EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 254/2014
af 26. februar 2014
om et flerårigt forbrugerprogram for årene 2014-2020 og om ophævelse af afgørelse nr. 1926/2006/EF
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 169,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (2),
efter den almindelige lovgivningsprocedure (3), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Kommissionens meddelelse af 3. marts 2010 med titlen »EUROPA 2020 - En strategi for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst« (»Europa 2020«) kræver, at borgerne skal have mulighed for fuldt ud at deltage i det indre marked, hvilket gør det nødvendigt at styrke deres mulighed for og tillid til at købe varer og tjenesteydelser over grænserne, navnlig over nettet.
(2)
Unionen bidrager til at sikre et højt niveau for forbrugerbeskyttelse og til at sætte forbrugerne i centrum for det indre marked ved at støtte og supplere medlemsstaternes politikker gennem bestræbelser på at sikre, at EU-borgerne fuldt ud kan udnytte fordelene ved det indre marked, og at deres sikkerhed og juridiske og økonomiske interesser i den forbindelse nyder passende beskyttelse gennem konkrete aktioner.
(3)
Det flerårige forbrugerprogram for årene 2014-2020 (»programmet«) bør bidrage til at sikre et højt niveau for forbrugerbeskyttelse og fuldt ud støtte målene i Europa 2020 med hensyn til vækst og konkurrencedygtighed ved at integrere specifikke betænkeligheder identificeret i Europa 2020 vedrørende en digital dagsorden for Europa med henblik på at sikre, at digitalisering faktisk fører til øget forbrugervelfærd. Det bør ligeledes sikre bæredygtig vækst og udvikling hen imod mere bæredygtige forbrugsmønstre, social inklusion, idet der tages hensyn til de specifikke forhold for sårbare forbrugere og behovene hos en aldrende befolkning, samt intelligent lovgivning bl.a. baseret på overvågning af forbrugermarkeder som hjælp til udformning af intelligent og målrettet lovgivning.
(4)
I Kommissionens meddelelse af 22. maj 2012 med titlen »En europæisk forbrugerdagsorden - Øget tillid og vækst« (»forbrugerdagsordenen«) fastlægges de strategiske rammer for EU-forbrugerpolitik i de kommende år, hvor forbrugernes interesser støttes i alle Unionens politikker. Formålet med denne forbrugerdagsorden er at indføre en strategi, ifølge hvilken den politiske indsats effektivt kan støtte forbrugerne gennem hele livet ved at sikre udbydelsen af sikre varer og tjenesteydelser, oplyse og uddanne dem, støtte de organer, der repræsenterer dem, styrke deres rettigheder, ved at give dem adgang til retssystemet og klagemuligheder samt ved at sikre, at forbrugerlovgivningen håndhæves.
(5)
Den seneste økonomiske krise har påvist en række mangler og uoverensstemmelser i forbindelse med det indre marked, som har haft negative konsekvenser for forbrugernes og borgernes tillid. Selv om det er nødvendigt at anerkende de stramme budgetmæssige rammer, inden for hvilke Unionen i øjeblikket udøver sin virksomhed, bør Unionen dog stille tilstrækkelige finansielle midler til rådighed til, at programmets mål kan nås, og bør derfor støtte Europa 2020.
(6)
Det er af afgørende betydning for gennemførelsen af det indre marked at fjerne de tilbageværende uberettigede eller uforholdsmæssige hindringer for et velfungerende indre marked og forbedre borgernes tillid og tiltro til systemet, navnlig i forbindelse med grænseoverskridende køb. Unionen bør stræbe efter at skabe hensigtsmæssige markedsvilkår ved at give forbrugerne tilstrækkelige værktøjer, oplysninger og kompetencer, så de kan træffe velovervejede og informerede beslutninger, og ved at gøre forbrugerne mere bevidste.
(7)
I denne forordning tages der højde for de økonomiske, sociale og tekniske omstændigheder og de ledsagende nye udfordringer. Med de aktioner, der modtager støtte i henhold til dette program, tilsigtes det navnlig at tage fat om de problemer, der er forbundet med globaliseringen, digitaliseringen, de stadig mere komplekse beslutninger, som forbrugerne må træffe, behovet for udvikling hen imod mere bæredygtige forbrugsmønstre, en aldrende befolkning, social udstødelse og spørgsmålet om sårbare forbrugere. Der lægges stor vægt på at integrere forbrugerinteresser i alle EU-politikker i overensstemmelse med artikel 12 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF). Koordineringen med andre EU-politikker og -programmer er et vigtigt led i at sikre, at der i forbindelse med andre politikker tages behørigt hensyn til forbrugerinteresser. For at fremme synergi og undgå dobbeltarbejde bør andre EU-fonde og -programmer åbne mulighed for at yde finansiel støtte til at integrere forbrugerinteresser i deres respektive områder.
(8)
Programmet bør sikre et højt beskyttelsesniveau for alle forbrugere og lægge særlig vægt på sårbare forbrugere med henblik på at tage hensyn til deres specifikke behov og styrke deres kapacitet som krævet i Europa-Parlamentets beslutning af 22. maj 2012 om en strategi til styrkelse af sårbare forbrugeres rettigheder (4). Navnlig bør programmet sikre, at sårbare forbrugere har adgang til information om varer og tjenester, så de har lige muligheder for at træffe frie og informerede valg, især da sårbare forbrugere kan have svært ved at få adgang til og forstå forbrugeroplysninger og derfor risikerer at blive vildledt.
(9)
Programmet bør især tage hensyn til børn, bl.a. gennem et samarbejde med berørte parter for at sikre, at de forpligter sig til at anvende ansvarlige reklamer henvendt til mindreårige, og navnlig til at bekæmpe vildledende onlinereklamer.
(10)
Der bør fastlægges aktioner i programmet, som skal danne en EU-ramme for deres finansiering. I overensstemmelse med artikel 54 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 (5) skal denne forordning udgøre retsgrundlaget for disse aktioner og for gennemførelsen af programmet. Denne forordning bygger på og viderefører de aktioner, der modtager støtte under Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 1926/2006/EF (6).
(11)
Det er vigtigt at styrke forbrugerbeskyttelsen. For at nå dette generelle mål bør der fastsættes specifikke målsætninger for sikkerhed, forbrugeroplysning og uddannelse, støtte til forbrugerorganisationer på EU-plan, rettigheder og klageadgang samt håndhævelse med hensyn til forbrugerrettigheder. Værdien og indvirkningen af de foranstaltninger, der iværksættes inden for rammerne af programmet, bør regelmæssigt overvåges og evalueres for at fremme en mere intelligent udformning af politikken i forbrugernes interesse. Med henblik på at evaluere forbrugerpolitikken og navnlig de præcise indvirkninger af de trufne foranstaltninger bør der udarbejdes indikatorer, hvis værdi imidlertid bør betragtes i en bredere sammenhæng.
(12)
Det er vigtigt at øge forbrugernes tillid. For at nå dette mål er det nødvendigt at styrke indsatsområdet, bl.a. gennem passende finansiel støtte til forbrugerorganisationer på EU-plan og europæiske forbrugercentre, under hensyntagen til deres vigtige rolle med hensyn til at formidle oplysninger og yde bistand til forbrugerne om deres rettigheder, støtte forbrugerne i tvister om forbrugerspørgsmål, navnlig for så vidt angår adgang til passende tvistbilæggelsesordninger, og fremme forbrugernes interesser i forbindelse med det indre markeds hensigtsmæssige funktion. Disse organisationer og centre bør have kapacitet til at forbedre forbrugerbeskyttelsen og -tilliden gennem konkrete tiltag og skræddersyet bistand, oplysning og uddannelse.
(13)
Det er nødvendigt at fastsætte de støtteberettigede aktioner, hvormed disse målsætninger skal nås.
(14)
Det er nødvendigt at definere, hvilke kategorier af potentielle støttemodtagere der kan få tilskud.
(15)
Der anføres i denne forordning et finansielt referencegrundlag for programmet som omhandlet i punkt 17 i den interinstitutionelle aftale af 2. december 2013 mellem Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen om budgetdisciplin, om samarbejde på budgetområdet og om forsvarlig økonomisk forvaltning (7), uden at dette berører Europa-Parlamentets og Rådets budgetmæssige beføjelser i henhold til TEUF.
(16)
I tråd med principperne om forsvarlig økonomisk forvaltning, gennemsigtighed og fleksibilitet i gennemførelsen af programmet bør det kun være tilladt at videreføre forvaltningsorganet, hvis alle kravene i Rådets forordning (EF) nr. 58/2003 (8) er opfyldt.
(17)
Unionens og medlemsstaternes udgifter inden for forbrugersikkerhed, uddannelse, rettigheder og håndhævelse bør koordineres bedre med henblik på at sikre komplementaritet, større effektivitet og synlighed samt at opnå bedre budgetmæssige synergier.
(18)
Aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde indeholder bestemmelser om samarbejde inden for forbrugerbeskyttelse mellem Unionen og dens medlemsstater på den ene side og de lande i Den Europæiske Frihandelssammenslutning, der deltager i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, på den anden side. Andre lande bør også kunne deltage i programmet, herunder især Unionens nabolande og lande, der har ansøgt om EU-medlemskab, kandidatlande og tiltrædende lande.
(19)
Man bør i forbindelse med programmets gennemførelse og i betragtning af globaliseringen af produktionskæden og markedernes stadigt større indbyrdes afhængighed forsøge at fremme samarbejdet med tredjelande, der ikke deltager i programmet, idet der tages hensyn til relevante aftaler mellem disse tredjelande og EU.
(20)
Beføjelsen til at vedtage retsakter i overensstemmelse med artikel 290 i TEUF bør delegeres til Kommissionen for så vidt angår tilpasningen af de indikatorer, der er fastsat i bilag II, for at tage højde for ændringer af den lovgivningsmæssige ramme inden for forbrugerbeskyttelse og for så vidt angår en ændring af bilag I ved at fjerne specifikke foranstaltninger for at tage højde for resultaterne af en evalueringsrapport fra Kommissionen. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau. Kommissionen bør i forbindelse med forberedelsen og udarbejdelsen af delegerede retsakter sørge for samtidig, rettidig og hensigtsmæssig fremsendelse af de relevante dokumenter til Europa-Parlamentet og Rådet.
