EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 1299/2013
af 17. december 2013
om særlige bestemmelser for støtte fra Den Europæiske Fond for Regionaludvikling til målet om europæisk territorialt samarbejde
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 178,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (2),
efter den almindelige lovgivningsprocedure,
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Ifølge artikel 176 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) skal Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU) bidrage til at udligne de største regionale skævheder i Unionen. I henhold til nævnte artikel og artikel 174, stk. 2 og 3, i TEUF skal EFRU desuden bidrage til at formindske forskellene mellem de forskellige områders udviklingsniveauer og til at formindske tilbageståenheden i de mindst begunstigede områder, iblandt hvilke der bør lægges særlig vægt på landdistrikter, områder i en industriel overgangsproces og områder, der lider under alvorlige naturbetingede eller demografiske ulemper af permanent art, bl.a. de nordligste, meget tyndt befolkede områder samt øområder, grænseoverskridende områder og bjergområder.
(2)
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 (3) fastsætter fælles bestemmelser for EFRU, Den Europæiske Socialfond (ESF) og Samhørighedsfonden Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond (EMFF). Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1301/2013 (4) fastsætter særlige bestemmelser for, hvilken type aktiviteter der kan finansieres af EFRU, og fastlægger målene for disse aktiviteter. Disse forordninger er ikke fuldt ud tilpasset de særlige behov under målet om europæisk territorialt samarbejde, hvor mindst to medlemsstater eller en medlemsstat og et tredjeland samarbejder. Det er derfor nødvendigt at fastsætte særlige bestemmelser for målet om europæisk territorialt samarbejde vedrørende anvendelsesområde, geografisk dækning, finansielle midler, tematisk koncentration og investeringsprioriteter, programmering, overvågning og evaluering, teknisk bistand, støtteberettigelse, forvaltning, kontrol og udpegelse, tredjelandes deltagelse samt finansiel forvaltning.
(3)
For at øge merværdien af Unionens samhørighedspolitik bør særlige bestemmelser tage sigte på at opnå en betydelig forenkling for alle involverede: støttemodtagere, programmyndigheder, myndigheder i deltagende medlemsstater, det være sig på lokalt, regionalt eller nationalt plan, og tredjelande samt Kommissionen.
(4)
For at støtte en harmonisk udvikling af Unionens område på forskellige planer bør EFRU støtte det grænseoverskridende, tværnationale og interregionale samarbejde under målet om europæiske territorialt samarbejde.
(5)
Det grænseoverskridende samarbejde bør tage sigte på at takle de i fællesskab udpegede udfordringer i grænseområder, såsom ringe tilgængelighed, især med hensyn til informations- og kommunikationsteknologi (ikt)-konnektivitet og transportinfrastruktur, tilbagegang i det lokale erhvervsliv, uhensigtsmæssigt erhvervsklima, mangel på netværk blandt lokale og regionale myndigheder, lave forsknings- og innovationsniveauer og indførelse af ikt, miljøforurening, risikoforebyggelse, negativ holdning over for medborgere fra nabolande og sigte mod at udnytte uudnyttet vækstpotentiale i grænseområdet (udvikling af grænseoverskridende forsknings- og innovationsfaciliteter og -klynger, integration af det grænseoverskridende arbejdsmarked, samarbejde blandt uddannelsesudbydere, herunder universiteter, eller mellem sundhedscentre), samtidig med at samarbejdsprocessen forbedres med henblik på en generel harmonisk udvikling i Unionen.
(6)
Det tværnationale samarbejde bør tage sigte på at styrke samarbejdet ved hjælp af aktioner, som bidrager til integreret territorial udvikling i tilknytning til Unionens samhørighedspolitiske prioriteringer og bør også omfatte maritimt grænseoverskridende samarbejde, som ikke er omfattet af de grænseoverskridende samarbejdsprogrammer.
(7)
Det interregionale samarbejde bør tage sigte på at styrke effektiviteten af samhørighedspolitikken ved at fremme erfaringsudvekslingen mellem regionerne om tematiske mål og byudvikling, herunder forbindelserne mellem by og land, for at forbedre gennemførelsen af territoriale samarbejdsprogrammer og -aktioner og fremme analyse af udviklingstendenser på området territorial samhørighed gennem undersøgelser, dataindsamling og andre foranstaltninger. Erfaringsudvekslingen om tematiske mål bør fremme udformning og gennemførelse af først og fremmest de operationelle programmer under målet om investering i vækst og beskæftigelse, men også i relevant omfang styrke programmerne under europæisk territorialt samarbejde, herunder fremme et gensidigt fordelagtigt samarbejde mellem innovative forskningsintensive klynger og udvekslinger mellem forskere og forskningsinstitutioner i både udviklede og mindre udviklede regioner under hensyntagen til erfaringerne fra "videnbaserede regioner" og "forskningspotentiale i Unionens konvergensregioner og regioner i den yderste periferi" under det syvende rammeprogram for forskning.
(8)
Der bør fastsættes objektive kriterier for udpegelse af støtteberettigede regioner og områder. Med henblik herpå bør fastlæggelsen af de støtteberettigede regioner og områder på EU-plan baseres på det fælles klassifikationssystem for regioner, der er fastlagt ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1059/2003 (5).
(9)
Det grænseoverskridende samarbejde bør støtte land- og søgrænseregioner. På baggrund af erfaringerne fra tidligere programmeringsperioder bør Kommissionen udarbejde listen over grænseområder, som skal modtage støtte i henhold til de grænseoverskridende samarbejdsprogrammer, på en mere enkel måde, opdelt efter samarbejdsprogram. Ved udarbejdelsen af listen bør Kommissionen sikre de nødvendige tilpasninger af hensyn til sammenhængen, navnlig når det gælder lande- og søgrænser, og videreførelse af de programområder, der er fastsat for programmeringsperioden 2007-2013. Sådanne tilpasninger kan omfatte reduktion eller udvidelse af de eksisterende programområder eller antallet af grænseoverskridende samarbejdsprogrammer og samtidig give mulighed for geografiske overlapninger.
(10)
Kommissionen bør fastlægge tværnationale samarbejdsområder for så vidt angår aktioner, der er nødvendige for fremme af integreret territorial udvikling. Kommissionen bør ved fastlæggelsen af disse områder tage hensyn til erfaringerne fra tidligere programmer og i relevant omfang makroregionale strategier og havområdestrategier.
(11)
For at sikre at alle regioner i Unionen kan drage nytte af udvekslingen af erfaringer og god praksis, bør interregionale samarbejdsprogrammer omfatte hele Unionen.
(12)
Det er nødvendigt fortsat at yde støtte eller, hvor det er relevant, etablere et grænseoverskridende, tværnationalt og interregionalt samarbejde med Unionens tilgrænsende tredjelande, da sådant samarbejde er et vigtigt politisk redskab til regionaludvikling og bør være til gavn for regionerne i de medlemsstater, der grænser op til tredjelande. Til dette formål bør EFRU bidrage til de grænseoverskridende programmer og havområdeprogrammer, som er etableret i forbindelse med Det Europæiske Naboskabsinstrument (ENI) i henhold til den fremtidige EU-retsakt vedrørende Det Europæiske Naboskabsinstrument for perioden 2014-2020 ("ENI-retsakten") og instrumentet til førtiltrædelsesbistand (IPA II) i henhold til den fremtidige EU-retsakt vedrørende førtiltrædelsesbistand for perioden 2014-2020 ("IPA II-retsakten").
(13)
Ud over interventioner ved de ydre grænser, som støttes via Unionens eksterne politiske instrumenter, der dækker grænseområder i og uden for Unionen, bør det være muligt for samarbejdsprogrammer støttet af EFRU at dække regioner både i og i visse tilfælde uden for Unionen, hvor regionerne uden for Unionen ikke er dækket af eksterne politiske instrumenter, enten fordi de ikke er defineret som et modtagerland, eller fordi sådanne eksterne samarbejdsprogrammer ikke kan udarbejdes. Det er imidlertid nødvendigt at sikre, at støtte fra EFRU til operationer, der gennemføres på tredjelandes område, i første række kommer regioner i Unionen til gode. Inden for disse rammer bør Kommissionen ved udarbejdelsen af listen over grænseoverskridende og tværnationale programområder også medtage regioner i tredjelande.
(14)
Det er nødvendigt at fastsætte de ressourcer, der skal anvendes til de forskellige komponenter af målet om europæisk territorialt samarbejde, samtidig med at en væsentlig del fortsat koncentreres om det grænseoverskridende samarbejde, herunder hver medlemsstats andel af de samlede beløb til grænseoverskridende og tværnationalt samarbejde, medlemsstaternes råderum for så vidt angår fleksibilitet mellem disse komponenter, og der sikres et tilstrækkeligt finansieringsniveau for samarbejdet med regioner i den yderste periferi.
(15)
Der bør til fordel for Unionens regioner indføres en mekanisme til organisering a EFRU's støtte til eksterne politiske instrumenter såsom ENI og IPA II, bl.a. når eksterne samarbejdsprogrammer ikke kan vedtages eller må afbrydes. Formålet med denne mekanisme er at sikre optimal funktion og størst mulig samordning mellem disse instrumenter.
(16)
Størstedelen af EFRU-midlerne til grænseoverskridende og tværnationale samarbejdsprogrammer bør fokusere på et begrænset antal tematiske mål for at øge virkningerne af samhørighedspolitikken i Unionen maksimalt. Koncentrationen om tematiske mål i forbindelse med det interregionale samarbejdsprogram bør imidlertid fremgå af formålet med hver operation og ikke af en begrænsning af antallet af tematiske mål med henblik på at udnytte det interregionale samarbejde bedst muligt, så effektiviteten af samhørighedspolitikken styrkes, i første række under målene om investering i vækst og beskæftigelse og desuden i relevant omfang målet om europæisk territorialt samarbejde. For så vidt angår andre interregionale samarbejdsprogrammer bør den tematiske koncentration fremgå af deres specifikke anvendelsesområde.
(17)
For at nå målene og målsætningerne som fastsat i EU-strategien for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst bør EFRU under målet om europæisk territorialt samarbejde bidrage til de tematiske mål om udvikling af en økonomi baseret på viden, forskning og innovation, herunder gennem fremme af samarbejde mellem virksomheder, især mellem små og mellemstore virksomheder, og gennem fremme af oprettelsen af systemer til grænseoverskridende informationsudveksling på ikt-området, og fremme af en grønnere, mere ressourceeffektiv og konkurrencedygtig økonomi, herunder gennem fremme af bæredygtig mobilitet hen over grænserne, som fremmer høj beskæftigelse, der resulterer i social og territorial samhørighed, herunder gennem aktiviteter, der støtter bæredygtig turisme, kultur- og naturarv som del af en territorial strategi, som sigter mod at opnå beskæftigelsesfremmende vækst, samt udvikling af administrativ kapacitet. Listen over investeringsprioriteter under de forskellige tematiske mål bør imidlertid tilpasses de særlige behov i forbindelse med målet om europæisk territorialt samarbejde, ved at fastsætte yderligere investeringsprioriteter som navnlig gør det muligt i det grænseoverskridende samarbejde at videreføre det administrative og retslige samarbejde, samarbejdet mellem borgere og institutioner og samarbejdet inden for beskæftigelse, uddannelse, integration af lokalsamfund og social inklusion i en grænseoverskridende sammenhæng, og ved, i det tværnationale samarbejde, at udvikle og koordinere makroregionale strategier og havområdestrategier. Der bør desuden fastsættes specifikke eller supplerende investeringsprioriteter for bestemte interregionale samarbejdsprogrammer med henblik på at afspejle deres specifikke aktiviteter.
(18)
Inden for rammerne af det tematiske mål om fremme af social inklusion og bekæmpelse af fattigdom og under hensyn til den praktiske betydning heraf er det nødvendigt at sikre, at EFRU i forbindelse med det grænseoverskridende program, Peace, mellem Nordirland og grænseområderne i Irland til støtte for fred og forsoning også bidrager til at fremme social og økonomisk stabilitet i de pågældende regioner, navnlig gennem aktioner til at fremme samhørighed mellem lokalsamfundene. Grundet de særlige kendetegn ved nævnte grænseoverskridende program bør visse af nærværende forordnings bestemmelser om udvælgelse af operationer ikke finde anvendelse på nævnte grænseoverskridende program.
(19)
Det er nødvendigt, at indholdskravene til samarbejdsprogrammer inden for rammerne af målet om europæisk territorialt samarbejde tilpasses de specifikke behov. Disse krav bør derfor også omfatte aspekter, som er nødvendige for en effektiv gennemførelse på de deltagende medlemsstaters område, såsom aspekter vedrørende organer med ansvar for revision og kontrol, proceduren for oprettelse af et fælles sekretariat og placering af ansvar i tilfælde af finansielle korrektioner. Når medlemsstater og regioner deltager i makroregionale strategier og havområdestrategier, bør det fremgå af de pågældende samarbejdsprogrammer, hvordan interventioner kan bidrage til sådanne strategier. Som følge af de interregionale støtteprogrammers horisontale karakter bør indholdet af disse samarbejdsprogrammer desuden tilpasses, navnlig for så vidt angår definitionen af støttemodtager eller støttemodtagere i henhold til de nuværende INTERACT- og ESPON-programmer.
(20)
For at styrke koordineringen mellem EFRU-støtte til samarbejdsprogrammer, der er vedtaget i medfør af denne forordning, og som omfatter regionerne i den yderste periferi, og en eventuel supplerende finansiering fra Den Europæiske Udviklingsfond (EUF), ENI, IPA II og Den Europæiske Investeringsbank (EIB), bør de medlemsstater og tredjelande eller oversøiske lande eller territorier (i det følgende "territorier"), som deltager i sådanne samarbejdsprogrammer, fastlægge bestemmelser for koordineringsmekanismer i disse samarbejdsprogrammer.
(21)
Tredjelande eller territorier, som har accepteret en indbydelse til at deltage i samarbejdsprogrammer, bør inddrages i den forberedende fase af programmerne. Der bør fastsættes særlige procedurer i denne forordning for sådan inddragelse. Når samarbejdsprogrammer omfatter regioner i den yderste periferi og tredjelande eller territorier, bør de deltagende medlemsstater som en undtagelse fra standardproceduren høre de respektive tredjelande eller territorier, før programmerne forelægges for Kommissionen. For at gøre inddragelsen af tredjelande eller territorier i samarbejdsprogrammer mere effektiv og pragmatisk bør det også være muligt, at aftaler om samarbejdsprogrammernes indhold og tredjelandenes eller territoriernes eventuelle bidrag fremgår af de formelt godkendte protokoller fra konsultationsmøderne med sådanne tredjelande eller territorier eller fra forhandlingerne i regionale samarbejdsorganisationer. Under hensyntagen til principperne om delt forvaltning og om forenkling, bør proceduren for godkendelse af samarbejdsprogrammer være således, at Kommissionen kun godkender de centrale elementer i samarbejdsprogrammerne, hvorimod de andre elementer bør godkendes af den eller de deltagende medlemsstater. Af hensyn til retssikkerheden og gennemsigtigheden er det nødvendigt at sikre, at forvaltningsmyndigheden for det pågældende program, når den eller de deltagende medlemsstater ændrer et element i et samarbejdsprogram, der ikke er underlagt Kommissionens godkendelse, underretter Kommissionen om en sådan afgørelse om ændring inden en måned efter datoen for afgørelsen.
(22)
I overensstemmelse med EU-strategien for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst bør de europæiske struktur- og investeringsfonde sikre en mere integreret og inklusiv tilgang til håndtering af lokale problemer. For at styrke denne tilgang bør EFRU's støtte i grænseområderne koordineres med støtte fra ELFUL og EMFF og bør om nødvendigt inddrage de europæiske grupper for territorialt samarbejde (EGTS'er), som er oprettet i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1302/2013 (6), hvor lokal udvikling er et af deres mål.
(23)
På baggrund af erfaringerne fra programmeringsperioden 2007-2013 bør betingelserne for udvælgelse af operationer klarlægges og styrkes for at sikre, at der reelt kun udvælges fælles operationer. Som følge af den særlige baggrund og de specifikke træk, der gør sig gældende for samarbejdsprogrammer mellem regioner i den yderste periferi og tredjelande eller territorier, bør der indføres mere lempelige samarbejdsbetingelser for så vidt angår iværksættelse af operationer under disse programmer. Begrebet enemodtagere bør defineres, og sådanne modtagere bør have tilladelse til selv at gennemføre samarbejdsoperationer.
(24)
De ledende støttemodtagere, som har det overordnede ansvar for gennemførelsen af en operation, bør have deres ansvarsområder præciseret.
