EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2013/53/EU
af 20. november 2013
om fritidsfartøjer og personlige fartøjer og om ophævelse af direktiv 94/25/EF
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 114,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 94/25/EF af 16. juni 1994 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om fritidsfartøjer (3) blev vedtaget i forbindelse med etableringen af det indre marked for at harmonisere fritidsfartøjers sikkerhedsegenskaber i alle medlemsstater og fjerne hindringer for handel med fritidsfartøjer mellem medlemsstaterne.
(2)
Oprindeligt omfattede direktiv 94/25/EF kun fritidsfartøjer med en mindste skroglængde på 2,5 m og en maksimal længde på 24 m. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/44/EF af 16. juni 2003 om ændring af direktiv 94/25/EF (4) udvidede anvendelsesområdet for direktiv 94/25/EF til at omfatte vandscootere (personlige fartøjer) og integrerede miljøbeskyttelseskrav i det ændrede direktiv ved at fastlægge grænseværdier for udstødningsemissioner (CO, HC, NOx og partikler) og støjemissioner for fremdriftsmotorer, både motorer med kompressionstænding og motorer med gnisttænding.
(3)
Direktiv 94/25/EF er baseret på principperne i den nye metode, jf. Rådets resolution af 7. maj 1985 om en ny metode i forbindelse med teknisk harmonisering og standarder (5). Det fastsætter således kun de væsentlige krav til fritidsfartøjer, mens de tekniske detaljer vedtages af Den Europæiske Standardiseringsorganisation (CEN) og Den Europæiske Komité for Elektroteknisk Standardisering (Cenelec) i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/34/EF af 22. juni 1998 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter samt forskrifter for informationssamfundets tjenester (6). Produkter, der er i overensstemmelse med således fastsatte harmoniserede standarder, hvis referencenumre er offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende, formodes at være i overensstemmelse med kravene i direktiv 94/25/EF. Erfaringen viser, at disse grundprincipper har fungeret godt i denne sektor og bør bevares og endda fremmes yderligere.
(4)
Den teknologiske udvikling på markedet har imidlertid givet anledning til nye spørgsmål med hensyn til miljøkravene i direktiv 94/25/EF. For at tage højde for denne udvikling og skabe klarhed om de rammer, inden for hvilke produkter omfattet af dette direktiv må markedsføres, bør visse aspekter af direktiv 94/25/EF revideres og forbedres, og direktivet bør af klarhedshensyn ophæves og erstattes af nærværende direktiv.
(5)
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 765/2008 af 9. juli 2008 om kravene til akkreditering og markedsovervågning i forbindelse med markedsføring af produkter (7) fastsætter horisontale bestemmelser om akkreditering af overensstemmelsesvurderingsorganer, om CE-mærkning og om rammerne for Unionens markedsovervågning af og kontrol med produkter, der indføres på EU-markedet, der også finder anvendelse på produkter omfattet af dette direktiv.
(6)
Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 768/2008/EF af 9. juli 2008 om fælles rammer for markedsføring af produkter (8) fastlægger fælles principper og referencebestemmelser for lovgivning, der baseres på principperne i den nye metode. For at sikre sammenhæng med anden sektorbestemt produktlovgivning bør visse bestemmelser i dette direktiv tilpasses nævnte afgørelse, medmindre særlige forhold i sektoren kræver andre løsninger. Derfor bør visse definitioner, generelle forpligtelser for de erhvervsdrivende, formodning om overensstemmelse, regler for CE-mærkningen, krav til overensstemmelsesvurderingsorganer og notifikationsprocedurer samt bestemmelserne om de procedurer, der skal anvendes i tilfælde af produkter, der udgør en risiko, tilpasses afgørelsen. I Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1025/2012 af 25. oktober 2012 om europæisk standardisering (9) fastsættes en procedure for indsigelser mod harmoniserede standarder, i tilfælde af at sådanne standarder ikke fuldt ud opfylder kravene i dette direktiv.
(7)
For at fremme de erhvervsdrivendes og de nationale myndigheders forståelse og ensartede anvendelse af dette direktiv bør anvendelsesområdet for og nogle af definitionerne i direktiv 94/25/EF tydeliggøres. Det bør især gøres klart, at amfibiefartøjer ikke falder ind under dette direktivs anvendelsesområde. Det er også nødvendigt at specificere, hvilken slags kanoer og kajakker der ikke falder ind under dette direktivs anvendelsesområde, og at præcisere, at kun personlige fartøjer beregnet til sport og fritid er omfattet af dette direktiv.
(8)
Det er også hensigtsmæssigt at definere »vandfartøj bygget til eget brug«, »skroglængde« og »privat importør« specifikt for denne sektor for at fremme forståelsen og en ensartet anvendelse af dette direktiv. Det er nødvendigt at udvide den nuværende definition af »fremdriftsmotor« til også at omfatte innovative fremdriftsløsninger.
(9)
Produkter omfattet af dette direktiv, som bringes i omsætning eller ibrugtages i Unionen, bør opfylde kravene i den relevante EU-lovgivning, og de erhvervsdrivende bør være ansvarlige for produkternes overensstemmelse i forhold til den rolle, de hver især spiller i forsyningskæden, for at sikre et højt niveau af beskyttelse af samfundsinteresser, såsom sundhed og sikkerhed, samt forbruger- og miljøbeskyttelse og for at sikre fair konkurrencebetingelser på Unionens marked.
(10)
Alle erhvervsdrivende i forsynings- og distributionskæden bør træffe egnede foranstaltninger for at sikre, at produkter omfattet af dette direktiv ikke udgør nogen risiko for menneskers sundhed og sikkerhed, for ejendom eller for miljøet, når de er korrekt bygget og vedligeholdt, og at de kun bringer produkter, som opfylder den relevante EU-lovgivning, i omsætning. Dette direktiv bør sikre en klar og forholdsmæssigt afpasset fordeling af forpligtelserne svarende til hver enkelt aktørs rolle i forsynings- og distributionskæden.
(11)
Da visse opgaver kun kan udføres af fabrikanten, er det nødvendigt at sondre klart mellem fabrikanten og aktørerne længere nede i distributionskæden. Det er desuden nødvendigt klart at sondre mellem importøren og distributøren, da det er importøren, der indfører produkter fra tredjelande til EU-markedet. Importøren bør derfor sikre, at disse produkter opfylder gældende krav i Unionen.
(12)
Fabrikanten er med sin detaljerede viden om konstruktions- og fremstillingsprocessen den, der bedst kan stå for den fuldstændige overensstemmelsesvurderingsprocedure. Overensstemmelsesvurderingen bør derfor fortsat alene være fabrikantens ansvar.
(13)
Det er nødvendigt at sikre, at produkter omfattet af dette direktiv fra tredjelande, som indføres på EU-markedet, opfylder alle gældende EU-krav, og navnlig at fabrikanterne har underkastet disse produkter hensigtsmæssige vurderingsprocedurer. Der bør derfor fastsættes bestemmelse om, at importører skal sikre sig, at de produkter, de bringer i omsætning på markedet, opfylder gældende krav, og at de ikke bringer produkter i omsætning, der ikke opfylder sådanne krav, eller som udgør en risiko. Af samme grund bør der også fastsættes bestemmelser om, at importørerne skal sikre sig, at der er gennemført overensstemmelsesvurderingsprocedurer, og at der forefindes CE-mærkning og dokumentation fra fabrikanternes side, der er tilgængelig for tilsynsmyndighedernes inspektion.
(14)
Når distributøren gør et produkt omfattet af dette direktiv tilgængeligt på markedet, efter at det er bragt i omsætning af fabrikanten eller importøren, bør vedkommende handle med fornøden omhu for at sikre, at hans håndtering af produktet ikke indvirker negativt på produktets opfyldelse af gældende krav. Både importører og distributører forventes at handle med fornøden omhu i forhold til gældende krav, når de bringer produkter i omsætning eller gør dem tilgængelige på markedet.
(15)
Når en importør bringer et produkt omfattet af dette direktiv i omsætning, bør vedkommende på produktet anføre sit navn og den adresse, hvor vedkommende kan kontaktes. Der bør kunne gøres undtagelse herfra i tilfælde, hvor en komponents størrelse eller art gør det umuligt at anføre navn og adresse.
(16)
En erhvervsdrivende, der enten bringer et produkt i omsætning under sit eget navn eller varemærke eller ændrer et produkt på en sådan måde, at overensstemmelsen med gældende krav kan blive berørt, bør anses for at være fabrikanten og påtage sig en fabrikants forpligtelser.
(17)
Distributører og importører er tæt på markedet og bør derfor inddrages i de markedsovervågningsopgaver, der udføres af de kompetente nationale myndigheder, og være parate til at bidrage aktivt ved at give disse myndigheder alle nødvendige oplysninger om det pågældende produkt.
(18)
Import af fritidsfartøjer og personlige fartøjer fra tredjelande af fysiske eller juridiske personer, der er etableret i Unionen, er et særligt træk ved denne sektor. Direktiv 94/25/EF indeholder imidlertid nogle få bestemmelser, der finder anvendelse på eller kan betragtes, som om de finder anvendelse på private importører med hensyn til udførelse af overensstemmelsesvurdering (vurdering efter bygning). Der er derfor behov for at præcisere private importørers forpligtelser, som i princippet bør harmoniseres med fabrikanternes forpligtelser, dog med nogle undtagelser, i betragtning af at deres aktiviteter ikke er kommercielle aktiviteter.
(19)
Hvis et produkt kan spores gennem hele forsyningskæden, bidrager dette til at gøre markedsovervågningen enklere og mere effektiv. Et effektivt sporbarhedssystem gør det lettere for markedsovervågningsmyndighederne at spore en erhvervsdrivende, der har gjort produkter, der ikke opfylder kravene, tilgængelige på markedet.
(20)
Af hensyn til klarheden og konsekvensen i forhold til andre direktiver efter den nye metode er det nødvendigt eksplicit at angive, at produkter omfattet af dette direktiv kun må bringes i omsætning eller ibrugtages, hvis de opfylder det generelle krav om, at de ikke må udgøre en fare for menneskers sundhed og sikkerhed eller for ejendom eller miljøet, og kun hvis de opfylder de væsentlige krav i dette direktiv.
(21)
For motorer til nautisk brug som fremdriftsmotorer, hvis udgangsmotor allerede er typegodkendt i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/68/EF af 16. december 1997 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om foranstaltninger mod emission af forurenende luftarter og partikler fra forbrændingsmotorer til montering i mobile ikkevejgående maskiner (10) eller Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 595/2009 af 18. juni 2009 om typegodkendelse af motorkøretøjer og motorer med hensyn til emissioner fra tunge erhvervskøretøjer (Euro VI) og om adgang til reparations- og vedligeholdelsesinformationer om køretøjer (11), bør personer, der tilpasser motorer, kunne stole på de overensstemmelsesbeviser, der er udstedt af den oprindelige motorfabrikant, hvis tilpasningerne ikke har ændret ved emissionskarakteristika.
(22)
Forskellige løsninger til en yderligere reduktion af udstødningsemissioner fra motorer til fritidsfartøjer er blevet vurderet i den rapport om mulighederne for yderligere at forbedre miljøegenskaberne for fritidsfartøjers motorer, som er blevet forelagt i henhold til artikel 2 i direktiv 2003/44/EF. I rapporten blev det konkluderet, at det ville være hensigtsmæssigt at fastsætte strengere grænseværdier end de værdier, der er fastsat i direktiv 2003/44/EF. Grænseværdierne bør fastsættes på et niveau, der afspejler udviklingen af renere teknologi til marine motorer, og som muliggør fremskridt hen imod en harmonisering af udstødningsemissioner på verdensplan. Grænseværdierne for CO bør dog hæves for at gøre det muligt at opnå en betydelig reduktion af andre luftforurenende stoffer med henblik på at afspejle, hvad der er teknologisk muligt, og for at opnå den hurtigst mulige gennemførelse, idet det sikres, at de socioøkonomiske indvirkninger på denne økonomiske sektor er acceptable.
(23)
Afhængigt af brændstof- og effektkategori bør de prøvningscyklusser for motorer til marin brug, der er beskrevet i de relevante harmoniserede standarder, anvendes, og indtil de er tilgængelige, dem, der er beskrevet i den relevante ISO-standard, under hensyntagen til de værdier, der er fastsat i bilag I, del B, punkt 2.3. Der bør udvikles testcyklusser for alle forbrændingsmotorer, som indgår i fremdriftssystemer, herunder hybridfremdriftsanlæg.
(24)
De prøvningsbrændstoffer, der anvendes til at vurdere fartøjers overensstemmelse med udstødningsemissioner, bør afspejle sammensætningen af brændstoffer anvendt på det relevante marked, og derfor bør europæiske prøvningsbrændstoffer anvendes ved typegodkendelse i Unionen. Da fabrikanter fra tredjelande måske ikke har adgang til europæiske referencebrændstoffer, er det nødvendigt at tillade, at de godkendende myndigheder accepterer, at motorer prøves med andre referencebrændstoffer. Valget af referencebrændstoffer bør dog begrænses til specifikationer fastsat i relevante ISO-standarder for at sikre prøvningsresultaternes kvalitet og sammenlignelighed.
(25)
For at bidrage til beskyttelsen af havmiljøet er det hensigtsmæssigt at vedtage et krav om obligatorisk montering af holdingtanke i vandfartøjer udstyret med toilet.
(26)
Ulykkesstatistikkerne viser, at risikoen for, at beboelige flerskrogsfritidsfartøjer kæntrer, er lille. Til trods for den ringe risiko bør der tages hensyn til, at risikoen for, at beboelige flerskrogsfritidsfartøjer kæntrer, foreligger, og hvis de kan kæntre, bør de holde sig flydende, når de ligger med bunden i vejret, og det skal være praktisk muligt at undslippe.
(27)
I overensstemmelse med nærhedsprincippet bør bestemmelserne i dette direktiv ikke berøre medlemsstaternes ret til at fastsætte krav, som de finder nødvendige vedrørende sejlads i visse farvande for at beskytte miljøet, herunder mod støjforurening, og vandvejenes infrastruktur og for at garantere sikkerheden på disse, forudsat at dette ikke kræver ændring af vandfartøjer, som er i overensstemmelse med dette direktiv, og forudsat at disse bestemmelser er berettigede og står i et rimeligt forhold til det mål, der skal nås.
(28)
CE-mærkningen, der angiver et produkts overensstemmelse, er den synlige konsekvens af en komplet evalueringsproces, der omfatter overensstemmelsesvurdering i bred forstand. Forordning (EF) nr. 765/2008 indeholder de generelle principper for CE-mærkningen. Der bør i dette direktiv fastsættes regler for anbringelsen af CE-mærkningen på vandfartøjer, komponenter og fremdriftsmotorer. Det er hensigtsmæssigt at udvide forpligtelsen til CE-mærkning til også at omfatte alle indenbordsmotorer og hækmotorer uden integreret udstødningssystem, som anses for at opfylde de væsentlige krav i dette direktiv.
(29)
Det er afgørende at indskærpe over for fabrikanter, private importører og brugere, at fabrikanten ved at anbringe CE-mærkningen på produktet erklærer, at produktet opfylder alle gældende krav, og påtager sig det fulde ansvar herfor.
(30)
CE-mærkningen bør være den eneste overensstemmelsesmærkning til angivelse af, at et produkt omfattet af dette direktiv er i overensstemmelse med Unionens harmoniseringslovgivning. Benyttelse af anden form for mærkning bør dog også være tilladt, forudsat at denne bidrager til at forbedre forbrugerbeskyttelsen og ikke er omfattet af Unionens harmoniseringslovgivning.
(31)
For at sikre, at de væsentlige krav opfyldes, er det nødvendigt at fastsætte bestemmelser om passende overensstemmelsesvurderingsprocedurer, som fabrikanten skal følge. Sådanne procedurer bør fastsættes med henvisning til overensstemmelsesvurderingsmodulerne fastlagt i afgørelse nr. 768/2008/EF. Disse procedurer bør udformes på grundlag af den risikograd, som vandfartøjer, motorer og komponenter dertil repræsenterer. Hver overensstemmelseskategori bør derfor suppleres med en egnet procedure eller et valg mellem flere ækvivalente procedurer.
(32)
Erfaringen viser, at det er hensigtsmæssigt at tillade en bredere vifte af overensstemmelsesvurderingsmoduler for komponenter: For så vidt angår overensstemmelsesvurderinger af krav til udstødnings- og støjemissioner bør der skelnes mellem tilfælde, hvor harmoniserede standarder er blevet anvendt, og tilfælde, hvor de ikke er blevet anvendt, fordi det i sidstnævnte tilfælde er berettiget at kræve en strengere overensstemmelsesvurderingsprocedure. Desuden bør muligheden for at anvende referencefartøjsdata til støjemissionsprøvning fjernes som overflødig, fordi den ikke er blevet anvendt i praksis.
(33)
For at give klare oplysninger om acceptable sejlforhold for vandfartøjer, bør titlerne på vandfartøjskonstruktionskategorierne kun være baseret på de grundlæggende stedlige navigationsforhold, nemlig vindstyrke og signifikant bølgehøjde. Fire konstruktionskategorier, A, B, C og D, angiver skalaerne for vindstyrke og signifikant bølgehøjde med henblik på konstruktion med forklarende bemærkninger.
(34)
Direktiv 94/25/EF indeholder regler om vurdering af fritidsfartøjer efter bygning, udført af en fysisk eller juridisk person etableret i Unionen, som bringer produktet i omsætning eller tager det i brug, i tilfælde, hvor fabrikanten ikke opfylder sine forpligtelser med hensyn til produktets overensstemmelse med direktivet. Af hensyn til konsekvensen er det hensigtsmæssigt at udvide vurdering efter bygning til ikke blot at omfatte fritidsfartøjer, men også personlige fartøjer. Af hensyn til klarheden bør det specificeres, i hvilke situationer vurdering efter bygning kan anvendes. Desuden bør dens anvendelse for så vidt angår import begrænses til ikkekommerciel import gennemført af private importører for at forhindre misbrug af vurdering efter bygning til kommercielle formål. Der er også behov for at udvide forpligtelsen for den person, der anmoder om vurdering efter bygning, til at forelægge dokumentation for det bemyndigede organ for at sikre, at det kan foretage en pålidelig overensstemmelsesvurdering af produktet.
(35)
Eftersom det er nødvendigt at sikre, at overensstemmelsesvurderingsorganerne foretager vurderinger af produkter omfattet af dette direktiv på et ensartet højt niveau i hele Unionen, og eftersom alle sådanne organer bør udøve deres funktioner på samme niveau og på fair konkurrencemæssige vilkår, bør der fastsættes obligatoriske krav til overensstemmelsesvurderingsorganer, der ønsker at få bemyndigelse til at udføre de i dette direktiv omhandlede overensstemmelsesvurderingsopgaver.
(36)
For at sikre et ensartet kvalitetsniveau ved overensstemmelsesvurderingen af produkter omfattet af dette direktiv er det ikke blot nødvendigt at konsolidere de krav, som skal opfyldes af overensstemmelsesvurderingsorganer, der ønsker at blive bemyndiget, men også parallelt hermed at fastsætte krav, som bemyndigende myndigheder og andre organer, som er involveret i vurdering, notifikation og overvågning af bemyndigede organer, skal opfylde.
(37)
Forordning (EF) nr. 765/2008 supplerer og styrker den eksisterende ramme for markedsovervågning af produkter, der er omfattet af Unionens harmoniseringslovgivning, herunder produkter omfattet af dette direktiv. Medlemsstaterne bør derfor tilrettelægge og udføre markedsovervågning af disse produkter i overensstemmelse med nævnte forordning og, når dette er relevant, i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/95/EF af 3. december 2001 om produktsikkerhed i almindelighed (12).
(38)
For at øge gennemsigtigheden og begrænse sagsbehandlingstiden er det nødvendigt at forbedre den eksisterende beskyttelsesprocedure, der giver Kommissionen mulighed for at undersøge berettigelsen af en foranstaltning gennemført af en medlemsstat over for produkter, som den anser for ikke at være overensstemmende, med henblik på at gøre den mere effektiv og gøre brug af den ekspertise, der findes i medlemsstaterne.
(39)
Den eksisterende ordning bør suppleres af en procedure, hvorved de berørte parter får mulighed for at blive orienteret om iværksatte foranstaltninger vedrørende produkter omfattet af dette direktiv, der udgør en risiko for menneskers sundhed og sikkerhed eller for andre aspekter vedrørende beskyttelse af samfundsinteresser. Herved vil markedsovervågningsmyndighederne i samarbejde med de relevante erhvervsdrivende også få mulighed for i en tidligere fase at gribe ind over for sådanne produkter.
(40)
I tilfælde, hvor medlemsstaterne og Kommissionen er enige om berettigelsen af en foranstaltning truffet af en medlemsstat, bør Kommissionen ikke inddrages yderligere.
(41)
For at tage hensyn til udviklingen inden for teknisk viden og nye videnskabelige resultater bør beføjelsen til at vedtage retsakter delegeres til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 290 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde for så vidt angår bilag I, del B, punkt 2.3, 2.4, 2.5 og 3, samt del C, punkt 3, og bilag V, VII og IX. Dette vil gøre det muligt for Kommissionen i fremtiden at inkludere prøvningscyklusser for hybridmotorer og indføre prøvningsbrændstoffer iblandet biobrændstoffer i tabellen over prøvningsbrændstoffer, når disse brændstoffer er blevet internationalt accepteret. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau. Kommissionen bør i forbindelse med forberedelsen og udarbejdelsen af delegerede retsakter sørge for samtidig, rettidig og hensigtsmæssig fremsendelse af relevante dokumenter til Europa-Parlamentet og Rådet.
(42)
For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af dette direktiv bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 af 16. februar 2011 om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser (13).
(43)
Rådgivningsproceduren bør anvendes til vedtagelse af gennemførelsesretsakter, som anmoder den bemyndigende medlemsstat om at træffe de nødvendige korrigerende foranstaltninger for så vidt angår bemyndigede organer, der ikke eller ikke længere opfylder kravene vedrørende deres notifikation.
(44)
Undersøgelsesproceduren bør anvendes til vedtagelse af gennemførelsesretsakter, der sikrer, at dette direktiv anvendes ensartet, især med hensyn til de supplerende bestemmelser i artikel 24 vedrørende overensstemmelsesvurderingsprocedurer og med hensyn til kravene til vandfartøjskonstruktionskategorier, vandfartøjsidentifikation, fabrikantplader, instruktionsbog, gasanlæg, forebyggelse af udledning, rapporteringsspørgeskema og skibslys.
(45)
Kommissionen bør ved gennemførelsesretsakter og, på grund af disses særlige karakter, uden at anvende forordning (EU) nr. 182/2011 fastlægge, hvorvidt medlemsstaternes foranstaltninger for så vidt angår produkter, der udgør en risiko for menneskers sundhed eller sikkerhed, for ejendom eller for miljøet, er berettigede.
(46)
Kommissionen bør vedtage gennemførelsesretsakter, der finder anvendelse straks, når det i behørigt begrundede tilfælde vedrørende overensstemmelsesvurdering, vandfartøjskonstruktionskategorier, skibslys, forebyggelse af udledning samt gasapparater, der udgør en risiko for menneskers sundhed eller sikkerhed, for ejendom eller for miljøet, er påkrævet af særligt hastende årsager.
(47)
I overensstemmelse med etableret praksis kan det i henhold til dette direktiv nedsatte udvalg spille en vigtig rolle i forbindelse med behandlingen af spørgsmål vedrørende direktivets anvendelse, som måtte blive rejst af dets formand eller af en repræsentant for en medlemsstat i henhold til udvalgets forretningsorden.
(48)
For at håndhæve overvågningen af direktivet og dettes virkning, bør medlemsstaterne udfylde et spørgeskema om dette direktivs anvendelse. Kommissionen udarbejder derefter et sammendrag og offentliggør en rapport om anvendelsen af dette direktiv.
(49)
Medlemsstaterne bør fastsætte regler om sanktioner for overtrædelse af dette direktiv og sikre, at de håndhæves. Sanktionerne bør være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelserne og have afskrækkende virkning.
(50)
For at give fabrikanter og erhvervsdrivende tilstrækkelig tid til at tilpasse sig kravene i dette direktiv er det nødvendigt, at der fastsættes en tilstrækkeligt lang overgangsperiode efter direktivets ikrafttrædelse, i hvilken produkter, der overholder direktiv 94/25/EF, stadig kan bringes i omsætning.
(51)
For at lette anvendelsen af dette direktiv for små og mellemstore fabrikanter af udenbords fremdriftsmotorer med gnisttænding med en effekt på 15 kW eller derunder og give dem mulighed for at tilpasse sig de nye krav, vil det være hensigtsmæssigt at fastsætte en særlig overgangsperiode for disse fabrikanter.
(52)
Målet for dette direktiv, nemlig at garantere et højt sundheds- og sikkerhedsniveau for mennesker og beskyttelse af miljøet og samtidig garantere, at det indre marked fungerer, gennem fastsættelse af harmoniserede krav til produkter omfattet af dette direktiv, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor, på grund af dets omfang og virkninger, bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går dette direktiv ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå dette mål.
(53)
Direktiv 94/25/EF bør derfor ophæves -
VEDTAGET DETTE DIREKTIV:
KAPITEL I
ALMINDELIGE BESTEMMELSER
Artikel 1
Genstand
Dette direktiv fastlægger kravene til konstruktion og fremstilling af de produkter, der er omhandlet i artikel 2, stk. 1, samt regler for deres frie bevægelighed inden for Unionen.
Artikel 2
Anvendelsesområde
1. Dette direktiv finder anvendelse på følgende produkter:
a)
fritidsfartøjer og delvis færdigbyggede fritidsfartøjer
b)
personlige fartøjer og delvis færdigbyggede personlige fartøjer
c)
komponenter anført i bilag II, når disse bringes i omsætning separat i Unionen, i det følgende benævnt »komponenter«
d)
fremdriftsmotorer, der er monteret eller specielt beregnet til montering i eller på vandfartøjer
e)
fremdriftsmotorer, der er monteret i eller på vandfartøjer, og som undergår en større ændring
f)
vandfartøjer, som undergår en større ombygning.