(21)
For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af denne forordning bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser med hensyn til vedtagelsen af de årlige arbejdsprogrammer. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 (9). Da programmet ikke opstiller kriterier for produkternes sikkerhed, men har til formål at yde økonomisk støtte til redskaber til gennemførelsen af produktsikkerhedspolitik, og da det kun drejer sig om et ret lille beløb, er det hensigtsmæssigt at anvende rådgivningsproceduren.
(22)
Unionens finansielle interesser bør beskyttes ved hjælp af forholdsmæssige foranstaltninger under hele udgiftscyklussen, herunder ved forebyggelse, afsløring og efterforskning af uregelmæssigheder, inddrivelse af midler, der er gået tabt, udbetalt uretmæssigt eller anvendt forkert, og efter omstændighederne med administrative og økonomiske sanktioner i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012.
(23)
Målene for denne forordning kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne på grund af de berørte områders grænseoverskridende karakter men kan på grund af Unionens større handleevne bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.
(24)
Afgørelse nr. 1926/2006/EF bør ophæves.
(25)
Der bør sikres en gnidningsløs overgang uden afbrydelse mellem EF-handlingsprogrammet inden for forbrugerpolitik (2007-2013) fastsat ved afgørelse nr. 1926/2006/EF og nærværende program, navnlig hvad angår videreførelse af flerårige foranstaltninger og evalueringen af resultaterne af det forrige program og af de områder, der kræver større opmærksomhed. Det er endvidere hensigtsmæssigt at tilpasse nærværende programs gyldighedsperiode til varigheden af den flerårige finansielle ramme for årene 2014-2020, som er fastlagt i Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 1311/2013 (10). Nærværende program bør derfor finde anvendelse fra den 1. januar 2014. Fra den 1. januar 2021 bør bevillingerne til teknisk og administrativ bistand i givet fald dække de udgifter, der vedrører forvaltningen af de aktioner, der ikke er afsluttet ultimo 2020 -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Flerårigt forbrugerprogram
Med denne forordning oprettes et flerårigt forbrugerprogram for perioden fra den 1. januar 2014 til den 31. december 2020 (»programmet«).
Artikel 2
Overordnet målsætning
Den overordnede målsætning med programmet er at sikre et højt niveau for forbrugerbeskyttelse, at give forbrugerne indflydelse og at sætte dem i centrum for det indre marked inden for rammerne af en overordnet strategi for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst. Programmet tilsigter at opnå dette ved at bidrage til beskyttelse af forbrugernes sundhed, sikkerhed og juridiske og økonomiske interesser samt til fremme af deres ret til information, uddannelse og til at organisere sig med henblik på at beskytte deres interesser og til støtte for integrationen af forbrugerinteresser i andre politikområder. Programmet supplerer, støtter og overvåger medlemsstaternes politikker.
Artikel 3
Specifikke målsætninger og indikatorer
1. Den overordnede målsætning i artikel 2 skal forfølges gennem følgende specifikke målsætninger:
a)
Målsætning I - Sikkerhed: at styrke og øge produktsikkerheden gennem effektiv markedsovervågning i hele Unionen.
Denne målsætning bliver især vurderet gennem aktiviteten og effektiviteten i EU-systemet for hurtig varsling for farlige forbrugsgoder (RAPEX).
b)
Målsætning II - Forbrugeroplysning og -uddannelse samt støtte til forbrugerorganisationer: at give forbrugerne bedre uddannelse, information og større bevidsthed om deres rettigheder, at udvikle evidensgrundlaget for forbrugerpolitik og støtte forbrugerorganisationer, idet der herunder tages hensyn til sårbare forbrugeres specifikke behov.
c)
Målsætning III - Rettigheder og klageadgang: at udvikle og styrke forbrugernes rettigheder, særlig gennem intelligent lovgivning og ved at forbedre adgangen til enkle, effektive, hurtige og billige klagemuligheder, herunder til alternative tvistbilæggelsesordninger.
Denne målsætning bliver især vurderet gennem anvendelse af alternativ tvistbilæggelse til løsning af grænseoverskridende tvister og gennem aktiviteten i en EU-dækkende onlinetvistbilæggelsesordning samt gennem procentdelen af forbrugere, der skrider til handling som reaktion på et opstået problem.
d)
Målsætning IV - Håndhævelse: at fremme håndhævelsen af forbrugernes rettigheder ved at styrke samarbejdet mellem de nationale håndhævende myndigheder og ved at støtte forbrugerne med rådgivning.
Denne målsætning bliver især vurderet gennem informationsstrømmen og effektiviteten af samarbejdet inden for netværket for forbrugerbeskyttelsessamarbejde, aktiviteten i de europæiske forbrugercentre, og i hvilket omfang forbrugerne kender til dem.
Forbrugeroplysning og -deltagelse af høj kvalitet er en tværsektoriel prioritet og bør derfor så vidt muligt udtrykkeligt medtages i alle de sektorbestemte målsætninger og foranstaltninger, der finansieres under programmet.
2. En beskrivelse af indikatorerne er fastsat i bilag II.
3. Kommissionen tillægges beføjelse til efter artikel 15 at vedtage delegerede retsakter for at tilpasse de indikatorer, der er fastsat i bilag II.
Artikel 4
Støtteberettigede aktioner
De specifikke målsætninger i artikel 3 skal nås ved hjælp af de støtteberettigede aktioner, der er opstillet i følgende liste:
a)
under målsætning I - Sikkerhed:
1)
videnskabelig rådgivning og risikoanalyse, der vedrører forbrugernes sundhed og sikkerhed med hensyn til nonfoodprodukter og tjenesteydelser, herunder støtte til de opgaver, der påhviler de uafhængige videnskabelige komitéer, som er oprettet ved Kommissionens afgørelse 2008/721/EF (11)
2)
koordinering af markedsovervågnings- og håndhævelsesaktioner vedrørende produktsikkerhed i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/95/EF (12) og aktioner til forbedring af sikkerheden af forbrugertjenester
3)
vedligeholdelse og yderligere udvikling af kosmetikdatabaser
b)
under målsætning II - Forbrugeroplysning og -uddannelse samt støtte til forbrugerorganisationer:
4)
opbygning af og forbedring af adgangen til evidensgrundlaget for politikformuleringen på områder, der berører forbrugerne, for udformningen af intelligent og målrettet lovgivning og for identificeringen af eventuelle markedssvigt eller ændrede forbrugerbehov, der kan danne et grundlag for udviklingen af forbrugerpolitikken, for identifikation af de områder, som er mest problematiske for forbrugerne, og for integrationen af forbrugernes interesser i andre EU-politikker
5)
støtte gennem finansiering af forbrugerorganisationer på EU-plan og gennem kapacitetsopbygning for forbrugerorganisationer på EU-plan og på nationalt og regionalt plan til øget gennemsigtighed og udveksling af bedste praksis og erfaring
6)
forbedret gennemsigtighed på forbrugermarkederne og i forbrugeroplysningen for at sikre, at forbrugerne har let adgang til sammenlignelige og pålidelige oplysninger, også på tværs af grænserne, således at forbrugerne ikke alene kan sammenligne priser på varer og tjenesteydelser, men også deres kvalitet og bæredygtighed
7)
bedre forbrugeruddannelse gennem hele livet, med særlig fokus på sårbare forbrugere
c)
under målsætning III - Rettigheder og klageadgang:
8)
Kommissionens udarbejdelse af forbrugerbeskyttelseslovgivning og andre former for regulering til overvågning af medlemsstaternes gennemførelse af den og den efterfølgende vurdering af dens virkning og fremme af sam- og selvregulerende initiativer samt overvågning af disse initiativers reelle virkninger på forbrugermarkederne
9)
lettere adgang til tvistbilæggelsesordninger for forbrugerne, navnlig til alternative tvistbilæggelsesordninger, herunder et EU-dækkende onlinesystem og et netværk af nationale instanser for alternativ tvistbilæggelse, med særlig fokus på passende foranstaltninger til sikring af sårbare forbrugeres behov og rettigheder og overvågning af, hvorledes tvistbilæggelsesordninger fungerer, og om de er effektive for forbrugerne, herunder gennem udvikling og vedligeholdelse af relevante it-værktøjer samt udveksling af eksisterende bedste praksis og erfaringer i medlemsstaterne
d)
under målsætning IV - Håndhævelse:
10)
koordinering af overvågnings- og håndhævelsesaktioner i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2006/2004 (13)
11)
finansiel støtte til fælles aktioner med offentlige organer eller nonprofitorganisationer, som indgår i EU-netværk, der informerer forbrugerne og bistår dem med at udøve deres rettigheder og få adgang til passende tvistbilæggelse, herunder udenretslige ordninger til onlinetvistbilæggelse (Det Europæiske Netværk af Forbrugercentre).
Hvor det er relevant, præciseres de støtteberettigede aktioner i nærværende artikels første stykke yderligere med specifikke aktioner i bilag I.
Artikel 5
Tilskudsberettigede modtagere
1. Tilskud til driften af forbrugerorganisationer på EU-plan kan tildeles europæiske forbrugerorganisationer, som opfylder alle de følgende betingelser:
a)
De er ikkestatslige nonprofitorganisationer, der er uafhængige af industrielle, kommercielle og erhvervsmæssige samt andre interesser, der kan medføre interessekonflikter, og deres primære formål og aktiviteter er at fremme og beskytte forbrugernes sundhed, sikkerhed samt økonomiske og juridiske interesser i Unionen.
b)
De har fået mandat til at repræsentere forbrugernes interesser på EU-plan af organisationer i mindst halvdelen af medlemsstaterne, som efter nationale regler eller praksis repræsenterer forbrugerne, og som opererer på regionalt eller nationalt plan.
2. Tilskud til driften af internationale organer, der fremmer principper og politikker, som bidrager til programmets målsætninger, kan tildeles organisationer, som opfylder alle de følgende betingelser:
a)
De er ikkestatslige nonprofitorganisationer, der er uafhængige af industrielle, kommercielle og erhvervsmæssige samt andre interesser, der kan medføre interessekonflikter, og deres primære formål og aktiviteter er at fremme og beskytte forbrugernes sundhed, sikkerhed samt økonomiske og juridiske interesser.
b)
De udfører alle de følgende aktiviteter: stiller en formel ordning til rådighed, hvor forbrugerrepræsentanter fra Unionen og tredjelande kan bidrage til politiske diskussioner og politikker, arrangerer møder med embedsmænd og lovgivere for at fremme og slå til lyd for forbrugerinteresser over for de offentlige myndigheder, identificerer fælles forbrugeranliggender og -udfordringer, fremmer forbrugersynspunkter i forbindelse med bilaterale forbindelser mellem Unionen og tredjelande, bidrager til udveksling og formidling af ekspertise og viden med relation til forbrugerspørgsmål i Unionen og tredjelande og udarbejder politikanbefalinger.
