szerint a TAZV- szennyvíztisztító telepet kifejezetten a Propapier számára építették. A hatóságok tájékoztatása szerint a létesítmény építése - egyéb, a 2004 és 2006 közötti időszakban megvalósítandó potenciális beruházásokkal együtt - már jóval a Propapier odatelepülése előtt tervbe volt véve.
(75)
Németország kifejti, hogy a szennyvíztisztítási infrastruktúra jelenlegi kapacitása az iparterületen kívül korlátozott, és a rendelkezésre álló maradék kapacitás csupán egy (kisebb) beruházó igényeit tudná kielégíteni; Németország megerősíti, hogy az 5N PV eleinte valóban a már korábban meglévő létesítményt használta.
(76)
Németország szerint nem lehet a Propapier szelektív előnyének értelmezni azt, hogy a Propapier odatelepülése ösztönzést adott a régóta tervezett szennyvíztisztító telep építésének megkezdéséhez. Németország hivatkozik Van Gerven főtanácsnok indítványára, aki a C-255/91. számú, Matra kontra Bizottság ügyben (21) elkerülhetetlennek minősítette, hogy az infrastruktúrát a kezdeti időszakban túlnyomórészt az a vállalkozás használja, amelyik elsőként telepszik az újonnan létrehozott iparterületre. Ez a helyzet természetesen megváltozik, ha a régió fejlődése a remélt módon alakul.
(77)
Németország kijelenti, hogy az Odera-Spree-csatorna mellett található iparterületen jelenleg működő mindhárom vállalkozás (Propapier, 5N PV és az EnBW-erőmű) rácsatlakozott a szennyvíztisztító telepre, és azt használja is. Németország ezenkívül előadja, hogy különböző időpontokban további betelepülések kerültek szóba (egy vagy több alternatív üzemanyagot feldolgozó üzem, egy napelemeket gyártó üveggyár, különböző ágazatok befektetőinek tett ajánlatok, a telephely megtekintése több potenciális befektető által), az iparterület további fejlődéséhez azonban - elsősorban a válság miatt, amely a kedvezőtlen helyzetű térségeket különösen érzékenyen érintette - időre van szükség.
Jelenlegi kapacitás
(78)
Németország visszautasítja a panaszos azon állításait, amelyek szerint Németország nem adta meg a TAZV-létesítmény használók által igénybe vett kapacitásait, a Propapier a rendelkezésre álló kapacitások 90 %-át igénybe veszi, és nem állnak rendelkezésre szabad kapacitások.
(79)
Németország szerint a TAZV-szennyvíztisztító telep jelenlegi formájában rendelkezik új befektetők által igénybe vehető, szabad kapacitásokkal. A három jelenlegi használó által igénybe vett kapacitás összesen [ 500] (22) m3/h, míg a TAZV-létesítmény maximális kapacitása 638 m3/h. Németország szerint tehát a rendelkezésre álló kapacitások [60-80] %-át használják ki, a szabad kapacitások pedig [150-250] m3/h értékre tehetők. A Propapier által igénybe vett átlagos kapacitás [300-500] m3/h, a maximális érték pedig [400-500] m3/h. A Propapier így a TAZV-létesítmény teljes kapacitásának átlagosan [ 70] %-át és legfeljebb [ 70] %-át használja.
A TAZV-létesítmény moduláris felépítése
(80)
Németország kijelenti, hogy a TAZV-létesítményt kezdettől fogva úgy tervezték, hogy az Odera-Spree-csatorna mellett található iparterület fokozatos hasznosításával párhuzamosan modulárisan bővíthető legyen. A létesítmény moduláris tervezése a TAZV 2007-es rövid leírásából is kiderül, amelyben a papíripar, a bioetanol-előállítás és egyéb iparágak potenciálisan erősen szennyezett szennyvizeiről van szó.
(81)
Németország kijelenti, hogy a létesítmény központi komponensei már a jelenlegi állapotukban is egy bővítés utáni maximális kapacitásra vannak tervezve. Például a szennyvíztisztító vezetéket az Oderával összekötő, 5 km hosszú levezető csatorna névleges átmérője több mint háromszorosa a létesítmény jelenlegi kiépítettsége által megköveteltnek (1 945 m3/h teljesítményre lenne képes, míg jelenleg legfeljebb 638 m3/h teljesítményre van szükség), és a TAZV-nak lehetősége van arra, hogy a szennyvíztisztító telep területét a szomszédos telekkel, azaz 3,3 hektárral bővítse. Németország szerint egy moduláris bővítés után a potenciális használók egyenjogú hozzáféréssel rendelkeznének a szennyvíztisztító telephez.
(82)
Németország szerint ezért az, hogy jelenleg a Propapier használja a szennyvíztisztító telep teljes kapacitásának jelentős részét, nem jelent szelektív előnyt, hanem csak egy pillanatnyi állapot, mivel az infrastruktúrát úgy tervezték, hogy - moduláris bővítés révén - további használók is azonos feltételekkel használhassák. Ez azonban időt vesz igénybe, mert a szennyvíztisztító telep a régióra vonatkozó, átfogó gazdasági tervezési koncepció része, amely koncepció különböző fejlesztési fázisokra osztva több bővítési területet tartalmaz. A jelenlegi helyzet, amelyben csupán három befektető van jelen a szóban forgó iparterületen, csak átmeneti időszak a régió iparterületeinek hasznosítását célzó, 1994 óta tartó folyamatban. Az Odera-Spree-csatorna mellett található iparterület területének megközelítőleg felére (35 ha) még további befektetőket várnak. Németország 2011-ben úgy becsülte, hogy ezt a területet öt éven belül elfoglalják az idetelepülő új befektetők, és hozzáteszi, hogy ebben az esetben további bővítés az „északkeleti térségben” (40 ha) és „északi térségben” (160 ha) lehetséges.
(83)
Németország visszautasítja a panaszosnak azt az állítását, amely szerint a TAZV-létesítmény moduláris felépítése nem eredményez méretgazdaságosságot. A német hatóságok kijelentik, hogy a TAZV-létesítmény moduláris bővítése három lépésben végezhető el, méghozzá köbméterenkénti új kapacitásokra lebontva az első beruházásénál lényegesen alacsonyabb költséggel.
-
az 1. lépés (33 %-os kapacitásnövekedés, 213 m3 pótlólagos szennyvízmennyiség) néhány hónap alatt kivitelezhető, és mintegy 19 hektárnyi új iparterület mellett 1,2-1,5 millió EUR-ba kerülne,
-
a 2. lépés (69 %-os kapacitásnövekedés, 426 m3 pótlólagos szennyvízmennyiség) néhány hónap alatt kivitelezhető, és mintegy 38 hektárnyi új iparterület mellett 5,3-5,6 millió EUR-ba kerülne,
-
a 3. lépés (bővítés a szomszédos területre; 100 %-os kapacitásnövekedés, 638 m3 pótlólagos szennyvízmennyiség) mintegy 57 hektárnyi új iparterület mellett 17-18 millió EUR-ba kerülne. A 100 %-os kapacitásnövekedéshez igénybe kellene venni a szomszéd telekre való terjeszkedés lehetőségét; ez a kapacitásnövekedés legfeljebb 18 millió EUR-ba kerülne.
(84)
Németország érvelése szerint a szennyvíztisztító telep moduláris felépítése megfelel a gazdaságos és takarékos forrásfelhasználás elvének, és figyelembe kell venni az új szövetségi tartományok szennyvíztisztító telepeinek a korábbiakban jellemző túlméretezettségét. Az ilyenfajta moduláris felépítés szelektív előnyként történő szankcionálása a gyakorlatban az infrastrukturális létesítmények gazdaságtalan túlméretezéséhez vezetne. Ezenkívül a díjak nem fedeznék a túlméretezettséggel járó költségeket.
(85)
A létesítmény jelenlegi korlátozott kapacitásainak szelektív előnyként való minősítése az infrastrukturális létesítmények gazdaságtalan túlméretezésére ösztönöz.
(86)
Németország álláspontja szerint a panaszos által hivatkozott újságcikk (vö. (63) preambulumbekezdés) nem releváns. A hatóságok szerint egy kiegészítő, használaton kívüli medence csak műszaki meghibásodások esetére történő létrehozása ellentmondana a közérdekű feladat keretében a takarékos és gazdaságos tervezésre nézve előírt szabályoknak.