2. Dette direktiv finder ikke anvendelse på følgende produkter:
a)
for så vidt angår kravene til konstruktion og bygning i bilag I, del A:
i)
vandfartøjer, der udelukkende er konstrueret til konkurrencesejlads, herunder kaproningsbåde og robåde bestemt til træning, og som er betegnet som sådanne af fabrikanten
ii)
kanoer og kajakker konstrueret til fremdrift udelukkende ved menneskelig kraft, gondoler og vandcykler
iii)
surfbrætter konstrueret udelukkende til fremdrift ved vind og betjening af en eller flere personer, der står op
iv)
surfbrætter
v)
originale historiske vandfartøjer og individuelle reproduktioner af sådanne, der er konstrueret før 1950, og som hovedsagelig er bygget med originale materialer og er betegnet som sådanne af fabrikanten
vi)
forsøgsfartøjer, så længe de ikke bringes i omsætning på EU-markedet
vii)
vandfartøjer bygget til eget brug, såfremt de ikke efterfølgende inden for en periode på fem år fra vandfartøjets ibrugtagning bringes i omsætning på EU-markedet
viii)
vandfartøjer specielt beregnet til at skulle have en besætning og til erhvervsmæssig befordring af passagerer, jf. dog stk. 3, uanset antallet af passagerer
ix)
undervandsfartøjer
x)
luftpudefartøjer
xi)
hydrofoilfartøjer
xii)
dampdrevne vandfartøjer med ydre forbrænding, der anvender kul, koks, træ, olie eller gas som brændstof
xiii)
amfibiefartøjer, dvs. fartøjer, der er hjuldrevne eller har larvefødder, og som kan bevæge sig både til vands og på fast grund
b)
for så vidt angår kravene med hensyn til udstødningsemissioner i bilag I, del B:
i)
fremdriftsmotorer, der er monteret eller specielt beregnet til montering i følgende produkter:
-
vandfartøjer, der udelukkende er konstrueret til konkurrencesejlads, og som er betegnet som sådanne af fabrikanten
-
forsøgsfartøjer, forudsat at de ikke bringes i omsætning på EU-markedet
-
vandfartøjer specielt beregnet til at skulle have en besætning og til erhvervsmæssig befordring af passagerer, jf. dog stk. 3, uanset antallet af passagerer
-
undervandsfartøjer
-
luftpudefartøjer
-
hydrofoilfartøjer
-
amfibiefartøjer dvs. fartøjer, der er hjuldrevne eller har larvefødder, og som kan bevæge sig både til vands og på fast grund
ii)
originale historiske motorer og individuelle reproduktioner af sådanne, som er baseret på en konstruktion fra før 1950, som ikke er seriefremstillet, og som er monteret i de i litra a), nr. v) eller vii), omhandlede vandfartøjer
iii)
fremdriftsmotorer, der er bygget til eget brug, såfremt de ikke efterfølgende inden for en periode på fem år fra vandfartøjets ibrugtagning bringes i omsætning på EU-markedet
c)
for så vidt angår kravene med hensyn til støjemissioner i bilag I, del C:
i)
alle vandfartøjer omhandlet i litra b)
ii)
vandfartøjer bygget til eget brug, såfremt de ikke efterfølgende inden for en periode på fem år fra vandfartøjets ibrugtagning bringes i omsætning på EU-markedet.
3. Det forhold, at samme vandfartøj også kan anvendes til udlejning og til oplæring til sports- og fritidsformål, betyder ikke, at det udelukkes fra direktivets anvendelsesområde, hvis det bringes i omsætning på EU-markedet til rekreative formål.
Artikel 3
Definitioner
I dette direktiv forstås ved:
1) »vandfartøj«: ethvert fritidsfartøj eller personligt fartøj
2) »fritidsfartøj«: ethvert vandfartøj af enhver type med undtagelse af personlige vandfartøjer beregnet til sports- og fritidsformål, med en skroglængde på 2,5-24 m, uanset typen af fremdriftsmiddel
3) »personligt fartøj«: et vandfartøj beregnet til sports- og fritidsformål med en skroglængde på under 4 m, som anvender en fremdriftsmotor med vandstrålepumpe som hovedfremdriftsmiddel, og som er beregnet til at skulle betjenes af en eller flere personer, som sidder, står eller knæler på snarere end i skroget
4) »vandfartøj bygget til eget brug«: et vandfartøj, der hovedsagelig er bygget af den fremtidige bruger til eget brug
5) »fremdriftsmotor«: enhver forbrændingsmotor med gnist- eller kompressionstænding, som direkte eller indirekte anvendes til fremdrift
6) »større motorændring«: en ændring af en fremdriftsmotor, som vil kunne bevirke, at motoren overskrider de i bilag I, del B, fastsatte emissionsgrænseværdier, eller som forøger motorens mærkeeffekt med mere end 15 %
7) »større ombygning af vandfartøj«: en ombygning af et vandfartøj, der ændrer vandfartøjets fremdriftsmiddel, indebærer en større motorændring, eller ændrer vandfartøjet i en sådan grad, at det risikerer ikke at kunne leve op til e gældende væsentlige sikkerheds- og miljøkrav, der er fastlagt i dette direktiv
8) »fremdriftsmiddel«: den metode, hvormed vandfartøjet drives frem
9) »motorfamilie«: en af fabrikanten opstillet gruppe af motorer, der som følge af deres konstruktion svarer til hinanden med hensyn til udstødningsemissionskarakteristika eller støjemissionskarakteristika
10) »skroglængde«: længden på skroget målt i overensstemmelse med den harmoniserede standard
11) »gøre tilgængelig på markedet«: foretage enhver levering af et produkt med henblik på distribution, forbrug eller anvendelse på EU-markedet som led i erhvervsvirksomhed mod eller uden vederlag
12) »bringe i omsætning«: første tilgængeliggørelse af et produkt på EU-markedet
13) »ibrugtagning«: slutbrugerens første brug af et produkt omfattet af dette direktiv i Unionen
14) »fabrikant«: enhver fysisk eller juridisk person, som fremstiller et produkt eller får et produkt konstrueret eller fremstillet og bringer dette produkt i omsætning under sit navn eller varemærke
15) »bemyndiget repræsentant«: enhver i Unionen etableret fysisk eller juridisk person, som har modtaget en skriftlig fuldmagt fra fabrikanten til at handle på dennes vegne i forbindelse med varetagelsen af specifikke opgaver
16) »importør«: enhver fysisk eller juridisk person, der er etableret i Unionen, og som bringer et produkt fra et tredjeland i omsætning på EU-markedet
17) »privat importør«: enhver fysisk eller juridisk person, der er etableret i Unionen, og som i forbindelse med ikkeerhvervsmæssig aktivitet importerer et produkt fra et tredjeland til Unionen med den hensigt at ibrugtage det til eget brug
18) »distributør«: enhver fysisk eller juridisk person i forsyningskæden, bortset fra fabrikanten eller importøren, som gør et produkt tilgængeligt på markedet
19) »erhvervsdrivende«: fabrikanten, den bemyndigede repræsentant, importøren og distributøren
20) »harmoniseret standard«: harmoniseret standard som defineret i artikel 2, stk. 1, litra c), i forordning (EU) nr. 1025/2012
21) »akkreditering«: akkreditering som defineret i artikel 2, nr. 10), i forordning (EF) nr. 765/2008
22) »nationalt akkrediteringsorgan«: nationalt akkrediteringsorgan som defineret i artikel 2, nr. 11), i forordning (EF) nr. 765/2008
23) »overensstemmelsesvurdering«: en proces til påvisning af, om dette direktivs krav til et produkt er blevet opfyldt
24) »overensstemmelsesvurderingsorgan«: et organ, der udfører overensstemmelsesvurderingsopgaver, herunder kalibrering, afprøvning, certificering og inspektion
25) »tilbagekaldelse«: enhver foranstaltning, der har til formål at opnå, at et produkt, der allerede er gjort tilgængeligt for slutbrugeren, returneres
26) »tilbagetrækning«: enhver foranstaltning, der har til formål at forhindre, at et produkt i forsyningskæden gøres tilgængeligt på markedet
27) »markedsovervågning«: aktiviteter, der gennemføres, og foranstaltninger, der træffes af offentlige myndigheder for at sikre, at produkter er i overensstemmelse med de relevante krav i Unionens harmoniseringslovgivning og ikke er til fare for sundhed og sikkerhed eller andre aspekter vedrørende beskyttelse af samfundsinteresser
28) »CE-mærkning«: mærkning, hvormed fabrikanten angiver, at produktet er i overensstemmelse med alle gældende krav i Unionens harmoniseringslovgivning om anbringelse af denne mærkning
29) »Unionens harmoniseringslovgivning«: alle EU-retsforskrifter, som harmoniserer betingelserne for markedsføring af produkter.
Artikel 4
Væsentlige krav
1. De i artikel 2, stk. 1, omhandlede produkter må kun gøres tilgængelige eller tages i brug, hvis de ikke udgør nogen fare for menneskers sundhed og sikkerhed, for ejendom eller for miljøet, når de er korrekt vedligeholdt og anvendt i overensstemmelse med deres formål, og kun hvis de opfylder de relevante væsentlige krav i bilag I.
2. Medlemsstaterne sikrer, at de i artikel 2, stk. 1, omhandlede produkter ikke gøres tilgængelige på markedet eller ibrugtages, medmindre de opfylder kravene i stk. 1.
Artikel 5
Nationale bestemmelser for sejlads
Dette direktiv er ikke til hinder for, at medlemsstaterne vedtager bestemmelser om sejlads i bestemte farvande for at beskytte miljøet, vandvejenes infrastruktur og for at garantere vandvejenes sikkerhed, forudsat at dette ikke kræver nogen ændring af vandfartøjer, der er i overensstemmelse med dette direktiv, og forudsat at disse bestemmelser er berettigede og forholdsmæssigt afpassede.
Artikel 6
Fri bevægelighed
1. Medlemsstaterne må ikke forhindre, at vandfartøjer, som er i overensstemmelse med dette direktiv, gøres tilgængelige på markedet eller ibrugtages på deres område, jf. dog artikel 5.
2. Medlemsstaterne må ikke forhindre, at delvis færdigbyggede vandfartøjer gøres tilgængelige på markedet, hvis fabrikanten eller importøren i overensstemmelse med bilag III erklærer, at de er beregnet til at blive færdigbygget af andre.
3. Medlemsstaterne må ikke forhindre, at komponenter, der er i overensstemmelse med dette direktiv, og som er beregnet til indbygning i vandfartøjer i overensstemmelse med den erklæring fra fabrikant eller importør, der er omhandlet i artikel 15, gøres tilgængelige på markedet eller ibrugtages.
4. Medlemsstaterne må ikke forhindre, at følgende fremdriftsmotorer gøres tilgængelige på markedet eller ibrugtages:
a)
motorer, uanset om de er monteret i et vandfartøj eller ej, som er i overensstemmelse med dette direktiv
b)
motorer, der er monteret i vandfartøjer og typegodkendt i henhold til direktiv 97/68/EF, som er i overensstemmelse med trin III A-, III B- eller IV-emissionsgrænserne for CI-motorer til andre anvendelser end fartøjer på indre vandveje, lokomotiver og motorvogne, som fastsat i bilag I, punkt 4.1.2, til nævnte direktiv, og som er i overensstemmelse med dette direktiv med undtagelse af kravene med hensyn til udstødningsemissioner i bilag I, del B
c)
motorer, der er monteret i vandfartøjer og typegodkendt i henhold til forordning (EF) nr. 595/2009, og som er i overensstemmelse med dette direktiv med undtagelse af kravene med hensyn til udstødningsemissioner i bilag I, del B.
Første afsnit, litra b) og c), anvendes under forudsætning af, at den person, der tilpasser en motor til montering i et vandfartøj, sikrer, at det sker under fuld hensyntagen til de data og andre oplysninger, der er tilgængelige fra motorfabrikanten, med henblik på at sikre, at motoren, når den monteres i overensstemmelse med den monteringsvejledning, der udarbejdes af personen, der tilpasser motoren, fortsat lever op til kravene til udstødningsemissioner i henhold til enten direktiv 97/68/EF eller forordning (EF) nr. 595/2009, som angivet af fabrikanten. Som omhandlet i artikel 15 skal den person, der tilpasser motoren, erklære, at motoren vil fortsætte med at leve op til kravene til udstødningsemissioner i henhold til enten direktiv 97/68/EF eller forordning (EF) nr. 595/2009 som angivet af fabrikanten, når den monteres i overensstemmelse med den monteringsvejledning, der er udarbejdet af den person, der har tilpasset motoren.
5. Medlemsstaterne må ikke forhindre, at der på messer og udstillinger, ved demonstrationer og lignende arrangementer præsenteres produkter, som er omhandlet i artikel 2, stk. 1, men som ikke er i overensstemmelse med dette direktiv, forudsat at det ved synlig skiltning klart er anført, at de pågældende produkter ikke er i overensstemmelse med direktivet og hverken kan gøres tilgængelige eller tages i brug i Unionen, før en sådan overensstemmelse foreligger.
KAPITEL II
ERHVERVSDRIVENDES OG PRIVATE IMPORTØRERS FORPLIGTELSER
Artikel 7
Erhvervsdrivendes forpligtelser
1. Fabrikanten sikrer, når denne bringer sine produkter i omsætning på markedet, at de er konstrueret og fremstillet i overensstemmelse med kravene i artikel 4, stk. 1, og bilag I.
2. Fabrikanten udarbejder den krævede tekniske dokumentation i overensstemmelse med artikel 25 og gennemfører eller får gennemført den relevante overensstemmelsesvurderingsprocedure i henhold til artikel 19-22 og artikel 24.
Når et produkts overensstemmelse med gældende krav er blevet dokumenteret ved en sådan procedure, udarbejder fabrikanten en erklæring, jf. artikel 15, og mærker og anbringer CE-mærkningen som anført i artikel 17 og 18.
3. Fabrikanten opbevarer den tekniske dokumentation og en kopi af erklæringen, jf. artikel 15, i ti år, efter at produktet er blevet bragt i omsætning.
4. Fabrikanten sikrer, at der findes procedurer til sikring af produktionsseriers fortsatte overensstemmelse. Der skal i fornødent omfang tages hensyn til ændringer i et produkts konstruktion eller kendetegn og til ændringer i de harmoniserede standarder, som ligger til grund for overensstemmelseserklæringen af produktet.
Når det anses for hensigtsmæssigt som følge af de med et produkt forbundne risici, skal fabrikanten med henblik på beskyttelse af forbrugernes sundhed og sikkerhed foretage stikprøvekontrol af produkter, der er gjort tilgængelige på markedet, undersøge og om nødvendigt føre register over klager, produkter, der ikke opfylder kravene, og produkttilbagekaldelser og holde distributørerne orienteret om enhver sådan overvågning.
5. Fabrikanten sikrer, at hans produkter er forsynet med et type-, parti- eller serienummer eller en anden form for angivelse, ved hjælp af hvilken de kan identificeres, eller, hvis dette på grund af komponentens størrelse eller art ikke er muligt, at de krævede oplysninger fremgår af emballagen eller af et dokument, der ledsager produktet.
6. Fabrikantens navn, registrerede firmanavn eller registrerede varemærke og kontaktadresse skal fremgå af produktet eller, hvis dette ikke er muligt, af emballagen eller af et dokument, der ledsager produktet. Adressen skal være adressen på ét enkelt sted, hvor fabrikanten kan kontaktes.
7. Fabrikanten sikrer, at produktet ledsages af en brugsanvisning og sikkerhedsinformation i instruktionsbogen på et eller flere sprog, der er let forståelige for forbrugere og andre slutbrugere, som fastsat af den pågældende medlemsstat.
8. Hvis en fabrikant finder eller har grund til at tro, at et produkt, denne har bragt i omsætning, ikke er i overensstemmelse med dette direktiv, træffer fabrikanten straks de nødvendige korrigerende foranstaltninger for at bringe det pågældende produkt i overensstemmelse med lovgivningen eller om nødvendigt trække det tilbage fra markedet eller kalde det tilbage. Endvidere orienterer fabrikanten, hvis produktet udgør en risiko, straks de kompetente nationale myndigheder i de medlemsstater, hvor denne har gjort produktet tilgængeligt, herom og giver nærmere oplysninger om særlig den manglende overensstemmelse med lovgivningen og de korrigerende foranstaltninger, fabrikanten har truffet.
9. Fabrikanten skal på grundlag af en kompetent national myndigheds begrundede anmodning give myndigheden al den information og dokumentation, der er nødvendig for at konstatere produktets overensstemmelse med lovgivningen, på et sprog, der er let forståeligt for denne myndighed. Hvis myndigheden anmoder herom, samarbejder fabrikanten med den om foranstaltninger, der træffes for at undgå de risici, som produkter, denne har bragt i omsætning, udgør.
Artikel 8
Bemyndigede repræsentanter
1. Fabrikanten kan ved skriftlig fuldmagt udpege en bemyndiget repræsentant.
2. Forpligtelserne i henhold til artikel 7, stk. 1, og udarbejdelsen af teknisk dokumentation kan ikke være en del af den bemyndigede repræsentants fuldmagt.
3. En bemyndiget repræsentant udfører de opgaver, der er fastsat i den fuldmagt, denne har modtaget fra fabrikanten. Fuldmagten skal som minimum sætte den bemyndigede repræsentant i stand til:
a)
at sørge for, at en kopi af erklæringen, jf. artikel 15, og den tekniske dokumentation står til rådighed for de nationale markedsovervågningsmyndigheder i ti år, efter at produktet er bragt i omsætning
b)
på grundlag af den kompetente nationale myndigheds begrundede anmodning at give myndigheden al den information og dokumentation, der er nødvendig for at konstatere produktets overensstemmelse med lovgivningen
c)
at samarbejde med de nationale kompetente myndigheder, hvis disse anmoder herom, om foranstaltninger, der træffes for at undgå risici, som de produkter, der er omfattet af hans fuldmagt, udgør.
Artikel 9
Importørernes forpligtelser
1. Importøren må kun bringe produkter, der opfylder kravene, i omsætning på Unionens marked.
2. Før importøren bringer et produkt i omsætning, sikrer denne, at fabrikanten har gennemført den relevante overensstemmelsesvurderingsprocedure. Importøren sikrer, at fabrikanten har udarbejdet den tekniske dokumentation, at produktet er CE-mærket, jf. artikel 17, og er ledsaget af de dokumenter, der kræves i henhold til artikel 15 og i bilag I, del A, punkt 2.5, bilag I, del B, punkt 4, og bilag I, del C, punkt 2, og at fabrikanten har opfyldt kravene i artikel 7, stk. 5 og 6.
Hvis en importør finder eller har grund til at tro, at et produkt ikke er i overensstemmelse med kravene i artikel 4, stk. 1, og bilag I, må vedkommende ikke bringe produktet i omsætning, før det er blevet bragt i overensstemmelse med gældende krav. Derudover skal importøren, hvis produktet udgør en risiko, underrette fabrikanten samt markedsovervågningsmyndighederne herom.
3. Importørens navn, registrerede firmanavn eller registrerede varemærke og kontaktadresse skal fremgå af produktet eller, hvis dette i forbindelse med komponenter ikke er muligt, af dets emballage eller af et dokument, der ledsager produktet.
4. Importøren sikrer, at produktet ledsages af en brugsanvisning og sikkerhedsinformation i instruktionsbogen på et eller flere sprog, der er let forståelige for forbrugere og andre slutbrugere, som fastsat af den pågældende medlemsstat.
5. Importøren sikrer, at opbevarings- og transportbetingelserne for produkter, som denne har ansvaret for, ikke bringer deres overensstemmelse med kravene i artikel 4, stk. 1, og bilag I i fare.
6. Når det anses for hensigtsmæssigt som følge af de med et produkt forbundne risici, skal importøren med henblik på beskyttelse af forbrugernes sundhed og sikkerhed foretage stikprøvekontrol af produkter, der er gjort tilgængelige på markedet, undersøge og om nødvendigt føre register over klager, produkter, der ikke opfylder kravene, og produkttilbagekaldelser og holde distributørerne orienteret om enhver sådan overvågning.
7. Hvis en importør finder eller har grund til at tro, at et produkt, denne har bragt i omsætning, ikke er i overensstemmelse med dette direktiv, træffer importøren straks de nødvendige korrigerende foranstaltninger for at bringe det pågældende produkt i overensstemmelse med direktivet eller om nødvendigt trække det tilbage fra markedet eller kalde det tilbage. Endvidere orienterer importøren, hvis produktet udgør en risiko, straks de kompetente nationale myndigheder i de medlemsstater, hvor denne har gjort produktet tilgængeligt, herom og giver nærmere oplysninger om særlig den manglende overensstemmelse med lovgivningen og de korrigerende foranstaltninger, importøren har truffet.
8. Importøren opbevarer i ti år, efter at produktet er bragt i omsætning, en kopi af erklæringen, jf. artikel 15, så den står til rådighed for markedsovervågningsmyndighederne, og sikrer, at den tekniske dokumentation kan stilles til rådighed for disse myndigheder, hvis de anmoder herom.
9. Importøren giver efter en kompetent national myndigheds begrundede anmodning herom myndigheden al den information og dokumentation, der er nødvendig for at konstatere et produkts overensstemmelse med lovgivningen, på et for denne myndighed let forståeligt sprog. Hvis myndigheden anmoder herom, samarbejder importøren med den om foranstaltninger, der træffes for at undgå de risici, som produkter, denne har bragt i omsætning, udgør.
Artikel 10
Distributørens forpligtelser
1. Distributøren handler, når denne gør et produkt tilgængeligt på markedet, med fornøden omhu for så vidt angår kravene i dette direktiv.
2. Distributøren kontrollerer, før denne gør et produkt tilgængeligt på markedet, at det er forsynet med CE-mærkning, jf. artikel 17, at det er ledsaget af den dokumentation, der kræves i henhold til artikel 7, stk. 7, artikel 15 og bilag I, del A, punkt 2.5, bilag I, del B, punkt 4, og bilag I, del C, punkt 2, og af en brugsanvisning og sikkerhedsinformation på et eller flere sprog, der er let forståelige for forbrugere og andre slutbrugere i den medlemsstat, hvor produktet gøres tilgængeligt på markedet, og at fabrikanten og importøren har opfyldt kravene i artikel 7, stk. 5 og 6, og artikel 9, stk. 3.
Hvis en distributør finder eller har grund til at tro, at et produkt ikke er i overensstemmelse med kravene i artikel 4, stk. 1, og bilag I, må denne først gøre produktet tilgængeligt på markedet, efter at det er blevet bragt i overensstemmelse med gældende krav. Derudover underretter distributøren, hvis produktet udgør en risiko, fabrikanten eller importøren samt markedsovervågningsmyndighederne herom.
3. Distributøren sikrer, at opbevarings- og transportbetingelserne for et produkt, som denne har ansvaret for, ikke bringer dets overensstemmelse med kravene i artikel 4, stk. 1, og bilag I i fare.
4. Hvis en distributør finder eller har grund til at tro, at et produkt, denne har gjort tilgængeligt på markedet, ikke er i overensstemmelse med dette direktiv, sikrer distributøren sig, at der træffes de nødvendige korrigerende foranstaltninger for at bringe det pågældende produkt i overensstemmelse med lovgivningen eller om nødvendigt for at trække det tilbage fra markedet eller kalde det tilbage fra slutbrugerne. Endvidere orienterer distributøren, hvis produktet udgør en risiko, straks de kompetente nationale myndigheder i de medlemsstater, hvor denne har gjort produktet tilgængeligt på markedet, herom og giver nærmere oplysninger om særlig den manglende overensstemmelse med lovgivningen og de korrigerende foranstaltninger, distributøren har truffet.
5. Distributøren giver efter en kompetent national myndigheds begrundede anmodning denne myndighed al den information og dokumentation, der er nødvendig for at konstatere produktets overensstemmelse med lovgivningen. Distributøren samarbejder, hvis denne myndighed anmoder herom, med den om foranstaltninger, der træffes for at undgå de risici, som produkter, denne har gjort tilgængelige på markedet, udgør.
Artikel 11
Tilfælde, hvor fabrikantens forpligtelser finder anvendelse på importøren og distributøren
En importør eller distributør anses for at være fabrikant i dette direktivs forstand og er underlagt de samme forpligtelser som fabrikanten, jf. artikel 7, hvis importøren eller distributøren bringer et produkt i omsætning under sit eget navn eller varemærke eller ændrer et produkt, der allerede er bragt i omsætning, på en sådan måde, at det kan berøre overholdelsen af kravene i dette direktiv.
Artikel 12
Private importørers forpligtelser
1. Hvis fabrikanten ikke opfylder forpligtelserne med hensyn til produktets overensstemmelse med dette direktiv, skal en privat importør, før ibrugtagning af produktet, sikre, at det er konstrueret og fremstillet i overensstemmelse med kravene i artikel 4, stk. 1, og bilag I samt opfylde fabrikantens forpligtelser eller lade sådanne opfylde, som omhandlet i artikel 7, stk. 2, 3, 7 og 9.
2. Hvis den påkrævede tekniske dokumentation ikke er tilgængelig hos fabrikanten, lader den private importør den udarbejde ved hjælp af egnet ekspertise.
3. Den private importør sørger for, at navn og adresse på det bemyndigede organ, der har gennemført produktets overensstemmelsesvurdering, er anført på produktet.
Artikel 13
Identifikation af erhvervsdrivende
1. Efter anmodning skal erhvervsdrivende over for markedsovervågningsmyndighederne identificere:
a)
enhver erhvervsdrivende, som har leveret et produkt til dem
b)
enhver erhvervsdrivende, som de har leveret et produkt til.
Erhvervsdrivende skal kunne forelægge de oplysninger, der er omhandlet i første afsnit, i en periode på ti år, efter at produktet er blevet leveret til dem, og i en periode på ti år, efter at de har leveret produktet.
2. På anmodning identificerer private importører over for markedsovervågningsmyndighederne den erhvervsdrivende, som har leveret produktet til dem.
Private importører skal kunne forelægge oplysningerne omhandlet i første afsnit i en periode på ti år, efter at produktet er blevet leveret til dem.
KAPITEL III
PRODUKTETS OVERENSSTEMMELSE
Artikel 14
Overensstemmelsesformodning
Produkter, som er i overensstemmelse med harmoniserede standarder eller dele deraf, hvis referencer er offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende, formodes at være i overensstemmelse med de krav, der er omfattet af disse standarder eller dele deraf, jf. artikel 4, stk. 1, og bilag I.
Artikel 15
EU-overensstemmelseserklæring og erklæring i overensstemmelse med bilag III
1. Det skal af EU-overensstemmelseserklæringen fremgå, at det er blevet dokumenteret, at kravene i artikel 4, stk. 1, og bilag I eller dem, der omhandlet i artikel 6, stk. 4, litra b) eller c), er opfyldt.
2. EU-overensstemmelseserklæringen følger den model, der er fastsat i bilag IV, indeholder de elementer, der er specificeret i de relevante moduler i bilag II til afgørelse nr. 768/2008/EF og i bilag V til dette direktiv, og ajourføres løbende. Den oversættes til det eller de sprog, der kræves af den medlemsstat, hvor produktet gøres tilgængeligt eller ibrugtages.
3. Ved at udarbejde EU-overensstemmelseserklæringen står fabrikanten, den private importør eller den person, der tilpasser motoren, jf. artikel 6, stk. 4, litra b) og c), inde for, at produktet opfylder gældende krav.
4. EU-overensstemmelseserklæringen i stk. 3 ledsager følgende produkter, når de gøres tilgængelige på markedet eller tages i brug:
a)
vandfartøjer
b)
komponenter, når disse bringes i omsætning separat
c)
fremdriftsmotorer.
5. Fabrikantens eller importørens erklæring for et delvis færdigbygget vandfartøj, jf. bilag III, skal indeholde de elementer, der er specificeret i dette bilag, og ledsage delvis færdigbyggede vandfartøjer. Den skal oversættes til det eller de officielle sprog, der kræves af den medlemsstat, hvor produktet gøres tilgængeligt på markedet.
Artikel 16
Generelle principper for CE-mærkningen
CE-mærkningen er underkastet de generelle principper i artikel 30 i forordning (EF) nr. 765/2008.
Artikel 17
Produkter, der skal CE-mærkes
1. Følgende produkter er omfattet af CE-mærkning, når de gøres tilgængelige på markedet eller ibrugtages:
a)
vandfartøjer
b)
komponenter
c)
fremdriftsmotorer.
2. Medlemsstaterne skal formode, at de produkter, der er omhandlet i stk. 1 og er påført CE-mærkning, er i overensstemmelse med dette direktiv.
Artikel 18
Regler og betingelser for anbringelse af CE-mærkningen
1. CE-mærkningen anbringes på de produkter, der er omhandlet i artikel 17, stk. 1, så den er synlig, letlæselig og ikke kan slettes. Hvis der er tale om komponenter, hvor dette ikke er muligt eller er uhensigtsmæssigt som følge af det pågældende produkts størrelse eller art, anbringes mærkningen på emballagen og i de ledsagende dokumenter. I tilfælde af vandfartøjer anbringes CE-mærkningen på vandfartøjets fabrikantplade adskilt fra vandfartøjets identifikationsnummer. I tilfælde af en fremdriftsmotor anbringes CE-mærkningen på motoren.