3. Tilskud til driften af organer på EU-plan, som er oprettet med henblik på koordinering af håndhævelsesaktioner vedrørende produktsikkerhed, kan tildeles organer, der er anerkendt til dette formål i medfør af EU-lovgivningen.
4. Aktionstilskud til EU-dækkende organer med henblik på udvikling af adfærdskodekser, bedste praksis og retningslinjer for sammenligning af priser, produktkvalitet og bæredygtighed kan tildeles organer, som opfylder alle de følgende betingelser:
a)
De er ikkestatslige nonprofitorganisationer, der er uafhængige af industrielle, kommercielle og erhvervsmæssige eller andre interesser, der kan medføre interessekonflikter, og blandt deres primære formål og aktiviteter er fremme og beskyttelse af forbrugernes interesser.
b)
De opererer i mindst halvdelen af medlemsstaterne.
5. Tilskud til afholdelse af formandskabets arrangementer vedrørende Unionens forbrugerpolitik kan tildeles nationale myndigheder i den medlemsstat, der har formandskabet for rådssammensætningerne bortset fra Udenrigsrådet, eller organer, der er udpeget af den pågældende medlemsstat.
6. Aktionstilskud til forbrugermyndigheder i medlemsstaterne og til de tilsvarende myndigheder i tredjelande kan tildeles myndigheder, der er anmeldt til Kommissionen i henhold til forordning (EF) nr. 2006/2004 eller direktiv 2001/95/EF af en medlemsstat eller et tredjeland, jf. artikel 7 i denne forordning, eller til nonprofitorganisationer, der udtrykkeligt er udpeget af de pågældende myndigheder med henblik herpå.
7. Tilskud til retshåndhævelsespersonale fra medlemsstaterne og fra tredjelande kan tildeles embedsmænd fra myndigheder, der er anmeldt til Kommissionen i henhold til forordning (EF) nr. 2006/2004 og direktiv 2001/95/EF af en medlemsstat eller et tredjeland, jf. artikel 7 i denne forordning.
8. Aktionstilskud kan tildeles et organ udpeget af en medlemsstat eller et tredjeland, jf. artikel 7, som er en nonprofitorganisation udvalgt ved en gennemsigtig procedure eller et offentligt organ. Det udpegede organ skal indgå i et EU-netværk, der informerer forbrugerne og bistår dem med at udøve deres rettigheder og få adgang til passende tvistbilæggelse (Det Europæiske Netværk af Forbrugercentre). Der kan skabes en partnerskabsramme som en langsigtet samarbejdsmekanisme mellem Kommissionen og Det Europæiske Netværk af Forbrugercentre og/eller dets organer.
9. Aktionstilskud kan tildeles klageinstanser, der er etableret og driver virksomhed i Unionens medlemsstater og i lande i Den Europæiske Frihandelssammenslutning, som deltager i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, og som er ansvarlige for at indsamle forbrugerklager eller forsøge at finde en løsning på klager, rådgive eller give oplysninger til forbrugerne om klager eller forespørgsler, og som er tredjepart til en klage eller en forespørgsel fra en forbruger om en forhandler. Dette omfatter ikke forbrugerklagemekanismer, der drives af forhandlere, og som behandler forespørgsler og klager direkte med forbrugeren, eller mekanismer, der yder klagetjenester, der drives af eller på vegne af en forhandler.
Artikel 6
Finansieringsramme
1. Finansieringsrammen for gennemførelsen af programmet for perioden fra den 1. januar 2014 til den 31. december 2020 fastsættes til 188 829 000 EUR i løbende priser.
2. De årlige bevillinger godkendes af Europa-Parlamentet og Rådet inden for den flerårige finansielle ramme.
Artikel 7
Tredjelandes deltagelse i programmet
Følgende lande kan deltage i programmet:
a)
landene i Den Europæiske Frihandelssammenslutning, som deltager i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, i overensstemmelse med de betingelser, der er fastsat i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde
b)
tredjelande, særlig tiltrædelses- og kandidatlande samt potentielle ansøgerlande, og lande, der er omfattet af den europæiske naboskabspolitik, i overensstemmelse med de generelle principper og generelle vilkår og betingelser for disse landes deltagelse i EU-programmer, som er fastsat i de respektive rammeaftaler, associeringsrådsafgørelser eller i lignende aftaler.
Artikel 8
Støtteformer og maksimumssatsen for samfinansiering
1. I henhold til forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 kan finansiel støtte fra Unionen tildeles i form af enten tilskud eller offentlige indkøb eller andre interventioner, der er nødvendige for at opnå målene i artikel 2 og 3 i nærværende forordning.
2. Tilskuddene fra Unionen og de højeste satser for disse tilskud fastlægges således:
a)
tilskud til driften af forbrugerorganisationer på EU-plan, jf. artikel 5, stk. 1, må ikke overstige 50 % af de støtteberettigede udgifter
b)
tilskud til driften af internationale organer, der fremmer principper og politikker, som bidrager til programmets målsætninger, jf. artikel 5, stk. 2, må ikke overstige 50 % af de støtteberettigede udgifter
c)
tilskud til driften af organer på EU-plan, som er oprettet med henblik på koordinering af håndhævelsesaktioner vedrørende produktsikkerhed, og som er anerkendt til dette formål i medfør af EU-lovgivningen, jf. artikel 5, stk. 3, må ikke overstige 95 % af de støtteberettigede udgifter
d)
aktionstilskud til EU-dækkende organer til udvikling af adfærdskodekser, bedste praksis og retningslinjer for sammenligning af priser, produktkvalitet og bæredygtighed, jf. artikel 5, stk. 4, må ikke overstige 50 % af de støtteberettigede udgifter
e)
tilskud til afholdelse af formandskabets arrangementer vedrørende Unionens forbrugerpolitik til nationale myndigheder i den medlemsstat, der har formandskabet for rådssammensætningerne bortset fra Udenrigsrådet, eller til organer, der er udpeget af den pågældende medlemsstat, må ikke overstige 50 % af de støtteberettigede udgifter
f)
aktionstilskud til forbrugermyndigheder i medlemsstaterne og til de tilsvarende myndigheder i tredjelande, som deltager i henhold til artikel 7, jf. artikel 5, stk. 6, må ikke overstige 50 % af de støtteberettigede udgifter, undtagen i tilfælde af aktioner med særlig stor nytteværdi, hvor Unionens bidrag til de støtteberettigede udgifter ikke må overstige 70 %
g)
tilskud til udveksling af retshåndhævelsespersonale fra medlemsstaterne og tredjelande, der deltager i henhold til artikel 7, jf. artikel 5, stk. 7, til dækning af rejse- og opholdsudgifter
h)
aktionstilskud til organer udpeget af en medlemsstat eller et tredjeland omhandlet i artikel 7, jf. artikel 5, stk. 8, må ikke overstige 70 % af de støtteberettigede udgifter
i)
aktionstilskud til nationale forbrugerklageinstanser, jf. artikel 5, stk. 9, må ikke overstige 50 % af de støtteberettigede omkostninger.
3. Aktioner anses for at have særlig stor nytteværdi i henhold til stk. 2, litra f), når de:
a)
for så vidt angår tilskud, der er tildelt myndighederne og anmeldt til Kommissionen i henhold til forordning (EF) nr. 2006/2004, omfatter mindst seks medlemsstater, eller de vedrører overtrædelser, der er eller kan være til skade i to eller flere medlemsstater
b)
for så vidt angår tilskud, der er tildelt myndigheder med ansvar for forbrugerproduktsikkerhed, omfatter mindst ti medlemsstater, der deltager i det europæiske netværk mellem medlemsstaternes kompetente myndigheder for produktsikkerhed som omhandlet i artikel 10 i direktiv 2001/95/EF, eller de bidrager til gennemførelsen af markedsovervågningsaktiviteter inden for produktsikkerhed for forbrugerne, som fastsat i en EU-retsakt.
Artikel 9
Administrativ og teknisk bistand
1. Finansieringsrammen for programmet kan også dække udgifter til forberedelse, overvågning, kontrol, revision og evaluering, som er en nødvendighed for at forvalte programmet og opnå målene med det, bl.a. formidling af Unionens politiske prioriteringer til virksomhederne, for så vidt de vedrører denne forordnings generelle målsætning, samt andre udgifter til administrativ eller teknisk bistand, som Kommissionen afholder i forbindelse med forvaltningen af programmet.
2. Det samlede beløb, der afsættes til dækning af udgifter til forberedelse, overvågning, kontrol, revision og evaluering samt til teknisk og administrativ bistand, som omhandlet i stk. 1, må ikke overstige 12 % af programmets finansieringsramme.
Artikel 10
Gennemførelsesmetoder
Kommissionen gennemfører programmet ved hjælp af de forvaltningsmetoder, der er nævnt i artikel 58 i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012.
Artikel 11
Sammenhæng og komplementaritet med andre politikker
Kommissionen sikrer, i samarbejde med medlemsstaterne, at programmet generelt er i overensstemmelse med og komplementerer andre relevante EU-politikker, -instrumenter og -aktioner, navnlig i henhold til det flerårige program for rettigheder, ligestilling og unionsborgerskab for perioden 2014 til 2020 (14).
Artikel 12
Årlige arbejdsprogrammer
Kommissionen gennemfører programmet ved hjælp af årlige arbejdsprogrammer. De årlige arbejdsprogrammer skal sikre en ensartet gennemførelse af målsætningerne i artikel 2 og 3 og af aktionerne i artikel 4, der er nærmere præciseret i bilag I.
Kommissionen vedtager årlige arbejdsprogrammer i form af gennemførelsesretsakter efter rådgivningsproceduren i artikel 16, stk. 2, i nærværende forordning. Disse gennemførelsesretsakter opstiller de elementer, der er foreskrevet i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012, og navnlig:
a)
gennemførelse af aktionerne i henhold til artikel 4 i og bilag I til denne forordning og den vejledende tildeling af finansielle ressourcer
b)
tidsplanen for de planlagte udbud og indkaldelser af forslag.