(87)
A panaszos szerint a TAZV-létesítmény használói azért fizetnek a korábban meglévő kommunális létesítmény díjainál alacsonyabb díjakat, mert az új létesítményben nincs szükség nagy kiterjedésű csőrendszerre ahhoz, hogy az összes használó össze legyen kötve egymással. Németország visszautasítja a panaszos fentiekből levont következtetését, hogy az új létesítménynek ezért nem lehetnek további használói. Németország szerint további ipari felhasználók zökkenőmentesen csatlakozhatnak a rendszerre, és a korlátozást elsősorban a tisztított vizet az Oderába vezető cső mérete jelenti.
(88)
Németország visszautasítja a panaszosnak azt az állítását, amely szerint a Propapier hasznosítani tudja a TAZV-létesítmény működése során keletkező biogázt. A szennyvíztisztító telep használóinak nincs lehetőségük a biogáz hasznosítására. A TAZV a keletkezett biogázt saját, 3 MW teljesítményű erőművében használja fel.
(89)
Németország visszautasítja azt a kijelentést, amely szerint az iparterületet más potenciális befektetők körében csak a Smurfit Kappa panaszát követően kezdték el reklámozni. Eisenhüttenstadt már 1998-ban megbízta a Center Ostbrandenburg befektetőt az ipari és üzemi területek értékesítésével, többek között az Odera-Spree-csatorna melletti iparterületre vonatkozóan is. 1995-re visszamenőleg rendelkezésre áll az Odera-Spree-csatorna melletti iparterület tervdokumentációja.
(90)
Németország mindebből azt a következtetést vonja le, hogy a TAZV-létesítmény nem a Propapier számára létrehozott infrastruktúra.
(91)
Németország azt a következtetést is levonja, hogy az Odera-Spree-csatorna melletti, kibővített iparterület infrastrukturális intézkedései - a szennyvíztisztító telep építése és üzembe helyezése, illetve egyéb építési intézkedések (parkoló, út, a csatorna mélyítése/kiszélesítése) - a hasznosítás előmozdítását célzó általános intézkedések, amelyek nem jelentenek szelektív előnyt a Propapier számára, és nem kizárólagosan a Propapier számára állnak rendelkezésre. Németország szerint a jelenlegi átmeneti időszak, amikor az infrastruktúrát csak a kisszámú, elsőként odatelepült vállalkozás használja, a fejlesztés természetes velejárója.
4.2. ELŐNYE SZÁRMAZIK A PROPAPIERNAK A SZENNYVÍZTISZTÍTÓ TELEP CSÖKKENTETT HASZNÁLATI DÍJAIBÓL?
A panaszos észrevétele
(92)
A panaszos egyetért a Bizottságnak az eljárást megindító határozatban kifejtett véleményével (vö. az eljárást megindító határozat (63) preambulumbekezdése és e határozat (38) preambulumbekezdése), amely szerint az N 644e/02 számú ügyben hozott határozat nem terjed ki a szennyvíztisztító telep használati díjaira. Ezért a díjaknak a használat teljes költségét tükrözniük kell. Az, hogy a díjak kiszámítása a kommunális adókról szóló törvényen alapul, nem igazolja az alacsonyabb díjakat és a Propapier számára ebből keletkező előnyt.
(93)
A panaszos érvelése szerint a szennyvíztisztító telep nem közszolgáltatást nyújt, hanem azért létesítették, hogy túlnyomórészt a Propapier használja.
(94)
A panaszos szerint az eljárást megindító határozatban a Bizottság által javasolt mindhárom módszer (összköltség-számítási módszer, magánszolgáltató által megszabott ár, referenciaár) azt bizonyítja, hogy a kiszabott díjak révén a Propapier előnyt élvez.
Összköltség-számítási módszer
(95)
A panaszos érvelése szerint az összköltség kiszámításának módszere mellett szól egyrészt az EU víz-keretirányelvének 9. cikke, másrészt az a tény, hogy az újrahasznosított papírt feldolgozó papírgyárak többsége saját szennyvíztisztító teleppel rendelkezik. A panaszos szerint a Propapier által fizetett díj a befektetett saját tőke utáni számított kamatnak csak a 20 %-át fedezi, és nem veszi figyelembe a saját tőkének azt a részét, amely a szennyvíztisztító telep építési költségeihez való 80 %-os állami hozzájárulásra esik.
Magánszolgáltató által megszabott ár (magánbefektető kritériuma)
(96)
A panaszos szerint egy magánszereplő vagy egy papírgyár tulajdonosa legalább az összes költségét fedezni akarja, így ez a módszer ugyanarra az eredményre vezet, mint a fent említett összköltség-számítási módszer.
Referenciaár
(97)
A panaszos egyetért a Bizottságnak az eljárást megindító határozatban kifejtett véleményével, amely szerint a támogatás fennállása a referenciaárak alkalmazásával valószínűleg nem zárható ki. A panaszos szerint a települési szennyvízhálózatot használó papírgyárak összehasonlítása önmagában nem reprezentatív, mert a legtöbb papírgyár a saját szennyvíztisztító telepét használja.
(98)
A panaszos kijelenti, hogy Németország az egyéb papírgyárak által fizetett szennyvíztisztítási díjakra vonatkozóan csak igen szelektív információkat nyújtott (egy tanulmány, összehasonlítás a Spreetal/Schwarze Pumpe iparterület díjaival és egy régi, 1990. évi határozat), és ezek a példák többek között azért sem képezhetik a referenciaár kiszámításának alapját, mert a díjak a támogatásoktól és a beruházási költségektől is függnek, továbbá a vonatkozó jogszabályok régióról régióra eltérőek lehetnek. A panaszos saját létesítményével tesz összehasonlítást, amely (bizalmas információ) szennyvízhálózatát használja, és arra az eredményre jut, hogy a Propapiernak 42 millió EUR összegű építési beruházás (az eisenhüttenstadti beruházás összege) mellett 4 EUR/m3 összegű díjat kellene fizetnie, ami jelentősen meghaladja a Propapier által jelenleg fizetett díjat.
(99)
A panaszos kijelenti, hogy a Németország által idézett cikk 2004-ben jelent meg, és egy olyan, 2002-ben megjelent tanulmányon alapul, amely 2000-2001-es adatokra épül. A panaszos itt Németország 2009. január 30-án kelt levelének 6. mellékletére hivatkozik, amely a „Das Papier 2004-T174” (23) című online hírforrás egyik cikkét tartalmazza. A panaszos szerint a tanulmány csupán hét meg nem nevezett papírgyárat vizsgált meg, és nem válik világossá, hogy ezek saját szennyvíztisztító telepet használnak-e, vagy a települési rendszerre csatlakoznak, valamint hogy csak az üzemeltetési költségeket (a tőkeköltségek és az üzemeltetési költségeken kívüli egyéb költségek nélkül) vették-e figyelembe. Amennyiben a tanulmány csak saját szennyvíztisztító teleppel rendelkező papírgyárakat hasonlít össze, akkor a tőkeköltségeket is figyelembe kell venni.
Németország észrevétele
(100)
Németország továbbra is azt az álláspontot képviseli, hogy a TAZV-létesítmény használati díjából adódó esetleges előny nem minősül állami támogatásnak, mert az N 644e/02 számú ügyben hozott bizottsági határozat Németország szerint a közérdekű feladattal kapcsolatos rendszer közvetett hatásaira, azaz a díjakra is kiterjed. Németország ezenkívül azzal érvel, hogy az intézkedés, amelyet az N 644e/02 számú ügyben hozott bizottsági határozat nem minősített állami támogatásnak, a használó szintjén sem minősülhet állami támogatásnak. Németország álláspontja szerint a Bizottság csak a Törvényszék Flughafen Leipzig-Halle GmbH ügyben hozott ítéletét (24) követően változtatta meg arra vonatkozó álláspontját, hogy az infrastruktúra üzemeltetőjének nyújtott támogatás továbbadható-e az infrastruktúra használójának.
(101)
Németország elismeri, hogy az N 644e/02 ügyben hozott határozat a TAZV számára biztosított beruházási támogatás nyújtásának időpontjában már nem volt hatályos. Ugyanakkor a német hatóságok hangsúlyozzák, hogy az N 644e/02 ügyben hozott határozat jogalapjául szolgáló jogszabály megegyezik azzal a jogszabállyal, amely alapján a TAZV javára az intézkedést meghozták. A jogalapot képező jogszabályt tulajdonképpen aktualizálták, de annak tartalma változatlan maradt. Így Németország azzal érvel, hogy a jogalap aktualizálása nem jelent automatikusan állami támogatásként történő besorolást.