2. CE-mærkningen anbringes, før produktet bringes i omsætning eller ibrugtages. Der kan efter CE-mærkningen og det identifikationsnummer, der er omhandlet i stk. 3, anbringes et piktogram eller et andet mærke, der angiver en særlig risiko eller særlig anvendelse.
3. Efter CE-mærkningen anføres identifikationsnummeret på det bemyndigede organ, hvis et sådant organ deltager i produktionskontrolfasen, eller i vurderingen efter bygning.
Det bemyndigede organs identifikationsnummer anbringes af organet selv eller efter dettes anvisninger af fabrikanten eller dennes bemyndigede repræsentant eller af den person, der er omhandlet i artikel 19, stk. 2, 3 eller 4.
KAPITEL IV
OVERENSSTEMMELSESVURDERING
Artikel 19
Gældende overensstemmelsesvurderingsprocedurer
1. Fabrikanten anvender de procedurer, der er fastsat i de modulerne i artikel 20, 21 og 22, før produkterne omhandlet i artikel 2, stk. 1, bringes i omsætning.
2. Private importører anvender proceduren omhandlet i artikel 23 før ibrugtagning af et produkt omhandlet i artikel 2, stk. 1, hvis fabrikanten ikke har gennemført overensstemmelsesvurderingen for det pågældende produkt.
3. Enhver person, der bringer en fremdriftsmotor eller et vandfartøj i omsætning efter en større ændring eller ombygning heraf, eller enhver person, der ændrer den tilsigtede anvendelse af et vandfartøj, der ikke falder ind under dette direktiv, på en sådan måde, at det kommer til at falde ind under dets anvendelsesområde, anvender den procedure, der er omhandlet i artikel 23, før produktet bringes i omsætning eller ibrugtages.
4. Enhver person, der bringer et vandfartøj bygget til eget brug i omsætning før udgangen af den periode på fem år, der er omhandlet i artikel 2, stk. 2, litra a), nr. vii), anvender den procedure, der er omhandlet i artikel 23, før produktet bringes i omsætning.
Artikel 20
Konstruktion og fremstilling
1. For så vidt angår konstruktion og fremstilling af fritidsfartøjer finder følgende procedurer omhandlet i bilag II til afgørelse nr. 768/2008/EF anvendelse:
a)
for konstruktionskategori A og B omhandlet i bilag I, del A, punkt 1:
i)
for fritidsfartøjer med en skroglængde fra 2,5 til mindre end 12 m et af følgende moduler:
-
modul A1 (intern produktionskontrol plus overvåget produktprøvning)
-
modul B (EU-typeafprøvning) sammen med modul C, D, E eller F
-
modul G (overensstemmelse på grundlag af enhedsverifikation)
-
modul H (overensstemmelse på grundlag af fuld kvalitetssikring)
ii)
for fritidsfartøjer med en skroglængde på 12-24 m et af følgende moduler:
-
modul B (EU-typeafprøvning) sammen med modul C, D, E eller F
-
modul G (overensstemmelse på grundlag af enhedsverifikation)
-
modul H (overensstemmelse på grundlag af fuld kvalitetssikring)
b)
for konstruktionskategori C omhandlet i bilag I, del A, punkt 1:
i)
for fritidsfartøjer med en skroglængde fra 2,5 til mindre end 12 m et af følgende moduler:
-
hvis de harmoniserede standarder vedrørende bilag I, del A, punkt 3.2 og 3.3, er overholdt: modul A (intern produktionskontrol), modul A1 (intern produktionskontrol plus overvåget produktprøvning), modul B (EU-typegodkendelse) sammen med modul C, D, E eller F, modul G (overensstemmelse på grundlag af enhedsverifikation) eller modul H (overensstemmelse på grundlag af fuld kvalitetssikring)
-
hvis de harmoniserede standarder vedrørende bilag I, del A, punkt 3.2 og 3.3, ikke er overholdt: modul A1 (intern produktionskontrol plus overvåget produktprøvning), modul B (EU-typegodkendelse) sammen med modul C, D, E eller F, modul G (overensstemmelse på grundlag af enhedsverifikation) eller modul H (overensstemmelse på grundlag af fuld kvalitetssikring)
ii)
for fritidsfartøjer med en skroglængde på 12-24 m et af følgende moduler:
-
modul B (EU-typeafprøvning) sammen med modul C, D, E eller F
-
modul G (overensstemmelse på grundlag af enhedsverifikation)
-
modul H (overensstemmelse på grundlag af fuld kvalitetssikring)
c)
for konstruktionskategori D omhandlet i bilag I, del A, punkt 1:
for fritidsfartøjer med en skroglængde på 2,5-24 m et af følgende moduler:
-
modul A (intern produktionskontrol)
-
modul A1 (intern produktionskontrol plus overvåget produktprøvning)
-
modul B (EU-typeafprøvning) sammen med modul C, D, E eller F
-
modul G (overensstemmelse på grundlag af enhedsverifikation)
-
modul H (overensstemmelse på grundlag af fuld kvalitetssikring).
2. Med hensyn til konstruktion og fremstilling af personlige fartøjer finder en af følgende procedurer omhandlet i bilag II til afgørelse nr. 768/2008/EF anvendelse:
a)
modul A (intern produktionskontrol)
b)
modul A1 (intern produktionskontrol plus overvåget produktprøvning)
c)
modul B (EU-typeafprøvning) sammen med modul C, D, E eller F
d)
modul G (overensstemmelse på grundlag af enhedsverifikation)
e)
modul H (overensstemmelse på grundlag af fuld kvalitetssikring).
3. For så vidt angår konstruktion og fremstilling af komponenter finder en af følgende procedurer omhandlet i bilag II til afgørelse nr. 768/2008/EF anvendelse:
a)
modul B (EU-typeafprøvning) sammen med modul C, D, E eller F
b)
modul G (overensstemmelse på grundlag af enhedsverifikation)
c)
modul H (overensstemmelse på grundlag af fuld kvalitetssikring).
Artikel 21
Udstødningsemissioner
For så vidt angår udstødningsemissioner anvender motorfabrikanten for produkter omhandlet i artikel 2, stk. 1, litra d) og e), følgende procedurer omhandlet i bilag II til afgørelse nr. 768/2008/EF:
a)
når prøvninger udføres ved anvendelse af den harmoniserede standard, et af følgende moduler:
i)
modul B (EU-typeafprøvning) sammen med modul C, D, E eller F
ii)
modul G (overensstemmelse på grundlag af enhedsverifikation)
iii)
modul H (overensstemmelse på grundlag af fuld kvalitetssikring)
b)
når prøvninger udføres ved anvendelse af den harmoniserede standard, et af følgende moduler:
i)
modul B (EU-typeafprøvning) sammen med modul C1
ii)
modul G (overensstemmelse på grundlag af enhedsverifikation).
Artikel 22
Støjemissioner
1. For så vidt angår støjemissioner fra fritidsfartøjer med hækmotor til fremdrift uden integreret udstødningssystem eller indenbords fremdriftsmotor og fra fritidsfartøjer med hækmotor til fremdrift uden integreret udstødningssystem eller med indenbords fremdriftsmotor, som undergår en større ombygning af vandfartøjet og derefter bringes i omsætning på markedet inden for en periode på fem år efter ombygningen, anvender fabrikanten følgende procedurer omhandlet i bilag II til afgørelse nr. 768/2008/EF:
a)
når prøvninger udføres ved anvendelse af den harmoniserede standard for støjmåling, et af følgende moduler:
i)
modul A1 (intern produktionskontrol plus overvåget produktprøvning)
ii)
modul G (overensstemmelse på grundlag af enhedsverifikation)
iii)
modul H (overensstemmelse på grundlag af fuld kvalitetssikring)
b)
når prøvninger udføres uden anvendelse af den harmoniserede standard for støjmåling, modul G (overensstemmelse på grundlag af enhedsverifikation)
c)
når Froudes tal og effekt/deplacement-forholdet anvendes ved vurderingen, et af følgende moduler:
i)
modul A (intern produktionskontrol)
ii)
modul G (overensstemmelse på grundlag af enhedsverifikation)
iii)
modul H (overensstemmelse på grundlag af fuld kvalitetssikring).
2. For så vidt angår støjemissioner fra personlige fartøjer og udenbords fremdriftsmotorer og hækmotorer til fremdrift med integreret udstødningssystem beregnet til montering på fritidsfartøjer anvender fabrikanten følgende procedurer omhandlet i bilag II til afgørelse nr. 768/2008/EF:
a)
når prøvninger udføres ved anvendelse af den harmoniserede standard for støjmåling, et af følgende moduler:
i)
modul A1 (intern produktionskontrol plus overvåget produktprøvning)
ii)
modul G (overensstemmelse på grundlag af enhedsverifikation)
iii)
modul H (overensstemmelse på grundlag af fuld kvalitetssikring)
b)
når prøvninger udføres uden anvendelse af den harmoniserede standard for støjmåling, modul G (overensstemmelse på grundlag af enhedsverifikation).
Artikel 23
Vurdering efter bygning
Vurdering efter bygning som omhandlet i artikel 19, stk. 2, 3 og 4, udføres som beskrevet i bilag V.
Artikel 24
Supplerende krav
1. Når modul B i bilag II til afgørelse nr. 768/2008/EF anvendes, udføres EU-typeafprøvningen på den måde, som er angivet i punkt 2, andet led, i nævnte modul.
En produktionstype i modul B kan dække over flere forskellige varianter af produktet, hvis:
a)
forskellen mellem varianterne ikke berører sikkerhedsniveauet og de øvrige krav til produktets funktionsdygtighed, og
b)
der henvises til varianterne af produktet i den tilsvarende EU-typeafprøvningsattest, om nødvendigt gennem ændringer af den oprindelige attest.
2. Når modul A1 i bilag II til afgørelse nr. 768/2008/EF anvendes, udføres produktkontrollen på et eller flere vandfartøjer, der repræsenterer fabrikantens produktion, og de supplerende krav i bilag VI til dette direktiv finder anvendelse.
3. Muligheden for at anvende de akkrediterede interne organer, der er omhandlet i modul A1 og C1 i bilag II til afgørelse nr. 768/2008/EF, finder ikke anvendelse.
4. Når modul F i bilag II til afgørelse nr. 768/2008/EF anvendes, finder proceduren beskrevet i bilag VII til dette direktiv anvendelse ved overensstemmelsesvurdering af kravene til udstødningsemissioner.
5. Når modul C i bilag II til afgørelse nr. 768/2008/EF anvendes, skal et bemyndiget organ udvalgt af fabrikanten for så vidt angår overensstemmelsesvurderingen af kravene til udstødningsemissioner i dette direktiv, og hvis fabrikanten ikke arbejder under et relevant kvalitetssystem som beskrevet i modul H i bilag II til afgørelse nr. 768/2008/EF, gennemføre produktkontroller eller lade sådanne udføre med vilkårlige intervaller fastsat af den pågældende myndighed for at kontrollere kvaliteten af den interne produktkontrol. Såfremt kvalitetsniveauet synes at være utilfredsstillende, eller det synes nødvendigt at kontrollere validiteten af de data, fabrikanten har forelagt, anvendes proceduren i bilag VIII.
Artikel 25
Teknisk dokumentation
1. Den i artikel 7, stk. 2, omhandlede tekniske dokumentation skal indeholde alle relevante data og oplysninger om de midler, som fabrikanten anvender for at sikre, at produktet opfylder kravene i artikel 4, stk. 1, og bilag I. Dokumentationen skal især indeholde de relevante dokumenter nævnt i bilag IX.
2. Den tekniske dokumentation skal sikre, at konstruktion, bygning, funktion og overensstemmelsesvurdering er letforståelig.
KAPITEL V
NOTIFIKATION AF OVERENSSTEMMELSESVURDERINGSORGANER
Artikel 26
Notifikation
Medlemsstaterne underretter Kommissionen og de øvrige medlemsstater om, hvilke organer der er bemyndiget til som uafhængig tredjepart at udføre overensstemmelsesvurderingsopgaver i henhold til dette direktiv.
Artikel 27
Bemyndigende myndigheder
1. Medlemsstaterne udpeger en bemyndigende myndighed, som er ansvarlig for at indføre og gennemføre de nødvendige procedurer for vurdering og notifikation af overensstemmelsesvurderingsorganer, der skal udføre opgaver i henhold til dette direktiv, og for overvågningen af bemyndigede organer, herunder overensstemmelse med artikel 32.
2. Medlemsstaterne kan bestemme, at den i stk. 1 omhandlede vurdering og overvågning skal foretages af et nationalt akkrediteringsorgan som defineret i og i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 765/2008.
3. Hvis den bemyndigende myndighed uddelegerer eller på anden måde overlader vurderingen, notifikationen eller overvågningen som omhandlet i stk. 1 til et organ, som ikke er en del af en myndighed, skal dette organ være en juridisk person og på tilsvarende vis opfylde kravene i artikel 28. Desuden skal dette organ have truffet foranstaltninger til dækning af erstatningsansvar i forbindelse med sine aktiviteter.
4. Den bemyndigende myndighed påtager sig det fulde ansvar for de opgaver, der udføres af det i stk. 3 nævnte organ.
Artikel 28
Krav vedrørende bemyndigende myndigheder
1. En bemyndigende myndighed oprettes på en sådan måde, at der ikke opstår interessekonflikter med overensstemmelsesvurderingsorganer.
2. En bemyndigende myndighed er organiseret og arbejder på en sådan måde, at der i dens arbejde sikres objektivitet og uvildighed.
3. En bemyndigende myndighed er organiseret på en sådan måde, at alle beslutninger om notifikation af et overensstemmelsesvurderingsorgan træffes af kompetente personer, der ikke er identiske med dem, der foretog vurderingen.
4. En bemyndigende myndighed må ikke udføre aktiviteter, som udføres af overensstemmelsesvurderingsorganer, eller yde rådgivningsservice på kommercielt eller konkurrencemæssigt grundlag.
5. En bemyndigende myndighed sikrer, at de oplysninger, som den indhenter, behandles fortroligt.
6. En bemyndigende myndighed skal have et tilstrækkelig antal kompetente medarbejdere til, at den kan udføre sine opgaver behørigt.
Artikel 29
Oplysningskrav for bemyndigende myndigheder
Medlemsstaterne underretter Kommissionen om deres procedurer for vurdering og notifikation af overensstemmelsesvurderingsorganer og overvågning af bemyndigede organer og om eventuelle ændringer heraf.
Kommissionen offentliggør disse oplysninger.
Artikel 30
Krav vedrørende bemyndigede organer
1. I forbindelse med notifikation i henhold til dette direktiv skal et overensstemmelsesvurderingsorgan opfylde kravene i stk. 2-11.
2. Et overensstemmelsesvurderingsorgan skal oprettes i henhold til national lovgivning og skal være en juridisk person.
3. Et overensstemmelsesvurderingsorgan er et tredjepartsorgan, der er uafhængigt af den organisation eller det produkt, det vurderer.
Et organ, der tilhører en erhvervsorganisation og/eller brancheforening, som repræsenterer virksomheder, der er involveret i konstruktion, fremstilling, tilvejebringelse, sammensætning, brug eller vedligeholdelse af produkter, som det vurderer, kan, forudsat at det er påvist, at det er uafhængigt, og at der ikke er tale om interessekonflikter, anses for at være et sådant organ.
4. Overensstemmelsesvurderingsorganet, dets øverste ledelse og det personale, der er ansvarligt for at foretage overensstemmelsesvurdering, må ikke være konstruktør, fabrikant, leverandør, montør, køber, ejer, bruger eller reparatør af de produkter, som de vurderer, eller repræsentant for nogen af disse parter. Dette forhindrer ikke anvendelse af vurderede produkter, der er nødvendige for overensstemmelsesvurderingsorganets aktiviteter, eller anvendelse af sådanne produkter i personligt øjemed.
Et overensstemmelsesvurderingsorgan, dets øverste ledelse og det personale, der er ansvarligt for at foretage overensstemmelsesvurdering, må ikke være direkte involveret i konstruktion eller fremstilling, markedsføring, montering, anvendelse eller vedligeholdelse af disse produkter eller repræsentere parter, der er involveret i disse aktiviteter. De må ikke deltage i aktiviteter, som kan være i strid med deres objektivitet og integritet i forbindelse med de overensstemmelsesvurderingsaktiviteter, de er bemyndiget til at udføre. Dette gælder navnlig rådgivningsservice.
Overensstemmelsesvurderingsorganet sikrer, at dets dattervirksomheders eller underentreprenørers aktiviteter ikke påvirker fortroligheden, objektiviteten eller uvildigheden af deres overensstemmelsesvurderingsaktiviteter.
5. Overensstemmelsesvurderingsorganet og dets personale udfører overensstemmelsesvurderingsaktiviteterne med den størst mulige faglige integritet og den nødvendige tekniske kompetence på det specifikke område og må ikke påvirkes af nogen form for pression og incitament, navnlig af økonomisk art, som kan have indflydelse på deres afgørelser eller resultaterne af deres overensstemmelsesvurderingsaktiviteter, særlig hvad angår personer eller grupper af personer, som har en interesse i resultaterne af disse aktiviteter.
6. Et overensstemmelsesvurderingsorgan skal kunne gennemføre alle de overensstemmelsesvurderingsopgaver, som pålægges det i henhold til artikel 19-24, og til hvilke det er blevet bemyndiget, uanset om disse opgaver udføres af overensstemmelsesvurderingsorganet selv eller på dets vegne og under dets ansvar.
Overensstemmelsesvurderingsorganet skal til enhver tid og for hver overensstemmelsesvurderingsprocedure og type eller kategori af produkter, for hvilke det er blevet bemyndiget, have følgende til rådighed:
a)
det nødvendige personale med teknisk viden og tilstrækkelig og relevant erfaring til at udføre overensstemmelsesvurderingsopgaverne
b)
beskrivelser af de procedurer, i henhold til hvilke overensstemmelsesvurderingen foretages, således at gennemsigtigheden og muligheden for at reproducere disse procedurer sikres.
Det skal have indført hensigtsmæssige politikker og procedurer, som skelner mellem de opgaver, det udfører i sin egenskab af bemyndiget organ, og dets øvrige aktiviteter
c)
procedurer, der sætter det i stand til at udføre sine aktiviteter under behørig hensyntagen til de pågældende virksomheders størrelse, den sektor, som de opererer inden for, og deres struktur, samt til hvor kompleks det pågældende produkts teknologi er, og til produktionsprocessens karakter af masse- eller serieproduktion.
Det skal have de fornødne midler til at udføre de tekniske og administrative opgaver i forbindelse med overensstemmelsesvurderingsaktiviteterne på en egnet måde og skal have adgang til alt nødvendigt udstyr og alle nødvendige faciliteter.
7. Det personale, som udfører overensstemmelsesvurderingsaktiviteterne, skal have:
a)
en god teknisk og faglig uddannelse omfattende alle overensstemmelsesvurderingsaktiviteter inden for det område, på hvilket overensstemmelsesvurderingsorganet er blevet bemyndiget
b)
et tilstrækkeligt kendskab til kravene vedrørende de vurderinger, som det foretager, og den nødvendige bemyndigelse til at foretage disse vurderinger
c)
et tilstrækkeligt kendskab til og en tilstrækkelig forståelse af de væsentlige krav, de relevante harmoniserede standarder, Unionens relevante harmoniseringslovgivning og den relevante nationale lovgivning
d)
den nødvendige færdighed i at udarbejde de certifikater, registre og rapporter, som dokumenterer, at vurderingerne er blevet foretaget.
8. Det garanteres, at overensstemmelsesvurderingsorganerne, deres øverste ledelse og vurderingspersonalet arbejder uvildigt.
Aflønningen af et overensstemmelsesvurderingsorgans øverste ledelse og vurderingspersonalet må ikke være afhængig af antallet af foretagne vurderinger eller af resultatet af disse vurderinger.
9. Overensstemmelsesvurderingsorganer skal tegne en ansvarsforsikring, medmindre medlemsstaten er ansvarlig i henhold til national lovgivning, eller medlemsstaten selv er direkte ansvarlig for overensstemmelsesvurderingen.
10. Overensstemmelsesvurderingsorganets personale har tavshedspligt med hensyn til alle oplysninger, som det kommer i besiddelse af ved udførelsen af sine opgaver i henhold til artikel 19-24 eller enhver bestemmelse i en national lovgivning til gennemførelse heraf, undtagen over for de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor aktiviteterne udføres. Ejendomsrettigheder skal beskyttes.
11. Overensstemmelsesvurderingsorganet skal deltage i eller sikre, at dets vurderingspersonale er orienteret om de relevante standardiseringsaktiviteter og aktiviteterne i den koordineringsgruppe af bemyndigede organer, der er nedsat i henhold til artikel 42, og som generelle retningslinjer anvende de administrative afgørelser og dokumenter, som er resultatet af den nævnte gruppes arbejde.
Artikel 31
Overensstemmelsesformodning
Hvis et overensstemmelsesvurderingsorgan dokumenterer, at det opfylder kriterierne i de relevante harmoniserede standarder eller dele heraf, hvortil der er offentliggjort en henvisning i Den Europæiske Unions Tidende, formodes det at opfylde kravene i artikel 30, for så vidt som de gældende harmoniserede standarder dækker disse krav.
Artikel 32
Dattervirksomheder og underentreprise i tilknytning til bemyndigede organer
1. Hvis et bemyndiget organ giver bestemte opgaver i forbindelse med overensstemmelsesvurderingen i underentreprise eller anvender en dattervirksomhed, sikrer det, at underentreprenøren eller dattervirksomheden opfylder kravene i artikel 30, og underretter den bemyndigende myndighed herom.
2. Det bemyndigede organ har det fulde ansvar for de opgaver, der udføres af underentreprenører eller dattervirksomheder, uanset hvor disse er etableret.
3. Aktiviteter kan kun gives i underentreprise eller udføres af en dattervirksomhed, hvis kunden har givet sit samtykke.
4. Det bemyndigede organ stiller de relevante dokumenter vedrørende vurderingen af underentreprenørens eller dattervirksomhedens kvalifikationer og det arbejde, som de har udført i henhold til artikel 19-24, til rådighed for den bemyndigende myndighed.
Artikel 33
Ansøgning om notifikation
1. Et overensstemmelsesvurderingsorgan indgiver en ansøgning om notifikation til den bemyndigende myndighed i den medlemsstat, hvor det er etableret.
2. Den i stk. 1 nævnte ansøgning skal ledsages af en beskrivelse af de overensstemmelsesvurderingsaktiviteter, det eller de overensstemmelsesvurderingsmoduler og det eller de produkter, som organet hævder at være kompetent til, samt af et eventuelt akkrediteringscertifikat udstedt af et nationalt akkrediteringsorgan, hvori det godtgøres, at overensstemmelsesvurderingsorganet opfylder kravene i artikel 30.
3. Hvis det pågældende overensstemmelsesvurderingsorgan ikke kan forelægge et akkrediteringscertifikat, forelægger det den bemyndigende myndighed al den dokumentation, der er nødvendig for at kontrollere, anerkende og regelmæssigt overvåge, at det opfylder kravene i artikel 30.
Artikel 34
Notifikationsprocedure
1. De bemyndigende myndigheder må kun notificere overensstemmelsesvurderingsorganer, som opfylder kravene i artikel 30.
2. De bemyndigende myndigheder underretter Kommissionen og de øvrige medlemsstater ved hjælp af det elektroniske notifikationsværktøj, der er udviklet og forvaltes af Kommissionen.
3. Notifikationen skal indeholde udtømmende oplysninger om overensstemmelsesvurderingsaktiviteterne, det eller de pågældende overensstemmelsesvurderingsmoduler og det eller de pågældende produkter og den relevante dokumentation for kompetencen.
4. Hvis en notifikation ikke er baseret på et akkrediteringscertifikat som omhandlet i artikel 33, stk. 2, forelægger den bemyndigende myndighed Kommissionen og de øvrige medlemsstater dokumentation, der attesterer overensstemmelsesvurderingsorganets kompetence, og oplysninger om de ordninger, der er indført for at sikre, at der regelmæssigt føres tilsyn med organet, og at organet også fremover opfylder de i artikel 30 fastsatte krav.
5. Det pågældende organ må kun udføre aktiviteter som bemyndiget organ, hvis Kommissionen eller de øvrige medlemsstater ikke har gjort indsigelse inden for to uger efter en notifikation baseret på et akkrediteringscertifikat eller inden for to måneder efter en notifikation, der ikke er baseret på et akkrediteringscertifikat.
Kun et sådant organ anses for at være et bemyndiget organ i dette direktivs forstand.
6. Kommissionen og de øvrige medlemsstater underrettes om eventuelle efterfølgende relevante ændringer af notifikationen.
Artikel 35
Identifikationsnumre for og lister over bemyndigede organer
1. Kommissionen tildeler hvert bemyndiget organ et identifikationsnummer.
Hvert bemyndiget organ tildeles kun ét identifikationsnummer, også selv om organet er bemyndiget i henhold til flere EU-retsakter.
Medlemsstaterne tildeler derudover en identifikationskode til et bemyndiget organ, der af en bemyndigende myndighed har fået bemyndigelse til at foretage en overensstemmelsesvurdering efter bygning.
2. Kommissionen offentliggør listen over de organer, der er bemyndiget i henhold til dette direktiv, herunder de identifikationsnumre og eventuelt -koder, som de er blevet tildelt, og de aktiviteter, til hvilke de er bemyndiget.
Kommissionen holder listen ajourført.
Artikel 36
Ændringer af notifikationen
1. Hvis en bemyndigende myndighed har konstateret eller er blevet orienteret om, at et bemyndiget organ ikke længere opfylder kravene i artikel 30, eller at det ikke opfylder sine forpligtelser, begrænser, suspenderer eller inddrager den bemyndigende myndighed notifikationen, alt efter hvad der er mest hensigtsmæssigt, og afhængigt af i hvor høj grad kravene eller forpligtelserne ikke er blevet opfyldt. Den underretter straks Kommissionen og de øvrige medlemsstater herom.
2. Hvis en notifikation begrænses, suspenderes eller inddrages, eller hvis det bemyndigede organ har indstillet sine aktiviteter, træffer den bemyndigende medlemsstat de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at dette organs sager enten behandles af et andet bemyndiget organ eller stilles til rådighed for de ansvarlige bemyndigende myndigheder og markedsovervågningsmyndigheder efter disses anmodning.
Artikel 37
Anfægtelse af bemyndigede organers kompetence
1. Kommissionen undersøger alle sager, hvor den nærer tvivl om et bemyndiget organs kompetence eller om, hvorvidt et bemyndiget organ fortsat opfylder de krav og forpligtelser, som det er underlagt, og tilfælde, hvor den bliver gjort opmærksom på en sådan tvivl.
2. Den bemyndigende medlemsstat forelægger efter anmodning Kommissionen alle oplysninger om grundlaget for notifikationen eller fastholdelsen af det bemyndigede organs kompetence.
3. Kommissionen sikrer, at alle følsomme oplysninger, den indhenter som led i sine undersøgelser, behandles fortroligt.
4. Hvis Kommissionen konstaterer, at et bemyndiget organ ikke eller ikke længere opfylder kravene vedrørende notifikationen, vedtager den en gennemførelsesretsakt, hvori den bemyndigende medlemsstat anmodes om at træffe de nødvendige korrigerende foranstaltninger, herunder om nødvendigt at inddrage notifikationen.
Denne gennemførelsesretsakt vedtages efter rådgivningsproceduren i artikel 50, stk. 2.
Artikel 38
Proceduremæssige forpligtelser for bemyndigede organer
1. Bemyndigede organer foretager overensstemmelsesvurderinger i overensstemmelse med de overensstemmelsesvurderingsprocedurer, der er fastsat i artikel 19-24.