Artikel 13
Evaluering og formidling
1. På opfordring af Kommissionen indsender medlemsstaterne til Kommissionen oplysninger om gennemførelsen og virkningerne af programmet.
2. Kommissionen skal:
a)
senest den 30. september 2017:
i)
undersøge, hvorvidt målene for alle foranstaltningerne er nået (med hensyn til resultater og virkninger), i hvilket omfang de støtteberettigede aktioner i artikel 4 og de specifikke aktioner i bilag I er gennemført, om midlerne til tilskudsmodtagerne er tildelt i overensstemmelse med betingelserne i artikel 5, om anvendelsen af ressourcerne er effektiv samt den europæiske merværdi heraf, under hensyntagen til udviklingen inden for forbrugerbeskyttelse, med henblik på at træffe beslutning om forlængelse, ændring eller indstilling af foranstaltningerne
ii)
forelægge Europa-Parlamentet og Rådet evalueringsrapporten om den gennemførte undersøgelse
b)
senest den 31. december 2017 eventuelt fremlægge et lovgivningsmæssigt forslag eller, jf. stk. 3, vedtage en delegeret retsakt.
Evalueringsrapporten skal endvidere behandle muligheden for forenkling, den interne og eksterne sammenhæng, den fortsatte relevans af alle målsætninger samt foranstaltningernes bidrag til EU-prioriteter for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst. Den skal tage højde for evalueringsresultater vedrørende den langsigtede virkning af det forudgående program.
De langsigtede virkninger og bæredygtigheden af virkningerne af programmet skal evalueres med henblik på at træffe beslutning om en eventuel forlængelse, ændring eller indstilling af et efterfølgende program.
3. For at tage højde for situationer, hvor det i evalueringsrapporten i henhold til stk. 2 konkluderes, at de specifikke aktioner i bilag I ikke er gennemført senest den 31. december 2016 og ikke kan gennemføres inden udgangen af programperioden, herunder når disse specifikke aktioner ikke længere er relevante for opfyldelsen af målsætningerne i artikel 2 og 3, tillægges Kommissionen beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 15 for at ændre bilag I ved at fjerne de pågældende specifikke aktioner.
4. Kommissionen sørger for, at resultaterne af de aktioner, der iværksættes i henhold til denne forordning, gøres offentligt tilgængelige.
Artikel 14
Beskyttelse af Unionens finansielle interesser
1. Kommissionen træffer egnede foranstaltninger til at sikre, at Unionens finansielle interesser bliver beskyttet, når der gennemføres aktioner, der finansieres i henhold til denne forordning; beskyttelsen skal sikres ved foranstaltninger til forebyggelse af svig, bestikkelse og andre ulovlige aktiviteter, ved effektiv kontrol og, hvis der konstateres uregelmæssigheder, ved inddrivelse af de uretmæssigt udbetalte beløb samt efter omstændighederne ved administrative og finansielle sanktioner, der skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsens grovhed og have afskrækkende virkning.
2. Kommissionen eller dens befuldmægtigede og Den Europæiske Revisionsret har beføjelse til gennem bilagskontrol og kontrol på stedet at kontrollere alle tilskudsmodtagere, kontrahenter og underkontrahenter, som har modtaget EU-midler i henhold til denne forordning.
3. Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) kan foretage undersøgelser, herunder kontrol og inspektion på stedet, i overensstemmelse med de procedurer, der er fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 883/2013 (15) og Rådets forordning (Euratom, EF) nr. 2185/96 (16), for at klarlægge, om der er begået svig, bestikkelse eller andre ulovlige aktiviteter, der berører Unionens finansielle interesser, i forbindelse med en aftale om tilskud, en afgørelse om ydelse af tilskud eller en kontrakt finansieret i henhold til denne forordning.
4. Samarbejdsaftaler med tredjelande og med internationale organisationer, kontrakter, aftaler om tilskud og afgørelser om ydelse af tilskud som følge af gennemførelsen af denne forordning skal indeholde bestemmelser, der udtrykkeligt giver Kommissionen, Den Europæiske Revisionsret og OLAF beføjelse til at foretage denne kontrol og undersøgelse i overensstemmelse med deres respektive beføjelser, jf. dog stk. 1, 2 og 3.
Artikel 15
Udøvelse af de delegerede beføjelser
1. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter tillægges Kommissionen på de i denne artikel fastlagte betingelser.
2. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 3, stk. 3, og artikel 13, stk. 3, tillægges Kommissionen for programmets gyldighedsperiode.
3. Den i artikel 3, stk. 3, og artikel 13, stk. 3, omhandlede delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet. En afgørelse om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse, til ophør. Den får virkning dagen efter offentliggørelsen af afgørelsen i Den Europæiske Unions Tidende eller på et senere tidspunkt, der angives i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af delegerede retsakter, der allerede er i kraft.
4. Så snart Kommissionen vedtager en delegeret retsakt, giver den samtidigt Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom.
5. En delegeret retsakt vedtaget i henhold til artikel 3, stk. 3, og artikel 13, stk. 3, træder kun i kraft, hvis hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har gjort indsigelse inden for en frist på to måneder fra meddelelsen af den pågældende retsakt til Europa-Parlamentet og Rådet, eller hvis Europa-Parlamentet og Rådet inden udløbet af denne frist begge har informeret Kommissionen om, at de ikke agter at gøre indsigelse. Fristen forlænges med to måneder på Europa-Parlamentets eller Rådets initiativ.
Artikel 16
Udvalgsprocedure
1. Kommissionen bistås af et udvalg. Dette udvalg er et udvalg i betydningen i forordning (EU) nr. 182/2011.
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 4 i forordning (EU) nr. 182/2011.
Artikel 17
Overgangsbestemmelser
1. Artikel 6 i afgørelse nr. 1926/2006/EF finder fortsat anvendelse på aktioner, som er omfattet af denne afgørelse, og som ikke er afsluttet inden den 31. december 2013. Derfor kan den finansielle tildeling til programmet også omfatte udgifter til teknisk og administrativ bistand, som er nødvendige for at sikre overgangen mellem de foranstaltninger, der er vedtaget i henhold til afgørelse nr. 1926/2006/EF, og programmet.
2. Bevillingerne kan om nødvendigt opføres i budgettet efter den 31. december 2020 til dækning af udgifter, som er omhandlet i artikel 9, således at aktioner, der ikke er afsluttet den 31. december 2020, fortsat kan forvaltes.
Artikel 18
Ophævelse
Afgørelse nr. 1926/2006/EF ophæves med virkning fra den 1. januar 2014.
Artikel 19
Ikrafttrædelse og anvendelsesdato
Denne forordning træder i kraft på dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 2014.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Strasbourg, den 26. februar 2014.
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 254/2014/EU RENDELETE
(2014. február 26.)
a 2014 és 2020 közötti időszakra vonatkozó többéves fogyasztóvédelmi programról és az 1926/2006/EK határozat hatályon kívül helyezéséről
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 169. cikkére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
a jogalkotási aktus tervezete nemzeti parlamenteknek való megküldését követően,
tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (1),
tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére (2),
rendes jogalkotási eljárás keretében (3),
mivel:
(1)
A Bizottság 2010. március 3-i„Európa 2020 - Az intelligens, fenntartható és inkluzív növekedés stratégiája” című közleménye (a továbbiakban: Európa 2020) arra szólít fel, hogy az európai polgárok lehetőséget kapjanak arra, hogy teljes mértékben részesei legyenek a belső piacnak, ehhez pedig erősíteni kell az azzal kapcsolatos lehetőségeiket, hogy a határon túlról vásároljanak árukat és szolgáltatásokat - különösen online úton -, valamint elő kell segíteni, hogy nagyobb bizalommal legyenek az ilyen vásárlások iránt.
(2)
Az Unió - azáltal, hogy törekszik annak biztosítására, hogy a polgárok maximálisan kihasználhassák a belső piacban rejlő lehetőségeket, és ennek érdekében konkrét intézkedésekkel védi a polgárok biztonságát, illetve jogi és gazdasági érdekeit, ezzel támogatva és kiegészítve a tagállami szakpolitikákat - hozzájárul a magas szintű fogyasztóvédelem biztosításához, és ahhoz, hogy a fogyasztókat helyezze a belső piac középpontjába.
(3)
A 2014-2020 közötti időszakra szóló többéves fogyasztóvédelmi programnak (a továbbiakban: a program) elő kell segítenie a magas szintű fogyasztóvédelmet, és teljes körűen támogatnia kell az Európa 2020 stratégia növekedési és versenyképességi céljait azáltal, hogy integrálja az Európa 2020 stratégiában azonosított, a digitális menetrendre (annak biztosítása érdekében, hogy a digitalizáció valóban a fogyasztók fokozottabb jólétét eredményezze), a fenntartható növekedésre (a fogyasztás fenntarthatóbb irányba terelése), a társadalmi befogadásra (a kiszolgáltatott helyzetben lévő fogyasztók sajátos helyzetének és az elöregedő népesség szükségleteinek figyelembevétele), valamint az intelligens szabályozásra (többek között a fogyasztói piac monitoringja az intelligens és célzott szabályozás elősegítése érdekében) vonatkozó egyes aggályokat.
(4)
A Bizottság 2012. május 22-i„Az európai fogyasztóvédelmi stratégia: a fogyasztói bizalom növelése és a növekedés fellendítése” című közleménye (a továbbiakban: a fogyasztóvédelmi stratégia) az elkövetkező évekre meghatározza az Unió fogyasztóvédelmi politikájának stratégiai keretét, mégpedig úgy, hogy a fogyasztói érdekek védelmét valamennyi uniós szakpolitika részévé teszi. A fogyasztóvédelmi stratégia célja egy olyan stratégia kidolgozása, amelynek köszönhetően a politikai fellépés hatékonyan és érdemben, egész életükben szolgálja a fogyasztókat a rendelkezésükre álló termékek és szolgáltatások biztonságosságának garantálása, tájékoztatás és szemléletformálás, a fogyasztókat képviselő szervezetek támogatása, a fogyasztók jogainak védelme, az igazságszolgáltatáshoz és jogorvoslati lehetőségekhez való hozzáférésük és a fogyasztóvédelmi jogszabályok végrehajtásának biztosítása révén.