(102)
Németország hangsúlyozza, hogy a költségszámítás átlátható és a jogszabályokban előírt módon történt.
A Propapier számára nem keletkezik gazdasági előny
(103)
Németország állást foglal azzal a három lehetséges számítási móddal kapcsolatban, amelyet a szennyvíztisztítási szolgáltatásokat igénybe vevő vállalkozásoknak felszámítandó díjak számításánál alkalmaznak (az eljárást megindító határozat (68) preambulumbekezdése): összköltség-számítási módszer, magánbefektető által megszabott ár, referenciaár.
Az összköltség kiszámításának módszere szerint a Propapier számára nem keletkezik előny
(104)
Németország nem fogadja el azt az álláspontot, hogy a Propapier által fizetett díj nem fedezi teljes mértékben a költségeket. A költségszámítás módját jogszabály írja elő (a díjnak alapvetően fedeznie kell a költségeket, azzal a kivétellel, hogy a harmadik fél által nyújtott támogatásokat a számított kamatok meghatározásánál nem kell figyelembe venni (25)). A jogszabályi előírások szerint a díjnak fedeznie kell a költségeket, de azokat nem haladhatja meg. A díj a TAZV minden költségét fedezi, beleértve a TAZV befektetett tőkében való részesedése utáni kamatokat is. A tartományi támogatások utáni fiktív kamatok felszámítása nem indokolt, mivel a TAZV-nál ezek a költségek nem merülnek fel.
(105)
A Propapiernak nem keletkezik szelektív előnye, mert az új létesítmény használati díjai valamennyi használó számára azonosak.
(106)
Hogy a közérdekű feladattal kapcsolatos rendszer keretében a szennyvíztisztító telep létesítésére nyújtott támogatás hiányában a díj magasabb lenne-e, az számos tényezőtől, például más pénzügyi források rendelkezésre állásától is függ.
(107)
A hatóságokat sem a „szennyező fizet” elve, sem az EU víz-keretirányelve nem kötelezi arra, hogy a befektetett tőke után számított kamat meghatározásánál figyelembe vegyék a támogatásokat. Az EU víz-keretirányelve előírja, hogy a vízszolgáltatások költségeinek meg kell térülniük, de a végrehajtásnál szabad mozgásteret biztosít a tagállamoknak. A szóban forgó esetben a használati díj a TAZV (a vízszolgáltatás) összes költségét fedezi. A „szennyező fizet” elve nem abszolút érvényű, de „figyelembe kell venni”. A szóban forgó ügyben ezt az biztosítja, hogy a használati díj kiszámításánál a TAZV összes költségét figyelembe vették.
(108)
Az EU víz-keretirányelve „megfelelő” hozzájárulásról beszél. Németország kijelenti, hogy a Propapier által fizetendő díjak Németország vagy az Európai Unió más területeivel összehasonlítva hasonló mértékűnek mondhatók. A német hatóságok ezenkívül megállapítják, hogy az EU víz-keretirányelve értelmében a tagállamok tekintettel lehetnek a költségek megtérítésének szociális, környezeti és gazdasági hatásaira, továbbá az érintett régiók földrajzi és éghajlati jellemzőire.
(109)
Németország kijelenti, hogy a Kimberly-Clark vagy az InfraLeuna ügyekkel való összehasonlítás (lásd az eljárást megindító határozat (70) preambulumbekezdését) nem elfogadható. A Kimberly-Clark ügy tárgya egy vállalkozásnak nyújtott kedvezményes díj, amelyre vonatkozóan fennáll a gyanú, hogy nem fedezi az összes költséget. A szóban forgó esetben a díj az összes költséget fedezi, és a díjszabás feltételei az összes használóra vonatkozóan azonosak. A Kimberly-Clark ügyben egy iparterületet egyetlen vállalkozás sajátos igényei szerint hasznosítottak, míg a szóban forgó esetben az iparterület hasznosítása több odatelepülő vállalkozás javára történt.
(110)
Az InfraLeuna ügyben hozott határozat tárgya magánvállalkozások magántulajdonban lévő infrastrukturális létesítmények használatára vonatkozó árképzése, míg a szóban forgó ügy települési infrastruktúra használatára és jogszabály által előírt, nem piaci feltételek alapján megszabott díjakra vonatkozik. A szóban forgó ügyben az infrastruktúra használói az összes olyan költséget viselik, amelyet egy szennyvíztisztítással foglalkozó társaságnak rendes körülmények között viselnie kell. Egy nem liberalizált szennyvíztisztítási piacon jogszabályok írják elő, hogy a díjszámításnál mely költségtényezőket kell figyelembe venni, és ez valamennyi vállalkozásra nézve azonos (KAG Brandenburg).
(111)
Az eljárást megindító határozatban hivatkozott, a Wagner és Weida Leder ügyekben hozott határozatok ((71) preambulumbekezdés és 19. lábjegyzet) magántulajdonban lévő szennyvíztisztító telepek létesítésére nyújtott támogatásokra vonatkoznak. A szóban forgó esetben azonban a Propapier nem tetszőleges magánberuházáshoz kap támogatást, hanem jogszabályban előírt használati díjakat fizet.
A magánbefektető kritériuma nem alkalmazható
(112)
Németország álláspontja szerint a víz nem szokásos kereskedelmi áru. Németországban a szennyvíztisztítási ágazat kommunális közszolgáltatók regionális monopóliumaira van felosztva. Ezért Németországban a szennyvíztisztítás nem gazdasági tevékenység, hanem a jogszabályok által az önkormányzatok számára előírt kötelező feladat. A TAZV hatóságként, nem pedig vállalkozásként működik, amelynek magatartása nem vizsgálható a piaci befektető kritériuma alapján. Németországban a közszolgáltatási hálózatokra történő csatlakozás és azok használata kötelező. Ez azt jelenti, hogy a használóknak az önkormányzati szolgáltatón kívül nincs lehetőségük másik szolgáltatót választani. A díjakat a hatóságoknak jogszabályban előírt módon kell kiszámítaniuk úgy, hogy azok nem haladhatják meg a költségeket.
(113)
Németországban a szennyvíztisztítási ágazatban magánvállalkozások csak korlátozottan tevékenykedhetnek. Ez azt jelenti, hogy magánvállalkozások ilyen tevékenységet csak a jogszabályokban előírt szennyvíz-elvezetési kötelezettségek műszaki teljesítése esetén, üzemvezetési vagy üzemeltetői szerződések alapján végezhetnek. A feladatért azonban ilyenkor is az önkormányzat viseli a felelősséget, és az önkormányzatot nem kötelezi jogszabály közbeszerzés kiírására. Magánvállalkozások elláthatnak műszaki feladatokat (vagy kivételes esetben a díjakat is megszabhatják), de a díjak ebben az esetben sem haladhatják meg a magánvállalkozók költségeit. A TAZV nem adott át harmadik félnek műszaki feladatokat.
(114)
Mivel a díjakat jogszabály írja elő, és a díjak nem léphetik túl a költségeket, ezért nem létezik az a piac, amelyen a magánvállalkozások nyereségszerzési céllal szennyvíztisztítási díjakat szabhatnának meg. Nincs verseny a fogyasztókért sem magánvállalkozások, sem magán- és közjogi vállalkozások között.
(115)
Németország álláspontja szerint ezért ebben az esetben nem lehet összehasonlítani az üzemeltető magatartását magánbefektetők magatartásával. A magánbefektető kritériuma ezért nem alkalmazható.
Referenciaárak
(116)
A szennyvíztisztító telepre való csatlakozási kötelezettség következtében nincs verseny, ezért olyan piaci ár sincs, amelyet az előny értékelésénél referenciaárként lehetne alkalmazni.
(117)
Németország visszautasítja a panaszosnak azt az állítását, hogy csak kevés papírgyár vesz igénybe települési szennyvízhálózatot, és kizárólag az e papírgyárakra vonatkozó adatoknak az ágazatra referenciaként történő alkalmazása ezért nem reprezentatív.