(25)
Kravene til gennemførelsesrapporter bør tilpasses samarbejdet og afspejle programgennemførelsescyklussen. Af hensyn til den praktiske administration bør det være muligt at gennemføre den årlige status skriftligt.
(26)
I overensstemmelse med forordning (EU) nr. 1303/2013 bør forvaltningsmyndigheden sikre, at der gennemføres evalueringer af samarbejdsprogrammer på grundlag af evalueringsplanen, og at disse omfatter evalueringer for at vurdere effektiviteten og virkningerne af disse programmer. Mindst én gang i løbet af programmeringsperioden bør der foretages en evaluering af, hvordan den ydede støtte har bidraget til at nå programmets mål. Sådanne evalueringer bør indeholde oplysninger om eventuelle forslag til tilpasninger under programmeringsperioden.
(27)
Et fælles sæt af outputindikatorer, som kan lette vurderingen af fremskridtene med programgennemførelsen, og som er tilpasset samarbejdsprogrammernes særlige karakter, bør fastlægges i et bilag til denne forordning. Disse indikatorer bør suppleres med programspecifikke resultatindikatorer og i relevant omfang med programspecifikke outputindikatorer.
(28)
Som følge af inddragelsen af mere end en medlemsstat og de deraf følgende højere administrationsomkostninger, navnlig for så vidt angår kontrol og oversættelse, bør loftet for udgifter til teknisk bistand være højere end under målet om investering i vækst og beskæftigelse. Med henblik på at udligne de højere administrationsomkostninger bør medlemsstaterne tilskyndes til så vidt muligt at nedbringe de administrative byrder med hensyn til gennemførelsen af fælles projekter. Derudover bør samarbejdsprogrammer med begrænset EFRU-støtte modtage et bestemt mindstebeløb til teknisk bistand, der kan være højere end 6 %, for at sikre tilstrækkelige midler til effektive tekniske bistandsaktiviteter.
(29)
Som følge af inddragelsen af mere end en medlemsstat er hovedreglen i forordning (EU) nr. 1303/2013 om, at hver medlemsstat vedtager sine egne nationale regler for støtteberettigede udgifter, ikke egnet til at opnå målet om europæisk territorialt samarbejde. På baggrund af erfaringerne fra programmeringsperioden 2007-2013 bør der fastsættes et klart hierarki af regler for støtteberettigede udgifter med det specifikke formål at nå frem til regler om støtteberettigede udgifter, som fastsættes på EU-plan eller for et helt samarbejdsprogram for at undgå eventuelle inkonsekvenser eller uoverensstemmelser mellem forskellige forordninger og mellem forordninger og nationale regler. Kommissionen bør navnlig på baggrund af erfaringerne fra programmeringsperioden 2007-2013 vedtage regler om støtteberettigede udgifter for de omkostningskategorier, der er fastsat i nærværende forordning.
(30)
Eftersom der ofte deltager medarbejdere fra mere end én medlemsstat i gennemførelsen af operationerne, og i betragtning af antallet af operationer, hvor personaleomkostningerne udgør en betydelig del af udgifterne, bør der anvendes en fast sats for personaleomkostninger, baseret på de andre direkte omkostninger til samarbejdsoperationer, hvorved individuel dokumentation af omkostninger til forvaltningen af sådanne operationer undgås.
(31)
Fleksibilitetsbestemmelserne vedrørende gennemførelse af operationer uden for programområdet bør forenkles. Desuden er det nødvendigt at støtte og, gennem specifikke ordninger, at lette et effektivt grænseoverskridende, tværnationalt og interregionalt samarbejde med Unionens tilgrænsende tredjelande eller territorier i det omfang, det er nødvendigt for at sikre, at regionerne i medlemsstaterne får den hjælp til udvikling, de har brug for. Tilsvarende kan det være hensigtsmæssigt undtagelsesvist og på særlige betingelser at tillade støtte fra EFRU til operationer, der gennemføres uden for Unionens del af programområdet og i tilgrænsende tredjelande, hvis de pågældende operationer kommer regionerne i Unionen til gode.
(32)
Medlemsstaterne bør opfordres til at overdrage forvaltningsmyndighedens funktioner til en EGTS eller gøre en sådan gruppe ansvarlig for forvaltningen af den del af et samarbejdsprogram, der vedrører det territorium, der dækkes af den pågældende EGTS.
(33)
Forvaltningsmyndigheden bør oprette et fælles sekretariat, som bl.a. bør have til opgave at informere støtteansøgere, tage sig af projektansøgninger og bistå støttemodtagerne med at gennemføre deres operationer.
(34)
Forvaltningsmyndighederne bør være ansvarlige for de funktioner, som er fastlagt i forordning (EU) nr. 1303/2013, herunder bl.a. forvaltningskontrol, med henblik på at sikre ensartede standarder for hele programområdet. Ved udnævnelse af en EGTS til forvaltningsmyndighed bør en sådan kontrol imidlertid foretages af forvaltningsmyndigheden eller under dennes ansvar i det mindste for de medlemsstater og tredjelande eller territorier, der er repræsenteret i EGTS'en, mens tilsynsførende kun bør anvendes i de resterende medlemsstater og tredjelande eller territorier. Selv hvis der ikke udnævnes nogen EGTS, bør forvaltningsmyndigheden af de deltagende medlemsstater bemyndiges til at føre kontrol med hele programområdet.
(35)
Attesteringsmyndighederne bør være ansvarlige for attesteringsmyndighedens funktioner som fastlagt i forordning (EU) nr. 1303 /2013. Medlemsstaten bør kunne udpege forvaltningsmyndigheden til også at varetage attesteringsmyndighedens funktioner.
(36)
En fælles revisionsmyndighed bør være ansvarlig for at udføre revisionsmyndighedsfunktionerne, som fastlagt i forordning (EU) nr. 1303/2013, for at sikre ensartede standarder for hele programområdet. Hvis dette ikke er muligt, bør en revisionsgruppe bistå revisionsmyndigheden for programmet.
(37)
For at styrke Unionens økonomiske, sociale og territoriale samhørighed og forstærke samhørighedspolitikkens effektivitet bør tredjelande via et bidrag fra IPA II- og ENI-midler kunne deltage i tværnationale og interregionale samarbejdsprogrammer. Operationer, der samfinansieres som led i sådanne programmer, bør imidlertid fortsat forfølge samhørighedspolitiske mål, også selv om de helt eller delvis gennemføres uden for Unionens område. I denne forbindelse er bidraget til målene for Unionens optræden udadtil blot en biomstændighed, idet samarbejdsprogrammernes tyngdepunkt bør være bestemt af samhørighedspolitikkens tematiske mål og investeringsprioriteter. For at sikre en effektiv deltagelse fra tredjelandes side i samarbejdsprogrammer, der forvaltes efter princippet om delt forvaltning, bør betingelserne for programgennemførelsen fastsættes i selve samarbejdsprogrammerne samt om nødvendigt i de finansieringsaftaler, der indgås mellem Kommissionen, de enkelte tredjelandes regeringer og den medlemsstat, der er værtsland for det pågældende samarbejdsprograms forvaltningsmyndighed. Betingelserne for programgennemførelsen bør være i overensstemmelse med gældende EU-ret og om nødvendigt med bestemmelserne i de deltagende medlemsstaters nationale lovgivning vedrørende dens anvendelse.
(38)
Der bør etableres en klar økonomisk ansvarskæde for så vidt angår inddrivelse af beløb i forbindelse med uregelmæssigheder, fra støttemodtagerne til de ledende støttemodtagere og videre til forvaltningsmyndigheden og Kommissionen. Der bør fastsættes bestemmelser om medlemsstaternes ansvar i tilfælde, hvor det ikke er muligt at inddrive noget beløb.
(39)
På baggrund af erfaringerne fra programmeringsperioden 2007-2013 bør der indføres en udtrykkelig undtagelse for omregning af udgifter udtrykt i anden valuta end euro under anvendelse af den månedlige omregningskurs på en dato, der ligger så tæt som muligt på det tidspunkt, hvor udgiften blev afholdt, eller i den måned, hvor udgifterne blev forelagt til kontrol, eller i den måned, hvor udgiften blev meddelt den ledende støttemodtager. Finansieringsplaner, rapporter og regnskaber vedrørende fælles samarbejdsoperationer bør kun forelægges det fælles sekretariat, programmyndighederne og overvågningsudvalget i euro. Omregningens korrekthed bør kontrolleres.
(40)
Med henblik på fastsættelse af særlige regler om ændring af fælles outputindikatorer og om udgifters støtteberettigelse og for at ændre fælles outputindikatorer bør beføjelsen til at vedtage retsakter delegeres til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 290 i TEUF for så vidt angår særlige regler om udgifters støtteberettigelse i relation til samarbejdsprogrammer og for så vidt angår ændring af listen over fælles outputindikatorer i bilaget til denne forordning og for så vidt angår specifikke bestemmelser vedrørende udgifters støtteberettigelse i forbindelse med samarbejdsprogrammer. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau. Kommissionen bør i forbindelse med forberedelsen og udarbejdelsen af delegerede retsakter sørge for samtidig, rettidig og hensigtsmæssig fremsendelse af relevante dokumenter til Europa-Parlamentet og Rådet.
(41)
For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af denne forordning bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser for så vidt angår listerne over grænseområder og tværnationale områder, en liste over alle samarbejdsprogrammer og det samlede beløb fra EFRU-støtten til hvert samarbejdsprogram, nomenklaturen for interventionskategorier og modellerne for samarbejdsprogrammer og gennemførelsesrapporter. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 (7).
(42)
Kommissionen bør tillægges gennemførelsesbeføjelser til at vedtage afgørelser om godkendelse af visse elementer af samarbejdsprogrammer og enhver efterfølgende ændring af disse elementer.
(43)
Denne forordning bør ikke være til hinder for videreførelse eller ændring af støtte, som Kommissionen har godkendt på grundlag af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1080/2006 (8) eller enhver anden lovgivning, der gælder for denne støtte pr. 31. december 2013. Nævnte forordning eller sådan anden gældende lovgivning, bør derfor fortsætte med at gælde efter den 31. december 2013 for den pågældende støtte eller de pågældende operationer indtil deres afslutning. Ansøgninger om støtte, der er indgivet eller godkendt i henhold til forordning (EF) nr. 1080/2006, bør fortsat være gyldige.
(44)
Målet for denne forordning, nemlig at styrke økonomisk, social og territorial samhørighed ved at udligne de største regionale skævheder i Unionen, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan på grund af de store forskelle mellem de forskellige områders udviklingsniveauer og situationen for de mindst begunstigede områder såvel som medlemsstaternes og regionernes begrænsede finansielle midler bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå dette mål.
(45)
For at muliggøre øjeblikkelig anvendelse af de i denne forordning fastlagte foranstaltninger bør denne forordning træde i kraft dagen efter offentliggørelse i Den Europæiske Unions Tidende -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL I
Generelle bestemmelser
Artikel 1
Genstand og anvendelsesområde
1. Ved denne forordning fastsættes anvendelsesområdet for EFRU, for så vidt angår målet om europæisk territorialt samarbejde, samt særlige bestemmelser vedrørende dette mål.
2. Ved denne forordning fastlægges, med henblik på at nå målet om europæisk territorialt samarbejde, EFRU's prioriterede mål og organisering, kriterierne for, at medlemsstaterne og regionerne kan opnå støtte fra EFRU, de disponible finansielle midler, som kan anvendes til støtte fra EFRU, og kriterierne for fordelingen deraf.
Den fastsætter ligeledes de bestemmelser, der er nødvendige for at sikre en effektiv gennemførelse, overvågning, finansiel forvaltning og kontrol af de operationelle programmer under målet om europæisk territorialt samarbejde ("samarbejdsprogrammer"), også når tredjelande deltager i disse samarbejdsprogrammer.
3. Forordning (EU) nr. 1303/2013 og kapitel I i forordning (EU) nr. 1301/2013 finder anvendelse på målet om europæisk territorialt samarbejde og tilhørende samarbejdsprogrammer, medmindre andet udtrykkeligt er bestemt i nærværende forordning, eller når sådanne bestemmelser kun kan gælde for målet om investering i vækst og beskæftigelse.
Artikel 2
Elementer i målet om europæisk territorialt samarbejde
Under målet om europæisk territorialt samarbejde yder EFRU støtte til følgende elementer:
1)
grænseoverskridende samarbejde mellem tilstødende regioner for at fremme integreret regional udvikling mellem land- og søgrænseregioner i mindst to medlemsstater eller mellem nabogrænseregioner i mindst én medlemsstat og et tredjeland ved Unionens ydre grænser, undtagen når disse er omfattet af programmer inden for rammerne af Unionens eksterne finansielle instrumenter
2)
tværnationalt samarbejde hen over større tværnationale områder, der omfatter nationale, regionale og lokale partnere og samtidig dækker det maritime grænseoverskridende samarbejde, når dette ikke er omfattet af det grænseoverskridende samarbejde, med henblik på at opnå større fysisk integration af disse områder
3)
interregionalt samarbejde for at styrke effektiviteten af samhørighedspolitikken ved at fremme:
a)
udveksling af erfaringer med fokus på tematiske mål mellem partnere i hele Unionen, herunder i relation til udviklingen i de regioner, der er nævnt i artikel 174 i TEUF, i forbindelse med fastlæggelse og formidling af god praksis, som først og fremmest skal overføres til de operationelle programmer under målet om investering i vækst og beskæftigelse, men også i relevant omfang til samarbejdsprogrammer
b)
erfaringsudveksling vedrørende fastlæggelse, overførsel og formidling af god praksis i forbindelse med bæredygtig byudvikling, herunder koblinger mellem by og land
c)
erfaringsudveksling vedrørende fastlæggelse, overførsel og formidling af god praksis og innovative fremgangsmåder i forbindelse med gennemførelse af samarbejdsprogrammer og aktioner samt anvendelsen af EGTS'er
d)
analyser af udviklingstendenser for målsætningerne om territorial samhørighed, herunder territoriale aspekter af økonomisk og social samhørighed, og harmonisk udvikling af Unionens område gennem undersøgelser, dataindsamling og andre foranstaltninger.
Artikel 3
Geografisk dækning
1. For så vidt angår grænseoverskridende samarbejde ydes der støtte til Unionens regioner på NUTS 3-niveau langs alle indre og ydre landgrænser med undtagelse af sådanne, som er omfattet af programmer under Unionens eksterne finansielle instrumenter, og til alle Unionens regioner på NUTS 3-niveau langs søgrænser med højst 150 kilometers indbyrdes afstand, med forbehold for eventuelle tilpasninger, der er nødvendige for at sikre sammenhæng og kontinuitet i de samarbejdsprogramområder, der er fastsat for programmeringsperioden 2007-2013.
Kommissionen vedtager ved hjælp af gennemførelsesretsakter en afgørelse som fastlægger listen over støtteberettigede grænseområder, opdelt efter hvert samarbejdsprogram. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter rådgivningsproceduren i artikel 150, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1303/2013.
På denne liste angives ligeledes de af Unionens regioner på NUTS 3-niveau, som kan komme i betragtning ved tildelingen af EFRU-støtte til grænseoverskridende samarbejde ved alle indre grænser samt de ydre grænser, som er omfattet af Unionens eksterne finansielle instrumenter, såsom ENI i henhold til ENI-retsakten og IPA II i henhold til IPA II-retsakten.
Ved forelæggelse af udkast til grænseoverskridende samarbejdsprogrammer kan medlemsstaterne i behørigt begrundede tilfælde og for at sikre sammenhængen i grænseområder anmode om, at regioner på NUTS 3-niveau udover dem, der er opført på listen i den i andet afsnit omhandlede afgørelse, føjes til et givent grænseoverskridende samarbejdsområde.
Kommissionen kan endvidere i den i andet afsnit omhandlede afgørelse, efter anmodning fra den eller de berørte medlemsstater, med henblik på at lette det grænseoverskridende samarbejde hen over søgrænser for regioner i den yderste periferi og med forbehold af bestemmelserne i første afsnit, medtage regioner på NUTS 3-niveau i regioner i den yderste periferi med søgrænser med en indbyrdes afstand på over 150 km blandt de grænseområder, som kan modtage støtte fra de pågældende medlemsstaters tildeling.
2. Med forbehold af artikel 20, stk. 2 og 3, kan grænseoverskridende samarbejdsprogrammer omfatte regioner i Norge og Schweiz og kan også omfatte Liechtenstein, Andorra, Monaco og San Marino samt tredjelande eller territorier, der grænser op til regioner i den yderste periferi, som alle svarer til regioner på NUTS 3-niveau.