(5)
A közelmúltbeli gazdasági visszaesés rávilágított a belső piac számos hiányosságára és következetlenségére, melyek csökkentették a fogyasztók és a polgárok bizalmát. Jóllehet el kell ismerni az Unió jelenlegi működését meghatározó költségvetési korlátokat, az Uniónak megfelelő pénzügyi eszközöket kell biztosítania ahhoz, hogy teljesíthetők legyenek a program célkitűzései, és ezért támogatnia kell az Európa 2020 megvalósítását.
(6)
A belső piac kiteljesítéséhez elengedhetetlen a belső piac megfelelő működését továbbra is gátló indokolatlan és aránytalan akadályok megszüntetése, valamint különösen határokon átnyúló vásárlás esetén a polgárok rendszerbe vetett hitének és bizalmának javítása. Az Uniónak törekednie kell a fogyasztói jogok érvényesítéséhez megfelelő feltételek megteremtésére, azáltal, hogy megfelelő eszközöket biztosít a fogyasztóknak, valamint megfelelő ismeretekkel és kompetenciákkal ruházza fel őket megfontolt és megalapozott döntések meghozatalához, és előmozdítja a fogyasztói tudatosságot.
(7)
E rendelet figyelembe veszi a gazdasági, társadalmi és műszaki környezetet, valamint az azokkal kapcsolatban felmerülő kihívásokat. A program által finanszírozott intézkedések különösen a globalizációval, a digitalizációval, a fogyasztók által hozandó döntések egyre bonyolultabbá válásával, a fogyasztás fenntarthatóbb irányba terelésének szükségességével, a népesség elöregedésével, a társadalmi kirekesztéssel és a kiszolgáltatott helyzetben lévő fogyasztók kérdésével kapcsolatos problémák megoldását tűzik ki célul. Az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 12. cikke értelmében a fogyasztói érdekek valamennyi uniós politikába történő integrálása kiemelt feladat. A más uniós szakpolitikákkal és programokkal való koordináció kulcsfontosságú elem annak biztosítása szempontjából, hogy a fogyasztói érdekeket más szakpolitikák teljes mértékben figyelembe vegyék. A szinergiák elősegítése és a párhuzamos munka elkerülése érdekében azonban a többi uniós alap és program keretében gondoskodni kell arról, hogy megfelelő pénzügyi támogatás álljon rendelkezésre a fogyasztói érdekeknek az érintett területeken történő integrálásához.
(8)
A programnak magas szintű védelmet kell biztosítania valamennyi fogyasztó számára, ezen belül is sajátos szükségleteik figyelembevétele és képességeik megerősítése érdekében különös tekintettel kell lennie a kiszolgáltatott helyzetben lévő fogyasztókra, amint azt a kiszolgáltatott helyzetben lévő fogyasztók jogainak megerősítésére irányuló stratégiáról szóló 2012. május 22-i állásfoglalásában (4) az Európai Parlament is kérte. A programnak biztosítania kell különösen, hogy a kiszolgáltatott helyzetben lévő fogyasztók is hozzáférhessenek a termékekre és szolgáltatásokra vonatkozó információkhoz, és ezáltal egyenlő esélyük legyen szabad és megalapozott döntéseket hozni, különös tekintettel arra, hogy számukra külön nehézséget jelent a fogyasztói információkhoz való hozzáférés és azok megértése, és ezért könnyen félrevezethetők.
(9)
A program keretében különös figyelmet kell fordítani a gyermekekre, többek között az érdekelt felekkel együttműködve abból a célból, hogy biztosított legyen a kisgyermekek irányában az érdekelt felek általi felelősségteljes reklámozás, különösen ami a félrevezető online reklámok elleni küzdelmet illeti.
(10)
Intézkedéseket kell meghatározni az intézkedések uniós finanszírozási keretét biztosító programban. A 966/2012/EU, Euratom európai parlamenti és tanácsi rendelet (5) 54. cikkének megfelelően e rendelet célja, hogy jogalapot biztosítson az említett intézkedésekhez és a program végrehajtásához. E rendelet az 1926/2006/EK európai parlamenti és tanácsi határozatra (6) épül, és az annak keretében finanszírozott intézkedéseket folytatja.
(11)
Fontos a fogyasztóvédelem javítása. Ezen általános célkitűzés megvalósítása érdekében egyedi célkitűzéseket kell meghatározni a biztonság, a fogyasztói tájékoztatás és szemléletformálás, illetve az uniós szintű fogyasztói szervezetek támogatása, a jogok és jogorvoslat, valamint a fogyasztói jogok érvényesítése tekintetében. A program keretében meghozott intézkedések értékét és hatását a szakpolitika megfelelőbb kialakításának elősegítése céljából, a fogyasztók érdekében rendszeresen monitoring alá kell vonni, és értékelni kell. A fogyasztóvédelmi politika értékelése és különösen a meghozott intézkedések pontos hatásának mérése érdekében mutatókat kell kidolgozni, amelyek értékét mindazonáltal tágabb összefüggésben kell meghatározni.
(12)
Fontos a fogyasztói bizalom növelése. E célkitűzés elérése érdekében meg kell erősíteni a fellépési képességeket, elsősorban megfelelő pénzügyi támogatás nyújtása révén uniós szintű fogyasztói szervezetek és európai fogyasztói központok részére, figyelembe véve a fogyasztóknak a jogaikkal kapcsolatos tájékoztatásában és segítésében, a fogyasztók fogyasztói jogvitákban - különösen a megfelelő vitarendezési mechanizmusokhoz való hozzáférés tekintetében - való támogatásában, valamint a belső piac megfelelő működése során a fogyasztói érdekek képviseletében betöltött jelentős szerepüket. E szervezeteknek és központoknak képesnek kell lenniük fokozni a fogyasztók védelmét és erősíteni a fogyasztók bizalmát azáltal, hogy a helyszínen intézkednek, illetve a segítségnyújtást, a tájékoztatást és a szemléletformálást az egyéni igényekhez igazítják.
(13)
Rendelkezni kell azokról a támogatható tevékenységekről, amelyek révén ezeket a célkitűzéseket meg lehet valósítani.
(14)
Meg kell határozni a támogatásra jogosult lehetséges kedvezményezettek csoportjait.
(15)
A rendelet - az EUMSZ-ben az Európai Parlament és a Tanács tekintetében meghatározott költségvetési hatáskörök sérelme nélkül - tartalmazza a költségvetési kérdésekben történő együttműködésről, valamint a költségvetési fegyelemről és a pénzgazdálkodás hatékonyságáról és eredményességéről szóló, az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság közötti 2013. december 2-i intézményközi megállapodás (7) 17. pontja értelmében a programhoz rendelt pénzügyi referenciaösszeget.
(16)
A program végrehajtása során a hatékony és eredményes pénzgazdálkodás, valamint az átláthatóság és a rugalmasság elvének a szellemében engedélyezni kell a végrehajtó ügynökség további működését, amennyiben az 58/2003/EK tanácsi rendeletben (8) foglalt valamennyi követelmény teljesül.
(17)
A fogyasztói biztonság, a szemléletformálás, a fogyasztói jogok és a végrehajtás terén felmerülő, uniós és tagállami alapokból finanszírozott kiadásokat jobban össze kell hangolni, a kiegészítő jelleg, a nagyobb hatékonyság és a jobb láthatóság biztosítása, valamint jobb költségvetési szinergiák elérése érdekében.
(18)
Az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodás rendelkezik a fogyasztóvédelem területén egyrészről az Unió és tagállamai, másrészről az Európai Szabadkereskedelmi Társulás Európai Gazdasági Térségben részt vevő országai közötti együttműködésről. Rendelkezni kell arról is, hogy a program nyitott legyen más országok, különösen az Unió szomszédságában fekvő, valamint az uniós tagságot kérelmező, tagjelölt vagy csatlakozó országok részvételére is.
(19)
A program végrehajtásának összefüggésében, valamint a termelési lánc globalizálódására és a piacok egymástól való egyre fokozottabb függőségére tekintettel bátorítani kell az együttműködést a programban részt nem vevő harmadik országokkal, figyelembe véve az ezen országok és az Unió között fennálló vonatkozó megállapodásokat.
(20)
A Bizottságot fel kell hatalmazni, hogy az EUMSZ 290. cikkének megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el a II. mellékletben foglalt mutatók kiigazítására vonatkozóan a fogyasztóvédelem területén a jogalkotási keretben bekövetkezett változások figyelembevétele érdekében, valamint az I. mellékletnek egyes érintett cselekvések eltávolításával történő, a Bizottság által készítendő értékelési jelentés eredményének figyelembevételén alapuló módosítására vonatkozóan. Különösen fontos, hogy a Bizottság az előkészítő munka során megfelelő konzultációkat folytasson, többek között szakértői szinten. A felhatalmazáson alapuló jogi aktusok előkészítése és megszövegezése során a Bizottságnak gondoskodnia kell a vonatkozó dokumentumoknak az Európai Parlamenthez és a Tanácshoz történő egyidejű, valamint időben és megfelelő módon történő eljuttatásáról.
(21)
Annak érdekében, hogy a rendeletet egységes feltételek mellett lehessen végrehajtani, az éves munkaprogramok elfogadása tekintetében a Bizottságra végrehajtási hatásköröket kell ruházni. Ezeket a hatásköröket a 182/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek (9) megfelelően kell gyakorolni. Mivel a program nem határoz meg termékbiztonsági kritériumokat, hanem pénzügyi támogatást kíván biztosítani a termékbiztonsági politika végrehajtására szolgáló eszközökhöz, továbbá tekintettel arra, hogy a támogatás összege viszonylag alacsony, helyénvaló a tanácsadó bizottsági eljárást alkalmazni.
(22)
Az Unió pénzügyi érdekeit a teljes kiadási ciklusban arányos intézkedésekkel kell védeni, beleértve a szabálytalanságok megelőzését, feltárását és kivizsgálását, az elveszített, jogosulatlanul kifizetett vagy szabálytalanul felhasznált pénzösszegek visszafizettetését, valamint adott esetben a 966/2012/EU, Euratom rendelettel összhangban igazgatási és pénzügyi bírságok kiszabását.