2. Overensstemmelsesvurderingerne foretages i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, således at erhvervsdrivende og private importører ikke pålægges unødige byrder. Overensstemmelsesvurderingsorganerne udfører deres aktiviteter under behørig hensyntagen til de berørte virksomheders størrelse, den sektor, som de opererer inden for, og deres struktur, til hvor kompleks det pågældende produkts teknologi er, og til produktionsprocessens karakter af masse- eller serieproduktion.
I denne forbindelse skal de dog respektere den grad af strenghed og det beskyttelsesniveau, der kræves for produktets overholdelse af bestemmelserne i dette direktiv.
3. Hvis et bemyndiget organ finder, at de krav, der er fastsat i artikel 4, stk. 1, og bilag I eller i de dertil svarende harmoniserede standarder, ikke er opfyldt af fabrikanten eller den private importør, anmoder det fabrikanten eller den private importør om at afhjælpe dette og udsteder ikke overensstemmelsescertifikat.
4. Hvis et bemyndiget organ i forbindelse med overensstemmelsesovervågning, efter at der er udstedt et certifikat, finder, at et produkt ikke længere opfylder kravene, anmoder det fabrikanten om at afhjælpe dette og suspenderer eller inddrager om nødvendigt certifikatet.
5. Hvis der ikke træffes korrigerende foranstaltninger, eller hvis disse ikke har den ønskede virkning, begrænser, suspenderer eller inddrager det bemyndigede organ eventuelle certifikater, alt efter hvad der er mest hensigtsmæssigt.
Artikel 39
Klageprocedure
Medlemsstaterne sikrer, at der findes en klageprocedure, der kan anvendes mod de bemyndigede organers afgørelser.
Artikel 40
Oplysningskrav for bemyndigede organer
1. Bemyndigede organer oplyser den bemyndigende myndighed om:
a)
enhver nægtelse, begrænsning, suspendering eller inddragelse af et certifikat
b)
forhold, der har indflydelse på omfanget af og betingelserne for notifikationen
c)
anmodninger om information om udførte overensstemmelsesvurderingsaktiviteter, som de har modtaget fra markedsovervågningsmyndighederne
d)
efter anmodning, overensstemmelsesvurderingsaktiviteter, der er udført inden for det område, hvor de er bemyndiget, og enhver anden aktivitet, der er udført, herunder grænseoverskridende aktiviteter og underentreprise.
2. Bemyndigede organer giver de øvrige organer, der er bemyndiget i henhold til dette direktiv, og som udfører lignende overensstemmelsesvurderingsaktiviteter, der dækker samme produkter, relevante oplysninger om spørgsmål vedrørende negative og efter anmodning positive overensstemmelsesvurderingsresultater.
Artikel 41
Erfaringsudveksling
Kommissionen sørger for, at der foregår erfaringsudveksling mellem medlemsstaternes nationale myndigheder med ansvar for notifikationspolitik.
Artikel 42
Koordinering af bemyndigede organer
Kommissionen sikrer, at der etableres koordinering og samarbejde mellem organer, der er bemyndiget i henhold til dette direktiv, og at denne koordinering og dette samarbejde fungerer efter hensigten i form af en sektorspecifik gruppe eller grupper af bemyndigede organer.
Medlemsstaterne sørger for, at de organer, de har bemyndiget, enten direkte eller gennem udpegede repræsentanter deltager i arbejdet i denne gruppe eller i disse grupper.
KAPITEL VI
EU-MARKEDSOVERVÅGNING, KONTROL AF PRODUKTER, DER INDFØRES PÅ EU-MARKEDET, OG BESKYTTELSESPROCEDURER
Artikel 43
EU-markedsovervågning og kontrol af produkter, der indføres på EU-markedet
Artikel 15, stk. 3, og artikel 16-29 i forordning (EF) nr. 765/2008 finder anvendelse på produkter, der er omfattet af dette direktiv.
Artikel 44
Procedure for produkter, der udgør en risiko på nationalt plan
1. Hvis markedsovervågningsmyndighederne i en af medlemsstaterne har tilstrækkelig grund til at antage, at et produkt, der er omfattet af dette direktiv, udgør en risiko for menneskers sundhed eller sikkerhed, for ejendom eller for miljøet, foretager de en evaluering af det pågældende produkt omfattende de relevante krav, der er fastlagt i dette direktiv. De berørte erhvervsdrivende eller den private importør samarbejder i nødvendigt omfang med markedsovervågningsmyndighederne.
Hvis markedsovervågningsmyndighederne i tilfælde af en erhvervsdrivende i forbindelse med denne evaluering konstaterer, at produktet ikke opfylder kravene i dette direktiv, anmoder de straks den pågældende erhvervsdrivende om at træffe de fornødne korrigerende foranstaltninger for at bringe produktet i overensstemmelse med disse krav, for at trække produktet tilbage fra markedet eller kalde det tilbage inden for en rimelig tidsfrist, som de fastsætter i forhold til risikoens art.
Hvis markedsovervågningsmyndighederne i tilfælde af en privat importør i forbindelse med denne evaluering konstaterer, at produktet ikke opfylder kravene i dette direktiv, underrettes den private importør straks om at træffe de fornødne korrigerende foranstaltninger i forhold til risikoens art for at bringe produktet i overensstemmelse med disse krav, for at suspendere ibrugtagningen af produktet eller for at suspendere brugen af produktet.
Markedsovervågningsmyndighederne underretter det relevante bemyndigede organ herom.
Artikel 21 i forordning (EF) nr. 765/2008 finder anvendelse på de i andet og tredje afsnit af dette stykke omhandlede foranstaltninger.
2. Hvis markedsovervågningsmyndighederne konstaterer, at den manglende overensstemmelse med kravene ikke er begrænset til medlemsstatens område, underretter de Kommissionen og de øvrige medlemsstater om resultaterne af evalueringen og om de foranstaltninger, som de har pålagt den pågældende erhvervsdrivende at træffe.
3. Den erhvervsdrivende sikrer, at der træffes de fornødne korrigerende foranstaltninger for så vidt angår alle de pågældende produkter, som denne har gjort tilgængelige på markedet i hele Unionen.
Den private importør sikrer, at der træffes de fornødne foranstaltninger for så vidt angår et produkt, som denne har indført i Unionen til eget brug.
4. Hvis den pågældende erhvervsdrivende ikke træffer de fornødne foranstaltninger inden for den frist, der er omhandlet i stk. 1, andet afsnit, træffer markedsovervågningsmyndighederne de nødvendige foreløbige foranstaltninger for at forbyde eller begrænse tilgængeliggørelsen af produktet på det nationale marked eller for at trække produktet tilbage fra markedet eller kalde det tilbage.
Hvis den private importør ikke træffer de fornødne foranstaltninger, træffer markedsovervågningsmyndighederne alle de nødvendige foreløbige foranstaltninger for at forbyde ibrugtagning af produktet eller forbyde eller begrænse brugen af produktet på deres område.
Markedsovervågningsmyndighederne underretter straks Kommissionen og de øvrige medlemsstater om disse foranstaltninger.
5. De i stk. 4 omhandlede oplysninger skal indeholde alle tilgængelige oplysninger, særlig de nødvendige data til identifikation af det produkt, der ikke opfylder kravene, produktets oprindelse, arten af den påståede manglende opfyldelse af kravene og af den pågældende risiko, arten og varigheden af de trufne nationale foranstaltninger samt de synspunkter, som den pågældende erhvervsdrivende eller private importør har fremsat. Markedsovervågningsmyndighederne oplyser navnlig, om den manglende overensstemmelse med kravene skyldes:
a)
at produktet ikke opfylder kravene vedrørende menneskers sundhed eller sikkerhed eller ejendoms- eller miljøbeskyttelseskravene i dette direktiv, eller
b)
mangler ved de harmoniserede standarder, der er omhandlet i artikel 14, og som danner grundlag for overensstemmelsesformodningen.
6. De øvrige medlemsstater ud over den medlemsstat, der har indledt proceduren i henhold til denne artikel, underretter straks Kommissionen og de øvrige medlemsstater om de trufne foranstaltninger og om yderligere oplysninger, som de måtte råde over, om det pågældende produkts manglende overensstemmelse med kravene, og om deres indsigelser, hvis de ikke er indforstået med den meddelte nationale foranstaltning.
7. Hvis der ikke inden for tre måneder efter modtagelsen af de i stk. 4 omhandlede oplysninger er blevet gjort indsigelse af en medlemsstat eller Kommissionen mod en foreløbig foranstaltning truffet af en medlemsstat, anses foranstaltningen for at være berettiget.
8. Medlemsstaterne sikrer, at der straks træffes de fornødne restriktive foranstaltninger med hensyn til det pågældende produkt, f.eks. tilbagetrækning af produktet fra deres marked.
Artikel 45
Beskyttelsesprocedure på EU-plan
1. Hvis der efter afslutningen af proceduren i artikel 44, stk. 3 og 4, gøres indsigelse mod en medlemsstats foranstaltning, eller hvis Kommissionen finder, at en national foranstaltning er i modstrid med EU-lovgivningen, drøfter Kommissionen straks spørgsmålet med medlemsstaterne og den eller de pågældende erhvervsdrivende eller den private importør og vurderer den nationale foranstaltning. På grundlag af resultaterne af denne vurdering vedtager Kommissionen en gennemførelsesretsakt, der fastslår, hvorvidt den nationale foranstaltning er berettiget eller ej.
Kommissionen retter sin afgørelse til alle medlemsstaterne og meddeler den straks til medlemsstaterne og den eller de relevante erhvervsdrivende eller den private importør.
2. Hvis den nationale foranstaltning anses for at være berettiget, træffer samtlige medlemsstater de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at det produkt, der ikke er i overensstemmelse med kravene, trækkes tilbage fra deres marked, og underretter Kommissionen herom. Hvis den nationale foranstaltning anses for ikke at være berettiget, trækker den pågældende medlemsstat foranstaltningen tilbage.
3. Hvis den nationale foranstaltning anses for at være berettiget, og hvis produktets manglende overensstemmelse med kravene tilskrives mangler ved de harmoniserede standarder som omhandlet i nærværende direktivs artikel 44, stk. 5, litra b), anvender Kommissionen proceduren i artikel 11 i forordning (EU) nr. 1025/2012.
Artikel 46
Formel manglende overensstemmelse med kravene
1. Uden at det berører artikel 44, pålægger en medlemsstat, hvis den konstaterer et af følgende forhold, den pågældende erhvervsdrivende eller private importør at bringe den manglende overensstemmelse med kravene til ophør:
a)
CE-mærkningen er anbragt i modstrid med artikel 16, 17 eller 18.
b)
Der er ikke anbragt CE-mærkning som omhandlet i artikel 17.
c)
Der er ikke udarbejdet en EU-overensstemmelseserklæring eller en erklæring som omhandlet i bilag III.
d)
EU-overensstemmelseserklæringen eller erklæringen som omhandlet i bilag III er ikke udarbejdet korrekt.
e)
Den tekniske dokumentation er enten ikke til rådighed eller ikke fuldstændig.
f)
De oplysninger, der er fastsat i artikel 7, stk. 6, eller artikel 9, stk. 3, mangler, er forkerte eller er ufuldstændige.
g)
Andre af de administrative krav, der er fastsat i artikel 7 eller 9, er ikke opfyldt.
2. Hvis der fortsat er tale om manglende overensstemmelse som omhandlet i stk. 1, træffer den pågældende medlemsstat alle nødvendige foranstaltninger for at begrænse eller forbyde, at produktet gøres tilgængeligt på markedet, eller sikre, at det kaldes tilbage eller trækkes tilbage fra markedet, eller hvis der er tale om et produkt importeret af en privat importør til eget brug, at dets brug forbydes eller begrænses.
KAPITEL VII
DELEGEREDE RETSAKTER OG GENNEMFØRELSESRETSAKTER
Artikel 47
Delegerede beføjelser
Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 48 vedrørende ændring af følgende:
a)
for at tage hensyn til udviklingen inden for teknisk viden og nye videnskabelige resultater:
i)
bilag I, del B, punkt 2.3, 2.4, 2.5 og 3, og del C, punkt 3
ii)
bilag VII og IX og
b)
bilag V for at tage hensyn til udviklingen inden for teknisk viden, tilstrækkelig sikring af ækvivalent overensstemmelse og nye videnskabelige resultater.
Artikel 48
Udøvelse af de delegerede beføjelser
1. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter tillægges Kommissionen på de i denne artikel fastlagte betingelser.
2. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 47, tillægges Kommissionen for en periode på fem år fra den.17. januar 2014. Kommissionen udarbejder en rapport vedrørende delegationen af beføjelser senest ni måneder inden udløbet af femårsperioden. Delegationen af beføjelser forlænges stiltiende for perioder af samme varighed, medmindre Europa-Parlamentet eller Rådet modsætter sig en sådan forlængelse senest tre måneder inden udløbet af hver periode.
3. Den i artikel 47 omhandlede delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet. En afgørelse om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse, til ophør. Den får virkning dagen efter offentliggørelsen af afgørelsen i Den Europæiske Unions Tidende eller på et senere tidspunkt, der angives i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af delegerede retsakter, der allerede er i kraft.
4. Så snart Kommissionen vedtager en delegeret retsakt, giver den samtidigt Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom.
5. En delegeret retsakt vedtaget i henhold til artikel 47 træder kun i kraft, hvis hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har gjort indsigelse inden for en frist på to måneder fra meddelelsen af den pågældende retsakt til Europa-Parlamentet eller Rådet, eller hvis Europa-Parlamentet og Rådet inden udløbet af denne frist begge har informeret Kommissionen om, at de ikke agter at gøre indsigelse. Fristen forlænges med to måneder på Europa-Parlamentets eller Rådets initiativ.
Artikel 49
Gennemførelsesretsakter
1. For at tage hensyn til udviklingen inden for teknisk viden og for at sikre, at dette direktiv anvendes ensartet, kan Kommissionen vedtage gennemførelsesretsakter, der vedrører følgende:
a)
detaljerede procedurer for gennemførelse af artikel 24 under hensyn til de særlige behov, som skal opfyldes i forbindelse med overensstemmelsesvurdering af de produkter, der er omfattet af dette direktiv
b)
den detaljerede anvendelse af de konstruktionskategorier for vandfartøjer, der er opstillet i bilag I, del A, punkt 1, herunder retningslinjer for anvendelse af vejrterminologi og måleskalaer anvendt deri
c)
detaljerede procedurer for vandfartøjsidentifikation, jf. bilag I, del A, punkt 2.1, herunder præcisering af terminologi, og tildeling og administration af fabrikantkoder, der er meddelt fabrikanter etableret uden for Unionen
d)
oplysninger om fabrikantpladen, jf. bilag I, del A, punkt 2.2
e)
anvendelsen af bestemmelserne om skibslys, jf. bilag I, del A, punkt 5.7
f)
udstyr til forebyggelse af udledning, navnlig med hensyn til betjening af holdingtanke, jf. bilag I, del A, punkt 5.8
g)
montering og afprøvning af gasapparater og permanent installerede gasanlæg på vandfartøjer
h)
formatet for og indholdet af instruktionsbøger
i)
formatet for og indholdet af det rapporteringsspørgeskema, som medlemsstaterne skal udfylde, jf. artikel 51.
Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 50, stk. 3.
2. I behørigt begrundede særligt hastende tilfælde, når et produkt udgør en alvorlig risiko for menneskers sundhed og sikkerhed, for ejendom eller for miljøet med hensyn til stk. 1, litra a), b), e), f) og g), vedtager Kommissionen efter proceduren i artikel 50, stk. 4, gennemførelsesretsakter, der finder anvendelse straks.
Artikel 50
Udvalgsprocedure
1. Kommissionen bistås af et udvalg. Dette udvalg er et udvalg som omhandlet i forordning (EU) nr. 182/2011.
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 4 i forordning (EU) nr. 182/2011.
3. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 i forordning (EU) nr. 182/2011.
4. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 8 i forordning (EU) nr. 182/2011 sammenholdt med dennes artikel 5.
5. Kommissionen hører udvalget om ethvert spørgsmål, hvor forordning (EU) nr. 1025/2012 eller anden EU-lovgivning kræver høring af sektoreksperter.
6. Udvalget kan endvidere i overensstemmelse med sin forretningsorden undersøge ethvert andet spørgsmål vedrørende anvendelsen af dette direktiv, som enten udvalgets formand eller en medlemsstats repræsentant rejser.
KAPITEL VIII
SÆRLIGE ADMINISTRATIVE BESTEMMELSER
Artikel 51
Rapporter
Senest den 18. januar 2021 og derefter hvert femte år udfylder medlemsstaterne et spørgeskema, som Kommissionen udarbejder, om anvendelsen af dette direktiv.
Senest den 18. januar 2022 og derefter hvert femte år udarbejder Kommissionen på baggrund af medlemsstaternes svar på spørgeskemaet nævnt i stk. 1 en rapport om anvendelsen af dette direktiv, som den forelægger Europa-Parlamentet og Rådet.
Artikel 52
Revision
Senest den 18. januar 2022 aflægger Kommissionen rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om følgende:
a)
den tekniske mulighed for yderligere at reducere emissionerne fra fremdriftsmotorer til brug på havet og for at indføre krav til fordampningsemissioner og brændstofsystemer, som finder anvendelse på fremdriftsmotorer og -systemer, under hensyntagen til teknologiernes omkostningseffektivitet og behovet for at vedtage generelt harmoniserede værdier for sektoren under hensyn til ethvert større markedsinitiativ, og
b)
virkningen på forbrugeroplysning og fabrikanter, navnlig små og mellemstore virksomheder, af konstruktionskategorierne for vandfartøjer opstillet i bilag I, som er baseret på modstandsdygtighed over for vindstyrke og signifikant bølgehøjde, under hensyntagen til udviklingen inden for international standardisering. Rapporten skal indeholde en evaluering af, hvorvidt konstruktionskategorierne for vandfartøjer skal udbygges med yderligere specifikationer eller underinddelinger, og skal om nødvendigt indeholde forslag til yderligere underkategorier.
Rapporterne i stk. 1, litra a) og b), ledsages om nødvendigt af lovgivningsforslag.
Artikel 53
Sanktioner
Medlemsstaterne fastsætter bestemmelser om de sanktioner, herunder eventuelt strafferetlige sanktioner for alvorlige overtrædelser, der skal anvendes i tilfælde af overtrædelse af de nationale bestemmelser, der er vedtaget i medfør af dette direktiv, og træffer alle nødvendige foranstaltninger til at sikre gennemførelsen heraf.
Sanktionerne skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsernes grovhed og have afskrækkende virkning, og de kan skærpes, hvis den pågældende erhvervsdrivende eller private importør tidligere har begået en lignende overtrædelse af dette direktiv.
KAPITEL IX
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER OG OVERGANGSBESTEMMELSER
Artikel 54
Gennemførelse
1. Medlemsstaterne vedtager og offentliggør senest den 18. januar 2016 de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme dette direktiv. De meddeler straks Kommissionen teksten til disse bestemmelser.
Medlemsstaterne anvender disse bestemmelser fra den 18. januar 2016. Disse bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
Artikel 55
Overgangsperiode
1. Medlemsstaterne må ikke forhindre tilgængeliggørelsen på markedet eller ibrugtagningen af produkter, der er omfattet af direktiv 94/25/EF, som er i overensstemmelse med nævnte direktiv, og som blev bragt i omsætning eller taget i brug før den 18. januar 2017.
2. Medlemsstaterne må ikke forhindre tilgængeliggørelsen på markedet eller ibrugtagningen af udenbords fremdriftsmotorer med gnisttænding (SI-motorer) med en effekt på 15 kW eller derunder, som er i overensstemmelse med trin I-grænseværdierne for udstødning som fastsat i bilag I, del B, punkt 2.1, og som er fremstillet af små og mellemstore virksomheder som defineret i Kommissionens henstilling 2003/361/EF (14) og bragt i omsætning før den 18. januar 2020.
Artikel 56
Ophævelse
Direktiv 94/25/EF ophæves med virkning fra den 18. januar 2016. Henvisninger til det ophævede direktiv gælder som henvisninger til nærværende direktiv.
Artikel 57
Ikrafttræden
Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 58
Adressater
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Strasbourg, den 20. november 2013.
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 2013/53/EU IRÁNYELVE
(2013. november 20.)
a kedvtelési célú vízi járművekről és a motoros vízi sporteszközökről, valamint a 94/25/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 114. cikkére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
a jogalkotási aktus tervezete nemzeti parlamenteknek való megküldését követően,
tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (1),
rendes jogalkotási eljárás keretében (2),
mivel:
(1)
A kedvtelési célú vízi járművekre vonatkozó tagállami törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések közelítéséről szóló, 1994. június 16-i 94/25/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (3) a belső piac létrehozásának keretében került elfogadásra azzal a céllal, hogy valamennyi tagállamban harmonizálják a kedvtelési célú vízi járművek biztonsági jellemzőit, és elháruljanak a kedvtelési célú vízi járművek tagállamok közti kereskedelmének akadályai.
(2)
A 94/25/EK irányelv csak azokra a kedvtelési célú vízi járművekre vonatkozott, amelyek hajótesthossza legalább 2,5 m és legfeljebb 24 m. A 94/25/EK irányelv módosításáról szóló, 2003. június 16-i 2003/44/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (4) a 94/25/EK irányelv hatályát egyrészt kiterjesztette a motoros vízi sporteszközökre, másrészt pedig olyan környezetvédelmi követelményeket épített be a módosított irányelvbe, amelyek mind a kompressziós gyújtású, mind pedig a szikragyújtásos hajtómotorok vonatkozásában kipufogógáz-kibocsátási határértékeket (CO, HC, NOx és részecskék) és zajhatárértékeket állapítanak meg.
(3)
A 94/25/EK irányelv a műszaki harmonizáció és szabványosítás új megközelítési módjáról szóló, 1985. május 7-i tanácsi állásfoglalásban (5) meghatározott új megközelítési elveken alapul. Ezért az irányelv csak a kedvtelési célú vízi járművekre alkalmazandó alapvető követelményeket tartalmazza, a műszaki részleteket az Európai Szabványügyi Bizottság (CEN) és az Európai Elektrotechnikai Szabványügyi Bizottság (Cenelec) fogadja el a műszaki szabványok és szabályok terén történő információszolgáltatási eljárás megállapításáról szóló, 1998. június 22-i 98/34/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (6) összhangban. Az így megállapított harmonizált szabványoknak való megfelelés - amely szabványok hivatkozási számai az Európai Unió Hivatalos Lapjában vannak közzétéve - feltételezi a 94/25/EK irányelvben foglalt követelményeknek történő megfelelést. Tapasztalatok szerint ezek az alapelvek jól működtek ebben az ágazatban, ezért azok megtartása és további előmozdítása szükséges.
(4)
A piacon végbement technológiai fejlődés ugyanakkor új kérdéseket vetett fel a 94/25/EK irányelvben foglalt környezetvédelmi követelményekkel kapcsolatban. Annak érdekében, hogy figyelembe lehessen venni ezeket a fejleményeket, és tisztázni lehessen azt a keretet, amelyen belül az ezen irányelv hatálya alá tartozó termékek forgalmazhatók, a 94/25/EK irányelv bizonyos részeit felül kell vizsgálni, tovább kell fejleszteni, és az egyértelműség érdekében az említett irányelvet hatályon kívül kell helyezni, és helyébe ezen irányelvet kell léptetni.
(5)
A termékek forgalmazása tekintetében az akkreditálás és piacfelügyelet előírásainak megállapításáról szóló, 2008. július 9-i 765/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (7) lefekteti a megfelelőségértékelő szervezet akkreditálására, a CE-jelölésre, az uniós piacfelügyeleti keretre és az uniós piacra belépő termékek ellenőrzésére vonatkozó horizontális intézkedéseket, amelyek az ezen irányelv hatálya alá tartozó termékekre is alkalmazandók.
(6)
A termékek forgalomba hozatalának közös keretrendszeréről szóló, 2008. július 9-i 768/2008/EK európai parlamenti és tanácsi határozat (8) az új megközelítési elveken alapuló jogszabályok alkalmazásában közös elveket és referenciarendelkezéseket határoz meg. A más ágazatok termékeire vonatkozó jogszabályokkal való összhang biztosítása érdekében ezen irányelv bizonyos rendelkezéseit a fenti határozathoz kell igazítani, hacsak az ágazati sajátosságok nem tesznek szükségessé más megoldást. Ezért bizonyos fogalommeghatározásokat, a gazdasági szereplők általános kötelezettségeit, a megfelelőség vélelmezését, a CE-jelölésre vonatkozó szabályokat, a megfelelőségértékelő szervezetekkel szembeni, valamint az értesítési eljárásokat érintő követelményeket, illetve a kockázatot jelentő termékekkel foglalkozó eljárásokról szóló rendelkezéseket össze kell hangolni a fenti határozattal. Az európai szabványosításról szóló, 2012. október 25-i 1025/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (9) meghatározza az azon esetekben alkalmazandó eljárást, amikor kifogás merül fel azzal kapcsolatban, hogy a harmonizált szabványok teljes mértékben eleget tesznek-e az ezen irányelvben előírt követelményeknek.
(7)
Annak érdekében, hogy a gazdasági szereplők és nemzeti hatóságok számára könnyebb legyen ezen irányelv értelmezése és egységes alkalmazása, tisztázni kell a 94/25/EK irányelv alkalmazási körét és fogalommeghatározásait. Különösen azt kell tisztázni, hogy a kétéltű járművek nem tartoznak ezen irányelv alkalmazási körébe. Meg kell határozni továbbá, hogy a kenuk és kajakok mely típusai nem tartoznak ezen irányelv alkalmazási körébe, valamint tisztázni kell, hogy ezen irányelv hatálya kizárólag a sport- és szabadidős célokat szolgáló motoros vízi sporteszközökre terjed ki.
(8)
Helyénvaló továbbá az ezen ágazatra jellemző olyan fogalmak meghatározása, mint a „saját célra épített vízi jármű”, a „hajótesthossz” és a „magánimportőr”, hogy könnyebb legyen ezen irányelv értelmezése és egységes alkalmazása. Ki kell terjeszteni a „hajtómotor” jelenlegi fogalommeghatározását, hogy az magában foglalja az innovatív meghajtási megoldásokat is.
(9)
Az uniós piacon forgalomba hozott vagy üzembe helyezett, ezen irányelv hatálya alá tartozó termékeknek meg kell felelniük a vonatkozó uniós jogszabályoknak, a gazdasági szereplőknek pedig az értékesítési láncban betöltött szerepüktől függően felelősséget kell vállalniuk a termékek megfelelőségéért, hogy ezáltal biztosított legyen egyrészt az olyan közérdekek magas szintű védelme, mint az egészség és a biztonság, másrészt a fogyasztók és a környezet védelme, harmadrészt pedig a tisztességes verseny az uniós piacon.
(10)
Az értékesítési láncba bekapcsolódó valamennyi gazdasági szereplőnek meg kell hoznia a megfelelő intézkedéseket annak biztosítása érdekében, hogy az ezen irányelv hatálya alá tartozó termékek megfelelő megépítés és karbantartás esetén ne veszélyeztessék az emberek egészségét és biztonságát, vagyoni javak biztonságát, illetve a környezetet, továbbá annak érdekében, hogy csak olyan termékeket forgalmazzon, amelyek megfelelnek a vonatkozó uniós jogszabálynak. Ezen irányelv révén gondoskodni kell azon kötelezettségek egyértelmű és arányos megosztásáról, amelyek megfelelnek a szállítási és értékesítési láncban részt vevő egyes gazdasági szereplők által betöltött szerepnek.