3. For så vidt angår tværnationalt samarbejde vedtager Kommissionen ved hjælp af gennemførelsesretsakter en afgørelse, som fastlægger listen over tværnationale områder, der kan modtage støtte, opdelt efter hvert samarbejdsprogram og omfattende regioner på NUTS 2-niveau, samtidig med at der sikres kontinuitet i dette samarbejde i større sammenhængende områder med udgangspunkt i tidligere programmer, idet der, når det er hensigtsmæssigt, tages hensyn til makroregionale strategier og havområdestrategier. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter rådgivningsproceduren i artikel 150, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1303/2013.
Ved forelæggelse af udkast til tværnationale samarbejdsprogrammer kan medlemsstaterne anmode om, at der til et bestemt tværnationalt samarbejdsområde føjes flere regioner på NUTS 2-niveau grænsende op til de regioner, der er opført på listen i den i første afsnit omhandlede afgørelse. Medlemsstaterne begrunder en sådan anmodning.
4. Med forbehold af artikel 20, stk. 2 og 3, kan tværnationale samarbejdsprogrammer omfatte regioner i begge følgende tredjelande eller territorier:
a)
de tredjelande eller territorier, der er opført eller nævnt i nærværende artikel, stk. 2
b)
Færøerne og Grønland.
Med forbehold af artikel 20, stk. 2 og 3, kan tværnationale samarbejdsprogrammer ligeledes omfatte regioner i tredjelande, som er omfattet af Unionens eksterne finansielle instrumenter, såsom ENI i henhold til ENI-retsakten, herunder de berørte regioner i Den Russiske Føderation og IPA II i henhold til IPA II-retsakten. Der stilles årlige bevillinger til rådighed svarende til støtten fra ENI og IPA II til disse programmer, forudsat at programmerne i tilstrækkelig grad sigter mod at nå de relevante eksterne samarbejdsmål.
Disse regioner skal svare til regioner på NUTS 2-niveau.
5. For så vidt angår interregionalt samarbejde dækker støtten fra EFRU hele Unionens område.
Med forbehold af artikel 20, stk. 2 og 3, kan interregionale samarbejdsprogrammer dække hele eller dele af de tredjelande eller territorier, som er nævnt i stk. 4, første afsnit, litra a) og b), i nærværende artikel.
6. Til orientering anføres regioner i de tredjelande eller territorier, der er omhandlet i stk. 2 og 4, på de i stk. 1 og 3 nævnte lister.
7. I behørigt begrundede tilfælde kan regionerne i den yderste periferi med det formål at øge effektiviteten af programgennemførelsen samle alle de EFRU-støttebeløb, der er tildelt til grænseoverskridende og tværnationalt samarbejde, herunder den ekstra tildeling i henhold til artikel 4, stk. 2, i ét samlet program for territorialt samarbejde under overholdelse af de gældende regler for hver af disse tildelinger.
Artikel 4
Midler til målet om europæisk territorialt samarbejde
1. Midlerne til målet om europæisk territorialt samarbejde udgør 2,75 % af de samlede midler, som EFRU, ESF og Samhørighedsfonden kan disponere over til forpligtelser i programmeringsperioden 2014-2020 og som fastsat i artikel 91, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1303/2013 (dvs. i alt 8 948 259 330), og fordeles således:
a)
74,05 % (dvs. i alt 6 626 631 760 EUR) til grænseoverskridende samarbejde
b)
20,36 % (dvs. i alt 1 821 627 570 EUR) til tværnationalt samarbejde
c)
5,59 % (dvs. i alt 500 000 000 EUR) til interregionalt samarbejde.
2. Til programmer under målet om europæisk territorialt samarbejde skal regionerne i den yderste periferi tildeles mindst 150 % af den EFRU-støtte, de modtog i programmeringsperioden 2007-2013 til samarbejdsprogrammer. Derudover afsættes et beløb på 50 000 000 EUR fra støttebeløbet til interregionalt samarbejde til samarbejdet med regioner i den yderste periferi. For så vidt angår tematisk koncentration finder artikel 6, stk. 1, anvendelse på denne ekstra tildeling.
3. Kommissionen meddeler hver medlemsstat dens andel af de i stk. 1, litra a) og b), anførte samlede beløb til grænseoverskridende og tværnationalt samarbejde opdelt efter år. Befolkningens størrelse i de områder, der er nævnt i artikel 3, stk. 1, andet afsnit, og artikel 3, stk. 3, første afsnit, anvendes som kriterium for den årlige fordeling for hver medlemsstat.
På baggrund af de i henhold til første afsnit meddelte beløb oplyser hver medlemsstat Kommissionen om, hvorvidt og i givet fald hvordan den har anvendt overførselsmuligheden i artikel 5, og om den deraf følgende fordeling af midler mellem de grænseoverskridende og tværnationale programmer, som medlemsstaten deltager i. Kommissionen vedtager ved hjælp af gennemførelsesretsakter på baggrund af oplysningerne fra medlemsstaterne en afgørelse, som fastlægger en liste over alle samarbejdsprogrammer med angivelse af det samlede beløb for hele EFRU-støtten for hvert program. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter rådgivningsproceduren i artikel 150, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1303/2013.
4. Bidraget fra EFRU til grænseoverskridende programmer og havområdeprogrammer under ENI og de grænseoverskridende programmer under IPA II fastsættes af Kommissionen og de pågældende medlemsstater. Det EFRU-bidrag, der er fastsat for hver medlemsstat, må ikke efterfølgende omfordeles blandt de berørte medlemsstater.
5. Støtte fra EFRU til enkelte grænseoverskridende programmer og havområdeprogrammer under ENI og de grænseoverskridende programmer under IPA II ydes under forudsætning af, at beløbene fra ENI og IPA II er af mindst tilsvarende størrelse. De tilsvarende beløb skal holdes inden for det loft, som er fastsat i ENI-retsakten eller IPA II-retsakten.
6. De årlige bevillinger svarende til støtten fra EFRU til de grænseoverskridende programmer og havområdeprogrammer under ENI og de grænseoverskridende programmer under IPA II opføres under de relevante budgetposter for disse instrumenter fra og med regnskabsåret 2014.
7. I 2015 og 2016 tildeles de årlige EFRU-bidrag til programmerne under ENI og IPA II, for hvilke Kommissionen ikke senest den 30. juni har fået forelagt et program i medfør af de grænseoverskridende programmer og havområdeprogrammerne under ENI og i medfør af de grænseoverskridende programmer under IPA II, og som ikke er blevet omfordelt til et andet program inden for samme kategori af eksterne samarbejdsprogrammer, til de interne grænseoverskridende samarbejdsprogrammer som omhandlet i stk. 1, litra a), i hvilke den eller de pågældende medlemsstater deltager.
Er der senest den 30. juni 2017 fortsat grænseoverskridende programmer og havområdeprogrammer under ENI og grænseoverskridende programmer under IPA II, som Kommissionen ikke har fået forelagt, tildeles hele EFRU's bidrag i henhold til stk. 4 til disse programmer for de resterende år indtil 2020, som ikke er blevet omfordelt til et andet vedtaget program i samme kategori af eksterne samarbejdsprogrammer, til de interne grænseoverskridende samarbejdsprogrammer i henhold til stk. 1, litra a), i hvilke den eller de pågældende medlemsstater deltager.
8. Ethvert af de i stk. 4 omhandlede grænseoverskridende programmer og havområdeprogrammer vedtaget af Kommissionen bringes til ophør, eller tildelingen til programmerne reduceres i overensstemmelse med de gældende regler og procedurer, navnlig hvis:
a)
ingen af partnerlandene i programmet har indgået den relevante finansieringsaftale inden udløbet af den frist, der er fastsat i overensstemmelse med ENI-retsakten eller IPA II-retsakten, eller
b)
programmet ikke kan gennemføres som planlagt, på grund af problemer med forbindelserne mellem deltagerlandene.
I sådanne tilfælde tildeles EFRU-støtten i stk. 4 svarende til årlige trancher, der endnu ikke er indgået forpligtelser for, eller årlige trancher, der er blevet forpligtet, men efterfølgende helt eller delvist frigjort inden for samme regnskabsår, og som ikke er blevet omfordelt til et andet program i samme kategori af eksterne samarbejdsprogrammer, til de interne grænseoverskridende samarbejdsprogrammer som omhandlet i stk. 1, litra a), i hvilke den eller de pågældende medlemsstater deltager, efter dennes eller deres anmodning.
9. Kommissionen forelægger det udvalg, der er nedsat i henhold til artikel 150, stk. 1 i forordning (EU) nr. 1303/2013, en årlig oversigt over den finansielle gennemførelse af grænseoverskridende programmer og havområdeprogrammer under ENI og af grænseoverskridende programmer under IPA II, som EFRU bidrager til, i overensstemmelse med nærværende artikel.
Artikel 5
Mulighed for overførsel
Hver medlemsstat kan overføre op til 15 % af sin finansielle tildeling for hvert af de elementer, der er omhandlet i artikel 4, stk. 1, litra a) og b), fra et af disse elementer til det andet.
KAPITEL II
Tematisk koncentration og investeringsprioriteter
Artikel 6
Tematisk koncentration
1. Mindst 80 % af EFRU-tildelingen til hvert grænseoverskridende og tværnationale samarbejdsprogram skal være koncentreret om op til højst fire af de tematiske mål, der er fastsat i artikel 9, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1303/2013.
2. Alle de tematiske mål, der er fastsat i artikel 9, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1303/2013 kan indgå i interregionalt samarbejde som omhandlet i artikel 2, stk. 3, litra a), i nærværende forordning.
Artikel 7
Investeringsprioriteter
1. EFRU bidrager inden for sit anvendelsesområde som fastsat i artikel 3 i forordning (EU) nr. 1301/2013 til de tematiske mål, der er fastsat i artikel 9, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1303/2013, gennem fælles aktioner som led i grænseoverskridende, tværnationale og interregionale samarbejdsprogrammer. Ud over de investeringsprioriteter, der er fastsat i artikel 5 i forordning (EU) nr. 1301/2013, kan EFRU også yde støtte til følgende investeringsprioriteter under de tematiske mål, der er angivet for hvert element af europæisk territorialt samarbejde:
a)
inden for rammerne af det grænseoverskridende samarbejde:
i)
fremme af varige arbejdspladser af høj kvalitet og støtte til arbejdskraftens mobilitet gennem integration af grænseoverskridende arbejdsmarkeder, herunder mobilitet på tværs af grænserne, fælles lokale beskæftigelsesinitiativer, informations- og rådgivningstjenester og fælles uddannelse
ii)
fremme af social inklusion, bekæmpelse af fattigdom og enhver forskelsbehandling gennem fremme af ligestillingen mellem kønnene, lige muligheder og integration af lokalsamfund på tværs af grænserne,
iii)
investering i uddannelse, efteruddannelse og erhvervsuddannelse med henblik på færdigheder og livslang læring gennem udvikling og gennemførelse af fælles ordninger for almen og erhvervsrettet uddannelse
iv)
styrkelse institutionel kapacitet for offentlige myndigheder og interessenter og effektiv offentlig forvaltning gennem fremme af retsligt og administrativt samarbejde og samarbejde mellem borgere og institutioner.
b)
inden for rammerne af det tværnationale samarbejde: styrkelse institutionel kapacitet for offentlige myndigheder og interessenter og effektiv offentlig forvaltning gennem udvikling og samordning af makroregionale strategier og havområdestrategier
c)
inden for rammerne af det interregionale samarbejde: styrkelse institutionel kapacitet for offentlige myndigheder og interessenter og effektiv offentlig forvaltning gennem:
i)
formidling af god praksis og ekspertise samt udnyttelse af resultaterne af erfaringsudvekslingen med hensyn til bæredygtig byudvikling, herunder forbindelserne mellem by og land i henhold til artikel 2, stk. 3, litra b)
ii)
fremme af erfaringsudveksling for at forbedre effektiviteten af territoriale samarbejdsprogrammer og -aktioner såvel som anvendelsen af EGTS'er i henhold til artikel 2, stk. 3, litra c)
iii)
forbedring af evidensgrundlaget for at styrke effektiviteten af samhørighedspolitikken og opfyldelsen af de tematiske mål ved analyse af udviklingstendenser i henhold til artikel 2, stk. 3, litra d).
2. Med hensyn til det grænseoverskridende program, Peace, og inden for det tematiske mål om styrkelse af social integration, bekæmpelse af fattigdom og enhver forskelsbehandling, bidrager EFRU endvidere til fremme af den sociale og økonomiske stabilitet i de pågældende regioner, navnlig ved hjælp af aktioner til fremme af samhørighed mellem lokalsamfund.
KAPITEL III
Programmering
Artikel 8
Indhold, vedtagelse og ændring af samarbejdsprogrammerne
1. Et samarbejdsprogram skal bestå af prioritetsakser. En prioritetsakse skal, med forbehold af artikel 59 i forordning (EU) nr. 1303/2013, svare til et tematisk mål og omfatte en eller flere af dette tematiske måls investeringsprioriteter i overensstemmelse med artikel 6 og 7 i nærværende forordning. Såfremt det er relevant og har til formål at øge dets virkning og effektivitet gennem en tematisk sammenhængende, integreret tilgang med henblik på at opfylde målene i EU-strategien for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst, kan en prioritetsakse i behørigt begrundede tilfælde kombinere én eller flere supplerende investeringsprioriteter fra forskellige tematiske mål for at opnå det maksimale bidrag til den pågældende prioritetsakse.
2. Et samarbejdsprogram skal bidrage til EU-strategien for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst og til opnåelse af økonomisk, social og territorial samhørighed og skal angive:
a)
en begrundelse for valget af tematiske mål og de hertil svarende investeringsprioriteter og finansielle bevillinger under hensyntagen til den fælles strategiske ramme som fastlagt i bilag I til forordning (EU) nr. 1303/2013, baseret på en analyse af behovene i programområdet som helhed og den strategi, der er valgt som svar på disse behov, og omhandle i relevant omfang manglende forbindelsesled i grænseoverskridende infrastruktur under hensyntagen til resultaterne af den forudgående evaluering gennemført i overensstemmelse med artikel 55 i forordning (EU) nr. 1303/2013
b)
for hver prioritetsakse bortset fra teknisk bistand:
i)
investeringsprioriteter og hertil svarende specifikke mål
ii)
med henblik på at styrke programmeringens resultatorientering, de forventede resultater for de specifikke mål og de tilsvarende resultatindikatorer med en referenceværdi og en målværdi, som i relevant omfang kvantificeres i overensstemmelse med artikel 16
iii)
en beskrivelse af arten af og eksempler på aktioner, der skal støttes under hver investeringsprioritet, og deres forventede bidrag til de i nr. i), anførte specifikke mål, herunder de vejledende principper for udvælgelse af operationer og i relevant omfang identificering af de vigtigste målgrupper, specifikke målområder, typer af modtagere den planlagte anvendelse af finansielle instrumenter og større projekter
iv)
de fælles og specifikke outputindikatorer for hver investeringsprioritet, herunder den kvantificerede målværdi, som forventes at bidrage til resultaterne, i overensstemmelse med artikel 16
v)
identifikation af gennemførelsestrin samt finansielle indikatorer og outputindikatorer, som skal anvendes som delmål og mål for resultatrammen i overensstemmelse med artikel 21, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1303/2013 og bilag II til nævnte forordning.
vi)
i relevant omfang en sammenfatning af den planlagte anvendelse af teknisk bistand, herunder om nødvendigt aktioner til at styrke den administrative kapacitet hos de myndigheder, der er involveret i forvaltningen og kontrollen af programmerne og støttemodtagerne, og om nødvendigt aktioner for at styrke relevante partneres administrative kapacitet til at deltage i gennemførelsen af programmerne
vii)
de tilsvarende interventionskategorier baseret på en nomenklatur vedtaget af Kommissionen og en vejledende fordeling af de programmerede midler
c)
for hver prioritetsakse, som vedrører teknisk bistand:
i)
specifikke mål
ii)
de forventede resultater for hvert specifikt mål og, når det er objektivt begrundet som følge af aktionernes indhold, de tilsvarende resultatindikatorer med et referenceniveau og en målværdi, jf. artikel 16
iii)
en beskrivelse af de aktioner, der skal støttes, og deres forventede bidrag til de i nr. i) omhandlede specifikke mål
iv)
de outputindikatorer, som forventes at bidrage til resultaterne
v)
de tilsvarende interventionskategorier baseret på en nomenklatur vedtaget af Kommissionen og en vejledende fordeling af de programmerede midler.