(23)
Mivel e rendelet céljait a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani az érintett kérdéskörök határokon átnyúló jellege miatt, az Unió szintjén azonban az intézkedések hatékonyabb volta miatt e célok jobban megvalósíthatók, az Unió intézkedéseket hozhat az Európai Unióról szóló szerződés 5. cikkében meghatározott szubszidiaritás elvének megfelelően. Az említett cikkben foglalt arányosság elvének megfelelően ez a rendelet nem lépi túl az e célok eléréséhez szükséges mértéket.
(24)
Az 1926/2006/EK határozatot hatályon kívül kell helyezni.
(25)
Helyénvaló a fogyasztóvédelmi politika területén a 2007 és 2013 közötti időszakra vonatkozó, az 1926/2006/EK határozattal létrehozott közösségi cselekvési program és e program között megszakítás nélküli és zavartalan átmenetet biztosítani, különösen a több évre kiterjedő intézkedések folyamatosságának, valamint az előző program sikereinek, illetve a nagyobb figyelmet igénylő területeknek az értékelése tekintetében. Helyénvaló továbbá, hogy összhangban legyen ezen program időtartama az 1311/2013/EU, Euratom tanácsi rendelettel (10) létrehozott 2014 és 2020 közötti időszakra vonatkozó többéves pénzügyi keret időtartamával. Ennek megfelelően e programot 2014. január 1-jétől kell alkalmazni. Szükség esetén 2021. január 1. után a technikai és adminisztratív segítségre vonatkozó előirányzatnak tartalmaznia kell a 2020 végéig be nem fejezett intézkedések kezelésére vonatkozó kiadásokat,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
A többéves fogyasztóvédelmi program
Ez a rendelet többéves fogyasztóügyi programot (a továbbiakban: a program) hoz létre a 2014. január 1-jétől2020. december 31-ig tartó időszakra.
2. cikk
Általános cél
A program általános célja, hogy egy intelligens, fenntartható és inkluzív növekedést célzó, átfogó stratégia keretében magas szintű fogyasztóvédelmet biztosítson, megfelelő eszközöket adjon a fogyasztók kezébe, és a fogyasztókat a belső piac középpontjába helyezze. A program a fogyasztók egészsége, biztonsága és a jogi és gazdasági érdekei védelmének, valamint a tájékoztatáshoz, szemléletformáláshoz és az érdekeik védelme céljából történő önszerveződéshez való joguk előmozdításával fogja ezt biztosítani, támogatva a fogyasztói érdekek más szakpolitikai területekbe való integrálását. A programnak ki kell egészítenie, támogatnia kell és monitoring alá kell vonnia a tagállamok szakpolitikáit.
3. cikk
Egyedi célkitűzések és mutatók
(1) A 2. cikkben említett általános célkitűzést a következő egyedi célkitűzések révén kell megvalósítani:
a)
I. célkitűzés - biztonság: a termékbiztonság hatékony piacfelügyelet révén történő megszilárdítása és javítása Unió-szerte.
E célkitűzést különösen a veszélyes fogyasztási cikkek uniós riasztási rendszerének (RAPEX) tevékenysége és hatékonysága révén értékelik majd;
b)
II. célkitűzés - a fogyasztókat célzó tájékoztatás és szemléletformálás, valamint a fogyasztóvédelmi szervezetek támogatása: a fogyasztóvédelmi szemlélet formálásának, valamint a fogyasztók tájékoztatásának és a fogyasztói jogokkal kapcsolatos ismereteinek javítása, a fogyasztóvédelmi politika tudományos alapjának megteremtése és a fogyasztói szervezetek támogatása, ideértve a kiszolgáltatott helyzetben lévő fogyasztók sajátos igényeinek a figyelembevételét.
c)
III. célkitűzés - jogok és jogorvoslat: a fogyasztói jogok kidolgozása és megerősítése mindenekelőtt intelligens szabályozási intézkedések, valamint az egyszerű, hatékony, gyors és kis költségű jogorvoslathoz, többek között az alternatív vitarendezéshez való hozzáférés javítása révén.
E célkitűzést különösen az alternatív vitarendezés határokon átnyúló viták rendezéséhez történő igénybevétele, egy uniós szintű internetes vitarendezési rendszer tevékenysége, illetve a valamely probléma miatt fellépő fogyasztók százalékaránya alapján értékelik majd;
d)
IV. célkitűzés - fogyasztói jogok érvényesítése: a fogyasztói jogok érvényesítésének támogatása a nemzeti jogérvényesítési szervek közötti együttműködés megerősítése és a fogyasztóknak történő tanácsadás révén.
E célkitűzést különösen a fogyasztóvédelmi együttműködési hálózaton belüli információáramlás szintje és együttműködés hatékonysága, valamint az európai fogyasztói központok tevékenysége és a fogyasztók általi ismertségének mértéke alapján értékelik majd.
A fogyasztók színvonalas tájékoztatása és részvétele ágazatokon átnyúló prioritás, ezért a program keretében finanszírozott minden ágazati célkitűzésben és fellépés kapcsán - a lehetőségek szerint - kifejezetten rendelkezni kell ezekről.
(2) A mutatók leírása a II. mellékletben olvasható.
(3) A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy a 15. cikknek megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el a II. mellékletben szereplő mutatók módosítása érdekében.
4. cikk
Támogatható intézkedések
A 3. cikkben említett egyedi célkitűzéseket a következő felsorolásban szereplő támogatható intézkedésekkel kell teljesíteni:
a)
I. célkitűzés - biztonság:
1.
a nem élelmiszer jellegű termékek és szolgáltatások fogyasztókra vonatkozó egészségügyi és biztonsági szempontjaival kapcsolatos tudományos tanácsadás és kockázatelemzés, beleértve a 2008/721/EK bizottsági határozattal (11) létrehozott független tudományos bizottságok feladatainak támogatását;
2.
a 2001/95/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvben (12) meghatározott, termékbiztonsággal kapcsolatos piacfelügyeleti és jogérvényesítési intézkedések koordinálása, valamint a fogyasztói szolgáltatások biztonságát javító intézkedések koordinálása;
3.
kozmetikai termékek adatbázisainak karbantartása és továbbfejlesztése;
b)
II. célkitűzés - a fogyasztókat célzó tájékoztatás és szemléletformálás, valamint a fogyasztóvédelmi szervezetek támogatása:
4.
a fogyasztókat érintő területeken a szakpolitikai döntéshozatal tudományos alapjának kialakítása és a tudományos bizonyítékokhoz való hozzáférés javítása az intelligens és célzott szabályozás létrehozása, a piac esetleges működési zavarainak azonosítása, valamint a fogyasztói igények változásának felismerése érdekében, amely alapként szolgálhat a fogyasztóvédelmi politika kidolgozásához, a fogyasztók számára legproblémásabb területek meghatározásához, valamint a fogyasztói érdekeknek más uniós szakpolitikákba történő integrálásához;
5.
támogatás az uniós szintű fogyasztói szervezetek finanszírozása, a kapacitásaik uniós, nemzeti és regionális szintű bővítése, az átláthatóság javítása, valamint a bevált gyakorlatok és a szakismeretek cseréjének fokozása révén;
6.
a fogyasztói piacok és a fogyasztók tájékoztatásának átláthatóbbá tétele, a fogyasztók részére összevethető, megbízható és könnyen hozzáférhető információk biztosítása, többek között a határokon átnyúló esetekben, segítendő őket abban, hogy ne csak a termékek és szolgáltatások árát, hanem azok minőségét és fenntarthatóságát is összehasonlíthassák;
7.
a fogyasztói szemlélet egész életen át tartó formálásának előmozdítása, különös tekintettel a kiszolgáltatott helyzetben lévő fogyasztókra;
c)
III. célkitűzés - jogok és jogorvoslat:
8.
fogyasztóvédelmi jogszabályok és egyéb szabályozási kezdeményezések Bizottság által történő előkészítése, a tagállamok által történő átültetés monitoringja, majd az átültetés hatásának értékelése, valamint társszabályozási és önszabályozási kezdeményezések elősegítése, továbbá az említett kezdeményezések fogyasztói piacokra gyakorolt tényleges hatásainak monitoringja;
9.
a fogyasztóvédelmi vitarendezési mechanizmusokhoz - különösen az alternatív vitarendezési rendszerekhez - való hozzáférés megkönnyítése, többek között egy uniós szintű online rendszeren és a nemzeti alternatív vitarendezési szervek hálózatba szervezésén keresztül, különös figyelmet fordítva a kiszolgáltatott helyzetben lévő fogyasztók igényeivel és jogaival kapcsolatos megfelelő intézkedésekre; a fogyasztóvédelmi vitarendezési mechanizmusok működésének és eredményességének monitoringja, többek között a megfelelő informatikai eszközök kialakítása és üzemeltetése, valamint a tagállamok meglévő bevált gyakorlatainak és tapasztalatainak cseréje révén;
d)
IV. célkitűzés - fogyasztói jogok érvényesítése:
10.
a felügyeleti és jogérvényesítési intézkedések összehangolása, tekintettel a 2006/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletre (13);
11.
pénzügyi hozzájárulás azon, uniós hálózatba szerveződött közjogi szervek vagy más nonprofit szervezetek közös intézkedéseihez, amelyek tájékoztatást és segítséget nyújtanak a fogyasztóknak jogaik gyakorlásában és a megfelelő vitarendezési fórumokhoz való hozzáférésben - beleértve a peren kívüli internetes vitarendezési fórumokat is (az európai fogyasztói központok hálózata).
Az e cikk első bekezdésében foglalt támogatható tevékenységeket adott esetben az I. melléklet tovább pontosítja, konkrét intézkedéseket rendelve azokhoz.
5. cikk
Támogatásra jogosult kedvezményezettek
(1) Az uniós szintű fogyasztóvédelmi szervezetek működéséhez nyújtott támogatásokban azok az európai fogyasztóvédelmi szervezetek részesülhetnek, amelyek a következő feltételek mindegyikét teljesítik:
a)
az ipari, kereskedelmi és üzleti vagy más ütköző érdekektől mentes nem kormányzati, nonprofit szervezetek, melyeknek elsődleges céljuk, illetve tevékenységük az Unióban a fogyasztók egészségének, biztonságának, gazdasági és törvényes érdekeinek az előmozdítása és védelme;
b)
a tagállamok legalább felében működő, a nemzeti szabályoknak vagy gyakorlatnak megfelelően reprezentatív, és regionális vagy nemzeti szinten aktív szervezetek által a fogyasztói érdekek uniós szintű képviseletével megbízott szervezetek.