(118)
Németország észrevétele azt a helyesbítést is tartalmazza, hogy a Propapier nem 0,95 EUR/m3 díjat (mint ahogy az eljárást megindító határozat (72) és (80) preambulumbekezdéseiben szerepel), hanem 2010 óta 1,18 EUR/m3 összegű díjat fizet. Ez a díj az Európai Unió más területeivel összehasonlítva hasonló mértékűnek mondható, illetve semmi esetre nem mondható szokatlannak. A német papírgyárak szövetsége (Verband Deutscher Papierfabriken) által a német papíripari ágazat 68 %-át kitevő 77 vállalkozás körében végzett felmérés alapján 2007-ben az átlagos ár 1,12 EUR/m3 volt (az árak a 0,31 EUR/m3 és 2,20 EUR/m3 közötti értéktartományban mozogtak). A Propapier által fizetett díj ebben az értéktartományban található, méghozzá a szúrópróba révén meghatározott átlag felett.
(119)
Későbbi észrevételeiben Németország tájékoztatta a Bizottságot, hogy 2012-ben 1,41 EUR/m3-re emelték a díjat, hogy fedezzék a szennyvíztisztító telep kezdeti működési időszakának veszteségeit. 2013 elején az energiaköltségek csökkenése következtében 1,39 EUR/m3-re csökkentették a díjat, mivel a jogszabályok alapján a díjnak fedeznie kell a költségeket, de nem haladhatja meg azokat. Ezenkívül a Propapiernak a szennyvizet előkezelésnek kell alávetni, mielőtt azt a TAZV-létesítménybe vezetnék. Az előkezelés költsége megközelítőleg […] EUR/m3, amely alapján a Propapier számára a szennyvíztisztítás összköltsége […] EUR/m3; összehasonlításképpen: az ágazatban az átlagos költségek (2010) 1,27 EUR/m3-t tesznek ki.
(120)
Németország kijelenti, hogy az Európai Unió más papírgyárai által fizetett díjakkal való összehasonlítás a vizsgálathoz megfelelő referenciaként szolgál, hogy nem áll fenn gazdasági előny, és hogy a Bizottságnak az ilyen összehasonlítással kapcsolatos kételyei nem indokoltak.
(121)
Németország szerint a Bizottság által felsorolt példákban az összköltségek alapján megállapított átlagos árakról van szó. Németország szerint semmi nem utal arra, hogy ezek a díjak állami támogatást tartalmaznak.
(122)
Németország kijelenti, hogy a Lenzing Lyocell ügy (26) még akkor is releváns, ha tíz évvel ezelőtti tényállásra vonatkozik (mivel a Propapier a díj több mint kétszeresét fizeti, holott az elmúlt tíz évben a szennyvíztisztítási díjak nem nőttek 100 %-nál többel).
Létező támogatás
(123)
Németország két érvet hoz fel a mellett, hogy a díjak, amennyiben támogatásnak minősülnek, a 659/1999/EK rendelet 1. cikke b) pontjának v. alpontja értelmében miért tekintendők létező támogatásnak.
(124)
Németország felhívja a figyelmet, hogy a Bizottság az N 644e/02 ügyben hozott határozatában 2003-ban arra a következtetésre jutott, hogy a közérdekű feladattal kapcsolatos rendszer nem jelent állami támogatást a szennyvíztisztító telepek üzemeltetőinek, amennyiben ezek - mint a TAZV - különleges célú közjogi társulások. A Bizottság ezt a megállapítását arra alapozta, hogy a különleges célú közjogi társulások kommunális felügyelet alá esnek, és általános gazdasági érdekű szolgáltatást nyújtanak. Amint azt az eljárást megindító határozat (57) preambulumbekezdésében a Bizottság maga is megállapította, a rendszert - még akkor is, ha a belső piac fejlődése következtében ma már állami támogatásnak minősülne - a 659/1999/EK rendelet 1. cikke b) pontjának v. alpontja értelmében létező támogatásnak kellene minősíteni.
(125)
Az e határozat (100) preambulumbekezdésében említettek szerint az N 644e/02 ügyben hozott határozat Németország szerint a közérdekű feladat közvetett hatásaira, így a díjakra is kiterjed. A díjakat nem kellett külön bejelenteni, mivel a díjszámítási módszer a rendszer végrehajtásának részét képezi.
(126)
Arra vonatkozóan, hogy a díjak létező támogatásnak minősülnek, Németország előadja, hogy ez a díjakban szereplő támogatás már az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződés 1958. január 1-i hatálybalépése előtt is jogszerű volt. Az EGK-Szerződés hatálybalépését megelőzően létező támogatás későbbi módosítások esetén is létező támogatás marad, amennyiben az eredeti támogatási rendszer „magját” nem módosítják (27). Tehát egy 1958. január 1-je előtt hatályos általános előírás pontosítása nem képez bejelentésköteles, új támogatást (28).
(127)
Németország kijelenti, hogy a kommunális adókról szóló törvény már az EGK-Szerződés 1958-as hatálybalépését megelőzően is hatályos volt, és azt követően is az maradt. A jelenleg hatályos KAG Brandenburg 6. cikkének (2) bekezdése - mivel Brandenburg az egykori Porosz Királyság területéhez tartozó részen fekszik - a Porosz Királyság kommunális adókról szóló 1893. július 14-i törvényére (PrKAG) és Bajorország önkormányzati adókról szóló törvényére (BayGAG) vezethető vissza. Ezt az érvet Németország a következő kiegészítő érvekkel támasztja alá:
a)
A hivatkozott törvények 1919 és 1933, valamint 1933 és 1945 között is hatályosak voltak.
b)
A régi szövetségi tartományok kommunális adókról szóló jelenlegi törvényei a PrKAG-ra vezethetők vissza.
c)
A KAG Brandenburg és a PrKAG között történelmi folytonosság áll fenn, annak ellenére is, hogy az új szövetségi tartományok Németország felosztása után sajátos helyzetbe kerültek.
a) kiegészítő érv
(128)
A PrKAG már lehetőséget ad arra, hogy az önkormányzatok díjakat szabjanak ki a közcélú infrastruktúra használatára vonatkozóan. Bajorországban 1938 óta hatályos Gebührenabgabengesetz (az önkormányzati adókról szóló törvény, amely más dél-német szövetségi tartományok egy sor hasonló törvényének alapját képezi) szintén lehetőséget ad erre (29). A PrKAG szerint a díjtételt úgy kell kiszámítani, hogy fedezze az intézkedés igazgatási és fenntartási költségeit, a befektetett tőke utáni kamat és törlesztés költségeit is beleértve. Bár a PrKAG szerint a díjaknak csak (az infrastruktúrára) befektetett tőke utáni kamattal kapcsolatos költségeket kell fedezniük, a háború utáni időszak PrKAG-t alkalmazó ítéletei azt sugallják, hogy a PrKAG szerint a harmadik fél által nyújtott támogatások után nem kell kamatot számítani.
(129)
A PrKAG-t, illetve más szövetségi tartományok hasonló törvényeit sem a weimari köztársaság idején, sem a nemzetiszocialista hatalomátvétel után nem helyezték hatályon kívül. Tehát ezek a törvények 1918 után is hatályosak maradtak.
b) kiegészítő érv
(130)
A második világháború után - az 1949. évi alaptörvény (a továbbiakban: 1949. évi alaptörvény) értelmében, amely szerint az 1949. évi alaptörvénynek nem ellentmondó törvények hatályosak maradnak (az 1949. évi alaptörvény 123. cikke), valamint azoknak a rendelkezéseknek az értelmében, amelyek szerint a szövetségi tartományok bizonyos területeken törvényeket hozhatnak - a PrKAG a szövetségi tartomány törvényeként továbbra is hatályban maradt. Tehát egyértelmű, hogy a PrKAG már az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződés hatálybalépése előtt is hatályos volt a német szövetségi tartományokban.
(131)
A Német Szövetségi Köztársaság 1949-es megalakítását követően a PrKAG-ot egyes nyugatnémet szövetségi tartományokban fokozatosan felváltotta az adott szövetségi tartomány kommunális adókról szóló saját törvénye. A szövetségi tartományok saját törvényei tehát az 1960-as és 1970-es évek során fokozatosan felváltották a PrKAG-ot, de ez csak pontosításokat és terminológiai kiigazításokat jelentett, miközben a törvény magja változatlan maradt. Nem történt változás arra vonatkozóan sem, hogy a harmadik fél által nyújtott támogatásokra nem alkalmazandó számított kamat (30). A PrKAG értelmében csak az idegen tőke után kell kamatot számítani. A szövetségi tartományok törvényei szerint a kamatszámítás a saját tőkére is kiterjed; azonban sem a PrKAG, sem a szövetségi tartományok törvényei nem írnak elő a támogatások után számítandó kamatot.