Nr. ii) finder ikke anvendelse, hvis Unionens bidrag til en eller flere prioritetsakser, som vedrører teknisk bistand i et samarbejdsprogram, ikke overstiger 15 000 000 EUR.
d)
en finansieringsplan med følgende tabeller (uden opdeling pr. deltagende medlemsstat):
i)
en tabel, der for hvert år, i henhold til bestemmelserne om medfinansieringssatser i artikel 60, 120 og 121 i forordning (EU) nr. 1303/2013, viser den samlede bevilling, der påtænkes afsat som støtte fra EFRU
ii)
en tabel, der for hele programmeringsperioden, for samarbejdsprogrammet og for hver prioritetsakse viser den samlede bevilling, der er afsat som støtte fra EFRU, og den nationale medfinansiering. For prioritetsakser, som kombinerer investeringsprioriteter fra forskellige tematiske mål, skal tabellen angive den samlede finansielle bevilling og den nationale medfinansiering for hver af de tilsvarende tematiske mål. Såfremt den nationale medfinansiering består af offentlig og privat samfinansiering, skal tabellen angive en vejledende fordeling mellem den offentlige og den private del af midlerne. Eventuelle bidrag fra tredjelande, som deltager i programmet, samt EIB's påtænkte deltagelse skal fremgå af tabellen til orientering
e)
en liste over større projekter, som planlægges gennemført i løbet af programmeringsperioden.
Kommissionen vedtager gennemførelsesretsakter vedrørende den i første afsnit, litra b), nr. vii), og litra c), nr. v), omhandlede nomenklatur. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 150, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1303/2013.
3. Samarbejdsprogrammet beskriver under hensyntagen til sit indhold og sine mål den integrerede tilgang til territorial udvikling, herunder i forhold til områder som omhandlet i artikel 174, stk. 3, i TEUF, idet der henvises til partnerskabsaftalerne mellem de deltagende medlemsstater, og viser, hvordan samarbejdsprogrammet bidrager til opfyldelsen af sine mål og forventede resultater, om nødvendigt under angivelse af følgende:
a)
tilgangen til anvendelsen af instrumenter for lokaludvikling styret af lokalsamfundet, og principperne for udpegelse af de områder, hvor det skal gennemføres
b)
principperne for udpegelse af byområder, hvor der skal gennemføres integrerede aktioner til fremme af en bæredygtig udvikling af byområder, og den vejledende tildeling af EFRU-støtten til sådanne aktioner
c)
tilgangen til anvendelsen af instrumentet for integreret territorial investering som omhandlet i artikel 11, i tilfælde som ikke er omfattet af nærværende artikels litra b), og den vejledende finansielle tildeling fra hver prioritetsakse
d)
hvor medlemsstaterne og regionerne deltager i makroregionale strategier og havområdestrategier, bidraget fra de planlagte interventioner i henhold til samarbejdsprogrammet for disse strategier, som er underlagt behovene for programområdet som identificeret af de relevante medlemsstater og, hvor det er relevant, under hensyntagen til de strategisk vigtige projekter, der er udpeget i disse strategier.
4. Samarbejdsprogrammet skal endvidere angive:
a)
gennemførelsesbestemmelserne som:
i)
identificerer forvaltningsmyndigheden, attesteringsmyndigheden, hvis det er relevant, og revisionsmyndigheden
ii)
identificerer det eller de organer, der er udpeget til at udføre kontrolopgaver
iii)
identificerer det eller de organer, der er udpeget som ansvarlige for udførelsen af revisionsopgaver
iv)
fastlægger proceduren for oprettelse af det fælles sekretariat
v)
giver en kortfattet beskrivelse af forvaltnings- og kontrolforanstaltningerne
vi)
fastsætter fordelingen af forpligtelser mellem de deltagende medlemsstater i tilfælde af finansielle korrektioner pålagt af forvaltningsmyndigheden eller Kommissionen
b)
det organ, hvortil Kommissionen skal foretage betalinger
c)
indsatsen for at inddrage de partnere, der er omhandlet i artikel 5 i forordning (EU) nr. 1303/2013, i udarbejdelsen af samarbejdsprogrammet og disse partneres rolle i forberedelsen og gennemførelsen af samarbejdsprogrammet, herunder deres inddragelse i overvågningsudvalget.
5. Samarbejdsprogrammet skal også under henvisning til indholdet i partnerskabsaftalerne og under hensyntagen til medlemsstaternes institutionelle og retlige rammer fastsætte følgende:
a)
mekanismer til sikring af en effektiv koordinering mellem EFRU, ESF og Samhørighedsfonden, ELFUL, EMFF og andre finansieringsinstrumenter på EU-plan og nationale finansieringsinstrumenter, herunder koordinering og mulig kombination med Connecting Europe-faciliteten i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1316/2013 (9), ENI, EUF og IPA II, og med EIB, under hensyntagen til bestemmelserne i bilag I til forordning (EU) nr. 1303/2013, hvor medlemsstater og tredjelande eller territorier deltager i samarbejdsprogrammer, der indebærer anvendelse af EFRU-bevillinger til regioner i den yderste periferi og midler fra EUF, koordineringsmekanismer på et passende niveau for at fremme en effektiv koordinering i anvendelsen af disse bevillinger og midler
b)
en sammenfatning af vurderingen af støttemodtagernes administrative byrde og i relevant omfang af de påtænkte aktioner, ledsaget af en vejledende tidsplan med henblik på at reducere denne byrde.
6. De i stk. 2, første afsnit, litra a), stk. 2, første afsnit, litra b), nr. i)-vii), stk. 3 og stk. 5, litra a), krævede oplysninger skal tilpasses samarbejdsprogrammernes særlige karakter i henhold til artikel 2, stk. 3, litra b), c) og d). De i stk. 2, første afsnit, litra e), og stk. 5, litra b), krævede oplysninger medtages ikke i samarbejdsprogrammerne i henhold til artikel 2, stk. 3, litra c) og d).
7. Hvert samarbejdsprogram omfatter i relevant omfang og under hensyntagen til de berørte medlemsstaters behørigt begrundede vurdering af deres relevans for programmets indhold og mål en beskrivelse af:
a)
de specifikke aktioner for at tage højde for miljøbeskyttelseskrav, ressourceeffektivitet, mindskelse af og tilpasning til klimaændringer, modstandsdygtighed over for katastrofer og risikoforebyggelse og risikostyring i forbindelse med udvælgelsen af operationer
b)
de specifikke aktioner til at fremme lige muligheder og forhindre forskelsbehandling på grund af køn, race eller etnisk oprindelse, religion eller tro, handicap, alder eller seksuel orientering under forberedelsen, udformningen og gennemførelsen af samarbejdsprogrammet, og navnlig i forbindelse med adgangen til finansiering, idet der tages hensyn til behovene hos de forskellige målgrupper med risiko for forskelsbehandling, og navnlig kravene om sikring af adgang for personer med handicap
c)
samarbejdsprogrammets bidrag til fremme af lige muligheder for mænd og kvinder og i givet fald foranstaltningerne til at sikre integrering af kønsaspektet på program- og operationsniveau.
Første afsnit, litra a) og b), finder ikke anvendelse på samarbejdsprogrammer i henhold til artikel 2, stk. 3, litra b), c) og d).
8. Samarbejdsprogrammer i henhold til artikel 2, stk. 3, litra c) og d), skal definere støttemodtageren(erne), evt. med angivelse af proceduren for tildeling af støtte.
9. De deltagende medlemsstater og, når de har efterkommet opfordringen til at deltage i samarbejdsprogrammet, tredjelande eller territorier bekræfter i givet fald skriftligt, at de er indforstået med indholdet af et samarbejdsprogram, inden det forelægges for Kommissionen. Ifølge denne aftale forpligter samtlige deltagende medlemsstater og i relevant omfang tredjelande eller territorier sig ligeledes til at levere den nødvendige medfinansiering til gennemførelse af samarbejdsprogrammet, og tredjelande eller territorier forpligter sig i relevant omfang til at bidrage økonomisk.
Uanset første afsnit hører de berørte medlemsstater, hvis der er tale om samarbejdsprogrammer, som omfatter regioner i den yderste periferi og tredjelande eller territorier, de respektive tredjelande eller territorier, inden samarbejdsprogrammerne forelægges for Kommissionen. I så fald kan tredjelandenes eller territoriernes tilslutning til indholdet af samarbejdsprogrammerne og deres eventuelle bidrag i stedet for fremgå af de formelt godkendte protokoller fra høringsmøderne med tredjelandene eller territorierne eller fra de regionale samarbejdsorganisationers forhandlinger.
10. De deltagende medlemsstater og, når de har efterkommet opfordringen til at deltage i samarbejdsprogrammet, tredjelande eller territorier udarbejder samarbejdsprogrammerne i overensstemmelse med den model, som er vedtaget af Kommissionen.
11. Kommissionen vedtager den i stk. 10 omhandlede model ved hjælp af gennemførelsesretsakter. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter rådgivningsproceduren i artikel 150, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1303 /2013.
12. Kommissionen vedtager en afgørelse ved hjælp af gennemførelsesretsakter om godkendelse af alle elementer herunder fremtidige ændringer, som er omfattet af denne artikel, undtagen de elementer, som er omfattet af stk. 2, litra b), nr. vii), stk. 2, litra d) nr. v), stk. 2, litra e), stk. 4, litra a), nr. i), og litra c), samt stk. 5 og 7, i denne artikel, som fortsat hører under de deltagende medlemsstaters ansvar.
13. Forvaltningsmyndigheden meddeler Kommissionen enhver afgørelse, der ændrer de elementer af samarbejdsprogrammet, som ikke er omfattet af Kommissionens afgørelse, jf. stk. 12, senest en måned efter datoen for afgørelsen om ændring. I afgørelsen om ændring anføres datoen for dens ikrafttræden, som ikke må være tidligere end datoen for vedtagelsen.
Artikel 9
Fælles handlingsplan
Ved gennemførelse af en fælles handlingsplan som omhandlet i artikel 104, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1303/2013, hvor ansvaret ligger hos en EGTS som støttemodtager, kan medarbejderne i det fælles sekretariat for samarbejdsprogrammet og medlemmerne af EGTS'ens forsamling blive medlemmer af styringsudvalget som nævnt i artikel 108, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1303/2013. Medlemmerne af forsamlingen for EGTS'en må ikke udgøre flertallet i styringsudvalget.
Artikel 10
Lokal udvikling styret af lokalsamfundet
Lokal udvikling styret af lokalsamfundet, jf. artikel 32 i forordning (EU) nr. 1303/2013, kan gennemføres inden for rammerne af grænseoverskridende samarbejdsprogrammer, forudsat at den lokale udviklingsgruppe er sammensat af repræsentanter fra mindst to lande, hvoraf den ene er en medlemsstat.
Artikel 11
Integreret territorial investering
I forbindelse med samarbejdsprogrammer er det formidlende organ, som varetager forvaltningen og gennemførelsen af en integreret territorial investering som omhandlet i artikel 36, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1303/2013, enten et retligt organ, som er oprettet i henhold til lovgivningen i et af de deltagende lande, forudsat at det er oprettet af de offentlige myndigheder eller organer fra mindst to deltagende lande eller en EGTS.
Artikel 12
Udvælgelse af operationer
1. Operationer, som gennemføres inden for rammerne af samarbejdsprogrammer, udvælges af et overvågningsudvalg som omhandlet i artikel 47 i forordning (EU) nr. 1303/2013. Dette overvågningsudvalg kan nedsætte et styringsudvalg, der under dets ansvar varetager udvælgelsen af operationer.
2. Operationer, som udvælges i forbindelse med grænseoverskridende og tværnationalt samarbejde, skal omfatte støttemodtagere fra mindst to deltagende lande, heraf mindst én fra en medlemsstat. En operation kan gennemføres i et enkelt land, hvis der kan påvises grænseoverskridende eller tværnationale virkninger og fordele.
Operationer under interregionalt samarbejde som omhandlet i artikel 2, stk. 3, litra a) og b), skal omfatte støttemodtagere fra mindst tre lande, heraf mindst to medlemsstater.
Betingelserne i første afsnit finder ikke anvendelse på operationer under det grænseoverskridende program, Peace, mellem Nordirland og grænseområderne i Irland til støtte for fred og forsoning, jf. artikel 7, stk. 2.
3. Uanset bestemmelserne i stk. 2 kan en EGTS eller et andet retligt organ, som er oprettet i henhold til lovgivningen i et af de deltagende lande, være enemodtager for en operation forudsat, at den er oprettet af offentlige myndigheder eller organer fra mindst to deltagende lande, når der er tale om grænseoverskridende og tværnationalt samarbejde, og fra mindst tre deltagende lande, når der er tale om interregionalt samarbejde.
Et retligt organ, som gennemfører et finansielt instrument, eller en holdingfond kan være enemodtager for en operation, uden at det i første afsnit omhandlede krav til dets sammensætning finder anvendelse.
4. Støttemodtagerne samarbejder om udvikling og gennemførelse af operationerne. Desuden samarbejder de om personale eller finansiering af operationerne, eller om begge dele.
For så vidt angår operationer i programmer etableret mellem regioner i den yderste periferi og tredjelande eller territorier kræves det kun, at støttemodtagerne samarbejder på to af de i første afsnit nævnte områder.
5. Forvaltningsmyndigheden forelægger for den ledende støttemodtager eller enemodtageren for hver operation et dokument med angivelse af betingelserne for støtte til operationen, herunder de specifikke krav vedrørende de produkter og tjenesteydelser, der skal leveres i forbindelse med operationen, finansieringsplanen og fristen for gennemførelse.
Artikel 13
Støttemodtagere
1. Deltager to eller flere støttemodtagere i en operation under et samarbejdsprogram, skal en af disse af samtlige støttemodtagere udpeges til ledende støttemodtager.
2. Den ledende støttemodtager skal:
a)
fastlægge samarbejdet med andre støttemodtagere i form af en aftale, der blandt andet omfatter bestemmelser om forsvarlig økonomisk forvaltning af de midler, der er afsat til operationen, herunder bestemmelser om inddrivelse af uretmæssigt udbetalte beløb
b)
påtage sig ansvaret for at sikre gennemførelsen af operationen som helhed
c)
sikre, at de udgifter, der er opgivet af samtlige støttemodtagere, er anvendt på at gennemføre operationen og svarer til de aktiviteter, der er aftalt mellem samtlige støttemodtagere, og at de stemmer overens med det dokument, som forvaltningsmyndigheden har forelagt i henhold til artikel 12, stk. 5
d)
sikre, at de udgifter, der er opgivet af andre støttemodtagere, er blevet kontrolleret af en eller flere tilsynsførende, hvis denne kontrol ikke foretages af forvaltningsmyndigheden i henhold til artikel 23, stk. 3.
3. Medmindre andet er angivet i de i henhold til stk. 2, litra a), indgåede aftaler, sikrer den ledende støttemodtager, at de øvrige støttemodtagere modtager det samlede bidrag fra fondene hurtigst muligt. Der foretages ikke fradrag eller tilbageholdelse af noget beløb, og der pålægges ikke nogen specifik afgift eller andre afgifter med tilsvarende virkning, der kan nedsætte beløbet til de øvrige modtagere.
4. Ledende støttemodtagere skal være etableret i en medlemsstat, der deltager i samarbejdsprogrammet. Medlemsstater og tredjelande eller territorier, der deltager i et samarbejdsprogram, kan dog aftale, at den ledende støttemodtager kan være etableret i et tredjeland eller på et territorium, som deltager i samarbejdsprogrammet, forudsat at forvaltningsmyndigheden har sikret sig, at den ledende støttemodtager kan udføre opgaverne i stk. 2 og 3, og at kravene til forvaltning, kontrol og revision er opfyldt.
5. Enemodtagere skal være registreret i en medlemsstat, der deltager i samarbejdsprogrammet. De kan dog være registreret i en medlemsstat, der ikke deltager i programmet, forudsat at betingelserne i artikel 12, stk. 3, er overholdt.
KAPITEL IV
Overvågning og evaluering
Artikel 14
Gennemførelsesrapporter
1. Forvaltningsmyndigheden forelægger senest den 31. maj 2016 og senest denne dato hvert efterfølgende år til og med 2023 Kommissionen en årlig gennemførelsesrapport i overensstemmelse med artikel 50, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1303/2013. Gennemførelsesrapporten for 2016 omfatter regnskabsårene 2014 og 2015 samt perioden fra startdatoen for udgifternes støtteberettigelsesperiode indtil den 31. december 2013.
2. For de rapporter, som forelægges i 2017 og 2019, er den i stk. 1 nævnte frist den 30. juni.
3. De årlige gennemførelsesrapporter skal indeholde oplysninger om:
a)
gennemførelsen af samarbejdsprogrammet i henhold til artikel 50, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1303/2013
b)
i relevant omfang fremskridt i forberedelsen og gennemførelsen af større projekter og fælles handlingsplaner.