(11)
Mivel egyes feladatokat csak a gyártó tud elvégezni, világosan különbséget kell tenni a gyártó és az értékesítési lánc további szereplői között. Ezenkívül világosan meg kell különböztetni az importőrt és a forgalmazót, mivel az importőr harmadik országokból vezeti be a termékeket az uniós piacra. Így az importőrnek kell biztosítania, hogy ezek a termékek megfeleljenek az alkalmazandó uniós követelményeknek.
(12)
Mivel a gyártó részletes ismerettel rendelkezik a tervezési és gyártási eljárásról, ő van a legjobb helyzetben ahhoz, hogy elvégezze a teljes megfelelőségértékelési eljárást. A megfelelőségértékelésnek ezért kizárólagosan a gyártó kötelezettségének kell maradnia.
(13)
Gondoskodni kell arról, hogy a harmadik országokból az uniós piacra lépő, ezen irányelv hatálya alá tartozó termékek megfeleljenek minden alkalmazandó uniós követelménynek és különösen arról, hogy a gyártók e termékekre vonatkozóan az összes szükséges értékelési eljárást elvégezzék. Ezért az importőrökre nézve rendelkezéseket kell hozni, amelyekkel biztosítható, hogy a piacon általuk forgalomba hozott termékek megfelelnek az alkalmazandó követelményeknek, továbbá hogy nem hoznak forgalomba olyan termékeket, amelyek nem felelnek meg a követelményeknek vagy veszélyesek. Ugyanígy szintén rendelkezéseket kell hozni az importőrökre nézve annak érdekében, hogy meggyőződjenek arról, hogy a megfelelőségértékelési eljárásokat lefolytatták, illetve hogy a CE-jelölés, valamint a gyártók által készített dokumentáció rendelkezésre áll az illetékes hatóságok által végzett ellenőrzés céljára.
(14)
A gyártó vagy az importőr által már forgalomba hozott, ezen irányelv hatálya alá tartozó termék forgalmazása során a forgalmazónak megfelelő gondossággal kell eljárnia, hogy a terméket olyan módon kezelje, hogy az ne befolyásolja hátrányosan a termék megfelelését. Emellett mind az importőrtől, mind pedig a forgalmazótól elvárható, hogy a termékek forgalomba hozatalakor vagy forgalmazásakor kellő gondossággal járjanak el az alkalmazandó követelmények tekintetében.
(15)
Az ezen irányelv hatálya alá tartozó termékek forgalomba hozatala során az importőröknek fel kell tüntetniük a terméken a nevüket és azt a címet, amelyen kapcsolatba lehet lépni velük. Ez alól kivételt kell tenni, ha egy alkatrész mérete vagy jellege a feltüntetést nem teszi lehetővé.
(16)
A termék gyártójának és a gyártót terhelő kötelezettségek viselőjének kell tekinteni minden olyan gazdasági szereplőt, amely az adott terméket saját nevében vagy védjegye alatt hozza forgalomba, illetve olyan módon módosítja azt, ami befolyásolja a termék alkalmazandó követelményeknek való megfelelőségét.
(17)
A forgalmazókat és importőröket, mivel piacközeli funkciót töltenek be, be kell vonni az illetékes nemzeti hatóságok által ellátott piacfelügyeleti feladatokba, amelyekben aktívan részt kell venniük, például azáltal, hogy az említett illetékes hatóságok rendelkezésére bocsátják az érintett termékre vonatkozó összes szükséges információt.
(18)
Ezen ágazat egyik sajátos jellemzője a kedvtelési célú vízi járművek és a motoros vízi sporteszközök harmadik országokból az Unióba történő, az Unióban letelepedett természetes és jogi személyek általi behozatala. A 94/25/EK irányelv azonban tartalmaz néhány olyan rendelkezést, amely a megfelelőségértékelés (megépítést követő értékelés) elvégzése tekintetében alkalmazandó a magánimportőrökre, illetve azokra alkalmazandónak tekinthető. Ezért tisztázni kell a magánimportőrök más kötelezettségeit, amelyeket elvben - a magánimportőrök tevékenységeinek nem kereskedelmi jellegével összefüggő néhány kivételtől eltekintve - harmonizálni kell a gyártókéival.
(19)
A termék teljes értékesítési láncban való nyomonkövethetősége segít egyszerűbbé és hatékonyabbá tenni a piacfelügyeletet. A hatékony nyomonkövetési rendszer megkönnyíti a piacfelügyeleti hatóságok számára azon gazdasági szereplők nyomon követését, akik nem megfelelő termékeket forgalmaznak a piacon.
(20)
Az egyértelműség és az új megközelítés szerinti más irányelvekkel való összhang érdekében kifejezetten rögzíteni kell, hogy az ezen irányelv hatálya alá tartozó termékek kizárólag akkor hozhatók forgalomba vagy helyezhetők üzembe, ha megfelelnek azon általános követelménynek, miszerint nem veszélyeztetik emberek egészségét és biztonságát, vagyoni javak biztonságát, illetve a környezetet, valamint teljesítik az ezen irányelvben foglalt alapvető követelményeket.
(21)
A tengeri használatra átalakított olyan hajtómotorok esetében, amelyeknél az eredeti motor a nem közúti mozgó gépekbe és berendezésekbe szánt belső égésű motorok gáz- és szilárd halmazállapotú szennyező anyag-kibocsátása elleni intézkedésekre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1997. december 16-i 97/68/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (10) vagy a nehéz tehergépjárművek kibocsátásai (Euro VI) tekintetében a gépjárművek és motorok típusjóváhagyásáról, a járművek javítására és karbantartására vonatkozó információkhoz való hozzáférésről szóló, 2009. június 18-i 595/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel (11) összhangban már típusjóváhagyásra került, az átalakítást végző személyek számára lehetővé kell tenni, hogy az eredeti motor gyártója által kiadott megfelelőségi igazolásra hivatkozzanak, amennyiben az átalakítások nem változtatják meg a kipufogógáz-kibocsátási jellemzőket.
(22)
A kedvtelési célú vízi járművek motorjai környezetvédelmi jellemzőinek továbbfejlesztési lehetőségeiről szóló, a 2003/44/EK irányelv 2. cikke értelmében benyújtott jelentés értékelte a kedvtelési célú vízi járművek motorjaira vonatkozó kipufogógáz-kibocsátási határértékek további csökkentésének lehetőségeit. E jelentés arra a következtetésre jutott, hogy helyénvaló a 2003/44/EK irányelvben meghatározottaknál szigorúbb határértékek meghatározása. Ezeket a határértékeket olyan szinten kell meghatározni, amely tükrözi a tisztább motorokra irányuló technológiák műszaki fejlődését, és lehetővé teszi az előrelépést a kipufogógáz-kibocsátási határértékek világszintű harmonizálása felé. A szén-monoxidra (CO) vonatkozó határértékeket azonban meg kell emelni, hogy lehetővé váljon a más légszennyező anyagok kibocsátásának jelentős csökkentése, érvényre jusson a műszaki megvalósíthatóság, és a lehető leggyorsabban sor kerüljön a végrehajtásra, mégpedig úgy, hogy mindeközben az e gazdasági ágazatot érő társadalmi-gazdasági hatás elfogadható marad.
(23)
Az üzemanyag- és teljesítménykategóriától függően a vonatkozó harmonizált szabványban leírt, tengerhajózási alkalmazású motorokra vonatkozó vizsgálati ciklusokat kell alkalmazni, illetve amíg rendelkezésre állnak, addig a vonatkozó ISO-szabványban leírtakat, szem előtt tartva az I. melléklet B. részének 2.3. pontjában rögzített értékeket. A meghajtórendszer részét képező valamennyi belső égésű motorra vizsgálati ciklust kell kialakítani, beleértve a hibrid hajtású berendezéseket is.
(24)
A jármű kipufogógáz-kibocsátási határértékeknek történő megfelelése értékeléséhez használt vizsgálati üzemanyagoknak a vonatkozó piacon használt üzemanyagok összetételét kell tükrözniük, ezért az Unióban végzett típusjóváhagyás során az európai vizsgálati üzemanyagokat kell alkalmazni. Mivel azonban a harmadik országbeli gyártók nem minden esetben férnek hozzá az európai referencia-üzemanyagokhoz, engedélyezni kell a jóváhagyó hatóságok számára, hogy a motorok más referencia-üzemanyagokkal történő vizsgálatát is elfogadhassák. A referencia-üzemanyagok megválasztása lehetőségének azonban a vizsgálati eredmények minőségének és összehasonlíthatóságának biztosítása érdekében a vonatkozó ISO-szabványban meghatározott előírásokra kell korlátozódnia.
(25)
A tengeri környezet védelméhez való hozzájárulás érdekében helyénvaló egy, a WC-vel ellátott vízi járművekre tartály felszerelését kötelezően előíró követelmény elfogadása.
(26)
A baleseti statisztikák alapján a lakható, többtörzsű, kedvtelési célú vízi járművek esetében a felfordulás kockázata alacsony. Ezen alacsony kockázat ellenére számolni kell a lakható, többtörzsű, kedvtelési célú vízi járművek felfordulásának kockázatával, és biztosítani kell, hogy felfordulás esetén azok felfordult állapotban is a víz felszínén maradjanak, és lehetséges legyen a menekülés.
(27)
A szubszidiaritás elvével összhangban ezen irányelv rendelkezései nem érinthetik a tagállamoknak azt a jogát, hogy meghatározzák azokat a követelményeket, amelyeket bizonyos vizeken történő hajózást illetően szükségesnek tartanak a környezetnek többek között a zajszennyezéstől való védelme, valamint a vízi utak védelme és biztonsága érdekében, feltéve, hogy ezek a rendelkezések nem teszik szükségessé az ezen irányelvnek megfelelő vízi járművek módosítását, továbbá indokoltak és az elérni kívánt céllal arányosak.
(28)
A termék megfelelőségét igazoló CE-jelölés a szélesebb értelemben vett megfelelőségértékelésből álló eljárás egészének látható végeredménye. A CE-jelölést meghatározó általános elveket a 765/2008/EK rendelet állapítja meg. A CE-jelölés vízi járműveken, alkatrészeken és hajtómotorokon történő elhelyezésére vonatkozó szabályokat ebben az irányelvben kell lefektetni. A CE-jelölések elhelyezésére irányuló kötelezettséget helyénvaló kiterjeszteni valamennyi olyan beépített motorra és beépített kipufogórendszer nélküli farmotorra, amely az ezen irányelvben meghatározott alapvető követelményeknek megfelelőnek tekinthető.
(29)
Elengedhetetlenül fontos világossá tenni a gyártók, a magánimportőrök és a felhasználók számára, hogy a CE-jelölésnek a terméken való elhelyezésével a gyártó kijelenti, hogy a termék megfelel az összes alkalmazandó követelménynek, és ezért a gyártó teljes körű felelősséget vállal.
(30)
A CE-jelölésnek kell az egyetlen megfelelőségi jelölésnek lennie, amely jelzi, hogy az ezen irányelv hatálya alá tartozó termék megfelel az uniós harmonizációs jogszabályoknak. Mindazonáltal az uniós harmonizációs jogszabályok hatálya alá nem tartozó más jelöléseket is meg kell engedni, amennyiben azok hozzájárulnak a fogyasztóvédelem javításához.
(31)
Az alapvető követelménynek való megfelelés biztosítása érdekében szükség van a gyártók által követendő megfelelőségértékelési eljárások meghatározására. Ezen eljárásokat a 768/2008/EK határozatban foglalt megfelelőségértékelési modulokra való hivatkozással kell meghatározni. Ezeknek az eljárásoknak a vízi járművekben, motorokban és alkatrészekben rejlő veszély mértékéhez kell igazodniuk. Ebből következően minden egyes megfelelőségi kategóriát egy megfelelő eljárással kell kiegészíteni, vagy biztosítani kell a több egyenértékű eljárás közötti választás lehetőségét.
(32)
A tapasztalatok szerint az alkatrészek vonatkozásában helyénvaló a megfelelőségértékelési modulok szélesebb körét engedélyezni. A kipufogógáz- és zajkibocsátási követelményekre vonatkozó megfelelőségértékelés tekintetében különbséget kell tenni azon esetek között, amelyekben alkalmazták a harmonizált szabványokat, és azok között, amelyekben nem, mivel az utóbbi esetekben indokolt a szigorúbb megfelelőségértékelési eljárás előírása. Ezen túlmenően a referencia-vízijárműre vonatkozó adatok zajkibocsátás-vizsgálatokhoz történő használatának lehetőségét felesleges lévén el kell hagyni, ugyanis az a gyakorlatban nem került alkalmazásra.
(33)
Annak érdekében, hogy a vízi járművek elfogadható működési környezetéről egyértelmű információt lehessen adni, a vízijármű-kialakítási kategóriák címeit kizárólag a hajózás alapvető környezeti feltételeihez, nevezetesen a szélerősséghez és a mértékadó hullámmagassághoz kell igazítani. A szélerősség és a mértékadó hullámmagasság szerint négy, magyarázó jegyzetekkel ellátott kialakítási kategória (A, B, C és D) áll rendelkezésre.
(34)
A 94/25/EK irányelv megállapítja a kedvtelési célú vízi járművek megépítést követő értékelésének szabályait, amely értékelést a terméket forgalomba hozó vagy üzembe helyező, az Unió területén letelepedett valamely természetes vagy jogi személy végzi abban az esetben, ha a gyártó nem teljesíti a termékek irányelvnek történő megfelelésével kapcsolatos kötelezettségeket. A következetesség érdekében helyénvaló a megépítést követő értékelés hatályát a kedvtelési célú vízi járművek mellett a motoros vízi sporteszközökre is kiterjeszteni. Az egyértelműség érdekében meg kell határozni, hogy a megépítést követő értékelés milyen helyzetekben alkalmazható. Ezen túlmenően, ami a behozatalt illeti, a megépítést követő értékeléssel való, kereskedelmi célból történő visszaélések megakadályozása érdekében az eljárás alkalmazását a magánimportőrök általi, nem kereskedelmi jellegű behozatalra kell korlátozni. A megépítést követő értékelést kérelmező személyre háruló kötelezettségek közé fel kell venni a bejelentett szervezet felé való dokumentumszolgáltatási kötelezettséget is, hogy utóbbi megbízhatóan tudja értékelni a termék megfelelőségét.
(35)
Mivel az ezen irányelv hatálya alá tartozó termékekkel kapcsolatos megfelelőségértékelési eljárást végző szerveknek az Unió egészében azonosan magas színvonalú munkát kell végezniük, és mivel az összes ilyen szervnek egyformán jól és tisztességes versenyfeltételek mellett kell ellátnia feladatait, kötelezően betartandó követelményeket kell megállapítani azon megfelelőségértékelő szervezetek számára, amelyek ezen irányelv értelmében megfelelőségértékelési szolgáltatásokat kívánnak nyújtani és magukat e célból be kívánják jelenteni.
(36)
Az ezen irányelv hatálya alá tartozó termékekkel kapcsolatos megfelelőségértékelés egységes minőségi színvonalának biztosítása érdekében nem csak a bejelentésre pályázó megfelelőségértékelő szervezetekre vonatkozó követelményeket kell egységesíteni, hanem ezzel párhuzamosan olyan követelményeket is rögzíteni kell, amelyeket a bejelentett szervezet értékelésében, bejelentésében és felügyeletében érintett bejelentő hatóságoknak és más szerveknek kell betartaniuk.
(37)
A 765/2008/EK rendelet kiegészíti és megerősíti az uniós harmonizációs jogszabályok hatálya alá tartozó termékek - ideértve az ezen irányelv hatálya alá tartozó termékek - piacfelügyeletének meglévő keretét. Ennélfogva a tagállamoknak kell megszervezniük és végrehajtaniuk e termékek felügyeletét az említett rendelettel, valamint adott esetben az általános termékbiztonságról szóló, 2001. december 3-i 2001/95/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (12) összhangban.
(38)
Az átláthatóság javítása és a feldolgozási idő csökkentése érdekében a hatályos védintézkedési eljárást - amely a Bizottság számára lehetővé teszi, hogy megvizsgálja azoknak az intézkedéseknek a jogosságát, amelyeket egy tagállam az általa nem megfelelőnek ítélt termékekkel szemben hoz - javítani kell azzal a céllal, hogy azt hatékonyabbá tegyék, és igénybe vegyék a tagállamokban rendelkezésre álló szakértelmet.
(39)
A jelenlegi rendszert olyan eljárással kell kiegészíteni, amely lehetővé teszi az érdekelt felek számára, hogy tájékozódjanak az ezen irányelv hatálya alá tartozó olyan termékek tekintetében végzett intézkedésekről, amelyek kockázatot jelentenek az emberek egészségére vagy biztonságára, illetve a közérdek védelmének más vonatkozásaira. Ez lehetővé teszi azt is, hogy a piacfelügyeleti hatóságok a megfelelő gazdasági szereplőkkel együttműködve e termékeket illetően egy korábbi szakaszban fellépjenek.
(40)
Amennyiben a tagállamok és a Bizottság egyetértenek az egyik tagállam által hozott intézkedés indokoltságát illetően, nincs szükség a Bizottság további közreműködésére.
(41)
A műszaki ismeretek fejlődésének és az új tudományos eredményeknek a figyelembevétele érdekében a Bizottságnak felhatalmazást kell kapnia arra, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el az I. melléklet B. része 2.3., 2.4., 2.5. és 3. pontjának, C. része 3. pontjának, valamint az V., VII. és IX. mellékletnek a módosítására vonatkozóan. Ez a jövőben lehetővé teszi a Bizottság számára, hogy a hibrid meghajtású motorokra vonatkozó vizsgálati ciklusokat alakítson ki, és a bioüzemanyagokkal kevert vizsgálati üzemanyagokat - nemzetközi elfogadásukat követően - felvegye a vizsgálati üzemanyagok táblázatába. Különösen fontos, hogy a Bizottság az előkészítő munka során megfelelő konzultációkat folytasson, többek között szakértői szinten is. A felhatalmazáson alapuló jogi aktus elkészítésekor és szövegezésekor a Bizottságnak gondoskodnia kell a vonatkozó dokumentumoknak az Európai Parlament és a Tanács részére történő egyidejű, időben történő és megfelelő továbbításáról.
(42)
Ezen irányelv végrehajtása egységes feltételeinek biztosítása érdekében a Bizottságra végrehajtási hatásköröket kell ruházni. Ezeket a Bizottság végrehajtási hatásköreinek gyakorlására vonatkozó tagállami ellenőrzési mechanizmusok szabályainak és általános elveinek megállapításáról szóló, 2011. február 16-i 182/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek (13) megfelelően kell gyakorolni.
(43)
A tanácsadó bizottsági eljárást kell alkalmazni azon végrehajtási jogi aktusok elfogadására, amelyekben a bejelentő tagállam felkérést kap, hogy meghozza a szükséges korrekciós intézkedéseket azon bejelentett szervezetek tekintetében, amelyek nem, illetve már nem felelnek meg a bejelentéshez szükséges követelményeknek.
(44)
A vizsgálóbizottsági eljárást kell alkalmazni azon végrehajtási jogi aktusok elfogadására, amelyek ezen irányelv egységes alkalmazását hivatottak biztosítani, különösen a 24. cikkben foglalt, a megfelelőségértékelési eljárásokra vonatkozó kiegészítő rendelkezések tekintetében, valamint a következőkre vonatkozó követelmények vonatkozásában: vízijármű-kialakítási kategóriák, a vízi jármű azonosítása, a hajóépítő táblája, kezelési kézikönyv, gázrendszer, a vízszennyezés megelőzése, jelentéstételi kérdőív és a jelzőfények.
(45)
A Bizottságnak végrehajtási jogi aktusok útján és - azok sajátos jellegére tekintettel - a 182/2011/EU rendelet alkalmazása nélkül meg kell állapítania, hogy indokoltak-e azok az intézkedések, amelyeket a tagállamok az emberek egészségét vagy biztonságát, vagyoni javakat, illetve a környezetet veszélyeztető termékekre vonatkozóan hoznak meg.
(46)
A Bizottságnak azonnal alkalmazandó végrehajtási jogi aktusokat kell elfogadnia, ha a megfelelőségértékeléssel, a vízijármű-kialakítási kategóriákkal, a jelzőfényekkel, a vízszennyezés megelőzésével, valamint az emberek egészségét vagy biztonságát, vagyoni javakat, illetve a környezetet veszélyeztető gázkészülékekkel összefüggésben felmerülő, kellően indokolt esetben ez rendkívül sürgős okból szükséges.
(47)
A kialakult gyakorlatnak megfelelően az ezen irányelvvel létrehozott bizottság hasznos szerepet tölthet be azáltal, hogy megvizsgálja az ezen irányelv alkalmazásával kapcsolatos olyan kérdéseket, amelyeket e bizottság elnöke vagy valamely tagállami tagja vet fel a bizottság eljárási szabályzatával összhangban.
(48)
Ezen irányelv nyomon követésének és hatékonyságának érvényesítése érdekében a tagállamoknak kérdőívet kell kitölteniük ezen irányelv alkalmazására vonatkozóan. A Bizottságnak jelentést kell készítenie ezen irányelv alkalmazásáról és azt közzé kell tennie.
(49)
A tagállamoknak meg kell állapítaniuk az ezen irányelv megsértésekor alkalmazandó szankciókra vonatkozó szabályokat, és gondoskodniuk kell ezek végrehajtásáról. E szankcióknak hatékonyaknak, arányosaknak és visszatartó erejűeknek kell lenniük.
(50)
Ezen irányelv hatálybalépését követően megfelelő átmeneti időszakot kell biztosítani a gyártók és más gazdasági szereplők számára annak érdekében, hogy elegendő idejük legyen alkalmazkodni a követelményekhez; az átmeneti időszak alatt a 94/25/EK irányelvnek megfelelő termékek még forgalomba hozhatók.
(51)
Annak érdekében, hogy a legfeljebb 15 kW teljesítményű, szikragyújtásos külső hajtómotorok kis- és középméretű gyártói könnyebben tudják alkalmazni ezen irányelvet és alkalmazkodni tudjanak az új követelményekhez, helyénvaló külön átmeneti időszakot meghatározni e gyártók számára.
(52)
Mivel ezen irányelv célját - nevezetesen azt, hogy az ezen irányelv hatálya alá tartozó termékekre vonatkozó harmonizált követelmények és a piacfelügyeletre vonatkozó minimális követelmények megállapítása révén biztosított legyen az emberi egészség és biztonság magas szintű védelme, valamint a környezet védelme, továbbá a belső piac működése - a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, és ezért az léptéke és hatása miatt uniós szinten jobban megvalósítható, az Unió intézkedéseket hozhat az Európai Unióról szóló szerződés 5. cikkében foglalt szubszidiaritási elvnek megfelelően. Az említett cikkben foglalt arányossági elvnek megfelelően ez az irányelv nem lépi túl az e cél eléréséhez szükséges mértéket.
(53)
A 94/25/EK irányelvet ezért hatályon kívül kell helyezni,
ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
I. FEJEZET
ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK
1. cikk
Tárgy
Ez az irányelv meghatározza a 2. cikk (1) bekezdésében említett termékek tervezésére és gyártására vonatkozó követelményeket, valamint az Unió területén történő szabad mozgásukra vonatkozó szabályokat.
2. cikk
Hatály
(1) Ez az irányelv a következő termékekre alkalmazandó:
a)
kedvtelési célú vízi járművek és részben megépített kedvtelési célú vízi járművek;
b)
motoros vízi sporteszközök és részben megépített motoros vízi sporteszközök;
c)
a II. mellékletben felsorolt alkatrészek, ha önállóan hozták őket forgalomba a Unióban, a továbbiakban: „alkatrészek”;
d)
vízi járműveken, illetve azokban felszerelt vagy kifejezetten ilyen felszerelésre szánt hajtómotorok;
e)
vízi járműveken, illetve azokban felszerelt olyan hajtómotorok, amelyek jelentős motormódosításon estek át;
f)
jelentős átalakításon átesett vízi járművek.
(2) Ez az irányelv nem alkalmazandó a következő termékekre:
a)
az I. melléklet A. részében meghatározott, tervezéssel és építéssel kapcsolatos követelmények tekintetében:
i.
kizárólag versenyzésre szolgáló és a gyártó által ilyenként feltüntetett vízi járművek, beleértve a versenyzésre és edzésre szolgáló evezős csónakokat is;
ii.
kizárólag emberi erővel való meghajtásra tervezett kenuk és kajakok, gondolák és vízibiciklik;
iii.
kizárólag szél általi meghajtásra tervezett, álló személy vagy személyek által működtetett szörfdeszkák;
iv.
szörfdeszkák;
v.
az 1950 előtt tervezett eredeti, történelmi vízi járművek, valamint azok döntő részt eredeti anyagokból készített és a gyártó által ilyenként feltüntetett egyedi utánzatai;
vi.
kísérleti célú vízi járművek, feltéve, hogy nem hozzák őket forgalomba az Unió piacán;
vii.
saját használatra épített vízi járművek, feltéve, hogy az üzembe helyezésüket követő öt éven belül nem hozzák őket forgalomba az Unió piacán;
viii.
a (3) bekezdés sérelme nélkül, olyan vízi járművek, amelyek arra szolgálnak, hogy legénységgel ellátva kereskedelmi céllal személyeket szállítsanak, az utasok számától függetlenül;
ix.
merülőjárművek;
x.
légpárnás vízi járművek;
xi.
hordszárnyas vízi járművek;
xii.
külső égésű gőzgéppel hajtott vízi járművek, amelyek üzemanyaga szén, koksz, fa, olaj vagy gáz;
xiii.
kétéltű járművek, azaz olyan kerekes vagy lánctalpas gépjárművek, amelyek mind a vízen, mind a szárazföldön működnek;
b)
az I. melléklet B. részében meghatározott kipufogógáz-kibocsátási követelmények tekintetében:
i.
a következő termékekre felszerelt vagy kifejezetten ilyen felszerelésre szánt hajtómotorok:
-
kizárólag versenyzésre szolgáló és a gyártó által ilyenként feltüntetett vízi járművek,
-
kísérleti célú vízi járművek, feltéve, hogy nem hozzák őket forgalomba az Unió piacán,
-
a (3) bekezdés sérelme nélkül, olyan vízi járművek, amelyek arra szolgálnak, hogy legénységgel ellátva kereskedelmi céllal személyeket szállítsanak, az utasok számától függetlenül,
-
merülőjárművek,
-
légpárnás vízi járművek,
-
hordszárnyas vízi járművek,
-
kétéltű járművek, azaz olyan kerekes vagy lánctalpas gépjárművek, amelyek mind a vízen, mind a szárazföldön működnek;
ii.
az 1950 előtti tervezésen alapuló eredeti történelmi hajtómotorok és egyedi, nem sorozatgyártott utánzataik, amelyek az a) pont v. és vii. alpontjában említett vízi járműre vannak felszerelve;
iii.
saját használatra épített hajtómotorok, feltéve, hogy azokat a vízi jármű üzembe helyezését követő öt éven belül nem hozzák forgalomba az Unió piacán;
c)
az I. melléklet C. részében meghatározott zajkibocsátási követelmények tekintetében:
i.
a b) pontban említett valamennyi vízi jármű;
ii.
saját használatra épített vízi járművek, feltéve, hogy az üzembe helyezésüket követő öt éven belül nem hozzák őket forgalomba az Unió piacán.
(3) Azok a vízi járművek, amelyek charter-, sport- vagy szabadidős, illetve oktatóhajóként is felhasználhatók, szintén az irányelv hatálya alá tartoznak, ha kedvtelési célokból hozták őket forgalomba az Unióban.