(132)
Németország ezért úgy véli, hogy a régi szövetségi tartományok kommunális adókról szóló jelenlegi törvényei a PrKAG-ra vezethetők vissza. Németország szerint a szóban forgó ügyben különösen fontos Észak-Rajna-Vesztfália szövetségi tartomány kommunális adókról szóló, 1969-es törvénye (a továbbiakban: KAG NW) (31), mivel ez az 1906-os PrKAG helyébe lépő törvény szolgált a KAG Brandenburg modelljéül; a KAG NW a szükséges fogalmi kiigazítások ellenére tartalmilag a PrKAG-nak felel meg (lásd e határozat (128) preambulumbekezdését). A PrKAG képezi más szövetségi tartományok (pl. Rajna-vidék-Pfalz, Schleswig-Holstein és Hessen) PrKAG helyébe lépő, kommunális adókról szóló törvényeinek alapját is.
c) kiegészítő érv
(133)
Németország kijelenti, hogy a KAG Brandenburg a második világháború után Németország felosztása következtében sajátos helyzetbe került. Az NDK megalakulását követően megszűnt Brandenburg és a többi keletnémet szövetségi tartomány saját hatáskörrel rendelkező helyi önkormányzatainak rendszere. A szabályozások a központosított kormányzás keretében születtek. Az 1990. május 17-i önkormányzati törvény (32) - amelyet az NDK parlamentje (Volkskammer) az 1990. október 3-i újraegyesítés előtt fogadott el - visszaállítja a helyi önkormányzatok rendszerét, és rögzíti, hogy az önkormányzatok saját felelősségi körben szabályozzák a települések pénzgazdálkodását. Az önkormányzatokat feljogosítják továbbá arra, hogy a kommunális szolgáltatásokra illetékeket és díjakat szabjanak ki.
(134)
Az 1991. június 27-i KAG Brandenburg alapját a KAG NW képezi és azzal csaknem teljes egészében megegyezik.
(135)
Az NDK eltérő jogi fejlődése ellenére a keletnémet és a nyugatnémet szövetségi tartományok kommunális adókról szóló jelenlegi törvényei között nem állapítható meg lényeges különbség. A KAG Brandenburg a PrKAG joghagyományát viszi tovább, nem pedig az egykori NDK joghagyományát. Intézményi folytonosság sem áll fenn az NDK (szenny)vízkezelő rendszere és Brandenburg tartomány jelenlegi szennyvíztisztítási rendszere között. Az 1990. május 17-i önkormányzati törvény képezi az új szövetségi tartományokban a kommunális adókról szóló törvények elfogadásának alapkövét. Az új szövetségi tartományok kommunális adókról szóló törvényei tartalmilag a régi szövetségi tartományok kommunális adókról szóló törvényeihez köthetők, amelyek pedig a PrKAG-ra vezethetők vissza. Ez annak egyenes következménye, hogy az új szövetségi tartományok az alaptörvénynek megfelelően léptek be a Németországi Szövetségi Köztársaságba. (33) Különösen jól látható ez a KAG Brandenburg keletkezésének történetéből. A KAG Brandenburg a PrKAG és a KAG NW által teremtett joghagyományt folytatja. Németország felosztása és a keletnémet szövetségi tartományok joghagyományának ennek következtében megszakadt folytonossága nem jelenthet hátrányt a KAG Brandenburg értelmezése során.
(136)
A KAG Brandenburg és a PrKAG között történelmi folytonosság áll fenn.
(137)
Németország azzal is érvel, hogy az EGK-Szerződés 1958-as hatálybalépését megelőzően is érvényes volt az egyenértékűség és a költségek megtérülésének elve. Az egyenértékűség elve megköveteli, hogy egy közszolgáltatásra kiszabott díj nem állhat súlyos aránytalanságban a közszolgáltatás értékével. Ez az alaptörvény által biztosított jogállamiság elvének alkotórésze. A költségek megtérülésének elve közvetlenül a PrKAG-ból következik. Még ha ezt az elvet nem is alkalmazzák szigorúan minden díjszámításnál, egy önkormányzat díjbevétele nem haladhatja meg jelentős mértékben az önkormányzat ráfordított kiadásait.
A jogos bizalom és az általános egyenlő bánásmód elvének betartása
(138)
Amennyiben a Bizottság a Propapier által fizetendő használati díjakat működési támogatásnak minősítené, és a támogatási elemek visszafizettetéséről határozna, az Németország szerint sértené a jogos bizalom és az általános egyenlő bánásmód elvét.
(139)
A jogos bizalom elve szerint i. egy uniós szervnek megalapozott várakozásokat kell ébresztenie az érintettekben; és ii. egy körültekintő és megfontolt gazdasági szereplő nem lehet abban a helyzetben, hogy előre lássa az érdekeit esetlegesen érintő intézkedések elfogadását.
(140)
Mivel (az N 644e/02 ügyben hozott határozattal jóváhagyott) közérdekű feladattal kapcsolatos rendszer nem minősült állami támogatásnak, a Propapiernak az a megalapozott várakozása alakulhatott ki, hogy nem áll fenn javára nyújtott támogatás. E rendszer uniós joggal való összeegyeztethetőségét korábban nem vonták kétségbe, mivel az Európai Bizottság hasonló rendszereket korábbiakban soha nem vizsgált.
(141)
Amennyiben a Bizottság működési támogatást állapít meg, a díjakban nem szereplő támogatási elemek visszafizettetése az egyenlő bánásmód elvét is sérti, amely elv értelmében azonos tényállásokat azonos módon kell kezelni. A visszafizettetés a Propapier versenytársai számára előnyt nyújt.
4.3. A NÉMET ÖNKORMÁNYZATI TÁRSULÁSOK ÉS A VKU ÉSZREVÉTELE
(142)
A német önkormányzati társulások és a VKU üdvözlik Németország 2011. január 28-i észrevételét, amelynek megfogalmazásában maguk is közreműködtek. Főként arra az érvre hivatkoznak, hogy Németországban a szennyvíztisztítás nem gazdasági tevékenység, hanem a jogszabályok által az önkormányzatok számára előírt feladat. Az önkormányzatok a kötelező önkormányzati kommunális feladatok keretében a polgárok érdekében magukra vállalják ennek a tevékenységnek a szervezését és finanszírozását.
(143)
A német önkormányzati társulások és a VKU kijelentik, hogy a KAG Brandenburg 6. cikke (2) bekezdésének ötödik mondata - amely szerint a szennyvíztisztító telep használati díjainak fedezniük kell a költségeket, a számított kamatokat és a számított értékcsökkenést, miközben a támogatásokat a befektetett saját tőke utáni számított kamatok meghatározásánál nem kell figyelembe venni - a fogyasztók érdekeit védi. Mivel a harmadik fél által nyújtott támogatások nem képezik az önkormányzat által befektetett saját tőke részét, ezért az önkormányzatok felé e támogatások után a fogyasztókkal nem fizettethető kamat.
5. AZ INTÉZKEDÉS ÉRTÉKELÉSE AZ ÁLLAMI TÁMOGATÁSOKRA VONATKOZÓ JOGSZABÁLYOK SZERINT
(144)
A szóban forgó intézkedések állami támogatásnak minősülnek, amennyiben a következő előfeltételek teljesülnek: i. az intézkedés állam által vagy állami forrásból nyújtott támogatás; ii. a vállalkozásnak gazdasági előnye származik az intézkedésből; iii. ez az előny szelektív; és iv. az intézkedés torzítja a versenyt, vagy azzal fenyeget, és érinti a tagállamok közötti kereskedelmet. Állami támogatás akkor áll fenn, ha az EUMSZ 107. cikke (1) bekezdésében felsorolt feltételek együttesen teljesülnek.
(145)
Már az eljárást megindító határozat sem vitatta, hogy a szóban forgó összes intézkedés állami forrásfelhasználással történt, és hogy az intézkedések torzíthatják a versenyt és a belső piaci kereskedelmet.