(2) A program célkitűzéseinek végrehajtását előmozdító elveket és politikákat ösztönző nemzetközi szervek működéséhez nyújtott támogatásban azok a szervezetek részesülhetnek, amelyek a következő feltételek mindegyikét teljesítik:
a)
ipari, kereskedelmi, illetve üzleti vagy más összeférhetetlenségtől mentes nem kormányzati, nonprofit szervezetek, melyeknek elsődleges céljuk, illetve tevékenységük a fogyasztók egészségének, biztonságának, valamint gazdasági és jogi érdekeinek az előmozdítása és védelme;
b)
a következő tevékenységek mindegyikét végzik: formális mechanizmust biztosítanak az uniós, illetve harmadik országbeli fogyasztók képviselői számára a politikai vitákhoz és a szakpolitikákhoz való hozzájárulás érdekében; a fogyasztói érdekek állami hatóságok körében történő népszerűsítése és szorgalmazása érdekében találkozókat szerveznek a szakpolitika-területen dolgozó tisztviselőkkel és szabályozókkal; megállapítják a leggyakoribb fogyasztói problémákat és kihívásokat, az Unió és harmadik országok közötti kétoldalú kapcsolatok keretében népszerűsítik a fogyasztóvédelmi szempontokat; részt vesznek a fogyasztóvédelmi kérdésekkel kapcsolatos szakértelem és ismeretek Unióban és harmadik országokban történő cseréjében és terjesztésében, valamint szakpolitikai ajánlásokat készítenek.
(3) A termékbiztonság területéhez tartozó intézkedések végrehajtásának összehangolásáért felelős uniós szintű szervek működéséhez nyújtott támogatásokban azok a szervek részesülhetnek, amelyeket uniós jogszabály erre a célra elismer.
(4) Az uniós szintű szervek részére a magatartási kódexek, a bevált gyakorlatok, valamint az árak, a termékminőség és a fenntarthatóság összehasonlítására vonatkozó iránymutatások kidolgozásához nyújtott támogatásban azok a szervek részesülhetnek, amelyek a következő feltételek mindegyikét teljesítik:
a)
ipari, kereskedelmi, illetve üzleti vagy más összeférhetetlenségtől mentes nem kormányzati, nonprofit szervezetek, melyeknek elsődleges céljai, illetve tevékenységei között szerepel a fogyasztói érdekek előmozdítása és védelme;
b)
legalább a tagállamok felében működnek.
(5) Az Unió fogyasztóvédelmi szakpolitikájával kapcsolatos elnökségi rendezvények szervezéséhez támogatást lehet nyújtani a Tanács különböző formációinak elnökségét, a Külügyek Tanácsának kivételével, betöltő tagállam, vagy az e tagállam által kijelölt szervek részére.
(6) A fogyasztóvédelmi ügyekért felelős tagállami és az azoknak megfelelő harmadik országbeli hatóságok intézkedéseihez nyújtott támogatásban a valamely tagállam vagy az e rendelet 7. cikkében említett harmadik ország által a 2006/2004/EK rendelet vagy a 2001/95/EK irányelvnek megfelelően a Bizottsághoz bejelentett hatóságok, illetve az e hatóságok által erre a célra kifejezetten kijelölt nonprofit szervezetek részesülhetnek.
(7) A jogérvényesítés területén dolgozó tagállami és harmadik országbeli tisztviselők számára nyújtott támogatásban a valamely tagállam vagy az e rendelet 7. cikkében említett harmadik ország által a 2006/2004/EK rendelettel és a 2001/95/EK irányelvvel összhangban a Bizottsághoz bejelentett hatóságok tisztviselői részesülhetnek.
(8) Intézkedési támogatásban a valamely tagállam vagy a 7. cikkben említett harmadik ország által kijelölt olyan szerv részesülhet, amely vagy közjogi szerv vagy egy átlátható eljárás keretében kiválasztott nonprofit szervezet. A kijelölt szervnek olyan uniós hálózat tagjának kell lennie, amely tájékoztatást és segítséget nyújt a fogyasztóknak jogaik gyakorlásában és a megfelelő vitarendezési fórumokhoz való hozzáférésben (az európai fogyasztói központok hálózata). A Bizottság és az európai fogyasztói központok hálózata és/vagy annak szervei között keretpartnerséget lehet létrehozni hosszú távú együttműködési mechanizmusként.
(9) Az Unió tagállamaiban és az Európai Szabadkereskedelmi Társulás Európai Gazdasági Térségben részt vevő országokban létrehozott, valamint azokban működő olyan panaszkezelő szervek részesülhetnek intézkedési támogatásban, amelyek a fogyasztói panaszok összegyűjtésével foglalkoznak, megkísérlik megoldani a fogyasztók problémáit, illetve a fogyasztók panaszaival vagy kérdéseivel kapcsolatban tanácsadást vagy tájékoztatást nyújtanak, és a fogyasztó kereskedőt illető panasza vagy kérdése szempontjából harmadik félnek minősülnek. Ezek nem foglalják magukban sem a kereskedők által működtetett panaszkezelési mechanizmusokat, amelyek a fogyasztók panaszait vagy kérdéseit közvetlenül kezelik, sem a kereskedők által vagy nevében működtetett panaszkezelő szolgáltatásokat.
6. cikk
Pénzügyi keret
(1) A program végrehajtására előirányzott pénzügyi keret a 2014. január 1. és 2020. december 31. közötti időszakra vonatkozóan folyó árakon 188 829 000 EUR.
(2) Az éves előirányzatokat a többéves pénzügyi keret határain belül az Európai Parlament és a Tanács engedélyezi.
7. cikk
Harmadik országok részvétele a programban
A programban az alábbiak vehetnek részt:
a)
az Európai Szabadkereskedelmi Társulás Európai Gazdasági Térségben részt vevő országok, az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodásban meghatározott feltételeknek megfelelően;
b)
harmadik országok, különösen a csatlakozó és tagjelölt, illetve lehetséges tagjelölt országok és az európai szomszédságpolitika alá tartozó országok, az uniós programokban való részvételükre vonatkozó keretmegállapodásokban, társulási tanácsi határozatokban vagy hasonló megállapodásokban meghatározott általános elveknek, valamint általános feltételeknek és rendelkezéseknek megfelelően.
8. cikk
A támogatás típusai és a társfinanszírozás legmagasabb szintje
(1) A 966/2012/EU, Euratom rendelet értelmében az Unió pénzügyi hozzájárulása történhet támogatás vagy közbeszerzés, illetve az e rendelet 2. és 3. cikkében említett célkitűzések megvalósításához szükséges bármely egyéb beavatkozás formájában.
(2) Az Unió által nyújtott támogatások és azok legmagasabb szintje a következő:
a)
az 5. cikk (1) bekezdése szerinti uniós szintű fogyasztói szervezetek működéséhez nyújtott támogatás, legfeljebb az elszámolható költségek 50 %-a;
b)
az 5. cikk (2) bekezdése értelmében, a fogyasztóvédelmi program célkitűzéseinek végrehajtását előmozdító elveket és politikákat ösztönző nemzetközi szervek működéséhez nyújtott támogatás, legfeljebb az elszámolható költségek 50 %-a;
c)
az 5. cikk (3) bekezdése értelmében a termékbiztonság területén a jogérvényesítési intézkedések összehangolásáért felelős, uniós jogszabály által erre a célra elismert uniós szintű szervek működéséhez nyújtott támogatás, legfeljebb az elszámolható költségek 95 %-a;
d)
az 5. cikk (4) bekezdése értelmében uniós szintű szerveknek a magatartási kódexek, a bevált gyakorlatok, valamint az árak, a termékminőség és a fenntarthatóság összehasonlítására vonatkozó iránymutatások kidolgozásához nyújtott intézkedési támogatás, legfeljebb az elszámolható költségek 50 %-a;
e)
a Tanács különböző formációinak elnökségét, a Külügyek Tanácsának kivételével, betöltő tagállam, vagy az e tagállam által kijelölt szervek részére az Unió fogyasztóvédelmi szakpolitikájával kapcsolatos elnökségi rendezvények szervezéséhez nyújtott támogatás, legfeljebb az elszámolható költségek 50 %-a;
f)
az 5. cikk (6) bekezdése értelmében a tagállamok fogyasztói ügyekért felelős hatóságainak és a 7. cikk szerint részt vevő harmadik országok megfelelő hatóságainak intézkedéseihez nyújtott támogatás, legfeljebb az elszámolható költségek 50 %-a, kivéve az éves munkaprogramokban meghatározott kivételesen hasznos intézkedéseket, amelyek esetében az elszámolható költségekhez való uniós hozzájárulás mértéke legfeljebb 70 % lehet;
g)
az 5. cikk (7) bekezdése értelmében a tagállamokban és a 7. cikk szerint részt vevő harmadik országokban a jogérvényesítés területén dolgozó tisztviselők cseréjéhez kapcsolódó utazási költségekhez és napidíjakhoz nyújtott támogatás;
h)
az 5. cikk (8) bekezdése értelmében egy tagállam vagy a 7. cikkben említett harmadik ország által kijelölt szervek intézkedéseihez nyújtott támogatás, legfeljebb az elszámolható költségek 70 %-a;
i)
az 5. cikk (9) bekezdése szerint a nemzeti fogyasztói panaszkezelő szervek tevékenységéhez nyújtott támogatás, legfeljebb az elszámolható költségek 50 %-a.
(3) Egy intézkedés a következő esetekben minősül a (2) bekezdés f) pontja szerinti kivételesen hasznos intézkedésnek:
a)
a 2006/2004/EK rendelettel összhangban a Bizottságnak bejelentett hatóságok részére nyújtott támogatás esetében akkor, ha az intézkedésben legalább hat tagállam vesz részt, vagy az olyan szabálysértéssel kapcsolatos, amely legalább két tagállamban kárt okoz vagy okozhat;
b)
a fogyasztási cikkek biztonságosságáért felelős hatóságoknak nyújtott támogatás esetében akkor, ha az intézkedés legalább tíz olyan tagállam bevonásával zajlik, amely részt vesz a tagállamok termékbiztonsággal kapcsolatos ügyekben illetékes hatóságainak a 2001/95/EK irányelv 10. cikkében említett európai hálózatában, vagy ha az intézkedés hozzájárul az uniós jogi aktusokban meghatározott, a fogyasztási cikkek biztonságossága területén zajló piacfelügyeleti tevékenységek végrehajtásához.