3. cikk
Fogalommeghatározások
Ezen irányelv alkalmazásában:
1. „vízi jármű”: bármely kedvtelési célú vízi jármű vagy motoros vízi sporteszköz;
2. „kedvtelési célú vízi jármű”: a motoros vízi sporteszközöket kivéve bármely olyan sport- és szabadidős célokat szolgáló vízi jármű, függetlenül a meghajtási módjától, amelynek hajótesthossza 2,5 m és 24 m között van;
3. „motoros vízi sporteszköz”: olyan sport- és szabadidős célokat szolgáló vízi jármű, amelynek teljes hajótesthossza nem éri el a 4 m-t, elsődleges meghajtását vízsugárszivattyúval ellátott hajtómotor biztosítja, és amelynek rendeltetésszerű működtetését a hajótesten - és nem annak belsejében - ülő, álló vagy térdelő személy vagy személyek végzik;
4. „saját használatra épített vízi jármű”: olyan vízi jármű, amelyet döntő részben a leendő használója épített saját használatra;
5. „hajtómotor”: bármely szikragyújtásos vagy kompressziós gyújtású, közvetlenül vagy közvetve meghajtási célra használt belső égésű motor;
6. „jelentős motormódosítás”: a hajtómotor olyan jellegű módosítása, amelynek következtében a motor esetlegesen túllépheti az I. melléklet B. részében meghatározott kibocsátási határértékeket, vagy amely a motor névleges teljesítményét 15 %-nál nagyobb mértékben növeli;
7. „jelentős jármű-átalakítás”: a vízi jármű olyan jellegű átalakítása, amely megváltoztatja a vízi jármű meghajtási módját, a motor jelentős átalakításával jár, vagy olyan mértékben változtat a vízi járművön, hogy az esetlegesen már nem felel meg az ezen irányelvben megállapított, vonatkozó alapvető biztonsági és környezetvédelmi követelményeknek;
8. „meghajtási mód”: a vízi jármű haladását biztosító módszer;
9. „motorcsalád”: a motorok gyártó általi csoportosítása, amelyben az azonos csoportba tartozó motorok - felépítésükből adódóan - ugyanolyan kipufogógáz- vagy zajkibocsátási jellemzőkkel rendelkeznek;
10. „hajótesthossz”: a hajótestnek a harmonizált szabványokkal összhangban mért hossza;
11. „forgalmazás”: valamely termék kereskedelmi tevékenység keretében való rendelkezésre bocsátása az uniós piacon való értékesítés, fogyasztás vagy használat céljára, akár díjmentesen, akár ellenérték fejében;
12. „forgalomba hozatal”: egy terméknek az uniós piacon első alkalommal történő forgalmazása;
13. „üzembe helyezés”: az ezen irányelv hatálya alá tartozó terméknek a végfelhasználó által első alkalommal történő használata az Unió területén;
14. „gyártó”: az a természetes vagy jogi személy, aki az ezen irányelv hatálya alá tartozó terméket gyárt, terveztet vagy gyártat, és azt a saját neve vagy kereskedelmi védjegye alatt forgalmazza;
15. „meghatalmazott képviselő”: az Unióban letelepedett azon természetes vagy jogi személy, aki vagy amely a gyártótól írásbeli meghatalmazást kapott arra, hogy meghatározott feladatok ellátása céljából a nevében eljárjon;
16. „importőr”: az Unióban letelepedett olyan természetes vagy jogi személy, aki harmadik országból származó terméket hoz forgalomba az uniós piacon;
17. „magánimportőr”: az Unióban letelepedett azon természetes vagy jogi személy, aki vagy amely nem kereskedelmi jellegű tevékenysége során harmadik országból az Unióba importál egy terméket azzal a céllal, hogy saját használatra üzembe helyezze;
18. „forgalmazó”: a gyártótól vagy importőrtől eltérő, a terméket forgalmazó természetes vagy jogi személy az ellátási láncban;
19. „gazdasági szereplő”: a gyártó, a meghatalmazott képviselő, az importőr és a forgalmazó;
20. „harmonizált szabvány”: az 1025/2012/EU rendelet 2. cikke 1. pontjának c) pontja szerinti harmonizált szabvány;
21. „akkreditáció”: a 765/2008/EK rendelet 2. cikkének 10. pontja szerinti akkreditáció;
22. „nemzeti akkreditáló testület”: a 765/2008/EK rendelet 2. cikkének (11) pontja szerinti nemzeti akkreditáló testület;
23. „megfelelőségértékelés”: értékelési eljárás, amely kimutatja, hogy egy adott termék esetében teljesülnek-e az ezen irányelvben meghatározott követelmények;
24. „megfelelőségértékelő szervezet”: megfelelőségértékelési tevékenységeket - ideértve a kalibrálást, vizsgálatot, tanúsítást és ellenőrzést is - végző szervezet;
25. „visszahívás”: minden olyan intézkedés, amelynek célja egy a végfelhasználók számára hozzáférhető, már forgalomban lévő termék visszavétele;
26. „kivonás a forgalomból”: minden olyan intézkedés, amelynek célja egy termék forgalmazásának megakadályozása az értékesítési láncban;
27. „piacfelügyelet”: hatósági tevékenységek és intézkedések annak biztosítására, hogy a termékek megfeleljenek a vonatkozó uniós harmonizációs jogszabályokban megállapított követelményeknek, illetve ne jelentsenek veszélyt az egészségre, a biztonságra vagy a közérdek védelmének bármilyen más szempontjára;
28. „CE-jelölés”: olyan jelölés, amellyel a gyártó jelzi, hogy a termék megfelel a jelölés feltüntetését előíró uniós harmonizációs jogszabályban rögzített követelményeknek;
29. „uniós harmonizációs jogszabályok”: minden olyan uniós jogszabály, amely harmonizálja a termékek forgalmazásának feltételeit.
4. cikk
Alapvető követelmények
(1) A 2. cikk (1) bekezdésében említett termékek csak akkor forgalmazhatók vagy helyezhetők üzembe, ha megfelelő karbantartás és rendeltetésszerű használat esetén nem veszélyeztetik emberek egészségét és biztonságát, vagyoni javak biztonságát, illetve a környezetet, és kizárólag azzal a feltétellel, hogy teljesítik az I. mellékletben meghatározott, alkalmazandó alapvető követelményeket.
(2) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy a 2. cikk (1) bekezdésében említett termékeket kizárólag akkor forgalmazzák vagy helyezzék üzembe, ha azok megfelelnek az (1) bekezdésben foglalt követelményeknek.
5. cikk
A hajózásra vonatkozó nemzeti rendelkezések
Ez az irányelv nem érinti a tagállamok jogosultságát arra, hogy bizonyos vizeken történő hajózást illetően rendelkezéseket hozzanak a környezetvédelem, továbbá a vízi utak védelme és biztonsága érdekében, feltéve, hogy e rendelkezések nem teszik szükségessé az irányelvnek megfelelő vízi járművek módosítását, továbbá indokoltak és arányosak.
6. cikk
Szabad mozgás
(1) A tagállamok nem akadályozhatják a területükön az olyan vízi járművek forgalmazását, illetve - az 5. cikk sérelme nélkül - üzembe helyezését, amelyek megfelelnek ezen irányelvnek.
(2) A tagállamok nem akadályozhatják a részben megépített vízi járművek forgalmazását, amennyiben a gyártó vagy az importőr a III. mellékletnek megfelelően úgy nyilatkozik, hogy a vízi járműveket mások által történő befejezésre szánták.
(3) A tagállamok nem akadályozhatják az ezen irányelvnek megfelelő olyan alkatrészek forgalmazását vagy üzembe helyezését, amelyeket a gyártó vagy az importőr a 15. cikkben említett nyilatkozatának megfelelően vízi járműbe történő beépítésre szánt.
(4) A tagállamok nem akadályozhatják a következő hajtómotorok bármelyikének forgalmazását, illetve üzembe helyezését:
a)
az ezen irányelvnek megfelelő motorok, függetlenül attól, hogy azokat beépítették-e vízi járműbe vagy sem;
b)
a 97/68/EK irányelv szerinti típusjóváhagyással rendelkező, vízi járműbe beépített azon motorok, amelyek megfelelnek mind az említett irányelv I. melléklete 4.1.2. pontjában meghatározott, nem belvízi hajók, mozdonyok és vasúti motorkocsik meghajtására használt kompressziós gyújtású motorokra vonatkozó IIIA., IIIB. vagy IV. szintű kibocsátási határértékeknek, mind pedig - az I. melléklet B. részében foglalt kipufogógáz-kibocsátási követelmények kivételével - ezen irányelvnek;
c)
az 595/2009/EK rendelet szerinti típusjóváhagyással rendelkező, vízi járműbe beépített azon motorok, amelyek - az I. melléklet B. részében foglalt kipufogógáz-kibocsátási követelmények kivételével - megfelelnek ezen irányelvnek.
Az első albekezdés b) és c) pontja azzal a feltétellel alkalmazandó, hogy valamely motor vízi járműbe való beépítését célzó átalakítása esetén az átalakítást végző személy biztosítja, hogy az átalakításra a motor gyártójától származó, rendelkezésre álló összes adat és információ figyelembevétele mellett kerüljön sor, annak érdekében, hogy a motornak az átalakítást végző személy által rendelkezésre bocsátott beszerelési útmutatóval összhangban történő beszerelését követően a motor - a motorgyártó nyilatkozatával összhangban - továbbra is megfeleljen a 97/68/EK irányelvben, illetve az 595/2009/EK rendeletben foglalt kipufogógáz-kibocsátási követelményeknek. Az átalakítást végző személynek a 15. cikknek megfelelően nyilatkoznia kell arról, hogy a motornak az átalakítást végző személy által rendelkezésre bocsátott beszerelési útmutatóval összhangban történő beszerelését követően a motor - a motorgyártó nyilatkozatával összhangban - továbbra is meg fog felelni a 97/68/EK irányelvben, illetve az 595/2009/EK rendeletben foglalt kipufogógáz-kibocsátási követelményeknek.
(5) A tagállamok nem akadályozhatják a 2. cikk (1) bekezdésében említett, de ezen irányelv rendelkezéseinek nem megfelelő termékek kiállítását vásárokon, kiállításokon, bemutatókon és más, hasonló rendezvényeken, feltéve, hogy jól látható módon egyértelműen feltüntetésre került, hogy e termékek nem felelnek meg ezen irányelv rendelkezéseinek, és nem forgalmazhatók vagy helyezhetők üzembe az Unió területén, amíg nem biztosították az ezen irányelvnek való megfelelésüket.
II. FEJEZET
A GAZDASÁGI SZEREPLŐK ÉS A MAGÁNIMPORTŐRÖK KÖTELEZETTSÉGEI
7. cikk
A gyártó kötelezettségei
(1) Termékei forgalomba hozatalakor a gyártó szavatolja, hogy azok tervezése és gyártása a 4. cikk (1) bekezdésében és az I. mellékletben meghatározott követelményeknek megfelelően történt.
(2) A gyártó a 25. cikknek megfelelően elkészíti a műszaki dokumentációt, és a 19-22., valamint a 24. cikknek megfelelően elvégzi vagy elvégezteti az alkalmazandó megfelelőségértékelési eljárásokat.
Amennyiben az említett eljárás keretében igazolást nyer, hogy a termék megfelel az alkalmazandó követelményeknek, a gyártó elkészíti a 15. cikkben említett nyilatkozatot, és a 17. és 18. cikkben foglaltaknak megfelelően feltünteti és elhelyezi a CE-jelölést.
(3) A gyártó a termék forgalomba hozatalát követően tíz évig megőrzi a műszaki dokumentációt és a 15. cikkben említett nyilatkozat egy példányát.
(4) A gyártó gondoskodik a sorozatgyártás megfelelőségének fenntartását szolgáló folyamatokról. Megfelelően figyelembe kell venni a termék kialakításának és jellemzőinek változásait, valamint azon harmonizált szabványok változásait, amelyek vonatkozásában a termék megfelelőségét megállapították.
A gyártó - amennyiben a termék jelentette veszély miatt ezt helyénvalónak ítéli - a fogyasztók egészségének védelme és biztonsága érdekében elvégzi a forgalmazott termék mintájának vizsgálatát, amelynek során kivizsgálja a panaszokat, szükség esetén nyilvántartást vezet azokról, a nem megfelelő termékekről és a termékvisszahívásokról, valamint folyamatosan tájékoztatja a forgalmazókat minden ilyen intézkedésről.
(5) A gyártó a termékeken az azonosításukat lehetővé tevő típus-, tétel- vagy sorozatszámot vagy más ilyen elemet helyez el, illetve ha az alkatrészek mérete vagy jellege ezt nem teszi lehetővé, a szükséges információt feltünteti a termék csomagolásán vagy a termék kísérő dokumentációján.
(6) A gyártó feltünteti a terméken, vagy ha ez nem lehetséges, a termék csomagolásán vagy a termék kísérő dokumentációján a nevét, bejegyzett kereskedelmi nevét vagy bejegyzett védjegyét és azt a címet, amelyen kapcsolatba lehet lépni vele. Címként a gyártó kapcsolattartási címét kell megadni.
(7) A gyártó gondoskodik arról, hogy a termékhez a kezelési kézikönyvben mellékelje a használati utasítást és a biztonsági tájékoztatót a fogyasztók és más végfelhasználók által könnyen érthető, az érintett tagállam által előírt nyelven vagy nyelveken.
(8) Amennyiben a gyártó úgy ítéli meg, illetve okkal feltételezi, hogy az általa forgalomba hozott termék nem felel meg ezen irányelv rendelkezéseinek, haladéktalanul meghozza a szükséges korrekciós intézkedéseket e termék megfelelőségének biztosítása érdekében, és adott esetben kivonja a terméket forgalomból vagy visszahívja azt. Ezen túlmenően, amennyiben a termék veszélyt jelent, a gyártó erről haladéktalanul tájékoztatja azoknak a tagállamoknak az illetékes nemzeti hatóságait, amelyek piacán a terméket forgalmazta, és részletes tájékoztatást nyújt a megfelelőség hiányosságának mibenlétéről és a meghozott korrekciós intézkedésekről.
(9) A gyártó valamely illetékes nemzeti hatóság indokolt kérésére átadja e hatóság részére a termék megfelelőségének igazolásához szükséges összes információt és dokumentációt, mégpedig egy, a hatóság számára könnyen érthető nyelven. A gyártó az illetékes hatóság kérésére együttműködik azzal azon intézkedések tekintetében, amelyek célja a gyártó által forgalomba hozott termékek által képviselt veszélyek kiküszöbölése.
8. cikk
Meghatalmazott képviselők
(1) A gyártók írásbeli megbízással meghatalmazott képviselőt nevezhetnek ki.
(2) A 7. cikk (1) bekezdésében meghatározott kötelezettségek és a műszaki dokumentáció elkészítése nem képezik a meghatalmazott képviselő megbízatásának részét.
(3) A meghatalmazott képviselő a gyártótól kapott megbízásban meghatározott feladatokat látja el. A megbízásnak legalább az alábbiak elvégzését kell engedélyeznie a meghatalmazott képviselő számára:
a)
a termék forgalomba hozatalát követő tíz éven keresztül elérhetővé teszi a nemzeti felügyeleti hatóságok számára a 15. cikkben említett nyilatkozat egy példányát és a műszaki dokumentációt;
b)
valamely illetékes nemzeti hatóság indokolt kérésére átadja e hatóságnak a termék megfelelőségének igazolásához szükséges összes információt és dokumentációt;
c)
az illetékes nemzeti hatóságok kérésére együttműködik azokkal azon intézkedések tekintetében, amelyek célja a megbízatása körébe tartozó termékek által képviselt veszélyek kiküszöbölése.
9. cikk
Az importőr kötelezettségei
(1) Az importőr kizárólag megfelelő termékeket hozhat forgalomba az uniós piacon.
(2) A termék forgalomba hozatala előtt az importőr meggyőződik arról, hogy a gyártó elvégezte a megfelelőségértékelési eljárást. Meggyőződik továbbá arról, hogy a gyártó elkészítette a műszaki dokumentációt, a 17. cikknek megfelelően elhelyezte a terméken a CE-jelölést és mellékelte ahhoz a 15. cikk, az I. melléklet A. részének 2.5. pontja, az I. melléklet B. részének 4. pontja és az I. melléklet C. részének 2. pontja szerint szükséges dokumentációt, valamint betartotta a 7. cikk (5) és (6) bekezdésében meghatározott követelményeket.
Amennyiben egy importőr úgy ítéli meg, illetve okkal feltételezi, hogy a termék nem felel meg a 4. cikk (1) bekezdésében és az I. mellékletben meghatározott követelményeknek, addig nem hozhatja forgalomba a terméket, amíg nem biztosították annak megfelelőségét. Ezen túlmenően, amennyiben a termék veszélyt jelent, az importőr tájékoztatja erről mind a gyártót, mind pedig a piacfelügyeleti hatóságokat.
(3) Az importőr feltünteti a terméken vagy - az olyan alkatrészek esetében, amelyeknél ez nem lehetséges - a termék csomagolásán vagy a termék kísérő dokumentációján a nevét, bejegyzett kereskedelmi nevét vagy bejegyzett védjegyét és azt a címet, amelyen kapcsolatba lehet vele lépni.
(4) Az importőr gondoskodik arról, hogy a termékhez a kezelési kézikönyvben mellékelje a használati utasítást és a biztonsági tájékoztatót a fogyasztók és más végfelhasználók által könnyen érthető, az érintett tagállam által előírt nyelven vagy nyelveken.
(5) Az importőr gondoskodik arról, hogy mindaddig, amíg a termékért felel, a raktározás és szállítás körülményei ne veszélyeztessék a terméknek a 4. cikk (1) bekezdésében és az I. mellékletben meghatározott követelményeknek való megfelelőségét.
(6) Az importőr - amennyiben a termék által jelentett veszély miatt helyénvalónak ítéli - a fogyasztók egészségének védelme és biztonsága érdekében elvégzi a forgalmazott termék mintájának vizsgálatát, amelynek során kivizsgálja a panaszokat, szükség esetén nyilvántartást vezet azokról, a nem megfelelő termékekről és a termékvisszahívásokról, valamint folyamatosan tájékoztatja a forgalmazókat minden ilyen intézkedésről.
(7) Amennyiben az importőr úgy ítéli meg, illetve okkal feltételezi, hogy az általa forgalomba hozott termék nem felel meg ezen irányelv rendelkezéseinek, haladéktalanul meghozza a szükséges korrekciós intézkedéseket e termék megfelelőségének biztosítása érdekében, és adott esetben kivonja a terméket a forgalomból, vagy visszahívja azt. Ezen túlmenően, ha a termék veszélyt jelent, az importőr tájékoztatja erről azoknak a tagállamoknak az illetékes nemzeti hatóságait, amelyek piacán a terméket forgalmazta, és részletes tájékoztatás nyújt a megfelelőség hiányosságának mibenlétéről és a meghozott korrekciós intézkedésekről.
(8) Az importőr a termék forgalomba hozatalát követően tíz éven keresztül elérhetővé teszi a nemzeti piacfelügyeleti hatóságok számára a 15. cikkben említett nyilatkozat egy példányát, és gondoskodik arról, hogy a műszaki dokumentáció kérésre az említett hatóságok rendelkezésére bocsátható legyen.
(9) Az importőr valamely illetékes nemzeti hatóság indokolt kérésére átadja az említett hatóságnak a termék megfelelőségének megállapításához szükséges összes információt és dokumentációt, mégpedig egy, a hatóság számára könnyen érthető nyelven. Az importőr az illetékes hatóság kérésére együttműködik azzal azon intézkedések tekintetében, amelyek célja az általa forgalomba hozott termékek által képviselt veszélyek kiküszöbölése.
10. cikk
A forgalmazó kötelezettségei
(1) A termék forgalmazásakor a forgalmazók kellő gondossággal járnak el az ezen irányelvben foglalt követelményekkel kapcsolatban.
(2) A termék forgalmazása előtt a forgalmazó ellenőrzi, hogy a terméken a 17. cikknek megfelelően elhelyezték-e a CE-jelölést, mellékelték-e hozzá a 7. cikk (7) bekezdésében, a 15. cikkben, valamint az I. melléklet A. részének 2.5. pontjában, az I. melléklet B. részének 4. pontjában és az I. melléklet C. részének 2. pontjában előírt dokumentációt, a használati utasítást és a biztonsági tájékoztatót azon a nyelven vagy nyelveken, amely vagy amelyek a fogyasztók és más végfelhasználók számára könnyen érthetők abban a tagállamban, ahol a terméket forgalmazni kívánják, valamint hogy a gyártó és az importőr betartotta-e a 7. cikk (5) és (6) bekezdésében és a 9. cikk (3) bekezdésében meghatározott követelményeket.
Amennyiben a forgalmazó úgy ítéli meg, illetve okkal feltételezi, hogy a termék nem felel meg a 4. cikk (1) bekezdésében és az I. mellékletben meghatározott követelményeknek, akkor csak azt követően forgalmazhatja a terméket, ha biztosított annak megfelelősége. Ezen túlmenően, amennyiben a termék veszélyt jelent, a forgalmazó tájékoztatja erről a gyártót vagy az importőrt, valamint a piacfelügyeleti hatóságokat.
(3) A forgalmazó gondoskodik arról, hogy mindaddig, amíg a termékért felel, a raktározás és szállítás körülményei ne veszélyeztessék a terméknek a 4. cikk (1) bekezdésében és az I. mellékletben meghatározott követelményeknek való megfelelőségét.
(4) Amennyiben a forgalmazó úgy ítéli meg, illetve okkal feltételezi, hogy az általa forgalmazott termék nem felel meg ezen irányelv rendelkezéseinek, gondoskodik arról, hogy meghozzák a szükséges korrekciós intézkedéseket e termék megfelelőségének biztosítása, adott esetben a forgalomból történő kivonása vagy visszahívása érdekében. Ezen túlmenően, ha a termék veszélyt jelent, a forgalmazó tájékoztatja erről azoknak a tagállamoknak az illetékes nemzeti hatóságait, amelyek piacán a terméket forgalmazta, és részletes tájékoztatás nyújt a megfelelőség hiányosságának mibenlétéről és a meghozott korrekciós intézkedésekről.
(5) A forgalmazó valamely illetékes nemzeti hatóság indokolt kérésére átadja e hatóságnak a termék megfelelőségének igazolásához szükséges összes információt és dokumentációt. A forgalmazó a hatóság kérésére együttműködik azzal azon intézkedések tekintetében, amelyek célja az általa forgalmazott termékek által képviselt veszélyek kiküszöbölése.
11. cikk
Azon esetek, amelyekben az importőrökre és a forgalmazókra a gyártói kötelezettségek vonatkoznak
Amennyiben egy importőr vagy forgalmazó a saját nevében vagy védjegye alatt hoz forgalomba egy terméket, illetve olyan módon módosít egy már piaci forgalomba hozott terméket, ami befolyásolja a termék ezen irányelvben meghatározott követelményeknek való megfelelőségét, ezen irányelv alkalmazásában gyártónak kell tekinteni, akit a 7. cikkben rögzített kötelezettségek terhelnek.
12. cikk
A magánimportőr kötelezettségei
(1) Amennyiben a gyártó nem teljesíti a termék ezen irányelvnek való megfelelőségével kapcsolatos kötelezettségeit, a magánimportőrnek a termék üzembe helyezése előtt meg kell győződnie arról, hogy azt a 4. cikk (1) bekezdésében és az I. mellékletben foglalt követelményeknek megfelelően tervezték és gyártották le, továbbá - akár más szolgáltatót is igénybe véve - teljesítenie kell a 7. cikk (2), (3), (7) és (9) bekezdése szerinti gyártói kötelezettségeket.
(2) Amennyiben az előírt műszaki dokumentáció a gyártótól nem szerezhető be, azt a magánimportőr készítteti el a megfelelő szakértelem igénybevételével.
(3) A magánimportőr gondoskodik arról, hogy a termék megfelelőségértékelését végző bejelentett szervezet neve és címe fel legyen tüntetve a terméken.
13. cikk
A gazdasági szereplők azonosítása
(1) Kérésre a gazdasági szereplőknek azonosítaniuk kell a piacfelügyeleti hatóság részére:
a)
azt a gazdasági szereplőt, amely nekik a terméket szállította;
b)
azt a gazdasági szereplőt, amelynek a terméket szállítják.
A gazdasági szereplőknek a termék részükre történő kiszállítását követően tíz évig, illetve a termék általuk történő kiszállítását követően tíz évig képesnek kell lenniük az első albekezdésben említett információk bemutatására.
(2) Kérésre a magánimportőröknek azonosítaniuk kell a piacfelügyeleti hatóságok részére azt a gazdasági szereplőt, amely nekik a terméket szállította.
A magánimportőröknek a termék részükre történő kiszállítását követően tíz évig képesnek kell lenniük az első albekezdésben említett információk bemutatására.
III. FEJEZET
A TERMÉK MEGFELELŐSÉGE
14. cikk
A megfelelőség vélelme
Azokról a termékekről, amelyek részben vagy egészben megfelelnek azon harmonizált szabványoknak, amelyek hivatkozásait közzétették az Európai Unió Hivatalos Lapjában, vélelmezni kell, hogy megfelelnek a 4. cikk (1) bekezdésében és az I. mellékletben meghatározott követelményeknek, amelyekre az említett szabványok vagy azok részei vonatkoznak.
15. cikk
EU-megfelelőségi nyilatkozat és a III. melléklet szerinti nyilatkozat
(1) Az EU-megfelelőségi nyilatkozat igazolja, hogy a 4. cikk (1) bekezdésében és az I. mellékletben meghatározott, illetve a 6. cikk (4) bekezdésének b) vagy c) pontjában említett követelmények teljesítése bizonyítást nyert.
(2) Az EU-megfelelőségi nyilatkozatnak meg kell felelnie az ezen irányelv IV. mellékletében meghatározott mintának, és tartalmaznia kell a 768/2008/EK határozat II. mellékletének vonatkozó moduljaiban és az ezen irányelv V. mellékletében meghatározott elemeket; a nyilatkozatot folyamatosan naprakésszé kell tenni. A nyilatkozatot le kell fordítani az azon tagállam által előírt nyelvre vagy nyelvekre, amelynek piacán a terméket forgalmazzák vagy üzembe helyezik.
(3) Az EU-megfelelőségi nyilatkozat elkészítésével a gyártó, a magánimportőr, illetve a 6. cikk (4) bekezdésének b) vagy c) pontja szerinti motor átalakítását végző személy vállalja a felelősséget a termék megfelelőségéért.
(4) Az alábbi termékeknek a forgalmazásukkor vagy üzembe helyezésükkor rendelkezniük kell a (3) bekezdésben említett EU-megfelelőségi nyilatkozattal:
a)
vízi járművek;
b)
különállóan forgalomba hozott alkatrészek;
c)
hajtómotorok.
(5) A gyártó vagy az importőr általi, a III. melléklet szerinti, részben megépített vízi járművekre vonatkozó nyilatkozat tartalmazza az említett mellékletben meghatározott elemeket, és az a részben megépített vízi járműhöz tartozik. A nyilatkozatot le kell fordítani az azon tagállam által előírt nyelvre vagy nyelvekre, amelynek piacán a terméket forgalmazzák.
16. cikk
A CE-jelölésre vonatkozó általános elvek
A CE-jelölésre a 765/2008/EK rendelet 30. cikkében meghatározott általános elvek vonatkoznak.
17. cikk
CE-jelölés-köteles termékek
(1) A következő termékek forgalmazásakor vagy üzembe helyezésekor azokon fel kell tüntetni a CE megfelelőségi jelölést:
a)
vízi járművek;
b)
alkatrészek;
c)
hajtómotorok.
(2) A tagállamok vélelmezik, hogy a CE-jelöléssel ellátott, 1. cikkben említett termékek megfelelnek ezen irányelvnek.