(146)
A Bizottság a panaszokkal kapcsolatosan megállapítja, hogy különbséget kell tenni i. a célzott infrastrukturális intézkedések (szennyvíztisztító telep létesítése és bizonyos egyéb infrastrukturális projektek az iparterület bővítési területén, ahol a Propapier új gyára található) révén a Propapier javára nyújtott állítólagos állami támogatás; és ii. a csökkentett használati díjak formájában a Propapier számára nyújtott állítólagos támogatás között.
5.1. AZ ÁLLAMI FORRÁSBÓL FINANSZÍROZOTT INFRASTRUKTURÁLIS PROJEKTEK ÁLTALÁNOS CÉLÚ VAGY KIZÁRÓLAG A PROPAPIERNAK SZÁNT INFRASTRUKTÚRÁNAK MINŐSÜLNEK?
(147)
A Bizottság a korábbiakban azt az álláspontot képviselte, hogy az önkormányzatok az igazgatásuk alá tartozó területen végezhetnek területrendezési munkálatokat. Tehát az önkormányzatok finanszírozhatnak a lakosság érdekeit szolgáló infrastruktúrákat. A Bizottság véleménye szerint nem lényeges, milyen okból építik ki az infrastruktúrát, amíg az a közérdeket szolgálja. Ha azonban az infrastruktúra csak egy magánvállalkozás érdekeit szolgálja, akkor ennek a magánvállalkozásnak kell vállalnia a finanszírozást. Ez abból vezethető le, hogy a Bizottságnak az állami támogatások esetén az intézkedés gyakorlati hatásait kell vizsgálnia, nem pedig az intézkedés céljait. Ezért a Bizottság véleménye szerint a szóban forgó ügyben azt kell megvizsgálni, mely infrastruktúrák szolgálják a közérdeket (beleértve a Propapier érdekeit is), és mely infrastruktúrák szolgálják kizárólag a Propapier érdekeit. A Propapiernak csak ez utóbbiakat kell finanszíroznia (34).
(148)
A Bizottság megállapítja, hogy a parkoló, az út és az Odera-Spree-csatorna üzemeltetői az Európai Unió versenyjoga értelmében nem minősülnek vállalkozásnak, mivel ezen infrastruktúrák használata ingyenes. Ezért a szóban forgó ügyben nem merül fel az a kérdés, hogy ezen infrastruktúrák tulajdonosai és üzemeltetői kaptak-e állami támogatást.
5.1.1. Parkoló
(149)
A panaszos előadja, hogy a parkoló fekvése kedvezőtlen és távol eső ahhoz, hogy más belvárosi vállalkozásokat is kiszolgáljon, így nem teszi lehetővé a város számára a belvárosi tehergépjármű-parkolók megszüntetését. Németország valójában nem bizonyította be ennek ellenkezőjét; önmagában azonban az, hogy egy parkoló egy vállalat közvetlen szomszédságában található, még nem jelenti automatikusan azt, hogy a parkolót kifejezetten ennek a vállalatnak építették, vagy elsődlegesen ennek a vállalatnak az érdekeit szolgálja. A panaszos által említett közlekedési tábla (lásd a (46) preambulumbekezdést), amely azt jelezte, mely tehergépjármű-parkolóhelyek tartoznak az erőműhöz, csak átmeneti jelleggel, az erőműben folyó és 2011. március végén lezárult építési munkálatok miatt volt kihelyezve. A Bizottság megállapítja, hogy a parkoló szabadon megközelíthető, a közúton ki van táblázva, és a tábla nem utal egyetlen konkrét vállalatra sem. Hogy egy parkolóhoz tartoznak-e az utazók felfrissülését szolgáló létesítmények, a parkoló általános infrastrukturális besorolása szempontjából nem releváns.
(150)
Németország elegendő bizonyítékot nyújtott be arra nézve, hogy a parkolót nem kifejezetten a Propapier számára, hanem az iparterület átfogó gazdasági tervezési koncepciójának részeként hozták létre. Ezenkívül a Propapier 27 tehergépjármű és 213 személygépjármű számára helyet biztosító saját parkolóhelyekkel is rendelkezik. Tervbe vették további 120 személygépjármű-parkolóhely kiépítését is (már az építési engedélyt is megkapták). Németország már az eljárást megindító határozat kibocsátásának időpontjában kijelentette, hogy a Propapier saját parkolóhelyei elegendőek munkatársai, beszállítói és látogatói gépjárműveinek parkolására.
(151)
A fenti megfontolások alapján a Bizottság megerősíti az eljárást megindító határozatban képviselt előzetes álláspontját, amely szerint a parkolót nem kizárólag a Propapiernak szánták, és nem tartalmaz állami támogatási elemet.
5.1.2. Út
(152)
A szóban forgó út közút. Az út az iparterület hasznosítására irányuló, átfogó koncepció része, amely koncepció tervezését már 1993-ban elkezdték, tehát jóval azelőtt, hogy a Propapier az iparterületre történő odatelepüléséről döntött. A panaszos állításától eltérően az út nem ér véget a papírgyár mögött néhány méterrel, hanem összeköti a jelenlegi iparterületet és annak északi bővítési területét a B 112-es számú főúttal. Az út utolsó szakasza 2013 januárjában készült el. Az új út más vállalkozások érdekét is szolgálhatja, mivel további fejlesztési lehetőségeket kínál az ArcelorMittal iparterület és egyéb iparterületek felé. Az út csökkentheti az ipari és üzleti forgalom számára a Frankfurt an der Oder eléréséhez szükséges menetidőt, és a frankfurti vállalkozások számára könnyebben elérhetővé teszi Eisenhüttenstadt folyami kikötőjét.
(153)
A Bizottság ezért megerősíti az eljárást megindító határozatban képviselt előzetes álláspontját, amely szerint az utat nem a Propapiernak szánták, és nem tartalmaz állami támogatási elemet.
5.1.3. Az Odera-Spree-csatorna kiszélesítése/mélyítése
(154)
A panaszos panaszában kijelentette, hogy az Odera-Spree-csatorna kiszélesítése és mélyítése keretébe tartozó infrastrukturális intézkedések kizárólag a Propapierra irányultak, és a Propapier számára nyújtott állami támogatást tartalmaznak. 2008-ban Eisenhüttenstadt bővítette az Odera-Spree-csatorna mellett található iparterületet, hogy ezzel vállalkozásokat vonzzon a térségbe. 2003 óta a transzeurópai hálózatok (TEN) részét képező csatorna teljes hosszán folyik a zsiliprendszer kiépítése. Semmi nem utal azonban arra, hogy ok-okozati összefüggés állna fenn az infrastrukturális intézkedések és a Propapiernak az iparterületre történő odatelepülése között, vagy hogy ezek az intézkedések szelektív előnyt jelentenének a Propapier számára; a Bizottság egyetért Németországgal abban is, hogy az Odera-Spree-csatorna kiszélesítése és mélyítése a csatorna szükséges és rendszeres karbantartásának részét képezi.
(155)
A Bizottság ezért megerősíti az eljárást megindító határozatban képviselt előzetes álláspontját, amely szerint az Odera-Spree-csatorna kiszélesítése és mélyítése nem jelent szelektív előnyt a Propapier számára, és nem tartalmaz állami támogatási elemet.
5.1.4. Szennyvíztisztító telep
(156)
A Bizottság megállapítja, hogy a jelenlegi szennyvíztisztítási infrastruktúra kapacitása az Odera-Spree-csatorna melletti bővített iparterületen kívül korlátozott. A meglévő eisenhüttenstadti szennyvíztisztító telep maradék kapacitása csupán egy további kisebb beruházó igényeit tudta volna kielégíteni, azonban akkor már nem lett volna elegendő, ha egy nagyobb vagy több kisebb beruházó telepedett volna le az új iparterületre.
(157)
A Bizottság ezenkívül megállapítja, hogy a TAZV-szennyvíztisztító telepet nem kifejezetten a Propapier számára hozták létre. A létesítmény építése - egyéb, a 2004 és 2006 közötti időszakban megvalósítandó potenciális beruházásokkal együtt - már jóval a Propapier odatelepülése előtt tervbe volt véve. Németország bizonyítékokat terjesztett elő arra nézve, hogy a szennyvíztisztító telep létesítése már az Odera-Spree-csatorna mellett található iparterület gazdasági hasznosítása keretében tervbe volt véve. Németország bizonyítékokat terjesztett elő arra nézve is, hogy az Odera-Spree-csatorna mellett található iparterület bővítési területét több kampány során is reklámozták a befektetőknek, ezek a kampányok azonban mindeddig nem hoztak sikert, mivel a regionális hatóságoknak eddig nem sikerült további befektetőket (a Propapieron, az EnBW-n és a 5N PV-n kívül) az iparterületre vonzaniuk.