9. cikk
Adminisztratív és technikai segítségnyújtás
(1) A program pénzügyi kerete fedezheti a program irányításához és a célkitűzéseinek megvalósításához szükséges előkészítő, monitoring-, ellenőrzési, auditálási és értékelési tevékenységhez tartozó költségeket is, ideértve minden, az Unió politikai prioritásairól szóló intézményi kommunikációt - amennyiben azok kapcsolódnak a rendelet általános célkitűzéséhez -, továbbá minden, a Bizottság által a program irányítására fordított technikai és adminisztratív segítségnyújtási kiadást.
(2) Az előkészítő, monitoring-, ellenőrzési, auditálási és értékelési tevékenységhez, továbbá az (1) bekezdésben említett technikai és adminisztratív segítségnyújtáshoz kapcsolódó költségek fedezésére szánt teljes összeg nem haladhatja meg a program részére elkülönített pénzügyi keret 12 %-át.
10. cikk
Végrehajtási módszerek
A Bizottság a 966/2012/EU, Euratom rendelet 58. cikkében említett irányítási módszerek alkalmazásával hajtja végre a programot.
11. cikk
Összhang és egymást kiegészítő jelleg más politikákkal
A Bizottság a tagállamokkal együttműködésben biztosítja az összhangot és az egymást kiegészítő jelleget a program és más kapcsolódó uniós politikák, eszközök és cselekvések között, különösen a 2014 és 2020 közötti időszakra vonatkozó, többéves „Jogok, egyenlőség és polgárság” program (14) keretében.
12. cikk
Éves munkaprogramok
A Bizottság a programot éves munkaprogramokkal hajtja végre. Az éves munkaprogramok révén - következetes módon - végre kell hajtani a 2. és a 3. cikkben kitűzött célokat, valamint a 4. cikkben foglalt és az I. mellékletben tovább pontosított intézkedéseket.
A Bizottság az éves munkaprogramokat végrehajtási jogi aktusok formájában fogadja el, az e rendelet 16. cikkének (2) bekezdésében említett tanácsadó bizottsági eljárásnak megfelelően. A végrehajtási jogi aktusoknak magukban kell foglalniuk a 966/2012/EU, Euratom rendeletben meghatározott elemeket, különösen pedig a következőket:
a)
az e rendelet 4. cikke és I. melléklete szerinti intézkedések végrehajtása, valamint a pénzügyi források indikatív elosztása;
b)
a tervezett ajánlattételi és pályázati felhívások ütemezése.
13. cikk
Értékelés és terjesztés
(1) A Bizottság kérésére a tagállamok információkat szolgáltatnak a program végrehajtásáról és hatásairól.
(2) A Bizottság:
a)
2017. szeptember 30-ig:
i.
áttekinti az intézkedések céljainak teljesítésében elért eredményeket (az eredmények és hatások szintjén), a 4. cikkben foglalt támogatható intézkedések és az I. mellékletben említett egyedi intézkedések végrehajtásának aktuális helyzetét, a pénzeszközöknek a kedvezményezettek részére történő kiosztását az 5. cikkben foglalt feltételeknek megfelelően, a források felhasználásának hatékonyságát és európai többletértékét, a fogyasztóvédelem területén lezajlott fejleményekre tekintettel, az intézkedések megújítására, módosítására vagy felfüggesztésére vonatkozó döntés meghozatala céljából;
ii.
értékelési jelentést nyújt be az elvégzett áttekintésről az Európai Parlament és a Tanács részére;
b)
2017. december 31-ig adott esetben jogalkotási javaslatot nyújt be vagy - a (3) bekezdésre is figyelemmel - felhatalmazáson alapuló jogi aktust fogad el.
Az értékelési jelentésnek ki kell térnie az egyszerűsítési lehetőségekre, azok belső és külső koherenciájára, valamint arra is, hogy a célkitűzések továbbra is relevánsak-e, és hogy az intézkedések hozzájárulnak-e az intelligens, fenntartható és inkluzív növekedés uniós prioritásainak megvalósításához. Figyelembe kell vennie az előző program hosszú távú hatásának értékelésekor kapott eredményeket.
A program hosszabb távú eredményei és hatásainak fenntarthatósága is értékelésre kerül, hogy az értékelés eredménye felhasználható legyen egy későbbi program megújításával, módosításával vagy felfüggesztésével kapcsolatos döntés során.
(3) Annak érdekében, hogy figyelembe lehessen venni azt is, ha a (2) bekezdésben említett értékelési jelentés azt állapítja meg, hogy az I. mellékletben foglalt egyedi intézkedések végrehajtására 2016. december 31-ig nem került sor, és azokat a program lezárultáig nem lehet végrehajtani, beleértve azt is, hogy a szóban forgó egyedi intézkedések már nem relevánsak a 2. és a 3. cikkben kitűzött célok teljesítése szempontjából, a Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy a 15. cikknek megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el az I. melléklet oly módon történő módosítására, hogy az érintett egyedi intézkedéseket törli a mellékletből.
(4) A Bizottság az e rendelet alapján végrehajtott intézkedések eredményeit nyilvánosan hozzáférhető formában közzéteszi.
14. cikk
Az Unió pénzügyi érdekeinek védelme
(1) A Bizottság megfelelő intézkedésekkel - csalás, korrupció és más jogellenes cselekmények elleni megelőző intézkedésekkel, hatásos ellenőrzésekkel, szabálytalanság feltárása esetén a jogtalanul kifizetett összegek visszafizettetésével, valamint szükség esetén hatékony, arányos és visszatartó erejű közigazgatási és pénzügyi szankciókkal - biztosítja, hogy az Unió pénzügyi érdekei az e rendelet alapján finanszírozott intézkedések végrehajtása során ne sérüljenek.
(2) A Bizottság és képviselői, valamint az Európai Számvevőszék jogosult dokumentumalapú és helyszíni ellenőrzést végezni a támogatások kedvezményezettjeinél, valamint az e rendelet alapján uniós forrásokban részesülő vállalkozóknál és alvállalkozóknál.
(3) Az Európai Csalás Elleni Hivatal (OLAF) - a 883/2013/EU, Euratom európai parlamenti és tanácsi rendeletben (15), valamint a 2185/96/Euratom, EK tanácsi rendeletben (16) foglalt eljárásoknak megfelelően - nyomozásokat, többek között helyszíni ellenőrzéseket és vizsgálatokat folytathat annak megállapítására, hogy elkövettek-e valamely támogatási megállapodással, támogatási határozattal vagy az e rendelet alapján finanszírozott szerződéssel összefüggésben az Unió pénzügyi érdekeit sértő csalást, korrupciót vagy más jogellenes cselekményt.
(4) Az (1), a (2) és a (3) bekezdés sérelme nélkül az e program végrehajtása keretében harmadik országokkal és nemzetközi szervezetekkel kötött együttműködési megállapodásoknak, továbbá a rendelet végrehajtása keretében létrejött szerződéseknek, támogatási megállapodásoknak és támogatási határozatoknak olyan rendelkezéseket kell tartalmazniuk, amelyek kifejezetten felhatalmazzák a Bizottságot, az Európai Számvevőszéket és az OLAF-ot arra, hogy saját hatáskörüknek megfelelően lefolytassák az említett ellenőrzéseket és nyomozásokat.
15. cikk
A felhatalmazás gyakorlása
(1) A felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására vonatkozóan a Bizottság részére adott felhatalmazás gyakorlásának feltételeit e cikk határozza meg.
(2) A Bizottságnak a 3. cikk (3) bekezdésében és a 13. cikk (3) bekezdésében említett felhatalmazása a program időtartamára szól.
(3) Az Európai Parlament vagy a Tanács bármikor visszavonhatja a 3. cikk (3) bekezdésében és a 13. cikk (3) bekezdésében említett felhatalmazást. A visszavonásról szóló határozat megszünteti az abban meghatározott felhatalmazást. Az említett határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon vagy a határozatban megjelölt napon lép hatályba. A határozat nem érinti a már hatályban lévő, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok érvényességét.
(4) A Bizottság a felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadását követően haladéktalanul és egyidejűleg értesíti arról az Európai Parlamentet és a Tanácsot.
(5) A 3. cikk (3) bekezdése és a 13. cikk (3) bekezdése értelmében elfogadott, felhatalmazáson alapuló jogi aktus csak akkor lép hatályba, ha az Európai Parlament vagy a Tanács a jogi aktusról szóló értesítés kézhezvételétől számított 2 hónapon belül nem emel ellene kifogást, vagy ha az Európai Parlament és a Tanács az említett időszak lejárta előtt értesíti a Bizottságot arról, hogy nem emel kifogást. Az Európai Parlament vagy a Tanács kezdeményezésére az említett időtartam 2 hónappal meghosszabbodik.
16. cikk
Bizottsági eljárás
(1) A Bizottság munkáját egy bizottság segíti. Ez a bizottság egy, a 182/2011/EU rendelet értelmében vett bizottságot jelent.
(2) Az e bekezdésre történő hivatkozáskor a 182/2011/EU rendelet 4. cikkét kell alkalmazni.
17. cikk
Átmeneti intézkedések
(1) Az 1926/2006/EK határozat 6. cikkét továbbra is alkalmazni kell a határozat hatálya alá tartozó, 2013. december 31-ig le nem záruló intézkedések esetében. Tehát a programra vonatkozó pénzügyi keret fedezheti továbbá a program és az 1926/2006/EK határozat alapján elfogadott intézkedések közötti átmenet biztosításához szükséges technikai és adminisztratív segítséggel kapcsolatos kiadásokat.
(2) Szükség esetén előirányzatok vehetők fel a 2020. december 31. utáni költségvetésbe a 9. cikkben meghatározott kiadások fedezésére, hogy kezelni lehessen a 2020. december 31-ig le nem záruló intézkedéseket.
18. cikk
Hatályon kívül helyezés
Az 1926/2006/EK határozat 2014. január 1-jétől kezdődően hatályát veszti.
19. cikk
Hatálybalépés és az alkalmazás dátuma
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában történő kihirdetését követőnapon lép hatályba.
Ezt a rendeletet 2014. január 1-jétől kell alkalmazni.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Strasbourgban, 2014. február 26-án.