18. cikk
A CE-jelölés elhelyezésére vonatkozó szabályok és feltételek
(1) A CE-jelölést a 17. cikk (1) bekezdésében említett termékeken jól láthatóan, olvashatóan és eltávolíthatatlanul kell elhelyezni. Azon alkatrészek esetében, amelyeknél ez nem lehetséges, illetve a termék mérete vagy jellege miatt nem indokolt, a jelölést a csomagoláson és a kísérő dokumentáción kell elhelyezni. A vízi járművek esetében a CE-jelölést a hajóépítő tábláján kell elhelyezni, amely utóbbit a vízi jármű azonosító számától elkülönítetten kell elhelyezni. Hajtómotorok esetében a CE-jelölést magán a motoron kell elhelyezni.
(2) A CE-jelölést a termék forgalomba hozatala vagy üzembe helyezése előtt kell elhelyezni. A CE-jelölést és a (3) bekezdésben említett azonosító számot különleges kockázatokat vagy felhasználásokat jelölő piktogram vagy más jel is követheti.
(3) A CE-jelölést a bejelentett szervezet azonosító száma követi, amennyiben ez a szervezet részt vesz a gyártásellenőrzési szakaszban vagy pedig a megépítést követő értékelésben.
A bejelentett szervezet azonosító számát vagy maga a szervezet, vagy annak utasításai alapján a gyártó vagy a gyártó meghatalmazott képviselője, illetve a 19. cikk (2), (3) vagy (4) bekezdésében említett személy helyezi el.
IV. FEJEZET
MEGFELELŐSÉGÉRTÉKELÉS
19. cikk
Az alkalmazandó megfelelőségértékelési eljárások
(1) A gyártó a 2. cikk (1) bekezdésében említett termékek forgalomba hozatalát megelőzően a 20., 21. és 22. cikkben említett modulokban meghatározott eljárásokat alkalmazza.
(2) Ha a gyártó nem végezte el az érintett termék megfelelőségértékelését, a magánimportőr a 23. cikkben említett eljárást alkalmazza a 2. cikk (1) bekezdésében említett termék üzembe helyezését megelőzően.
(3) Az a személy, aki jelentős módosítást vagy átalakítást követően hoz forgalomba vagy helyez üzembe egy hajtómotort vagy vízi járművet, illetve az a személy, aki egy, az ezen irányelv hatálya alá nem tartozó vízi jármű rendeltetését oly módon változtatja meg, hogy az annak következtében az irányelv hatálya alá kerül, a termék forgalomba hozatalát vagy üzembe helyezését megelőzően a 23. cikkben említett eljárást alkalmazza.
(4) Az a személy, aki saját használatra épített vízi járművet hoz forgalomba a 2. cikk (2) bekezdése a) pontjának vii. alpontjában említett ötéves időszak letelte előtt, a termék forgalomba hozatalát megelőzően a 23. cikkben említett eljárást alkalmazza.
20. cikk
Tervezés és építés
(1) A kedvtelési célú vízi járművek tervezésére és építésére a 768/2008/EK határozat II. mellékletében meghatározott alábbi eljárások alkalmazandók:
a)
Az I. melléklet A. részének 1. pontjában említett A és B kialakítási kategória esetében:
i.
a 2,5 m és 12 m közötti hajótest-hosszúságú, kedvtelési célú vízi járművek esetében az alábbi modulok bármelyike:
-
A1. modul (belső gyártásellenőrzés és felügyelt termékvizsgálat),
-
B. modul (EU-típusvizsgálat), a C., D., E. vagy F. modullal együttesen alkalmazva,
-
G. modul (egyedi termékellenőrzésen alapuló megfelelőség),
-
H. modul (teljes minőségbiztosításon alapuló megfelelőség);
ii.
a 12 m és 24 m közötti hajótest-hosszúságú, kedvtelési célú vízi járművek esetében az alábbi modulok bármelyike:
-
B. modul (EU-típusvizsgálat), a C., D., E. vagy F. modullal együttesen alkalmazva,
-
G. modul (egyedi termékellenőrzésen alapuló megfelelőség),
-
H. modul (teljes minőségbiztosításon alapuló megfelelőség);
b)
Az I. melléklet A. részének 1. pontjában említett C kialakítási kategória esetében:
i.
a 2,5 m és 12 m közötti hajótest-hosszúságú, kedvtelési célú vízi járművek esetében az alábbi modulok bármelyike:
-
az I. melléklet A. részének 3.2. és 3.3. pontjára vonatkozó harmonizált szabványok betartása esetén: A. modul (belső gyártásellenőrzés), A1. modul (belső gyártásellenőrzés és felügyelt termékvizsgálat), B. modul (EU-típusvizsgálat) a C., D., E. vagy F. modullal együttesen alkalmazva, G. modul (egyedi termékellenőrzésen alapuló megfelelőség) vagy H. modul (teljes minőségbiztosításon alapuló megfelelőség),
-
az I. melléklet A. részének 3.2. és 3.3. pontjára vonatkozó harmonizált szabványok be nem tartása esetén: A1. modul (belső gyártásellenőrzés és felügyelt termékvizsgálat), B. modul (EU-típusvizsgálat) a C., D., E. vagy F. modullal együttesen alkalmazva, G. modul (egyedi termékellenőrzésen alapuló megfelelőség) vagy H. modul (teljes minőségbiztosításon alapuló megfelelőség);
ii.
a 12 m és 24 m közötti hajótest-hosszúságú, kedvtelési célú vízi járművek esetében az alábbi modulok bármelyike:
-
B. modul (EU-típusvizsgálat), a C., D., E. vagy F. modullal együttesen alkalmazva,
-
G. modul (egyedi termékellenőrzésen alapuló megfelelőség),
-
H. modul (teljes minőségbiztosításon alapuló megfelelőség);
c)
az I. melléklet A. részének 1. pontjában említett D kialakítási kategória esetében:
a 2,5 m és 24 m közötti hajótest-hosszúságú, kedvtelési célú vízi járművek esetében az alábbi modulok bármelyike:
-
A. modul (belső gyártásellenőrzés),
-
A1. modul (belső gyártásellenőrzés és felügyelt termékvizsgálat),
-
B. modul (EU-típusvizsgálat), a C., D., E. vagy F. modullal együttesen alkalmazva,
-
G. modul (egyedi termékellenőrzésen alapuló megfelelőség),
-
H. modul (teljes minőségbiztosításon alapuló megfelelőség).
(2) A motoros vízi sporteszközök tervezésére és építésére a 768/2008/EK határozat II. mellékletében meghatározott alábbi eljárások bármelyike alkalmazandó:
a)
A. modul (belső gyártásellenőrzés);
b)
A1. modul (belső gyártásellenőrzés és felügyelt termékvizsgálat);
c)
B. modul (EU-típusvizsgálat), a C., D., E. vagy F. modullal együttesen alkalmazva;
d)
G. modul (egyedi termékellenőrzésen alapuló megfelelőség);
e)
H. modul (teljes minőségbiztosításon alapuló megfelelőség).
(3) Az alkatrészek tervezésére és építésére a 768/2008/EK határozat II. mellékletében meghatározott alábbi eljárások bármelyike alkalmazandó:
a)
B. modul (EU-típusvizsgálat), a C., D., E. vagy F. modullal együttesen alkalmazva;
b)
G. modul (egyedi termékellenőrzésen alapuló megfelelőség);
c)
H. modul (teljes minőségbiztosításon alapuló megfelelőség).
21. cikk
Kipufogógáz-kibocsátás
A kipufogógáz-kibocsátás tekintetében a 2. cikk (1) bekezdésének d) és e) pontjában említett termékek esetében a motor gyártója a 768/2008/EK határozat II. mellékletében meghatározott alábbi eljárásokat alkalmazza:
a)
amennyiben a vizsgálatokat a harmonizált szabvány alkalmazásával végzik, az alábbi modulok bármelyike:
i.
B. modul (EU-típusvizsgálat), a C., D., E. vagy F. modullal együttesen alkalmazva;
ii.
G. modul (egyedi termékellenőrzésen alapuló megfelelőség);
iii.
H. modul (teljes minőségbiztosításon alapuló megfelelőség);
b)
amennyiben a vizsgálatokat a harmonizált szabvány alkalmazása nélkül végzik, az alábbi modulok bármelyike:
i.
B. modul (EU-típusvizsgálat), a C1. modullal együttesen alkalmazva;
ii.
G. modul (egyedi termékellenőrzésen alapuló megfelelőség).
22. cikk
Zajkibocsátás
(1) A zajkibocsátás tekintetében a beépített kipufogórendszer nélküli farmotorral vagy beépített hajtómotorral felszerelt kedvtelési célú vízi járművek esetében, valamint a beépített kipufogórendszer nélküli farmotorral vagy beépített hajtómotorral felszerelt olyan kedvtelési célú vízi járművek esetében, amelyek jelentős jármű-átalakításon estek át, és amelyeket az ezt követő öt éven belül forgalomba hoznak, a gyártónak a következő, a 768/2008/EK határozat II. mellékletében meghatározott eljárásokat kell alkalmaznia:
a)
amennyiben a vizsgálatokat a zajmérésre vonatkozó harmonizált szabvány alkalmazásával végzik, az alábbi modulok bármelyike:
i.
A1. modul (belső gyártásellenőrzés és felügyelt termékvizsgálat);
ii.
G. modul (egyedi termékellenőrzésen alapuló megfelelőség);
iii.
H. modul (teljes minőségbiztosításon alapuló megfelelőség);
b)
amennyiben a vizsgálatokat a zajmérésre vonatkozó harmonizált szabvány alkalmazása nélkül végzik, a G. modul (egyedi termékellenőrzésen alapuló megfelelőség);
c)
a Froude-szám és a teljesítmény/vízkiszorítás arány módszerének alkalmazásával végzett értékelés esetén az alábbi modulok bármelyike:
i.
A. modul (belső gyártásellenőrzés);
ii.
G. modul (egyedi termékellenőrzésen alapuló megfelelőség);
iii.
H. modul (teljes minőségbiztosításon alapuló megfelelőség).
(2) A zajkibocsátás tekintetében a motoros vízi sporteszközök, valamint a kedvtelési célú vízi járművön történő felszerelésre szánt külső hajtómotorok és beépített kipufogórendszerrel rendelkező farmotorok esetében a motoros vízi sporteszköz vagy a motor gyártójának a következő, a 768/2008/EK határozat II. mellékletében meghatározott eljárásokat kell alkalmaznia:
a)
amennyiben a vizsgálatokat a zajmérésre vonatkozó harmonizált szabvány alkalmazásával végzik, az alábbi modulok bármelyike:
i.
A1. modul (belső gyártásellenőrzés és felügyelt termékvizsgálat);
ii.
G. modul (egyedi termékellenőrzésen alapuló megfelelőség);
iii.
H. modul (teljes minőségbiztosításon alapuló megfelelőség);
b)
amennyiben a vizsgálatokat a zajmérésre vonatkozó harmonizált szabvány alkalmazása nélkül végzik, a G. modul (egyedi termékellenőrzésen alapuló megfelelőség).
23. cikk
Megépítést követő értékelés
A 19. cikk (2), (3) és (4) bekezdésében említett, megépítést követő értékelést az V. mellékletben foglaltaknak megfelelően kell elvégezni.
24. cikk
Kiegészítő követelmények
(1) A 768/2008/EK határozat II. mellékletében meghatározott B. modul alkalmazása esetén az EU-típusvizsgálatot az említett modul 2. pontjának második francia bekezdésében meghatározott módon kell elvégezni.
A B. modulban említett gyártási típusok a termék több változatát is magukban foglalhatják, feltéve, hogy:
a)
a változatok közötti eltérések nincsenek hatással a termék biztonsági szintjére, valamint a termék teljesítményére vonatkozó egyéb követelményekre; valamint
b)
a termék változatait a vonatkozó EU-típusvizsgálati tanúsítvány megemlíti, szükség esetén az eredeti tanúsítvány módosításai révén.
(2) A 768/2008/EK határozat II. mellékletében meghatározott A1. modul alkalmazása esetén a termékellenőrzést egy vagy több, a gyártó általi gyártásra vonatkozóan reprezentatív vízi járművön kell elvégezni, és alkalmazni kell az ezen irányelv VI. mellékletében meghatározott kiegészítő követelményeket.
(3) A 768/2008/EK határozat II. mellékletében meghatározott A1. és C1. modulban említett akkreditált belső szervezetek igénybevételének lehetősége nem alkalmazható.
(4) A 768/2008/EK határozat II. mellékletében meghatározott F. modul alkalmazása esetén a kipufogógáz-kibocsátási követelményeknek való megfelelőség értékelésére az ezen irányelv VII. mellékletében ismertetett eljárást kell alkalmazni.
(5) Ha az ezen irányelvben meghatározott kipufogógáz-kibocsátási követelményeknek való megfelelőség értékelése tekintetében a 768/2008/EK határozat II. mellékletében meghatározott C. modult alkalmazzák, valamint ha a gyártó a tevékenységét nem a 768/2008/EK határozat II. mellékletében meghatározott H. modul szerinti, vonatkozó minőségbiztosítási rendszer szerint végzi, a termékellenőrzést a belső termékellenőrzés minőségének ellenőrzése érdekében a gyártó által választott bejelentett szervezet végzi vagy végezteti az e szervezet által meghatározott véletlenszerű időközönként. Ha a minőségi szint nem bizonyul megfelelőnek, vagy ha szükségesnek tűnik a gyártó által benyújtott adatok érvényességének ellenőrzése, az ezen irányelv VIII. mellékletében meghatározott eljárást kell alkalmazni.
25. cikk
Műszaki dokumentáció
(1) A 7. cikk (2) bekezdésében említett műszaki dokumentációnak az összes olyan eszközre vonatkozó valamennyi releváns adatot és részletet tartalmazza kell, amelyet a gyártó annak érdekében használt, hogy biztosítsa, hogy a termék megfeleljen a 4. cikk (1) bekezdésében és az I. mellékletben meghatározott követelményeknek. A műszaki dokumentációnak különösen a IX. mellékletben felsorolt vonatkozó dokumentumokat kell tartalmaznia.
(2) A műszaki dokumentációnak biztosítania kell, hogy a tervezés, a megépítés, a működés és a megfelelőségértékelés világosan érthető legyen.
V. FEJEZET
A MEGFELELŐSÉGÉRTÉKELŐ SZERVEZETEK BEJELENTÉSE
26. cikk
Bejelentés
A tagállamok bejelentik a Bizottságnak és a többi tagállamnak azokat a szervezeteket, amelyeket felhatalmaztak az ezen irányelv szerinti, harmadik fél által végzendő megfelelőségértékelési feladatok ellátására.
27. cikk
Bejelentő hatóságok
(1) A tagállamok kijelölnek egy bejelentő hatóságot, amelynek feladata a megfelelőségértékelő szervezetek ezen irányelv céljára történő értékeléséhez és bejelentéséhez szükséges eljárások kialakítása és végrehajtása, valamint a bejelentett szervezetek felügyelete, ideértve a 32. cikk rendelkezéseinek való megfelelést is.
(2) A tagállamok dönthetnek úgy, hogy az (1) bekezdésben említett értékelést és felügyeletet egy, a 765/2008/EK rendelet szerinti nemzeti akkreditáló testület végzi el az említett rendelet rendelkezéseivel összhangban.
(3) Amennyiben a bejelentő hatóság az (1) bekezdés szerinti értékelést, bejelentést vagy felügyeletet olyan szervezet hatáskörébe utalja vagy más módon egy olyan szervezetre bízza, amely nem kormányzati szervezet, akkor annak a szervezetnek jogi személynek kell lennie, és értelemszerűen meg kell felelnie a 28. cikkben foglalt követelményeknek. Emellett ennek a szervezetnek olyan megállapodásokkal kell rendelkeznie, amelyek fedezik a tevékenységeiből eredő felelősségét.
(4) A bejelentő szervezet teljes felelősséget vállal a (3) bekezdésben említett szervezet által elvégzett feladatokért.
28. cikk
A bejelentő hatóságokra vonatkozó követelmények
(1) A bejelentő hatóságokat úgy kell létrehozni, hogy ne alakuljon ki összeférhetetlenség a megfelelőségértékelő szervezetekkel.
(2) A bejelentő hatóságokat úgy kell megszervezni és működtetni, hogy biztosíthassák tevékenységük objektivitását és pártatlanságát.
(3) A bejelentő hatóságokat úgy kell megszervezni, hogy a megfelelőségértékelő szervezet bejelentésével kapcsolatban minden egyes döntést az értékelést végzőktől eltérő illetékes személy hozzon meg.
(4) A bejelentő hatóságok kereskedelmi vagy piaci alapon nem kínálhatnak vagy végezhetnek olyan tevékenységet, amelyet a megfelelőségértékelő szervezetek végeznek, illetve nem nyújthatnak szaktanácsadási szolgáltatást.
(5) A bejelentő hatóságok megőrzik a kapott információk bizalmas jellegét.
(6) A bejelentő hatóságok kellő létszámú hozzáértő személyzettel rendelkeznek ahhoz, hogy megfelelően elláthassák feladataikat.
29. cikk
A bejelentő hatóságok tájékoztatási kötelezettségei
A tagállamok tájékoztatják a Bizottságot azokról a nemzeti eljárásokról, amelyeket a megfelelőségértékelő szervezetek értékelése és bejelentése, valamint a bejelentett szervezetek felügyelete érdekében hoztak létre, továbbá ezek bármilyen változásáról.
A Bizottság nyilvánosan hozzáférhetővé teszi ezeket az információkat.
30. cikk
A bejelentett szervezetekre vonatkozó követelmények
(1) Az ezen irányelv szerinti bejelentés tekintetében a megfelelőségértékelő szervezetnek teljesítenie kell a (2)-(11) bekezdésben meghatározott követelményeket.
(2) A megfelelőségértékelő szervezetet a nemzeti jogszabályok szerint kell létrehozni, és annak jogi személyiséggel kell rendelkeznie.
(3) A megfelelőségértékelő szervezetnek olyan harmadik félnek kell lennie, amely független az általa értékelt szervezettől vagy terméktől.
Ilyen szervezetnek tekinthető az a szervezet is, amely az általa értékelt termék tervezésében, gyártásában, szállításában, üzembe helyezésében, használatában vagy karbantartásában részt vevő vállalkozásokat képviselő üzleti szerveződésekhez vagy szakmai szövetségekhez tartozik, feltéve, hogy bizonyítottan független és mentes az érdekütközésektől.
(4) A megfelelőségértékelő szervezet, ennek felső szintű vezetése és a megfelelőségértékelést végző munkavállalója nem lehet annak a terméknek a tervezője, gyártója, szállítója, üzembe helyezője, vásárlója, tulajdonosa, felhasználója vagy karbantartója, amelyet értékelnek, valamint nem lehet a felsorolt érintett felek képviselője sem. Ez nem zárja ki a megfelelőségértékelő szervezet működéséhez szükséges, értékelt termékek használatát, illetve a termékek személyes célra történő használatát.
A megfelelőségértékelő szervezet, ennek felső szintű vezetése és a megfelelőségértékelést végző munkavállalója nem vehet részt közvetlenül e termékek tervezésében, gyártásában, forgalomba hozatalában, üzembe helyezésében, használatában vagy karbantartásában, és nem képviselheti az ilyen tevékenységben részt vevő feleket sem. Nem vehet részt olyan tevékenységben, amely veszélyeztetné a bejelentett megfelelőségértékelési tevékenységeivel kapcsolatos döntéshozói függetlenségét vagy feddhetetlenségét. Ez különösen érvényes a szaktanácsadási szolgáltatásokra.
A megfelelőségértékelő szervezetek biztosítják, hogy leányvállalataik és alvállalkozóik tevékenysége ne befolyásolja megfelelőségértékelési tevékenységeik bizalmas jellegét, objektivitását és pártatlanságát.
(5) A megfelelőségértékelő szervezeteknek és személyzetüknek a megfelelőségértékelési tevékenységeket az adott területtel kapcsolatos legmagasabb szintű szakmai feddhetetlenséggel és a szükséges műszaki szaktudással kell elvégezniük, és függetlennek kell lenniük minden olyan, különösen az ilyen tevékenységek eredményeiben érdekelt személyektől vagy személyek csoportjaitól eredő - főként pénzügyi - nyomásgyakorlástól és ösztönzéstől, amely befolyásolhatná döntésüket vagy a megfelelőségértékelési tevékenységeik eredményeit.
(6) A megfelelőségértékelő szervezetnek alkalmasnak kell lennie a számára a 19-24. cikk rendelkezéseiben előírt, a rá vonatkozó bejelentés szerinti valamennyi megfelelőségértékelési feladat elvégzésére, függetlenül attól, hogy ezeket a feladatokat a megfelelőségértékelő szervezet maga végzi el, vagy a saját nevében és felelőssége mellett mással végezteti el azokat.
A megfelelőségértékelő szervezetnek - minden alkalommal, valamint mindegyik megfelelőségértékelési eljárás és minden olyan termékfajta vagy -kategória tekintetében, amelyre vonatkozóan bejelentették - rendelkeznie kell:
a)
a szükséges személyzettel, akik műszaki ismeretekkel, valamint elegendő és megfelelő tapasztalattal rendelkeznek a megfelelőségértékelési feladatok elvégzéséhez;
b)
a szükséges eljárások leírásával, amelyekkel összhangban a megfelelőségértékelés zajlik, biztosítva ezen eljárások átláthatóságát és reprodukálhatóságát.
Rendelkeznie kell továbbá megfelelő stratégiákkal és eljárásokkal, amelyek segítségével a bejelentett szervezetként végzett feladatok és az egyéb tevékenységek elkülönülnek egymástól;
c)
a szükséges eljárásokkal, amelyek segítségével tevékenysége során megfelelően figyelembe tudja venni a vállalkozás méretét, azon ágazatot, amelyben tevékenykedik, a vállalkozás szerkezetét, az adott termék technológiai összetettségének fokát és a termelési folyamat tömegtermelési vagy sorozatgyártási jellegét.
Rendelkeznie kell a megfelelőségértékelési tevékenységekkel kapcsolatos műszaki és adminisztrációs feladatok megfelelő ellátásához szükséges eszközökkel, továbbá valamennyi szükséges felszereléssel és létesítménnyel.
(7) A megfelelőségértékelési tevékenységek elvégzéséért felelős személyzetnek a következőkkel kell rendelkeznie:
a)
alapos műszaki és szakmai képzettség, amely kiterjed az összes olyan megfelelőségértékelési tevékenységre, amelyek vonatkozásában a szervezetet bejelentették;
b)
megfelelő ismeretek az általuk végzett értékelések követelményeiről, és megfelelő hatáskör az ilyen értékelések elvégzésére;
c)
az alapvető követelmények, az alkalmazandó harmonizált szabványok, a vonatkozó uniós harmonizációs jogszabályok, valamint a vonatkozó nemzeti jogszabályok megfelelő ismerete és megértése;
d)
az értékelések elvégzését bizonyító tanúsítványok, nyilvántartások és jelentések elkészítésének képessége.
(8) Szavatolni kell a megfelelőségértékelő szervezet, valamint annak felső szintű vezetése és értékelő személyzete pártatlanságát.
A megfelelőségértékelő szervezet felső szintű vezetésének és értékelő személyzetének javadalmazása nem függhet az elvégzett értékelések számától vagy az értékelések eredményétől.
(9) A megfelelőségértékelő szervezetek felelősségbiztosítást kötnek, kivéve, ha a felelősséget a nemzeti joggal összhangban a tagállam vállalja át, vagy ha a tagállam maga felel a megfelelőségértékelésért.
(10) A megfelelőségértékelő szervezet személyzetének be kell tartania a szakmai titoktartás követelményeit minden olyan információ tekintetében, amely a 19-24. cikk vagy az azokat átültető nemzeti jogszabály rendelkezései alapján ellátott feladataik végrehajtása során jutott birtokukba, kivéve annak a tagállamnak az illetékes hatóságaira vonatkozó információkat, ahol a szervezet a tevékenységét gyakorolja. A tulajdonjogokat védelmezni kell.
(11) A megfelelőségértékelő szervezeteknek részt kell venniük a vonatkozó szabványosítási tevékenységekben, valamint a bejelentett szervezetek 42. cikk alapján létrehozott koordináló csoportjának tevékenységeiben, illetve gondoskodniuk kell arról, hogy értékelő személyzetük tájékoztatva legyen ezekről, továbbá általános útmutatóként kell alkalmazniuk az említett csoport munkája eredményeként létrejött adminisztratív döntéseket és dokumentumokat.
31. cikk
A megfelelőség vélelme
Amennyiben a megfelelőségértékelő szervezet igazolja, hogy teljesíti az olyan vonatkozó harmonizált szabványokban vagy azok részeiben rögzített kritériumokat, amelyek hivatkozásait közzétették az Európai Unió Hivatalos Lapjában, akkor vélelmezni kell, hogy megfelel a 30. cikkben meghatározott követelményeknek, amennyiben az alkalmazandó harmonizált szabványok kiterjednek az említett követelményekre.
32. cikk
A bejelentett szervezetek leányvállalatai és alvállalkozásai
(1) Amennyiben a bejelentett szervezet a megfelelőségértékeléssel kapcsolatos bizonyos feladatokat alvállalkozásba ad vagy leányvállalatot vesz igénybe, biztosítania kell, hogy az alvállalkozó vagy a leányvállalat megfeleljen a 30. cikkben meghatározott követelményeknek, továbbá tájékoztatnia kell erről a bejelentő hatóságot.
(2) A bejelentett szervezetek teljes felelősséget vállalnak az alvállalkozók vagy leányvállalatok által elvégzett feladatokért, függetlenül attól, hogy azok hol vannak letelepedve.
(3) A tevékenységeket csak az ügyfél beleegyezésével lehet alvállalkozásba adni vagy leányvállalattal elvégeztetni.
(4) A bejelentett szervezetek a bejelentő hatóság számára elérhetővé teszik az alvállalkozó vagy a leányvállalat szakmai képesítésére és az általa a 19-24. cikk szerint elvégzett munkára vonatkozó megfelelő dokumentumokat.
33. cikk
Bejelentés iránti kérelem
(1) A megfelelőségértékelő szervezet bejelentés iránti kérelmet nyújt be a székhelye szerinti tagállam bejelentő hatóságához.
(2) Az (1) bekezdésben említett kérelemhez mellékelni kell a megfelelőségértékelési tevékenységek, a megfelelőségértékelési modul vagy modulok, valamint azon termék vagy termékek leírását, amelyek tekintetében a szervezet szakmailag alkalmasnak tekinti magát, továbbá - amennyiben van ilyen - a nemzeti akkreditáló testület által kiállított akkreditálási okiratot, amely tanúsítja, hogy a megfelelőségértékelő szervezet teljesíti a 30. cikkben rögzített követelményeket.
(3) Amennyiben az érintett megfelelőségértékelő szervezet nem tud akkreditálási okiratot benyújtani, a bejelentő hatósághoz be kell nyújtania a 30. cikkben rögzített követelményeknek való megfelelése ellenőrzéséhez, elismeréséhez és rendszeres felügyeletéhez szükséges igazoló dokumentumokat.
34. cikk
Bejelentési eljárás
(1) A bejelentő hatóságok csak olyan megfelelőségértékelő szervezeteket jelenthetnek be, amelyek teljesítették a 30. cikkben rögzített követelményeket.
(2) A bejelentő hatóságok a Bizottság által kifejlesztett és kezelt elektronikus bejelentési eszközön keresztül értesítik a Bizottságot és a többi tagállamot.
(3) A bejelentésnek tartalmaznia kell a megfelelőségértékelési tevékenységek összes részletét, a megfelelőségértékelési modult vagy modulokat, az érintett terméket vagy termékeket, valamint a vonatkozó szakmai alkalmassági igazolást.