(158)
Jóllehet a szennyvíztisztító telepet műszakilag - anaerob első tisztítási fokozatának köszönhetően - úgy alakították ki, hogy az erősen szennyezett ipari szennyvizeket, például a használt papírból hullámpapírdoboz-alapanyagokat gyártó papírgyárak szennyvizeit tisztítani tudja, az anaerob első tisztítási fokozat más olyan használók számára is érdekes lehet, amelyeknél szerves anyagokkal erősen szennyezett ipari szennyvizek keletkeznek, mint például az élelmiszer-ipari és az italgyártó vállalatok esetében. Ezenkívül az anaerob első tisztítási fokozattal is rendelkező szennyvíztisztító telepek számos gazdasági és környezeti előnyt nyújtanak a szerves anyagokkal erősen szennyezett ipari szennyvizek tisztítása szempontjából.
(159)
Jóllehet a TAZV-létesítmény jelenlegi kapacitásai elsősorban a Propapier igényeit elégítik ki, a létesítményt az iparterületre települt másik két vállalat is azonos feltételek mellett használja. A moduláris felépítés lehetővé teszi a létesítmény bővítését és ezáltal további használók szennyvizeinek tisztítását. A jelenlegi szabad kapacitás moduláris bővítés nélkül is mintegy [20-40] %-ot tesz ki, amelyet más vállalatok igénybe vehetnek szennyvizeik tisztítására; ugyanakkor a jelenlegi összkapacitást a kétszeresére lehet növelni (lásd a (80)-(84) preambulumbekezdést). A szennyvíztisztító telephez megkülönböztetésmentesen minden használó hozzáférhet (az iparterületre települő új befektetőknek kötelező a rácsatlakozás és a használat), és a létesítmény nem csak a papíriparban tevékenykedő vállalkozások szennyvizeit képes tisztítani.
(160)
A Bizottság véleménye szerint az, hogy jelenleg túlnyomórészt a Propapier használja a TAZV-létesítményt (átlagosan [ 70] %-ban és legfeljebb [ 70] %-ban), nem jelenti feltétlenül, hogy a létesítmény célzott infrastruktúrának minősül, mivel annak moduláris felépítése - tekintettel a korlátozott költségvetési forrásokra - gazdasági szempontból ésszerűnek mondható. A panaszos állításával szemben a TAZV-létesítmény kapacitásának megduplázásához szükséges költségek, amelyek Németország becslése szerint az első beruházás költségeinek kevesebb mint 50 %-át teszik ki, azt igazolják, hogy a létesítmény moduláris felépítése méretgazdaságosságot tesz lehetővé.
(161)
A Bizottság a szűkös forrásokkal való jó gazdálkodásnak tekinti azt, hogy a szennyvíztisztító telep létesítésére nyújtott regionális támogatás feltételéül szabták, hogy egy nagybefektetőnek (ez esetben a Propapiernak) az iparterület bővítési területére kell települnie, mivel nem ésszerű nagyméretű közcélú infrastruktúra építésébe kezdeni, ha nem garantálható, hogy az infrastruktúrát használni is fogják, és ugyanúgy nem ésszerű túlméretezni az infrastruktúrát.
(162)
A Németország által rendelkezésre bocsátott számok alapján el lehet vetni azt az érvet, amely szerint a papírgyárak általában saját szennyvíztisztító teleppel rendelkeznek. Még ha egyes papíripari (és egyéb ágazatbeli) vállalkozások saját szennyvíz(elő)tisztító teleppel is rendelkeznek, ez a körülmény önmagában még nem utal arra, hogy az állam a használóknak előnyt nyújt azokban az esetekben, amelyekben ipari használók a közszolgáltatási szennyvíztisztító telepeket használják, hiszen a használók az általuk fizetett díjak formájában idővel fedezik a felmerülő költségeket.
(163)
A Bizottság ezért azt a következtetést vonja le, hogy a szennyvíztisztító telep általános célú infrastruktúra, és így a TAZV-létesítménynek nyújtott támogatás nem minősül a Propapiernak nyújtott beruházási támogatásnak. A parkoló, az út és az Odera-Spree-csatorna üzemeltetésétől eltérően a szennyvíztisztító telep üzemeltetése gazdasági tevékenység, mivel az üzemeltető díjazás ellenében kínál egy szolgáltatást (szennyvíztisztítást) a piacon. A Bizottság azonban megállapította, hogy egy esetleg a TAZV-nak nyújtott támogatás minden esetben létező támogatásnak minősül (az eljárást megindító határozat (51)-(57) preambulumbekezdése). Ezért a TAZV-nak nyújtott esetleges támogatásokat e határozatban a továbbiakban nem kell vizsgálni.
(164)
A Bizottság összességében azt a következtetést vonja le, hogy az iparterület bővítési területén - ahol a Propapier gyára található - állami forrásból finanszírozott infrastrukturális projekteket nem kizárólag a papírgyár számára hozták létre, így nem minősülnek célzott infrastruktúrának és a Propapier számára nyújtott állami támogatásnak. Ez azt jelenti, hogy ezek a támogatott beruházások a regionális támogatásra vonatkozó iránymutatás 60. pontja értelmében nem tekinthetők egyetlen beruházásnak a Propapier papírgyár beruházási támogatása tekintetében, amelyet a Bizottság az SA.23827 (2013/C) ügyben hozott végleges határozatában hagyott jóvá (lásd a 4. lábjegyzetet). Ezért e határozat nem érinti az említett határozat tárgyát képező, a Propapier számára nyújtott beruházási támogatás értékelését.
5.2. ÁLLAMI TÁMOGATÁSNAK MINŐSÜLNEK A SZENNYVÍZTISZTÍTÓ TELEP CSÖKKENTETT HASZNÁLATI DÍJAI?
(165)
Németország azon érvével kapcsolatban, hogy egy, a Bizottság által nem támogatásnak minősített rendszer keretében az üzemeltető számára nyújtott intézkedés esetén nem adható tovább „támogatás” az érintett infrastruktúra használójának, a Bizottság ismételten felhívja a figyelmet arra, hogy az N 644e/02 támogatási ügyben hozott bizottsági határozat nem tartalmaz semmilyen kijelentést arra vonatkozóan, hogy az infrastruktúra használati díjai adott esetben az infrastruktúra használója számára nyújtott támogatásnak minősülnek-e. A Bizottság fenntartja az eljárást megindító határozatban tett megállapítását, amely szerint nem hoztak tudomására olyan díjszabályozást, amely a bejelentett rendszer keretében nyújtott támogatásokra vonatkozna; ezért a rendszer jóváhagyására vonatkozó határozat nem tekinthető olyan közvetve megengedett támogatások jóváhagyásának, amelyek jogalapját a kommunális adókról szóló törvény képezné.
(166)
Az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése szerint a belső piaccal összeegyeztethetetlen a tagállamok által vagy állami forrásból bármilyen formában nyújtott olyan támogatás, amely bizonyos vállalkozásoknak vagy bizonyos áruk termelésének előnyben részesítése által torzítja a versenyt, vagy a verseny torzításával fenyeget, amennyiben befolyásolja a tagállamok közötti kereskedelmet.
(167)
Az állami támogatás fennállását attól függetlenül kell megállapítani, i. hogy az EU víz-keretirányelve és az irányelvet a nemzeti jogba átültető német jogszabályok előírják-e a szennyvíztisztítási szolgáltatások rendelkezésre bocsátási költségeinek megtérülését; és ii. hogy a díjak összhangban vannak-e ezeknek a jogszabályoknak a rendelkezéseivel. Másképp fogalmazva, az EU víz-keretirányelvével és a hatályos német jogszabályokkal összhangban álló intézkedések is minősülhetnek állami támogatásnak, amennyiben az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdésében foglalt valamennyi feltétel teljesül (lásd a (144) preambulumbekezdést).
Állami forrás és az államnak való betudhatóság
(168)
A szennyvíztisztító telep használati díjait a KAG Brandenburg 6. cikkével összhangban állapították meg és vetették ki. Ha a díjakat úgy állapítják meg, hogy azok alacsonyabbak annál, mint amit egy magánbefektető határozott volna meg, az bevételkiesést jelent az önkormányzat számára.