4. I de årlige gennemførelsesrapporter for 2017 og 2019 angives og vurderes de oplysninger, som kræves i henhold til henholdsvis stk. 4 og stk. 5 i artikel 50 i forordning (EU) nr. 1303/2013, og de i stk. 2 i nærværende artikel nævnte oplysninger sammen med følgende oplysninger:
a)
fremskridt i gennemførelsen af evalueringsplanen og opfølgningen af evalueringsresultaterne
b)
resultaterne af de informations- og pr-foranstaltninger, der er gennemført under kommunikationsstrategien
c)
inddragelse af partnere i gennemførelsen, overvågningen og evalueringen af samarbejdsprogrammet.
De årlige gennemførelsesrapporter for 2017 og 2019 kan, afhængigt af indholdet af og målene for hvert samarbejdsprogram, angive oplysninger om og vurdere følgende:
a)
fremskridt i gennemførelsen af den integrerede tilgang til territorial udvikling, herunder bæredygtig udvikling af byområder, og lokal udvikling styret af lokalsamfundet inden for rammerne af samarbejdsprogrammet
b)
fremskridt i gennemførelsen af aktioner til styrkelse af myndighedernes og støttemodtagernes kapacitet til at forvalte og anvende EFRU
c)
i relevant omfang bidraget til makroregionale strategier og havområdestrategier
d)
de specifikke aktioner, der træffes for at fremme ligestilling mellem mænd og kvinder og fremme ikke-forskelsbehandling, navnlig adgang for personer med handicap, og ordninger, som gennemføres for at sikre integrering af kønsaspektet i forbindelse med samarbejdsprogrammet og dets operationer
e)
aktioner med henblik på at fremme en bæredygtig udvikling
f)
fremskridt med gennemførelsen af aktioner inden for området social innovation
5. De årlige og endelige gennemførelsesrapporter udarbejdes på baggrund af modeller vedtaget af Kommissionen ved hjælp af gennemførelsesretsakter. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter rådgivningsproceduren i artikel 150, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1303/2013.
Artikel 15
Årlig status
Det årlige statusmøde afholdes i overensstemmelse med artikel 51 i forordning (EU) nr. 1303/2013.
Afholdes der ikke et årligt statusmøde i henhold til artikel 51, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1303/2013, kan den årlige status foregå skriftligt.
Artikel 16
Indikatorer for målet om europæisk territorialt samarbejde
1. De i bilaget til denne forordning nævnte fælles outputindikatorer, programspecifikke resultatindikatorer og i givet fald programspecifikke outputindikatorer anvendes i overensstemmelse med artikel 27, stk. 4, i forordning (EU) nr. 1303/2013 og artikel 8, stk. 2, første afsnit, litra b), nr. ii) og iv), og litra c), nr. ii) og iv), i nærværende forordning.
2. For fælles og programspecifikke outputindikatorer fastsættes referenceniveauet til nul. Der fastsættes kumulative, kvantificerede målværdier for disse indikatorer for 2023.
3. Med hensyn til de programspecifikke resultatindikatorer, der vedrører investeringsprioriteter, anvendes der for referenceniveauet de seneste tilgængelige data, og der fastsættes mål for 2023. Disse mål kan udtrykkes kvantitativt eller kvalitativt.
4. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 29 med henblik på at ændre listen over fælles outputindikatorer i bilaget for at foretage tilpasninger, hvor det er berettiget for at sikre en effektiv evaluering af fremskridtene i programgennemførelsen.
Artikel 17
Teknisk bistand
Den del af støtten fra EFRU, der er afsat til teknisk bistand, begrænses til 6 % af det samlede beløb afsat til et samarbejdsprogram. For så vidt angår programmer med en samlet bevilling på højst 50 000 000 EUR begrænses den del af støtten fra EFRU, der er afsat til teknisk bistand, til 7 % af det samlede afsatte beløb, men udgør mindst 1 500 000 EUR og højst 3 000 000 EUR.
KAPITEL V
Støtteberettigelse
Artikel 18
Regler om udgifters støtteberettigelse
1. Kommissionen vedtager delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 29 for at fastsætte specifikke bestemmelser vedrørende udgifters støtteberettigelse i forbindelse med samarbejdsprogrammer for så vidt angår personaleomkostninger, kontor- og administrationsudgifter, rejse- og opholdsudgifter, udgifter til ekstern ekspertbistand og tjenesteydelser samt udgifter til udstyr. Kommissionen giver samtidigt Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse om de delegerede retsakter, som den har vedtaget i overensstemmelse med artikel 29, senest den 22. april 2014.
2. Uden at det berører støtteberettigelsesbestemmelserne fastsat i eller på grundlag af artikel 65-71 i forordning (EU) nr. 1303/2013, forordning (EU) nr. 1301/2013, nærværende forordning eller den i stk. 1, i nærværende artikel omhandlede delegerede retsakt fastsætter de medlemsstater, der deltager i overvågningsudvalget, supplerende støtteberettigelsesbestemmelser for samarbejdsprogrammet som helhed.
3. For så vidt angår forhold, der ikke er omfattet af støtteberettigelsesbestemmelserne fastsat i eller på grundlag af artikel 65-71 i forordning (EU) nr. 1303/2013, forordning (EU) nr. 1301/2013, den i stk. 1, i nærværende artikel omhandlede delegerede retsakt eller i de bestemmelser, som de deltagende medlemsstater har fastsat i fællesskab i overensstemmelse med stk. 2, finder national lovgivning i den medlemsstat, hvor udgifterne er afholdt, anvendelse.
Artikel 19
Personaleomkostninger
Personaleomkostningerne ved en operation kan beregnes som et fast beløb på op til 20 % af de direkte omkostninger (uden personaleomkostninger).
Artikel 20
Lokaliseringens betydning for operationers støtteberettigelse i samarbejdsprogrammer
1. Operationer under samarbejdsprogrammer, som er undergivet undtagelsesbestemmelserne i stk. 2 og 3, skal være lokaliseret i den del af programområdet, der omfatter Unionens område ("Unionens del af programområdet").
2. Forvaltningsmyndigheden kan acceptere, at en operation helt eller delvist gennemføres uden for Unionens del af programområdet, forudsat at følgende betingelser er opfyldt:
a)
operationen er til gavn for programområdet
b)
det samlede beløb, der er afsat inden for rammerne af samarbejdsprogrammet til operationer uden for Unionens del af programområdet, overstiger ikke 20 % af EFRU-støtten på programniveau eller 30 % i tilfælde af samarbejdsprogrammer, hvor Unionens del af programområdet omfatter regioner i den yderste periferi
c)
forvaltnings- og revisionsmyndighedernes forpligtelser i relation til forvaltning, kontrol og revision vedrørende operationen opfyldes af de myndigheder, der er ansvarlige for samarbejdsprogrammet, eller de myndigheder, der er ansvarlige for samarbejdsprogrammet, indgår aftaler med myndighederne i den medlemsstat eller det tredjeland eller territorium, hvor operationen gennemføres.
3. For så vidt angår operationer vedrørende teknisk bistand eller pr-aktiviteter og kapacitetsopbygning kan udgifterne afholdes uden for Unionens del af programområdet, forudsat at betingelserne i stk. 2, litra a) og c) er opfyldt.
KAPITEL VI
Forvaltning, kontrol og udpegelse
Artikel 21
Udpegelse af myndigheder
1. Med henblik på artikel 123, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1303/2013 udpeger de medlemsstater, der deltager i et samarbejdsprogram, en enkelt forvaltningsmyndighed, med henblik på anvendelse af artikel 123, stk. 2, i nævnte forordning, en enkelt attesteringsmyndighed, og med henblik på artikel 123, stk. 4, i nævnte forordning, en enkelt revisionsmyndighed. Forvaltningsmyndigheden og revisionsmyndigheden skal være etableret i samme medlemsstat.
Medlemsstater, der deltager i et samarbejdsprogram, kan udpege forvaltningsmyndigheden til også at være ansvarlig for at udføre attesteringsmyndighedens funktioner. En sådan udpegelse foregriber ikke tildelingen af forpligtelser i forhold til anvendelsen af finansielle korrektioner blandt de deltagende medlemsstater som fastlagt i samarbejdsprogrammet.
2. Attesteringsmyndigheden modtager betalinger fra Kommissionen og foretager som hovedregel udbetalinger til den ledende støttemodtager i henhold til artikel 132 i forordning (EU) nr. 1303/2013.
3. Proceduren for udpegelse af forvaltningsmyndigheden og i givet fald attesteringsmyndigheden, jf. artikel 124 i forordning (EU) nr. 1303/2013, gennemføres af den medlemsstat, hvor myndigheden befinder sig.
Artikel 22
Europæisk gruppe for territorialt samarbejde
Medlemsstater, der deltager i et samarbejdsprogram, kan gøre brug af en EGTS med henblik på at gøre den ansvarlig for forvaltningen af samarbejdsprogrammet eller dele heraf, navnlig ved at lade den varetage forvaltningsmyndighedens opgaver.
Artikel 23
Forvaltningsmyndighedens funktioner
1. Med forbehold af stk. 4 i nærværende artikel, varetager forvaltningsmyndigheden for et samarbejdsprogram de funktioner, der er nævnt i artikel 125 i forordning (EU) nr. 1303/2013.
2. Forvaltningsmyndigheden opretter i samråd med de medlemsstater og eventuelle tredjelande, der deltager i et samarbejdsprogram, et fælles sekretariat.
Det fælles sekretariat bistår forvaltningsmyndigheden og overvågningsudvalget i deres respektive funktioner. Det fælles sekretariat informerer ligeledes potentielle støttemodtagere om støttemuligheder under samarbejdsprogrammerne og bistår modtagerne i forbindelse med gennemførelsen af operationer.
3. Er forvaltningsmyndigheden en EGTS, foretages verificering i henhold til artikel 125, stk. 4, litra a), i forordning (EU) nr. 1303/2013 af forvaltningsmyndigheden eller under dennes ansvar, i det mindste for de medlemsstater og tredjelande eller territorier, fra hvilke der er medlemmer, som deltager i den pågældende EGTS.
4. Foretager forvaltningsmyndigheden ikke verifikationer i henhold til artikel 125, stk. 4, litra a), i forordning (EU) nr. 1303/2013 for hele programområdet, eller foretages verifikationerne ikke af forvaltningsmyndigheden eller under dennes ansvar for de medlemsstater og tredjelande eller territorier, fra hvilke der er medlemmer, som deltager i EGTS'en, jf. stk. 3, udpeger hvert medlemsland eller, når det har efterkommet opfordringen til at deltage i samarbejdsprogrammet, tredjelandet eller territoriet et organ eller en person, som har ansvar for at foretage sådanne verifikationer i forbindelse med støttemodtagere på dets område (den(de) "tilsynsførende").
De i første afsnit nævnte tilsynsførende kan være de samme organer, som er ansvarlige for at udføre sådanne verifikationer i forbindelse med de operationelle programmer under målet om investering i vækst og beskæftigelse, eller, for så vidt angår tredjelande, for sammenlignelige verifikationer, der foretages under Unionens eksterne politikinstrumenter.
Forvaltningsmyndigheden sikrer sig, at de udgifter, som hver enkelt støttemodtager, som deltager i operationen, har afholdt, er blevet verificeret af en udpeget tilsynsførende.
Hver medlemsstat sikrer, at en støttemodtagers udgifter kan verificeres inden for en frist på tre måneder fra den pågældende støttemodtagers indgivelse af dokumenterne.
Medlemsstater eller, når de har efterkommet opfordringen til at deltage i samarbejdsprogrammet, tredjelande er hver især ansvarlige for verifikationer, der gennemføres på deres område.
5. Kan leveringen af medfinansierede varer og tjenesteydelser kun verificeres for den samlede operation, foretages verifikationen af forvaltningsmyndigheden eller den tilsynsførende i den medlemsstat, hvor den ledende støttemodtager er etableret.
Artikel 24
Attesteringsmyndighedens funktioner
Attesteringsmyndigheden for et samarbejdsprogram varetager de funktioner, der er fastlagt i artikel 126 i forordning (EU) nr. 1303/2013.
Artikel 25
Revisionsmyndighedens funktioner
1. De medlemsstater og tredjelande, der deltager i et samarbejdsprogram, kan bemyndige revisionsmyndigheden til direkte at varetage de funktioner, som er nævnt i artikel 127 i forordning (EU) nr. 1303/2013, for hele det område, der er omfattet af samarbejdsprogrammet. De angiver, hvornår revisionsmyndigheden skal bistås af en revisor fra en medlemsstat eller et tredjeland.
2. Er revisionsmyndigheden ikke i besiddelse af den i stk. 1 nævnte bemyndigelse, bistås den af en revisorgruppe, som består af en repræsentant fra hver af de medlemsstater eller tredjelande, der deltager i samarbejdsprogrammet, og varetager de funktioner, der er fastlagt i artikel 127 i forordning (EU) nr. 1303/2013. Medlemsstater eller, når de har efterkommet opfordringen til at deltage i samarbejdsprogrammet, tredjelande er hver især ansvarlige for revisioner, der gennemføres på deres område.
Hver repræsentant fra hver medlemsstat eller hvert tredjeland, som deltager i samarbejdsprogrammet, er ansvarlig for at fremlægge de faktuelle oplysninger om udgifter, som er afholdt på dens eller dets område, som kræves af revisionsmyndigheden med henblik på at foretage en vurdering.
Gruppen af revisorer nedsættes senest tre måneder efter afgørelsen om godkendelse af samarbejdsprogrammet. Gruppen fastsætter selv sin forretningsorden og ledes af samarbejdsprogrammets revisionsmyndighed.
3. Revisorerne er funktionelt uafhængige af de tilsynsførende, som foretager kontrol i henhold til artikel 23.
KAPITEL VII
Tredjelandes deltagelse i tværnationale og interregionale samarbejdsprogrammer
Artikel 26
Gennemførelsesbetingelser for tredjelandes deltagelse
De gældende betingelser for programgennemførelsen med hensyn til finansiel forvaltning samt programmering, overvågning, evaluering og kontrol af tredjelandes deltagelse gennem bidrag fra IPA II- og ENI-midler til tværnationale og interregionale samarbejdsprogrammer, fastsættes i de pågældende samarbejdsprogrammer og også om nødvendigt i finansieringsaftaler mellem Kommissionen, de enkelte tredjelandes regeringer og den medlemsstat, som er værtsland for det pågældende samarbejdsprograms forvaltningsmyndighed. Betingelserne for programgennemførelsen skal være forenelige med reglerne for Unionens samhørighedspolitik.
KAPITEL VIII
Finansiel forvaltning
Artikel 27
Budgetforpligtelser, betalinger og inddrivelse
1. Støtten fra EFRU til samarbejdsprogrammer indbetales på én konto uden nationale underkonti.
2. Forvaltningsmyndigheden sikrer, at uretmæssigt udbetalte beløb inddrives fra den ledende støttemodtager eller enemodtageren. Støttemodtagerne tilbagebetaler uretmæssigt udbetalte beløb til den ledende støttemodtager.
3. Er den ledende støttemodtager ikke i stand til at sikre, at de øvrige støttemodtagere tilbagebetaler uretmæssigt udbetalte beløb, eller kan forvaltningsmyndigheden ikke sikre tilbagebetaling fra den ledende støttemodtager eller enemodtageren, skal den medlemsstat eller det tredjeland, på hvis område den pågældende støttemodtager er etableret eller registreret, hvis der er tale om en EGTS, tilbagebetale ethvert beløb, der uretmæssigt blev udbetalt til den pågældende støttemodtager, til forvaltningsmyndigheden. Forvaltningsmyndigheden er ansvarlig for tilbagebetaling af de pågældende beløb til Unionens almindelige budget i overensstemmelse med fordelingen af forpligtelser mellem de deltagende medlemsstater som fastlagt i samarbejdsprogrammet.
Artikel 28
Anvendelse af euroen
Uanset artikel 133 i forordning (EU) nr. 1303/2013 skal udgifter udtrykt i en anden valuta end euro omregnes til euro af støttemodtagerne ved hjælp af Kommissionens månedlige regnskabsvekselkurs i den måned, hvor udgifterne blev enten
(a)
afholdt, eller
(b)
forelagt forvaltningsmyndigheden eller den tilsynsførende med henblik på verificering i overensstemmelse med artikel 23 i nærværende forordning, eller
(c)
meddelt den ledende støttemodtager.
Den valgte metode angives i samarbejdsprogrammet og finder anvendelse på alle støttemodtagere.
Omregningen kontrolleres af forvaltningsmyndigheden eller den tilsynsførende i den medlemsstat eller det tredjeland, hvor støttemodtageren er etableret.