(4) Amennyiben a bejelentés nem a 33. cikk (2) bekezdésében említett akkreditálási okiraton alapul, a bejelentő hatóság benyújtja a Bizottságnak és a többi tagállamnak a megfelelőségértékelő szervezet szakmai alkalmasságát igazoló dokumentumokat, valamint gondoskodik azokról a megfelelő intézkedésekről, amelyek biztosítják a szervezet rendszeres ellenőrzését, valamint azt, hogy az továbbra is megfeleljen a 30. cikkben meghatározott követelményeknek.
(5) Az érintett szervezet csak akkor láthatja el a bejelentett szervezetek számára fenntartott tevékenységeket, ha a Bizottság vagy a többi tagállam - akkreditálási okirat használata esetén a bejelentést követő két héten belül, akkreditálás hiányában pedig a bejelentést követő két hónapon belül - nem emelt kifogást.
Ezen irányelv alkalmazásában csak ilyen szervezet tekinthető bejelentett szervezetnek.
(6) A Bizottságot és a többi tagállamot értesíteni kell a bejelentés bármely későbbi releváns változásáról.
35. cikk
A bejelentett szervezetek azonosító száma és jegyzéke
(1) A Bizottság azonosító számot rendel minden egyes bejelentett szervezethez.
A Bizottság egyetlen azonosító számot ad ki akkor is, ha a szervezetet több uniós jogi aktus alapján is bejelentik.
A tagállamok ezen túlmenően azonosító kóddal látnak el minden olyan bejelentett szervezetet, amely számára valamely bejelentő hatóság engedélyezte, hogy megépítést követő megfelelőségértékelést végezzen.
(2) A Bizottság nyilvánosan hozzáférhetővé teszi az ezen irányelv alapján bejelentett szervezetek jegyzékét, és ebben megjelöli az egyes bejelentett szervezetekhez rendelt azonosító számokat és adott esetben azonosító kódokat, valamint azt a tevékenységet, amellyel összefüggésben az egyes bejelentett szervezeteket bejelentették.
A Bizottság gondoskodik a jegyzék naprakészen tartásáról.
36. cikk
A bejelentés változásai
(1) Amennyiben a bejelentő hatóság megbizonyosodott arról, vagy úgy értesült, hogy a bejelentett szervezet már nem felel meg a 30. cikkben meghatározott követelményeknek, illetve hogy a bejelentett szervezet elmulasztja teljesíteni kötelezettségeit, a bejelentő hatóság adott esetben korlátozza, felfüggeszti vagy visszavonja a bejelentést, attól függően, hogy a bejelentett szervezet mennyire súlyos mértékben mulasztotta el teljesíteni a követelményeket vagy kötelezettségeket. Erről haladéktalanul tájékoztatja a Bizottságot és a többi tagállamot.
(2) Amennyiben a bejelentést korlátozzák, felfüggesztik vagy visszavonják, illetve ha a bejelentett szervezet megszüntette tevékenységét, a bejelentő tagállam megteszi a szükséges lépéseket annak biztosítása érdekében, hogy az említett szervezet dokumentációját vagy egy másik bejelentett szervezet dolgozza fel, vagy pedig hogy az kérésre az illetékes bejelentő vagy piacfelügyeleti hatóságok rendelkezésére álljon.
37. cikk
A bejelentett szervezetek szakmai alkalmasságának vitatása
(1) A Bizottság kivizsgál minden olyan esetet, ahol kétsége merül fel, illetve kétségekre hívják fel a figyelmét a bejelentett szervezet szakmai alkalmasságával vagy azzal kapcsolatban, hogy a bejelentett szervezet folyamatosan teljesíti-e a rá vonatkozó követelményeket és kötelezettségeket.
(2) A bejelentő tagállam kérésre a Bizottság rendelkezésére bocsátja az érintett szervezet bejelentésének vagy szakmai alkalmassága fenntartásának alapjául szolgáló összes információt.
(3) A Bizottság gondoskodik a vizsgálatok során birtokába jutott információk bizalmas kezeléséről.
(4) Ha a Bizottság megbizonyosodott arról, hogy egy bejelentett szerv nem, illetve már nem tesz eleget a bejelentése alapjául szolgáló követelményeknek, végrehajtási jogi aktust fogad el, amelyben felkéri a bejelentő tagállamot a szükséges korrekciós intézkedések megtételére, ideértve szükség esetén a bejelentés visszavonását is.
E végrehajtási jogi aktust az 50. cikk (2) bekezdésében említett tanácsadó bizottsági eljárás keretében kell elfogadni.
38. cikk
A bejelentett szervezetek működési kötelezettségei
(1) A bejelentett szervezetek a 19-24. cikkben előírt megfelelőségértékelési eljárásokkal összhangban megfelelőségértékelést végeznek.
(2) A megfelelőségértékelést az arányosság elvével összhangban, a gazdasági szereplőkre és a magánimportőrökre háruló szükségtelen terhek elkerülésével kell elvégezni. A megfelelőségértékelő szervezeteknek a tevékenységük során kellően figyelembe kell venniük a vállalkozás méretét, azt az ágazatot, amelyben tevékenykedik, a vállalkozás szerkezetét, az adott gyártástechnológia összetettségének fokát és a termelési folyamat tömegtermelési vagy sorozatgyártási jellegét.
Ennek során azonban tiszteletben kell tartaniuk a szigorúság ahhoz szükséges mértékét és a védelem ahhoz szükséges szintjét, hogy a termék megfeleljen ezen irányelv rendelkezéseinek.
(3) Amennyiben a bejelentett szervezet megállapítja, hogy a gyártó vagy a magánimportőr nem teljesítette a 4. cikk (1) bekezdésében és az I. mellékletben vagy a megfelelő harmonizált szabványokban megállapított követelményeket, akkor felszólítja a gyártót vagy a magánimportőrt a megfelelő korrekciós intézkedések megtételére, és nem ad ki megfelelőségi tanúsítványt.
(4) Amennyiben a tanúsítvány kiadása után a megfelelőség figyelemmel kísérése során a bejelentett szervezet megállapítja, hogy egy termék már nem megfelelő, akkor felszólítja a gyártót a megfelelő korrekciós intézkedések megtételére, és szükség esetén felfüggeszti vagy visszavonja a tanúsítványt.
(5) Ha nem hoznak korrekciós intézkedéseket, vagy azok nem érik el a kívánt hatást, a bejelentett szervezet szükség szerint korlátozza, felfüggeszti vagy visszavonja a tanúsítványt.
39. cikk
Fellebbezési eljárás
A tagállamoknak gondoskodniuk kell arról, hogy a bejelentett szervezet döntése ellen fellebbezési eljárást lehessen kezdeményezni.
40. cikk
A bejelentett szervezetek tájékoztatási kötelezettségei
(1) A bejelentett szervezeteknek tájékoztatniuk kell a bejelentő hatóságot a következőkről:
a)
a tanúsítványok megtagadása, korlátozása, felfüggesztése vagy visszavonása;
b)
azon körülmények, amelyek érinthetik a bejelentés hatályát vagy feltételeit;
c)
a piacfelügyeleti hatóságoktól kapott, a megfelelőségértékelési tevékenységekre vonatkozó tájékoztatás iránti megkeresések;
d)
kérésre a bejelentésük hatálya alá tartozó megfelelőségértékelési tevékenységek, valamint minden más elvégzett tevékenység, beleértve a határokon átnyúló tevékenységeket és a tevékenységek alvállalkozásba adását is.
(2) A bejelentett szervezetek megfelelően tájékoztatják az ezen irányelv szerint bejelentett, hasonló megfelelőségértékelési tevékenységeket végző és ugyanazokkal a termékekkel foglakozó más szervezeteket a negatív és - kérésre - a pozitív megfelelőségértékelési eredményekről.
41. cikk
Tapasztalatcsere
A Bizottság rendelkezik a bejelentéssel kapcsolatos szakpolitikai intézkedésekért felelős tagállami hatóságok közötti tapasztalatcsere szervezéséről.
42. cikk
A bejelentett szervezetek koordinálása
A Bizottság gondoskodik arról, hogy - a bejelentett szervezetek ágazati csoportja vagy csoportjai formájában - megfelelő és jól működő koordináció és együttműködés jöjjön létre az ezen irányelv szerint bejelentett szervezetek között.
A tagállamok biztosítják, hogy az általuk bejelentett szervezetek közvetlenül vagy kijelölt képviselőkön keresztül részt vegyenek e csoport vagy csoportok munkájában.
VI. FEJEZET
UNIÓS PIACFELÜGYELET, AZ UNIÓS PIACRA BELÉPŐ TERMÉKEK ELLENŐRZÉSE ÉS VÉDINTÉZKEDÉSI ELJÁRÁSOK
43. cikk
Uniós piacfelügyelet és az uniós piacra belépő termékek ellenőrzése
Az ezen irányelv hatálya alá tartozó termékekre a 765/2008/EK rendelet 15. cikkének (3) bekezdése, valamint 16-29. cikke alkalmazandó.
44. cikk
A veszélyt jelentő termékekre vonatkozó nemzeti szintű eljárás
(1) Amennyiben valamely tagállam piacfelügyeleti hatóságainak elégséges indokuk van azt feltételezni, hogy az ezen irányelvben szabályozott valamely termék veszélyt jelent az emberek egészségére vagy biztonságára, a vagyoni javakra vagy a környezetre, akkor elvégzik az érintett termék értékelését, amely kiterjed az ezen irányelvben meghatározott vonatkozó követelményekre is. Az érintett gazdasági szereplők és a magánimportőrök minden szükséges módon együttműködnek a piacfelügyeleti hatóságokkal.
Gazdasági szereplők esetében, amennyiben az értékelés során a piacfelügyeleti hatóságok megállapítják, hogy a termék nem felel meg az ebben az irányelvben megállapított követelményeknek, akkor haladéktalanul felszólítják az érintett gazdasági szereplőt a megfelelő korrekciós intézkedés megtételére, amely a piacfelügyeleti hatóságoknak a kockázat jellegén alapuló döntésétől függően a következőkre irányulhat: annak biztosítása, hogy a termék megfeleljen az említett követelményeknek; a terméknek a forgalomból való kivonása; a termék ésszerű időn belül történő visszahívása.
Magánimportőrök esetében, amennyiben az értékelés során a piacfelügyeleti hatóságok megállapítják, hogy a termék nem felel meg az ebben az irányelvben megállapított követelményeknek, akkor a magánimportőrt haladéktalanul tájékoztatni kell a végrehajtandó korrekciós intézkedésről, amely a kockázat jellegétől függően a következőkre irányulhat: annak biztosítása, hogy a termék megfeleljen az említett követelményeknek; a terméknek a forgalomból való kivonása; a termék használatának felfüggesztése.
A piacfelügyeleti hatóságok minderről megfelelően tájékoztatják az érintett bejelentett szervezetet.
Az e bekezdés második és harmadik albekezdésében említett intézkedésekre a 765/2008/EK rendelet 21. cikke alkalmazandó.
(2) Amennyiben a piacfelügyeleti hatóságok úgy ítélik meg, hogy a megfelelés hiánya nem csak a nemzeti felségterületre korlátozódik, akkor tájékoztatják a Bizottságot és a többi tagállamot az értékelés eredményeiről és azokról az intézkedésekről, amelyek meghozatalára felszólították az érintett gazdasági szereplőt.
(3) A gazdasági szereplők biztosítják, hogy sor kerüljön a megfelelő korrekciós intézkedésre az összes olyan érintett termék tekintetében, amelyeket az uniós piacon forgalmaztak.
A magánimportőr biztosítja, hogy sor kerüljön a megfelelő korrekciós intézkedésre az általa saját használatra az Unió területére behozott termék tekintetében.
(4) Amennyiben az érintett gazdasági szereplő nem teszi meg a megfelelő korrekciós intézkedéseket az (1) bekezdés második albekezdésében említett időszakon belül, a piacfelügyeleti hatóságok meghozzák az összes megfelelő ideiglenes intézkedést a termék nemzeti piacon történő hozzáférhetővé tételének megtiltása vagy korlátozása, illetve a forgalomból való kivonása vagy visszahívása érdekében.
Amennyiben a magánimportőr nem teszi meg a megfelelő korrekciós intézkedéseket, a piacfelügyeleti hatóságok meghozzák az összes megfelelő ideiglenes intézkedést a termék adott tagállamban történő üzembe helyezésének megtiltása, illetve a termék adott tagállamban történő használatának megtiltása vagy korlátozása érdekében.
A piacfelügyeleti hatóságok ezekről az intézkedésekről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot és a többi tagállamot
(5) A (4) bekezdésben említett tájékoztatásban meg kell adni az összes rendelkezésre álló adatot, különösen a nem megfelelő termék azonosításához szükséges adatokat, a termék származási helyét, a feltételezett meg nem felelés és a felmerülő veszélyek jellegét, a meghozott nemzeti intézkedések jellegét és időtartamát, valamint az érintett gazdasági szereplő vagy a magánimportőr által felhozott szempontokat. A piacfelügyeleti hatóságok jelzik különösen, ha a meg nem felelés oka az alábbiak egyike:
a)
a termék nem teljesíti az emberek egészségével és biztonságával, valamint a vagyoni javak és a környezet védelmével kapcsolatos követelményeket; vagy
b)
hiányosságok állapíthatók meg a megfelelőség vélelmezését megalapozó, a 14. cikkben említett harmonizált szabványokban.
(6) Az e cikk alapján eljárást kezdeményező tagállamtól eltérő tagállamok haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot és a többi tagállamot az elfogadott intézkedésekről és azokról a kiegészítő információkról, amelyek a termék megfelelőségének hiányáról a rendelkezésükre állnak, valamint - amennyiben nem értenek egyet a bejelentett nemzeti intézkedéssel - a kifogásaikról.
(7) Amennyiben a (4) bekezdésben említett tájékoztatás kézhezvételétől számított három hónapon belül egyik tagállam és a Bizottság sem emelt kifogást a valamely tagállam által hozott ideiglenes intézkedéssel szemben, az intézkedést indokoltnak kell tekinteni.
(8) A tagállamok az érintett termékkel kapcsolatban haladéktalanul meghozzák a megfelelő korlátozó intézkedéseket, így például saját piacukon kivonják a terméket a forgalomból.
45. cikk
Uniós védintézkedési eljárás
(1) Amennyiben a 44. cikk (3) és (4) bekezdésében meghatározott eljárás befejezését követően kifogást emelnek valamely tagállami intézkedéssel szemben, illetve ha a Bizottság úgy ítéli meg, hogy valamely nemzeti intézkedés ellentétes az uniós jogszabályokkal, a Bizottság haladéktalanul konzultációt kezd a tagállamokkal és az érintett gazdasági szereplővel vagy szereplőkkel, illetve a magánimportőrrel, és értékeli a nemzeti intézkedést. Az értékelés eredményei alapján a Bizottság végrehajtási jogi aktus útján dönt arról, hogy a nemzeti intézkedés indokolt-e vagy sem.
A Bizottság a határozatát valamennyi tagállamnak címezi, és azt haladéktalanul megküldi számukra, továbbá a megfelelő gazdasági szereplőnek vagy szereplőknek, illetve a magánimportőrnek is.
(2) Amennyiben megállapítást nyert, hogy a nemzeti intézkedés indokolt, valamennyi tagállam megteszi a szükséges intézkedéseket annak biztosítása érdekében, hogy a nem megfelelő terméket saját piacán kivonja a forgalomból, és erről tájékoztatja a Bizottságot. Ha a nemzeti intézkedést indokolatlannak ítélik, az érintett tagállam visszavonja az intézkedést.
(3) Amennyiben megállapítást nyer, hogy a nemzeti intézkedés indokolt, és a termék megfelelőségének hiánya a harmonizált szabványoknak a 44. cikk (5) bekezdésének b) pontjában említettek szerinti hiányosságainak tudható be, akkor a Bizottság az 1025/2012/EU rendelet 11. cikke szerinti eljárást alkalmazza.
46. cikk
Formai meg nem felelés
(1) A 44. cikk sérelme nélkül, ha egy tagállam a következő megállapítások valamelyikére jut, akkor felszólítja az érintett gazdasági szereplőt vagy a magánimportőrt, hogy vessen véget a meg nem felelésnek:
a)
a CE-jelölést a 16., 17. vagy 18. cikket megsértve helyezték el;
b)
a 17. cikk szerinti CE-jelölést nem helyezték el;
c)
az EU megfelelőségi nyilatkozatot vagy a III. mellékletben említett nyilatkozatot nem készítették el;
d)
az EU megfelelőségi nyilatkozatot vagy a III. mellékletben említett nyilatkozatot nem megfelelően készítették el;
e)
a műszaki dokumentáció nem áll rendelkezésre vagy hiányos;
f)
a 7. cikk (6) bekezdése, illetve a 9. cikk (3) bekezdése szerinti információ nem áll rendelkezésre, valótlan vagy hiányos;
g)
a 7. vagy a 9. cikk szerinti bármely egyéb adminisztratív követelmény nem teljesül.
(2) Amennyiben az (1) bekezdésben említett meg nem felelés továbbra is fennáll, a tagállam minden megfelelő intézkedést megtesz a termék forgalmazásának korlátozása vagy megtiltása, illetve annak érdekében, hogy azt visszahívják vagy kivonják a forgalomból, vagy - magánimportőr által saját használatra behozott termék esetében - használatát korlátozzák vagy megtiltsák.
VII. FEJEZET
FELHATALMAZÁSON ALAPULÓ JOGI AKTUSOK ÉS VÉGREHAJTÁSI JOGI AKTUSOK
47. cikk
Felhatalmazás
A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy a 48. cikknek megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktust fogadjon el az alábbiak módosítására vonatkozóan:
a)
a műszaki ismeretek fejlődésének és az új tudományos bizonyítékoknak a figyelembevétele érdekében:
i.
az I. melléklet B. részének 2.3., 2.4., 2.5. és 3. pontja, valamint C. részének 3. pontja,
ii.
a VII. és IX. melléklet, valamint
b)
az V. melléklet a műszaki ismeretek fejlődésének, az egyenértékű megfelelőség biztosítása helyénvalóságának és az új tudományos bizonyítékoknak a figyelembevétele érdekében.
48. cikk
A felhatalmazás gyakorlása
(1) A Bizottság az e cikkben meghatározott feltételek mellett felhatalmazást kap felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadására.
(2) A Bizottság 47. cikkben említett, felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadására vonatkozó felhatalmazása ötéves időtartamra szól, 2014. január 17-től kezdődő hatállyal. A Bizottság legkésőbb kilenc hónappal az ötéves időtartam vége előtt jelentést készít a felhatalmazás gyakorlásáról. Amennyiben az Európai Parlament vagy a Tanács nem ellenzi a meghosszabbítást legkésőbb három hónappal az egyes időtartamok vége előtt, akkor a felhatalmazás hallgatólagosan meghosszabbodik a korábbival megegyező időtartamra.
(3) Az Európai Parlament vagy a Tanács bármikor visszavonhatja a 47. cikkben említett felhatalmazást. A visszavonásról szóló határozat megszünteti az abban megjelölt felhatalmazást. A határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon, vagy a benne megjelölt későbbi időpontban lép hatályba. A határozat nem érinti a már hatályban lévő felhatalmazáson alapuló jogi aktusok érvényességét.
(4) A Bizottság a felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadását követően haladéktalanul és egyidejűleg értesíti az Európai Parlamentet és a Tanácsot e jogi aktus elfogadásáról.
(5) A 47. cikk értelmében elfogadott felhatalmazáson alapuló jogi aktus csak akkor lép hatályba, ha az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a jogi aktusról való értesítését követő két hónapon belül sem az Európai Parlament, sem a Tanács nem emelt ellene kifogást, illetve ha az említett időtartam lejártát megelőzően mind az Európai Parlament, mind a Tanács arról tájékoztatta a Bizottságot, hogy nem fog kifogást emelni. Az Európai Parlament vagy a Tanács kezdeményezésére ez az időtartam két hónappal meghosszabbodik.
49. cikk
Végrehajtási jogi aktusok
(1) A Bizottság a műszaki ismeretek fejlődésének figyelembevétele, valamint ezen irányelv egységes alkalmazásának biztosítása érdekében végrehajtási jogi aktusokat fogadhat el a következőkre vonatkozóan:
a)
részletes eljárások a 24. cikk végrehajtására vonatkozóan, figyelembe véve az ezen irányelv hatálya alá tartozó termékekkel kapcsolatos sajátos megfelelőségértékelési szükségleteket;
b)
részletes előírások a vízi járművek I. melléklet A. részének 1. pontjában meghatározott kialakítási kategóriáinak alkalmazására vonatkozóan, beleértve az említett pontban alkalmazott időjárási kifejezések és köbözési mércék alkalmazására vonatkozó iránymutatásokat is;
c)
részletes eljárások a vízi járműveknek az I. melléklet A. részének 2.1. pontjában említett azonosítására vonatkozóan, beleértve a terminológia egyértelművé tételét, valamint az Unión kívül letelepedett gyártóknak adott gyártói kódok kiosztására és kezelésére vonatkozóan;
d)
a hajóépítő tábláján feltüntetendő, az I. melléklet A. részének 2.2. pontjában meghatározott adatok;
e)
az I. melléklet A. részének 5.7. pontjában meghatározott, a jelzőfényekre vonatkozó szabályzatok alkalmazása;
f)
a vízszennyezés megelőzésére - és különösen a tárolótartályok üzemeltetésére - vonatkozó, az I. melléklet A. részének 5.8. pontjában meghatározott szabályok;
g)
a vízi járművekre szerelt gázkészülékek és fixen beépített gázrendszerek beszerelése és vizsgálata;
h)
a kezelési kézikönyvek formája és tartalma;
i)
a tagállamok által kitöltendő, az 51. cikkben említett jelentéstételi kérdőív formája és tartalma.
Ezeket a végrehajtási jogi aktusokat az 50. cikk (3) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárás keretében kell elfogadni.
(2) Kellően indokolt, rendkívül sürgős esetben, amennyiben egy termék az (1) bekezdés a), b), e), f) vagy g) pontja tekintetében súlyosan veszélyezteti az emberek egészségét vagy biztonságát, vagyoni javakat, illetve a környezetet, a Bizottság azonnal alkalmazandó végrehajtási jogi aktusokat fogad el az 50. cikk (4) bekezdésében említett eljárás keretében.
50. cikk
Bizottsági eljárás
(1) A Bizottságot egy bizottság segíti. Ez a bizottság a 182/2011/EU rendelet értelmében vett bizottságnak minősül.
(2) Az e bekezdésre történő hivatkozáskor a 182/2011/EU rendelet 4. cikkét kell alkalmazni.
(3) Az e bekezdésre történő hivatkozáskor a 182/2011/EU rendelet 5. cikkét kell alkalmazni.
(4) Az e bekezdésre történő hivatkozáskor a 182/2011/EU rendeletnek az 5. cikkével együttesen értelmezett 8. cikkét kell alkalmazni.
(5) A Bizottság minden olyan ügyben konzultációt folytat a bizottsággal, amely tekintetében az 1025/2012/EU rendelet vagy bármely más uniós jogszabály megköveteli az ágazati szakértőkkel való konzultációt.
(6) A bizottság továbbá az ezen irányelv alkalmazásával kapcsolatos bármely olyan kérdést megvizsgálhat, amelyet a bizottság elnöke vagy valamely tagállam képviselője vet fel a bizottság eljárási szabályzatával összhangban.
VIII. FEJEZET
KÜLÖNLEGES IGAZGATÁSI RENDELKEZÉSEK
51. cikk
Jelentéstétel
A tagállamok 2021. január 18-ig, majd ezt követően ötévente kitöltenek egy, a Bizottság által összeállított kérdőívet ezen irányelv alkalmazásáról.
A Bizottság 2022. január 18-ig, majd ezt követően ötévente - a tagállamoknak az első bekezdésben említett kérdőívre adott válaszait figyelembe véve - jelentést készít ezen irányelv alkalmazásáról, és benyújtja azt az Európai Parlament és a Tanács részére.
52. cikk
Felülvizsgálat
A Bizottság 2022. január 18-ig jelentést nyújt be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a következőkről:
a)
műszaki lehetőségek a tengeri járműveket meghajtó motorok kibocsátásainak további csökkentésére, valamint a hajtómotorokra és meghajtórendszerekre alkalmazandó, párolgási kibocsátásokkal és üzemanyagrendszerekkel kapcsolatos követelmények bevezetésére, figyelemmel a műszaki megoldások költséghatékonyságára, valamint arra, hogy szükség van az ágazatra vonatkozó, globálisan harmonizált értékek elfogadására, és ennek során figyelembe kell venni minden jelentősebb piaci kezdeményezést, valamint
b)
az I. mellékletben felsorolt, a szélerősséggel és a mértékadó hullámmagassággal szembeni ellenálláson alapuló vízijármű-kialakítási kategóriáknak a fogyasztók tájékoztatására és a gyártókra - különösen a kis- és középvállalkozásokra - gyakorolt hatása, figyelembe véve a nemzetközi szabványosításban bekövetkező fejleményeket. E jelentésnek tartalmaznia kell annak értékelését, hogy szükséges-e a vízijármű-kialakítási kategóriákat további előírásokkal és alkategóriákkal kiegészíteni, és adott esetben javaslatot kell tennie ilyen kiegészítő alkategóriákra.
Az első bekezdés a) és b) pontjában említett jelentésekhez adott esetben jogalkotási javaslatokat is csatolni kell.
53. cikk
Szankciók
A tagállamok megállapítják az ezen irányelv alapján elfogadott nemzeti rendelkezések megsértése esetén alkalmazandó szankciókat, amelyek a súlyos jogsértésekre vonatkozóan büntetőjogi szankciókat is tartalmazhatnak, és megtesznek minden szükséges intézkedést azok végrehajtásának biztosítására.
A megállapított szankcióknak hatékonyaknak, arányosaknak és visszatartó erejűeknek kell lenniük, és a szankciók fokozhatók, ha az érintett gazdasági szereplő vagy a magánimportőr korábban már hasonló módon megsértette ezen irányelv rendelkezéseit.
IX. FEJEZET
ZÁRÓ ÉS ÁTMENETI RENDELKEZÉSEK
54. cikk
Átültetés
(1) A tagállamok legkésőbb 2016. január 18-ig elfogadják és kihirdetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek megfeleljenek. E rendelkezések szövegét haladéktalanul megküldik a Bizottságnak.
Ezeket a rendelkezéseket 2016. január 18-tól alkalmazzák. Amikor a tagállamok elfogadják ezeket a rendelkezéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.
(2) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguk azon főbb rendelkezéseinek szövegét, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.
55. cikk
Átmeneti időszak
(1) A tagállamok nem akadályozhatják meg a 94/25/EK irányelv hatálya alá tartozó olyan termékek forgalmazását vagy üzembe helyezését, amelyek megfelelnek az említett irányelvnek, és amelyeket 2017. január 18. előtt hoztak forgalomba vagy helyeztek üzembe.
(2) A tagállamok nem akadályozhatják meg az olyan, legfeljebb 15 kW teljesítményű, szikragyújtásos külső hajtómotorok forgalmazását vagy üzembe helyezését, amelyek megfelelnek az I. melléklet B. részének 2.1. pontjában meghatározott, I. szintű kipufogógáz-kibocsátási határértékeknek, amelyeket a 2003/361/EK bizottsági ajánlásban (14) meghatározott kis- és középvállalkozások gyártották, és amelyeket 2020. január 18. előtt hoztak forgalomba.
56. cikk
Hatályon kívül helyezés
A 94/25/EK irányelv 2016. január 18-án hatályát veszti. A hatályon kívül helyezett irányelvre történő hivatkozásokat ezen irányelvre történő hivatkozásként kell értelmezni.
57. cikk
Hatálybalépés
Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
58. cikk
Címzettek
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
Kelt Strasbourgban, 2013. november 20-án.