(169)
Ezért ebben az esetben az intézkedés az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében a tagállamok által vagy állami forrásból nyújtott támogatásnak minősülne, mivel a Propapiernak biztosított előny miatt az önkormányzat bevétele csökkenne.
(170)
Ha a díjak mértékét úgy állapítják meg, hogy abból egy vállalkozásnak előnye származik, akkor az is az államnak tudható be, mivel a díjakat egy közjogi intézmény - Eisenhüttenstadt önkormányzata - állapította meg.
Gazdasági előny
(171)
Ahogy az eljárást megindító határozat (35) kifejti, a Bizottságnak meg kellett vizsgálnia, hogy a Propapier által fizetendő szennyvíztisztítási díjakat úgy állapították-e meg, hogy abból a Propapiernak (szelektív) gazdasági előnye keletkezett.
(172)
A Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szerint az „előny” fogalma nemcsak az olyan ténylegesen nyújtott juttatásokat foglalja magában, mint például a támogatások, hanem az olyan intézkedéseket is, amelyek különböző formát öltve enyhítik a vállalkozás által általában viselendő terheket, és amelyek így anélkül, hogy a szó szoros értelmében támogatások lennének, ugyanolyan jelleggel és hatással rendelkeznek (36).
(173)
Ha ezt a szóban forgó esetre alkalmazzuk, felmerül a kérdés, hogy a Propapier által fizetendő szennyvíztisztítási díjak alacsonyabbak-e azoknál a költségeknél, amelyek egy hasonló vállalkozást a szokásos piaci körülmények között terhelnének, azaz a díjak mértéke összhangban van-e a piacgazdasági szereplő elvével. Ennek megválaszolására a Bizottság szerint két lehetőség kínálkozik:
-
A Propapier által fizetett ár összehasonlítása azzal a referenciaárral, amelyet az érintett tagállamban a szennyvíztisztításért általában kiszabnak.
-
A jövedelmezőség előzetes elemzése, amelyből kiderül, hogy egy magánszolgáltató azonos mértékű díjakat szabott volna-e ki.
Referenciaárak
(174)
Figyelembe véve a piac Németország által leírt szerkezetét (lásd a (112)-(113) preambulumbekezdést) és azt a tényt, hogy az üzemeltetők (beleértve a magánüzemeltetőket is) nem szabhatják meg szabadon szolgáltatásaik árát, mivel az árakat (a KAG Brandenburg révén) jogszabály határozza meg, a Bizottság véleménye szerint nem lehet olyan referenciaárakat megállapítani, amelyeket egy magánüzemeltető szokásos piaci körülmények között kiszabna.
(175)
A Bizottság ezenkívül megállapítja, hogy Németország rendelkezésre bocsátott adatokat arra vonatkozóan, milyen árakat fizetnek azon ágazat vállalkozásai, amely ágazatban a Propapier tevékenykedik. Németország kijelenti ugyan, hogy a rendelkezésre bocsátott referenciaárak a költségeket teljes mértékben tükröző átlagos árak, semmi nem utal azonban arra, hogy ezek a díjak tartalmaznak-e állami támogatásokat. Így a Bizottság továbbra is kétségesnek tartja, hogy ezek az adatok alkalmazhatók-e az összehasonlítás alapjául. Ez mindenekelőtt arra vezethető vissza, hogy a Bizottság véleménye szerint előfordulhat, hogy ezeket az árakat a költségek különböző módszerrel történő figyelembevételével állapították meg, és nem lehet biztosan tudni, hogy tartalmaznak-e állami támogatásokat.
A jövedelmezőség előzetes elemzése
(176)
A Bizottság véleménye szerint megbízható piaci referenciaértékek hiányában más általánosan elismert standard értékelési módszerrel lehet megállapítani, hogy egy jogügylet a szokásos piaci feltételekkel történt-e. A Bizottság véleménye szerint olyan infrastruktúrák esetében, amelyek minden használó számára hozzáférhetőek, tehát nem egy bizonyos használót szolgálnak, akkor teljesül a piacgazdasági befektető/szereplő elve, ha az infrastruktúra használói a jövedelmezőség előzetes elemzése alapján összességében hozzájárulnak az üzemeltető jövedelmezőségéhez (37).
(177)
Ez akkor teljesül, ha az üzemeltető és az egyes használók közötti megállapodás lehetővé teszi, hogy az üzemeltető a megállapodásból eredő költségeit megalapozott középtávú kilátások alapján megfelelő haszonkulcs mellett fedezze (38).
(178)
Ezenkívül az elemzés során figyelembe kell venni az üzemeltető számára az adott használó tevékenységével kapcsolatban keletkező valamennyi bevételt és várható költségnövekményt (39).
(179)
A költségnövekmények a kiadások, illetve beruházások összes, a használó jelenléte révén keletkezett kategóriáját, például munkaerő-, berendezési- és beruházásiköltség-növekményeket (40) is magukban foglalják. Nem vehetők figyelembe azonban azok a költségek, amelyeket az üzemeltetőnek a használóval kötött megállapodástól függetlenül is mindenképpen viselnie kellene.
(180)
E szempontok alapján a Bizottság úgy véli, hogy a piacgazdasági befektető/szereplő elve teljesül, azaz a csökkentett díj a következő okokból nem jelent előnyt a Propapier számára:
a)
A szennyvíztisztító telep minden használó számára hozzáférhető, és azt nem a Propapiernak szánták.
b)
A Propapier által fizetett díj magában foglalja az üzemeltetési, fenntartási, karbantartási, munkaerő- és adóügyi igazgatási költségeket, a számított értékcsökkenéseket, valamint a szennyvíztisztító telepbe befektetett saját tőke 20 %-a utáni számított kamatokat. A díj ezáltal a Propapier tevékenységével kapcsolatosan a szennyvíztisztító telep üzemeltetőjénél felmerülő összes költségnövekményt lefedi.
(181)
A díjak által a költségnövekményeken kívül fedezendő megfelelő haszonkulccsal kapcsolatban meg kell állapítani, hogy a díjak a szóban forgó esetben nemcsak a költségnövekményeket fedezik, hanem a befektetett saját tőke 20 %-a utáni számított kamatokat is. Bár a költségnövekmények kiszámítására alkalmazandó fenti meghatározás ezt nem sorolja kifejezetten a megfelelő nyereség körébe, ez az üzemeltető számára - a megfelelő nyereséghez hasonlóan - pótlólagos bevételt jelent.
(182)
Mivel a díjak a Propapiernak nem nyújtanak előnyt, és ezáltal nem minősülnek állami támogatásnak, a Bizottságnak nem kellett megvizsgálnia, hogy létező támogatást (lásd a (123)-(137) preambulumbekezdést) vagy működési támogatást (lásd a (26) preambulumbekezdést) jelentenek-e, és hogy egy ilyen működési támogatás összeegyeztethető-e a belső piaccal. E megállapításra tekintettel a Bizottság azt a kérdést is nyitva hagyhatja, hogy a díjak visszafizettetése (amennyiben azok működési támogatásnak minősülnének) sértené-e a jogos bizalom és az egyenlő bánásmód elvét.
6. KÖVETKEZTETÉS
(183)
A Bizottság ezért azt a következtetést vonja le, hogy sem a TAZV-szennyvíztisztító telep létesítése, sem a parkoló megépítése, sem az új út, sem az Odera-Spree-csatorna kiszélesítése/mélyítése nem minősül célzott infrastrukturális intézkedésnek.
(184)
A Bizottság megállapítja továbbá, hogy a szennyvíztisztításért kiszabott díjak nem minősülnek állami támogatásnak. Teljesül a piacgazdasági befektető/szereplő elve, és így a Propapier PM2 GmbH számára nem keletkezik gazdasági előny,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
A Németország által végrehajtott infrastrukturális intézkedések nem minősülnek a Propapier PM2 GmbH számára létrehozott infrastruktúrának. A TAZV által a szennyvíztisztító telep használatáért a Propapier számára kiszabott díjak nem tartalmaznak állami támogatást. Ezért az infrastrukturális intézkedések és a díj megállapításánál alkalmazott szabályok az EUMSZ 107. cikke (1) bekezdése értelmében nem minősülnek állami támogatásnak.
2. cikk
Ennek a határozatnak a Németországi Szövetségi Köztársaság a címzettje.
Kelt Brüsszelben, 2014. október 1-jén.