KAPITEL IX
Afsluttende bestemmelser
Artikel 29
Udøvelse af de delegerede beføjelser
1. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter tillægges Kommissionen på de i denne artikel fastlagte betingelser.
2. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 16, stk. 4, og artikel 18, stk. 1, tillægges Kommissionen fra den 21. december 2013 indtil den 31. december 2020.
3. Den i artikel 16, stk. 4, og artikel 18, stk. 1, omhandlede delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet. En afgørelse om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse, til ophør. Den får virkning dagen efter offentliggørelsen af afgørelsen i Den Europæiske Unions Tidende eller på et senere tidspunkt, der angives i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af delegerede retsakter, der allerede er i kraft.
4. Så snart Kommissionen vedtager en delegeret retsakt, giver den samtidigt Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom.
5. En delegeret retsakt vedtaget i henhold til artikel 16, stk. 4, og artikel 18, stk. 1, træder kun i kraft, hvis hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har gjort indsigelse inden for en frist på to måneder fra meddelelsen af den pågældende retsakt til Europa-Parlamentet og Rådet, eller hvis Europa-Parlamentet og Rådet inden udløbet af denne frist begge har informeret Kommissionen om, at de ikke agter at gøre indsigelse. Fristen forlænges med to måneder på Europa-Parlamentets eller Rådets initiativ.
Artikel 30
Overgangsbestemmelser
1. Denne forordning berører ikke fortsættelse eller ændring, herunder hel eller delvis annullering, af støtte, der er godkendt af Kommissionen i henhold til forordning (EF) nr. 1080/2006, eller enhver anden lovgivning, der gælder for denne støtte den 31. december 2013. Nævnte forordning eller sådan anden gældende lovgivning finder således fortsat anvendelse efter den 31. december 2013 for denne støtte eller de pågældende operationer indtil deres afslutning. Med henblik på dette stykke omfatter støtte operationelle programmer og store projekter.
2. Ansøgninger om støtte, som er indgivet eller godkendt i henhold til forordning (EF) nr. 1080/2006 inden den 1. januar 2014, forbliver gyldige.
Artikel 31
Revision
Europa-Parlamentet og Rådet tager senest den 31. december 2020 denne forordning op til revision i overensstemmelse med artikel 178 i TEUF.
Artikel 32
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 4, 27 og 28 finder anvendelse fra den 1. januar 2014.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 17. december 2013.
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 1299/2013/EU RENDELETE
(2013. december 17.)
az Európai Regionális Fejlesztési Alap által az európai területi együttműködési célkitűzésnek nyújtott támogatásra vonatkozó egyedi rendelkezésekről
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 178. cikkére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
a jogalkotási aktus tervezete nemzeti parlamenteknek való megküldését követően,
tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (1),
tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére (2),
rendes jogalkotási eljárás keretében,
mivel:
(1)
Az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 176. cikke kimondja, hogy az Európai Regionális Fejlesztési Alap (ERFA) rendeltetése, hogy elősegítse az Unión belüli jelentős regionális egyenlőtlenségek orvoslását. Az említett cikk és az EUMSZ 174. cikkének (2) és (3) bekezdése szerint az ERFA-nak hozzá kell járulnia a különböző régiók fejlettségi szintje közötti egyenlőtlenségek csökkentéséhez és a legkedvezőtlenebb helyzetű régiók lemaradásának csökkentéséhez, amelyek közül kiemelt figyelemmel kell kezelni a vidéki térségeket, az ipari átalakulás által érintett térségeket és az olyan súlyos és állandó természeti vagy demográfiai hátrányban lévő régiókat, mint a legészakibb, rendkívül gyéren lakott régiók, valamint a szigeti, a határon átnyúló és a hegyvidéki régiók.
(2)
A(z) 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (3) tartalmazza az ERFA-ra, az Európai Szociális Alapra (ESZA), a Kohéziós Alapra, az Európai Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Alapra (EMVA) és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra (ETHA) vonatkozó közös rendelkezéseket. Az 1301/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (4) meghatározza az ERFA által finanszírozható tevékenységtípusokra vonatkozó egyedi rendelkezéseket, és az e tevékenységekre vonatkozó célokat. Az említett rendeletek nem igazodnak teljes mértékben az európai területi együttműködési célkitűzés egyedi igényeihez, amelynek keretében legalább két tagállam, vagy egy tagállam és egy harmadik ország működnek együtt. Ezért az európai területi együttműködési célkitűzést szabályozó egyedi rendelkezéseket kell meghatározni az alkalmazási kör, a földrajzi lefedettség, a pénzügyi források, a tematikus koncentráció, a beruházási prioritások, a programozás, a monitoring és az értékelés, a technikai segítségnyújtás, a támogathatóság, az irányítás, az ellenőrzés és a kijelölés, harmadik országok részvétele, valamint a pénzügyi irányítás tekintetében.
(3)
Az uniós kohéziós politika hozzáadott értékének növelése érdekében az egyedi rendelkezéseknek jelentős egyszerűsítések elérésére kell irányulniuk minden érintett - a kedvezményezettek, a programhatóságok, ahol szükséges a részt vevő tagállamok helyi, regionális vagy nemzeti szintű hatóságai és harmadik országok, valamint a Bizottság - számára.
(4)
Az Unió területe különböző szinteken történő harmonikus fejlődésének támogatása érdekében az ERFA-nak támogatnia kell a határokon átnyúló, a transznacionális és a interregionális együttműködést az európai területi együttműködési célkitűzés keretében.
(5)
A határokon átnyúló együttműködés célja, hogy leküzdje a határ menti régiókban együttesen azonosított közös kihívásokat (például rossz megközelíthetőség - különösen az információs és kommunikációs technológiai (IKT) kapcsolódással és a közlekedési infrastruktúrával kapcsolatban -, a hanyatló helyi iparágak, nem megfelelő üzleti környezet, a helyi és regionális hatóságok közötti hálózatok hiánya, a kutatás és innováció, valamint az IKT alkalmazásának alacsony szintje, környezetszennyezés, kockázatmegelőzés, a szomszédos országok állampolgáraival szembeni negatív viszonyulás), valamint célja, hogy kiaknázza a határ menti terület még feltáratlan növekedési lehetőségeit (határokon átnyúló kutatási és innovációs rendszerek és klaszterek kialakítása, határokon átnyúló munkaerő-piaci integráció, az oktatási szolgáltatók, beleértve az egyetemeket is, illetve egészségügyi központok közötti együttműködés), egyúttal erősítve az együttműködés folyamatát az Unió átfogó harmonikus fejlődése érdekében.
(6)
A transznacionális együttműködés az Unió kohéziós szakpolitikai prioritásaihoz kapcsolódó integrált területfejlesztési intézkedések révén az együttműködés erősítését célozza, és ki kell terjednie a határokon átnyúló együttműködési programok által le nem fedett területeken a tengeri határokon átnyúló együttműködésre is.
(7)
A interregionális együttműködés célja a kohéziós politika hatékonyságának megerősítése a interregionális, a tematikus célkitűzésekkel, valamint a város-vidék kapcsolatokat is magában foglaló városfejlesztéssel kapcsolatos tapasztalatcsere ösztönzésével a területi együttműködési programok és intézkedések végrehajtásának javítása, valamint a területi kohézió területén a fejlődési tendenciák elemzésének tanulmányok, adatgyűjtés és más intézkedések révén történő előmozdítása érdekében. A tematikus célkitűzésekre vonatkozó tapasztalatcserének erősítenie kell, elsősorban a „Beruházás a növekedésbe és munkahelyteremtésbe” célkitűzésének keretében indítandó operatív programok, de ahol szükséges az európai területi együttműködési célkitűzés programjai tervezését és végrehajtását, beleértve a kölcsönösen előnyös együttműködést az innovatív kutatásintenzív klaszterek, illetve a párbeszédet a kutatók és kutatóintézetek között mind a fejlett, mind a kevésbé fejlett régiókban, figyelembe véve a hetedik kutatási keretprogramba tartozó „tudásrégiók” és „a konvergenciában és a legkülső régiókban rejlő kutatási potenciál” tapasztalatait.
(8)
Meg kell határozni a támogatható régiók és térségek kijelölésének objektív kritériumait. Ebből a célból indokolt, hogy az uniós szinten támogatható régiók és térségek azonosítása az 1059/2003/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (5) által megállapított régiók közös osztályozási rendszerén alapuljon.
(9)
A határokon átnyúló együttműködés a szárazföldi és tengeri határok mentén található régiókat támogatja. Az előző programozási időszakok tapasztalatai alapján a Bizottságnak meg kell határoznia a határokon átnyúló területek jegyzékét, hogy e területek a határokon átnyúló együttműködési programok keretében egyszerűbben, együttműködési programonként jussanak támogatáshoz. A jegyzék összeállításakor a Bizottságnak figyelembe kell vennie a koherencia biztosításához szükséges kiigazításokat, elsősorban a szárazföldi és tengeri határok tekintetében, valamint a 2007-2013 közötti programozási időszakban meghatározott programterületek folyamatosságának biztosítása céljából. Ezek a kiigazítások a jelenlegi programterületek kiterjedésének, illetve a határokon átnyúló együttműködési programok számának csökkentésével vagy növelésével járhatnak, miközben lehetővé tehetik a földrajzi átfedéseket.
(10)
A Bizottságnak meg kell határoznia a transznacionális együttműködés területeit az integrált területfejlesztés elősegítéséhez szükséges intézkedések figyelembevételével. E meghatározás során a Bizottságnak figyelembe kell vennie a korábbi programok tapasztalatait, és ahol szükséges a makroregionális és a tengeri medencéket érintő stratégiákat.
(11)
Annak érdekében, hogy az Unió minden régiójának hasznára váljon a tapasztalat- és jó gyakorlat-csere, minden interregionális együttműködési programnak le kell fednie a teljes Uniót.
(12)
Továbbra is támogatni kell, vagy - ahol szükséges - határokon átnyúló, transznacionális és interregionális együttműködést kell kialakítani az Unióval szomszédos harmadik országokkal, mivel az ilyen együttműködés fontos regionális fejlesztéspolitikai eszköz és annak a harmadik országgal határos tagállamok régiói számára haszonnal kell járnia. Ennek érdekében az ERFA-nak hozzá kell járulnia, a 2014-2020-as időszakra vonatkozó Európai Szomszédsági Támogatási Eszközt érintő jövőbeli uniós jogalkotási aktusnak (a továbbiakban: az ENI jogalkotási aktus) és a 2014-2020-as időszakra vonatkozó Előcsatlakozási Támogatási Eszközt (IPA II) érintő jövőbeli uniós jogalkotási aktusnak (a továbbiakban: az IPA II jogalkotási aktus) megfelelően, az Európai Szomszédsági Támogatási Eszköz (ENI) keretében létrehozott, határokon átnyúló és a tengeri medencéket érintő programokhoz.
(13)
Az Unión belüli és kívüli határ menti régiókat lefedő külső szakpolitikai eszközök segítségével a külső határokon végrehajtott beavatkozásoktól eltekintve lehetővé kell tenni, hogy az ERFA által támogatott együttműködési programok lefedjék a belső és - bizonyos esetekben - a külső régiókat egyaránt, amennyiben az Unión kívüli régiókat nem fedik le külső szakpolitikai eszközök, akár azért nem, mert nem határozták meg őket kedvezményezett országként, akár azért nem, mert ott ilyen programokat nem lehet kialakítani. Mindazonáltal gondoskodni kell arról, hogy a harmadik országok területén végrehajtott műveleteknek az ERFA támogatása elsősorban az uniós régiók javát szolgálja. Az említett megkötésekkel a Bizottságnak a határokon átnyúló és transznacionális programterületek jegyzékének összeállításakor harmadik országok régióit is figyelembe kell vennie.
(14)
Az európai területi együttműködési célkitűzés elemeinek mindegyike tekintetében meg kell határozni a hozzá rendelt erőforrásokat, ugyanakkor nagy részüket továbbra is a határokon átnyúló együttműködésre kell koncentrálni, beleértve az egyes tagállamoknak a határokon átnyúló és transznacionális együttműködés globális összegében való részesedését, a tagállamok ezen elemek közötti rugalmasság tekintetében fennálló lehetőségeit, és biztosítani kell azt is, hogy a legkülső régiók együttműködésére megfelelő szintű támogatás álljon rendelkezésre.
(15)
Az Unió régióinak támogatása érdekében mechanizmust kell létrehozni az ERFA-ból a külső szakpolitikai eszközökre, mint például az ENI-re és az IPA II-re szánt támogatás megszervezésére, beleértve azokat az eseteket is, amikor külső együttműködési programokat nem lehet elfogadni, vagy azokat meg kell szüntetni. Ennek a mechanizmusnak az optimális működés elérésére és az ezen eszközök közötti lehető legnagyobb koordinációra kell törekednie.
(16)
A határokon átnyúló és transznacionális együttműködési programok ERFA-finanszírozásának legnagyobb részét korlátozott számú tematikus célkitűzésre kell koncentrálni a kohéziós politika hatásának az egész Unióban történő maximalizálása érdekben. Ugyanakkor a interregionális, tematikus célkitűzésekre irányuló együttműködési program keretében a koncentrációnak az egyes műveletek célkitűzésében kell tükröződnie, nem pedig a tematikus célkitűzések számának korlátozásában annak érdekében, hogy alapvetően a „Beruházás a növekedésbe és munkahelyteremtésbe” célkitűzés és ahol szükséges az európai területi együttműködési célkitűzések keretében is a interregionális együttműködés a lehető legtöbbet nyújtsa a kohéziós politika hatékonyságának fokozásához. Az egyéb interregionális együttműködési programok esetében a tematikus koncentrációnak azok sajátos alkalmazási köréből kell erednie.
(17)
Az uniós stratégiában az intelligens, fenntartható és inkluzív növekedésre vonatkozóan meghatározott célértékek és célkitűzések (Európa 2020 stratégia) teljesítéséhez az európai területi együttműködési célkitűzés keretében az ERFA hozzájárulása szükséges a tudáson, kutatáson és innováción alapuló gazdaság fejlesztésének tematikus célkitűzéséhez, többek között a következők révén: a vállalkozások - különösen a kkv-k - közötti együttműködés előmozdítása, és az IKT területén a határokon átnyúló információcsere-rendszerek létrehozása révén történő hozzájárulás; a zöldebb, erőforrás-hatékonyabb és versenyképesebb gazdaság előmozdítása, többek között a határokon átnyúló fenntartható mobilitás elősegítése által; a társadalmi és területi kohéziót eredményező magas foglalkoztatottsági szint előmozdítása, többek között a foglalkoztatás-barát növekedés elérésé célzó területi stratégia részeként a fenntartható idegenforgalmat, kultúrát és természeti örökséget támogató tevékenységek révén; valamint az igazgatási kapacitás fejlesztése. Ugyanakkor a különböző tematikus célkitűzések keretében a beruházási prioritások jegyzékét az európai területi együttműködési célkitűzés speciális igényeihez kell igazítani, különösen a határokon átnyúló együttműködés keretében a jogi és igazgatási együttműködést, az állampolgárok és az intézmények közötti együttműködés folyatatását, továbbá a foglalkoztatás, az oktatás, a közösségek integrálása és a társadalmi befogadás területén a határokon átnyúló perspektívában megvalósuló együttműködést lehetővé tévő további beruházási prioritások nyújtásával, valamint makroregionális és tengeri medencéket érintő stratégia transznacionális együttműködés keretében történő kidolgozását és koordinálását. Ezen túlmenően konkrét vagy további beruházási prioritásokat kell meghatározni bizonyos interregionális együttműködési programok tekintetében, konkrét tevékenységeik tükrözése érdekében.
(18)
A társadalmi befogadás és a szegénység elleni küzdelem elősegítésének, valamint gyakorlati jelentősége figyelembevételének tematikus célkitűzése keretében biztosítani kell, hogy az Észak-Írország és Írország határ menti megyéi közötti, a békét és a megbékélést célzó határokon átnyúló PEACE-program esetében az ERFA hozzájáruljon az érintett régiók társadalmi és gazdasági stabilitásának elősegítéséhez is, különösen a közösségek közötti kohézió erősítését célzó intézkedéseken keresztül. A fent említett, határokon átnyúló program sajátosságaira tekintettel a műveletek kiválasztására vonatkozó, e rendeletben szereplő bizonyos szabályokat nem kell alkalmazni az említett határokon átnyúló program esetében.
(19)
Az európai területi együttműködési célkitűzés keretében megvalósuló együttműködési programok tartalmi követelményeit e programok egyedi igényeihez kell igazítani. Ennek megfelelően e követelményeknek tartalmazniuk kell a részt vevő tagállamok területén történő hatékony végrehajtáshoz szükséges szempontokat is, például az auditálásért és az ellenőrzésért felelős szerveket, a közös titkárság felállításának folyamatát és pénzügyi korrekciók esetén a felelősség megosztását érintő szempontokat. Amennyiben a tagállamok és régiók makroregionális és tengeri medencéket érintő stratégiákban vesznek részt, az érintett együttműködési programoknak meg kell határozniuk, hogy a beavatkozások miként tudnak hozzájárulni e stratégiákhoz. Emellett a interregionális együttműködési programok horizontális jellege miatt az ilyen programok tartalmát ki kell igazítani, különösen a jelenlegi INTERACT és EPSON programok szerinti kedvezményezett vagy kedvezményezettek meghatározása tekintetében.
(20)
A legkülső régiók részvételét célzó, e rendelet alapján elfogadott együttműködési programok esetében az ERFA-támogatás és az Európai Fejlesztési Alapból (EFA), az ENI-ből, az IPA II-ből és az Európai Beruházási Bankból (EBB) származó esetleges kiegészítő finanszírozás közötti összehangolás fokozása érdekében, az említett együttműködési programokban részt vevő tagállamoknak és harmadik országoknak vagy tengerentúli országoknak vagy területeknek(az utóbbi a továbbiakban: a területek) az ezen együttműködési programokban meghatározott szabályokkal összhangban koordinációs mechanizmusokat kell meghatározniuk.
(21)
A harmadik országokat vagy területeket célszerű az együttműködési programok előkészítései folyamatába bevonni, ha ezek az országok vagy területek elfogadták az ilyen programokban történő részvételre szóló felkérést. E rendeletben egyedi eljárásokat kell meghatározni az ilyen bevonás érdekében. A legkülső régiókra és a harmadik országokra vagy területekre kiterjedő együttműködési programok esetében a részt vevő tagállamoknak - a szokásos eljárástól eltérve - konzultálniuk kell a megfelelő harmadik országokkal vagy területekkel, mielőtt a programokat benyújtanák a Bizottságnak. Annak érdekében, hogy a harmadik országoknak vagy területeknek az együttműködési programokban való részvétele eredményesebb és gyakorlatiasabb legyen, lehetővé kell tenni azt is, hogy a harmadik országok vagy területek a harmadik országokkal vagy területekkel tartott konzultációs találkozók vagy a regionális együttműködési szervezetek keretében rendezett megbeszélések során is kifejezésre juttathassák az együttműködési programok tartalmába való beleegyezésüket és a programokhoz való esetleges hozzájárulásukat. A megosztott irányítás és az egyszerűsítés elvének figyelembevétele mellett az operatív programok jóváhagyási eljárását úgy kell kialakítani, hogy a Bizottságnak csak az együttműködési programok központi elemeit kell jóváhagynia, míg az egyéb elemeket a részt vevő tagállamnak vagy tagállamoknak kell jóváhagyniuk. A jogbiztonság és az átláthatóság érdekében biztosítani kell, hogy azokban az esetekben, amikor a részt vevő tagállam vagy tagállamok módosítják az együttműködési program valamelyik olyan elemét, amelyre nem vonatkozik a Bizottság jóváhagyása, az érintett program irányító hatóságának a módosításra vonatkozó határozattól számított egy hónapon belül értesítenie kell a Bizottságot erről a módosításra vonatkozó határozatról.
(22)
Az Unió intelligens, fenntartható és inkluzív növekedésre vonatkozó stratégiájával összhangban az Európai Strukturális és Beruházási Alapoknak (a továbbiakban: az alapok) integráltabb és inkluzívabb megközelítést kell alkalmazniuk a helyi problémák kezelésére. E megközelítés erősítésére a határ menti régiókban nyújtott ERFA-támogatásokat össze kell hangolni az EMVA és az ETHA támogatásaival, és - ahol szükséges - be kell vonni az 1302/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (6) alapján létrejött Európai Területi Társulás (ETT), ha a helyi fejlesztés az egyike célkitűzéseiknek.
(23)
A 2007-2013-as programozási időszak tapasztalatai alapján a műveletek kiválasztásának feltételeit egyértelművé kell tenni és meg kell erősíteni annak biztosítására, hogy csak ténylegesen közös műveletek kerülhessenek kiválasztásra. Tekintettel a legkülső régiók és a harmadik országok vagy területek közötti együttműködési programok konkrét körülményeire és sajátosságaira, az e programok keretében végrehajtott műveletek feldolgozása vonatkozásában könnyített együttműködési feltételeket kell kialakítani és elfogadni. Meg kell határozni az egyetlen kedvezményezettek fogalmát, és az ilyen kedvezményezettek számára lehetővé kell tenni, hogy maguk végezhessenek együttműködési műveleteket.
(24)
Meg kell határozni az adott művelet végrehajtásáért teljes felelősséggel tartozó vezető kedvezményezettek kötelezettségeit.
(25)
A végrehajtási jelentésekre vonatkozó követelményeket ki kell igazítani az együttműködési körülmények szerint oly módon, hogy azok tükrözzék a program végrehajtási ciklusát. A hatékony és eredményes irányítás érdekében lehetővé kell tenni, hogy az éves áttekintést írásos formában lehessen megtartani.
(26)
A(z) 1303/2013/EU rendelettel összhangban az irányító hatóságnak biztosítania kell, hogy az értékelési terv alapján elvégezzék az együttműködési programok értékelését, beleértve az említett programok eredményességének, hatékonyságának és hatásainak értékelését az értékelési terv alapján végezzék el. A programozási időszak során legalább egyszer értékelni kell, hogy a nyújtott támogatás miként járult hozzá a program célkitűzéseinek eléréséhez. Ezeknek az értékeléseknek tájékoztatást kell tartalmazniuk a programozási időszak során javasolt kiigazításokról.
(27)
E rendelet mellékletében közös kimeneti indikátorokat kell meghatározni a programok végrehajtása terén elért eredmények értékelésének megkönnyítésére, amelyeket az együttműködési programok egyedi jellegéhez kell igazítani. Ezeket a mutatókat programspecifikus eredménymutatókkal és - ahol szükséges - programspecifikus kimeneti indikátorokkal kell kiegészíteni.
(28)
Az egynél több tagállam bevonása és az ebből következő magasabb igazgatási költségek - különösen az ellenőrzések és a fordítás költségei - miatt a technikai segítségnyújtási költségek felső határának megállapításakor magasabb összeget kell kijelölni, mint a „Beruházás a növekedésbe és munkahelyteremtésbe” célkitűzés esetében. A magasabb igazgatási költségek ellensúlyozására a tagállamokat ösztönözni kell a közös projektek végrehajtásával kapcsolatos adminisztratív terhek lehetőség szerinti csökkentésére. Ezenfelül a korlátozott ERFA-támogatással működő együttműködési programok számára technikai segítségnyújtásra akár 6 %-ot meghaladó bizonyos minimális összeget kell nyújtani a technikai segítségnyújtási tevékenységek támogatásának biztosítására.
(29)
Az egynél több tagállam részvétele miatt a(z) 1303/2013/EU rendeletben megállapított általános szabály, amely szerint minden tagállam elfogadja a támogathatóságra vonatkozó nemzeti szabályait, nem felel meg az európai területi együttműködési célkitűzés esetében. A 2007-2013-as programozási időszak tapasztalatai alapján ki kell alakítani a költségek támogathatóságára vonatkozó szabályok egyértelmű hierarchiáját, amelynek határozottan a költségek támogathatóságára vonatkozó szabályok uniós szintű vagy egy együttműködési program egészét érintő megalkotása felé kell mutatnia, a különféle rendeletek, illetve a rendeletek és a nemzeti szabályok közötti esetleges ellentmondásokat és következetlenségek elkerülése érdekében. Különösen a Bizottságnak a 2007-2013-as programozási időszak tapasztalatai alapján szabályokat kell elfogadnia a költségek elszámolhatóságáról az e rendeletben meghatározott költségkategóriák számára.
(30)
Mivel a műveletek végrehajtásában gyakran egynél több tagállam személyzete vesz részt, és tekintettel azon műveletek számára, amelyeknek jelentős eleme a személyi jellegű költség, az együttműködési műveletek egyéb közvetlen költségei alapján a személyi jellegű költségekkel kapcsolatban költségátalányt kell alkalmazni, elkerülve ezzel az ilyen műveletek igazgatási költségeinek egyedi elszámolását.
(31)
A műveletek programterületen kívüli helyszíneit érintő rugalmassági szabályokat egyszerűsíteni kell. Emellett szükséges az Unióval szomszédos harmadik országokkal vagy területekkel folytatott határokon átnyúló, transznacionális és interregionális hatékony együttműködés támogatása és különös szabályokkal történő megkönnyítése, amennyiben ezáltal biztosítható a tagállamok régiói fejlődésének hatékony segítése. Ennek megfelelően - kivételes esetben és bizonyos feltételek mellett - helyénvaló az ERFA által olyan, az uniós programterületen kívüli és az Unióval szomszédos harmadik országok területén végzett műveletek támogatásának engedélyezése, amely műveletek az Unió régióinak javát szolgálják.
(32)
A tagállamokat ösztönözni kell arra, hogy az irányító hatóság feladatait egy ETT-re ruházzák, vagy ilyen csoportosulást bízzanak meg azzal, hogy irányítsa az együttműködési program azon részét, amely az adott ETT hatálya alá tartozó területre vonatkozik.
(33)
Az irányító hatóságnak közös titkárságot kell létrehoznia, amely többek között tájékoztatást nyújt a támogatásra pályázóknak, kezeli a projektkérelmeket, és segíti a kedvezményezetteket műveleteik végrehajtásában.
(34)
Az irányító hatóságoknak kell felelniük a(z) 1303/2013/EU rendeletben meghatározott feladatok ellátásáért, beleértve az hitelesítéseket is, az egységes előírások teljes programterületre kiterjedő alkalmazásának biztosítása érdekében. Amennyiben azonban egy ETT-t jelölnek ki irányító hatóságnak, az ilyen hitelesítéseket az irányító hatóság kell, hogy elvégezze vagy annak felelőssége alatt kell elvégezni legalább azon tagállamokban és harmadik országokban vagy területeken, amelyeknek tagjai részt vesznek az ETT-ben, míg az ellenőrök csak a többi tagállamban és harmadik országban vagy területeken tevékenykedhetnek. A részt vevő tagállamoknak akkor is ki kell jelölniük az irányító hatóságot a hitelesítés elvégzésére a teljes programozási területen, amennyiben ETT nem került kijelölésre.
(35)
Az igazoló hatóságoknak kell felelniük az igazoló hatóság 1303/2013/EU rendeletben meghatározott feladatainak ellátásáért. A tagállamok számára gondoskodni kell arról, hogy kijelölhessék az irányító hatóságot az igazoló hatóság feladatainak ellátására is.
(36)
Egy egyetlen ellenőrzési hatóságnak kell felelnie a(z) 1303/2013/EU rendeletben meghatározott ellenőrzési hatósági feladatok ellátásáért annak biztosítása érdekében, hogy a teljes programozási területen egységes előírásokat alkalmazzanak. Ahol ez nem lehetséges, auditor csoportnak kell segítenie a program ellenőrzési hatóságának munkáját.
(37)
Az Unió gazdasági, társadalmi és területi kohéziójának megerősítése, valamint kohéziós politikája hatékonyságának fokozása érdekében, harmadik országoknak lehetőséget kell adni arra, hogy az IPA II és az ENI forrásaiból való hozzájárulás révén részt vegyenek a transznacionális és interregionális együttműködési programokban. Mindazonáltal az ilyen programok keretében társfinanszírozott műveleteknek továbbra is a kohéziós politika célkitűzéseinek megvalósítására kell irányulniuk, akkor is, ha - részben vagy teljes egészükben - az Unió területén kívül kerülnek végrehajtásra. Ezzel összefüggésben, az Unió külső intézkedéseinek célkitűzéseihez való hozzájárulás pusztán járulékos marad, mivel a kohéziós politika tematikus célkitűzéseinek és beruházási prioritásainak kell meghatározniuk az együttműködési programok súlypontját. Annak biztosítása érdekében, hogy a harmadik országok hatékonyan részt vehessenek a megosztott irányítás elvével összhangban irányított együttműködési programokban, a program végrehajtási feltételeit magukban az együttműködési programokban kell meghatározni, valamint - amennyiben szükséges - azokban a finanszírozási megállapodásokban is, amelyeket a Bizottság, a harmadik országok mindegyikének kormánya és a releváns együttműködési program irányító hatósága szerinti tagállam köt. A program végrehajtási feltételeinek összhangban kell lenniük az alkalmazandó uniós jogszabályokkal, valamint - ahol szükséges - a részt vevő tagállamok nemzeti jogszabályainak azon rendelkezéseivel, amelyek e jogszabályok alkalmazására vonatkoznak.
(38)
A szabálytalanságokkal érintett összegek visszafizetése vonatkozásában a pénzügyi felelősség átlátható láncolatát kell kialakítani a kedvezményezettektől a vezető kedvezményezetten és az irányító hatóságon át a Bizottságig. Rendelkezni kell azon tagállamok felelősségéről, amelyekben a visszafizetés nem lehetséges.
(39)
A 2007-2013-as programozási időszak tapasztalatai alapján kifejezett eltérést kell meghatározni az eurótól eltérő pénznemben keletkezett költségek átváltására, az abban a hónapban érvényes átváltási árfolyam alkalmazásával: amely a költség időpontjához a lehető legközelebbi, vagy abban a hónapban érvényes átváltási árfolyam alkalmazásával, amikor a költséget hitelesítésre benyújtották, vagy abban a hónapban, amikor a költséget bejelentették a vezető kedvezményezettnek. A közös együttműködési műveleteket érintő pénzügyi terveket, jelentéseket és elszámolásokat kizárólag euróban kell benyújtani a közös titkárságnak, a programhatóságoknak és a monitoring bizottságnak. Az átváltás helyességét ellenőrizni kell.
(40)
A közös kimeneti indikátorok módosítására és a költségek elszámolhatóságára vonatkozó egyedi szabályok meghatározása érdekében a Bizottságnak felhatalmazást kell kapnia arra, hogy az EUMSZ 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el az e rendelet mellékletében meghatározott közös kimeneti indikátorok jegyzékének módosítására vonatkozó, és az együttműködési programok keretében elszámolható költségekre vonatkozó egyedi szabályok vonatkozásában. Különösen fontos, hogy a Bizottság előkészítő munka során megfelelő konzultációkat folytasson, többek között szakértői szinten is. A felhatalmazáson alapuló jogi aktus előkészítésekor és szövegezésekor a Bizottságnak gondoskodnia kell a vonatkozó dokumentumoknak az Európai Parlament és a Tanács részére történő egyidejű, időben történő és megfelelő továbbításáról.
(41)
E rendelet végrehajtása egységes feltételeinek biztosítása érdekében a Bizottságra végrehajtási hatásköröket kell ruházni a határon átnyúló területek és a transznacionális területek jegyzékei, az együttműködési programok jegyzéke és az együttműködési programok mindegyikére vonatkozó ERFA-támogatás globális összege, az beavatkozás kategóriáira vonatkozó nómenklatúra, az együttműködési programok mintái és a végrehajtási jelentések tekintetében. A Bizottság e hatásköröket a 182/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek (7) megfelelően gyakorolja.
(42)
A Bizottságra végrehajtási hatásköröket kell ruházni annak érdekében, hogy az együttműködési programok bizonyos elemeinek jóváhagyása és ezen elemek bármely későbbi módosítása tekintetében határozatot fogadjon el.
(43)
Ez a rendelet nem befolyásolhatja az 1080/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (8) alapján vagy bármely egyéb, a Bizottság által jóváhagyott támogatásra 2013. december 31-én alkalmazandó jogszabály alapján az adott támogatás folytatását vagy módosítását. Az említett rendeletnek vagy az egyéb ilyen alkalmazandó jogszabálynak következésképpen 2013. december 31-ét követően is tovább alkalmazandónak kell lennie az adott támogatásra vagy az érintett műveletekre azok lezárásáig. Az 1080/2006/EK rendelet alapján támogatás igénylésére beadott vagy jóváhagyott kérelmeknek érvényeseknek kell maradniuk.
(44)
Mivel e rendelet céljait, nevezetesen a gazdasági, társadalmi és területi kohézió megerősítését az Unióban fennálló jelentős regionális egyenlőtlenségek orvoslása révén a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, az Unió szintjén azonban a különböző régiók fejlettségi szintjei közötti egyenlőtlenségek és a legkedvezőtlenebb helyzetű régiók lemaradásának mértéke, valamint a tagállamok és a régiók korlátozott pénzügyi forrásai miatt, e célok jobban megvalósíthatók, az Unió intézkedéseket hozhat az Európai Unióról szóló szerződés 5. cikkében foglalt szubszidiaritás elvének megfelelően. Az említett cikkben foglalt arányosság elvének megfelelően ez a rendelet nem lépi túl az e célok eléréséhez szükséges mértéket.
(45)
Az e rendeletben előírt intézkedések mielőbbi alkalmazásának lehetővé tétele érdekében e rendeletnek az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon hatályba kell lépnie,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
I. FEJEZET
Általános rendelkezések
1. cikk
Tárgy és hatály
(1) Ez a rendelet meghatározza az ERFA hatályát az európai területi együttműködési célkitűzés vonatkozásában, és meghatározza az e célt érintő egyedi rendelkezéseket.
(2) Ez a rendelet meghatározza az európai területi együttműködési célkitűzés számára az ERFA prioritási célkitűzéseit és az ERFA szervezetét, a tagállamoknak az ERFA által nyújtott támogatásra való jogosultságának kritériumait, az ERFA-támogatások rendelkezésére álló pénzügyi forrásokat és azok elosztási kritériumait.
A rendelet ugyancsak meghatározza az európai területi együttműködési célkitűzés keretében az operatív programok (a továbbiakban: az együttműködési programok) hatékony végrehajtásához, monitoringjához, pénzügyi irányításához és ellenőrzéséhez szükséges rendelkezéseket, beleértve azt az esetet, amikor harmadik országok vesznek részt az ilyen együttműködési programokban.
(3) A(z) 1303/2013/EU rendeletet és a(z) 1301/2013/EU rendelet I. fejezetét kell alkalmazni az európai területi együttműködési célkitűzésre és az ennek keretében megvalósuló együttműködési programokra, kivéve abban az esetben, ha arról e rendelet kifejezetten rendelkezik, vagy ha az ilyen rendelkezések kizárólag a „Beruházás a növekedésbe és munkahelyteremtésbe” célkitűzés céljára alkalmazhatók.
2. cikk
Az európai területi együttműködési célkitűzés elemei
Az európai területi együttműködési célkitűzés keretében az ERFA a következő elemeket támogatja:
1.
a szomszédos régiók határokon átnyúló együttműködése az egymással szomszédos szárazföldi és tengeri határ menti régiók közötti integrált regionális fejlesztés elősegítésére, két vagy több tagállam között vagy legalább egy tagállam és egy az Unió olyan külső határain fekvő harmadik ország között, amelyekre nem terjednek ki az Unió külső pénzügyi eszközei által biztosított programok;
2.
nagyobb transznacionális területeket lefedő transznacionális együttműködés, a nemzeti, regionális és helyi partnerek bevonásával, amely egyben a tengeri határokon átnyúló együttműködésre is kiterjed a határokon átnyúló együttműködés által le nem fedett területeken, az e területek magasabb fokú területi integrációjának elérése érdekében;
3.
interregionális együttműködés a kohéziós politika hatékonyságának megerősítésére a következők ösztönzése révén:
a)
Az Unión belül a partnerek között a jó gyakorlatok azonosítására és terjesztésére összpontosító, tematikus célkitűzéseket érintő tapasztalatok, többek között az EUMSZ 174. cikkében említett régiók fejlesztésével kapcsolatos tapasztalatok cseréje, e tapasztalatoknak alapvetően a „Beruházás a növekedésbe és munkahelyteremtésbe” célkitűzés keretében megvalósuló operatív programok, de ahol szükséges az együttműködési programok számára való átadása céljából;
b)
a fenntartható városfejlesztéssel kapcsolatos jó gyakorlatok azonosítására, átadására és terjesztésére irányuló tapasztalatok cseréje, többek között a város-vidék kapcsolatok vonatkozásában is;
c)
az együttműködési programok és intézkedések végrehajtásával, valamint az ETT-k alkalmazásával kapcsolatos jó gyakorlatok és innovatív megközelítések azonosítására, átadására és terjesztésére irányuló tapasztalatok cseréje;
d)
a területi kohéziós célokat, többek között a gazdasági és társadalmi kohézió területi vonatkozásait is érintő fejlődési tendenciák elemzése, valamint az uniós terület harmonikus fejlesztésének elemzése tanulmányokon, adatgyűjtéseken és egyéb intézkedéseken keresztül.
3. cikk
Földrajzi lefedettség
(1) A határokon átnyúló együttműködésben támogatást élvező régiók az Unió valamennyi belső és külső szárazföldi határa mentén elhelyezkedő 3. NUTS-szintű olyan régiói, amelyekre nem terjednek ki az Unió külső finanszírozási eszközeinek programjai, valamint az Unió valamennyi 3. NUTS-szintű régiója a tengeri határok mentén, amelyeket legfeljebb 150 km választ el, a potenciális kiigazítások sérelme nélkül, amelyek a 2007-2013 közötti programozási időszakra meghatározott együttműködési program koherenciájának és folyamatosságának biztosításához szükségesek.
A Bizottság végrehajtási jogi aktusok révén olyan határozatot fogad el, amely meghatározza a támogatásban részesítendő, határokon átnyúló területek jegyzékét, együttműködési programokra lebontva. Ezt a végrehajtási jogi aktust a(z) 1303/2013/EU rendelet 150. cikkének (2) bekezdésében említett tanácsadó bizottsági eljárással összhangban kell elfogadni.
A jegyzék az Unió azon 3. NUTS-szintű régióit is meghatározza, amelyeket az összes belső határok közötti és az Unió külső pénzügyi eszközei - mint például az ENI jogalkotási aktus értelmében az ENI és az IPA II jogalkotási aktus értelmében az IPA II - hatálya alá tartozó külső határok közötti, határokon átnyúló együttműködéshez nyújtott ERFA-támogatásnál figyelembe vesznek
A határokon átnyúló együttműködési programtervezet benyújtásakor a tagállamok kellően indokolt esetben és a határokon átnyúló területek koherenciájának biztosítása érdekében kérhetik, hogy a második albekezdésben említett határozatban felsorolt régiókon kívüli 3. NUTS-szintű régiókat vegyenek fel.
Az érintett tagállam vagy tagállamok kérésére a legkülső régiók tengeri határain a határokon átnyúló együttműködés elősegítése érdekében és az első albekezdés rendelkezéseinek sérelme nélkül a Bizottság a második albekezdésben említett határozatba az említett tagállamok megfelelő előirányzatából támogatásban részesíthető, határokon átnyúló területként felveheti azokat a 3. NUTS-szintű, tengeri határok mentén lévő legkülső régiókban elhelyezkedő régiókat, amelyek több mint 150 km-re találhatók egymástól.
(2) A 20. cikk (2) és (3) bekezdésének sérelme nélkül a határokon átnyúló együttműködési programok lefedhetnek norvégiai és svájci régiókat, továbbá lefedhetik Liechtensteint, Andorrát, Monacót és San Marinót, valamint a legkülső régiókkal szomszédos harmadik országok vagy területek régióit is, amelyek mindegyikének a 3. NUTS szintű régiókkal egyenértékű régiónak kell lennie.
(3) A transznacionális együttműködés során a Bizottság végrehajtási jogi aktusok révén határozatot fogad el, amely meghatározza a támogatásban részesítendő, 2. NUTS-szintű régiókat lefedő transznacionális területek jegyzékéről, együttműködési programok szerinti bontásban, biztosítva ugyanakkor az együttműködés folyamatosságát a korábbi programok nagyobb, egybefüggő területein, ahol szükséges a makroregionális és a tengeri medencéket érintő stratégiák figyelembevételével. Ezeket a végrehajtási jogi aktusokat a(z) 1303/2013/EU rendelet 150. cikkének (2) bekezdésében említett tanácsadó bizottsági eljárással összhangban kell elfogadni.
A transznacionális együttműködési programtervezet benyújtásakor a tagállamok kérhetik, hogy az első albekezdésben említett határozatban felsorolt régiókkal szomszédos, további 2. NUTS-szintű régiókat adjanak hozzá egy adott transznacionális együttműködési területhez. A tagállamoknak e kérelmet indokolniuk kell.
(4) A 20. cikk (2) és (3) bekezdésének sérelme nélkül a transznacionális együttműködési programok kiterjedhetnek a következő harmadik országok vagy területek régióira egyaránt:
a)
az e cikk (2) bekezdésében felsorolt vagy említett harmadik országok vagy területek;
b)
a Feröer szigetek és Grönland.
A 20. cikk (2) és (3) bekezdésének sérelme nélkül a transznacionális együttműködési programok lefedhetnek olyan harmadik országbeli régiókat, beleértve az Orosz Föderáció érintett régióit, amelyekre az Unió külső pénzügyi eszközei - mint például az ENI jogalkotási aktus értelmében az ENI és az IPA II jogalkotási aktus értelmében az IPA II - kiterjednek. E programok számára az ENI és az IPA II támogatásának megfelelő éves előirányzatok állnak rendelkezésre abban az esetben, ha a programok megfelelő módon átveszik a vonatkozó külső együttműködési célkitűzéseket.
Ezeknek a régióknak a 2. NUTS-szintű régiókkal egyenértékű régióknak kell lenniük.
(5) A interregionális együttműködésben az ERFA-támogatás az Unió teljes területére kiterjed.
A 20. cikk (2) és (3) bekezdésének sérelme nélkül a interregionális együttműködési programok lefedhetik az e cikk (4) bekezdése első albekezdésének a) és b) pontjában említett harmadik országok vagy területek egészét vagy egy részét.
(6) Tájékoztatásul, a (2) és a (4) bekezdésben említett harmadik országok vagy területek régióit az (1) és a (3) bekezdésben említett jegyzékek tartalmazzák.
(7) Kellően indokolt esetekben a programvégrehajtás hatékonyságának növelése érdekében a legkülső régiók egyetlen területi együttműködési programban egyesíthetik az ERFA-ból a határokon átnyúló és transznacionális együttműködésre előirányzott összegeket, beleértve a 4. cikk (2) bekezdése szerinti kiegészítő előirányzatokat, az egyes említett előirányzatokra vonatkozó szabályok betartása mellett.
4. cikk
Az európai területi együttműködési célkitűzés forrásai
(1) Az európai területi együttműködési célkitűzésre biztosított források a 2014-2020 közötti programozási időszak során az ERFA-ból, az ESZA-ból és a Kohéziós Alapból költségvetési kötelezettségvállalásra rendelkezésre álló és a(z) 1303/2013/EU rendelet 91. cikkének (1) bekezdésében meghatározott globális források 2,75 %-át teszik ki (azaz összesen 8 948 259 330 EUR-t), és a következők szerint kerülnek felosztásra:
a)
74,05 % (azaz összesen 6 626 631 760 EUR) a határokon átnyúló együttműködés számára;
b)
20,36 % (azaz összesen 1 821 627 570 EUR) a transznacionális együttműködés számára;
c)
5,59 % (azaz összesen 500 000 000 EUR) a interregionális együttműködés számára.
(2) Az európai területi együttműködés célkitűzés alá tartozó programokra a legkülső régiók számára a 2007-2013 közötti programozási időszakban az ERFA keretében az együttműködési programokra kapott támogatás legalább 150 %-át irányozzák elő. Emellett a interregionális együttműködésre elkülönített összegekből 50 000 000 EUR összeget félretesznek a legkülső régiók együttműködésére. A tematikus koncentrációt illetően ezekre a kiegészítő forrásokra a 6. cikk (1) bekezdése alkalmazandó.
(3) A Bizottság minden egyes tagállammal közli az (1) bekezdés a) és b) pontjában említett, határokon átnyúló és transznacionális együttműködés számára meghatározott globális összegekből való részesedését, éves bontásban. A tagállamonkénti éve bontás alapjául a 3. cikk (1) bekezdésének második albekezdésében és a 3. cikk (3) bekezdésének első albekezdésében említett területek lakosságának számát kell figyelembe venni.
Az első albekezdés szerint megadott összegek alapján valamennyi tagállam tájékoztatja a Bizottságot arról, hogy élt-e az 5. cikkben biztosított átcsoportosítási lehetőséggel és milyen módon, és hogy ennek eredményeként hogyan alakult az alapokból származó támogatás elosztása azon határokon átnyúló és transznacionális programok között, amelyekben az adott tagállam részt vesz. A Bizottság a tagállamoktól kapott tájékoztatás alapján végrehajtási jogi aktusok révén határozatot fogad el, amelyben meghatározza az összes együttműködési programot tartalmazó jegyzéket, és amelyben feltünteti az egyes programok számára nyújtott teljes ERFA-támogatás globális összegét. Ezeket a végrehajtási jogi aktusokat a(z) 1303/2013/EU rendelet 150. cikkének (2) bekezdésében említett tanácsadó bizottsági eljárással összhangban kell elfogadni.
(4) Az ERFA által az ENI keretében a határokon átnyúló és tengeri medencéket érintő programoknak nyújtott hozzájárulást, valamint az IPA II keretében a határokon átnyúló programoknak nyújtott támogatást a Bizottság és az érintett tagállamok határozzák meg. Az egyes tagállamok tekintetében meghatározott ERFA-hozzájárulást a későbbiekben nem lehet átcsoportosítani az érintett tagállamok között.
(5) Az ENI és az IPA II keretében a határokon átnyúló és tengeri medencéket érintő egyes programok számára nyújtott ERFA-támogatás feltétele, hogy legalább egy azzal megegyező összeget az ENI és az IPA II biztosítson. Ez a megegyezőség az ENI jogalkotási eszközökben vagy az IPA II jogalkotási eszközökben meghatározott maximális összegig érvényes.
(6) Az ERFA által az ENI keretében a határokon átnyúló és tengeri medencéket érintő programokhoz és az IPA II keretében a határokon átnyúló programokhoz nyújtott támogatásnak megfelelő éves előirányzatokat ezen eszközök megfelelő költségvetési sorai tartalmazzák a 2014-es költségvetési évben.
(7) A 2015-ben és 2016-ban az ERFA által az ENI és IPA II keretében megvalósuló programokhoz nyújtott azon éves hozzájárulást, amelyre a Bizottsághoz az ENI keretében a határokon átnyúló és tengeri medencéket érintő programokon és az IPA II keretében a határokon átnyúló programokon belül június 30-ig nem nyújtottak be programot, és amelyet a külső együttműködési programok ugyanazon kategóriájában benyújtott másik program céljára nem osztottak ki, azoknak az (1) bekezdés a) pontjában említett, belső határokon átnyúló együttműködési programoknak kell nyújtani, amelyekben az érintett tagállam részt vesz vagy az érintett tagállamok részt vesznek.
Ha 2017. június 30-án még léteznek olyan,az ENI keretében a határokon átnyúló és tengeri medencéket érintő programok, és az IPA II keretében a határokon átnyúló programok, amelyeket nem nyújtottak be a Bizottsághoz, akkor a (4) bekezdésben említett, a külső együttműködési programok ugyanazon kategóriájában elfogadott másik program céljára nem kiosztott, az említett programoknak előirányzott ERFA-hozzájárulás teljes, a 2020-ig fennmaradó évekre jutó összegét azoknak az (1) bekezdés a) pontjában szereplő, belső határokon átnyúló programoknak kell nyújtani, amelyekben az érintett tagállam részt vesz vagy az érintett tagállamok részt vesznek.
(8) A (4) bekezdésben említett, a Bizottság által elfogadott, határokon átnyúló és tengeri medencéket érintő programokat meg kell szüntetni vagy a program előirányzatát a vonatkozó szabályokkal és eljárásokkal összhangban csökkenteni kell, különösen ha:
a)
egy program hatálya alá tartozó partnerországok egyike sem írta alá a vonatkozó finanszírozási megállapodást az ENI jogalkotási aktusban vagy az IPA II jogalkotási aktusban megállapított határidőig; vagy
b)
egy program tervszerű végrehajtása nem lehetséges a részt vevő országok kapcsolataiban lévő problémák miatt.
Ilyen esetben a (4) bekezdésben említett ERFA-ból nyújtott hozzájárulás még le nem kötött vagy az ugyanazon költségvetési évben lekötött, majd teljes egészében vagy részben felszabadított éves részleteinek megfelelő azon összeget, amelyet nem osztottak ki a külső együttműködési programok ugyanazon kategóriájában benyújtott másik program céljára, azoknak az (1) bekezdés a) pontjában említett, belső határokon átnyúló együttműködési programoknak kell nyújtani az érintett tagállam vagy tagállamok kérésére, amelyekben az adott tagállam részt vesz vagy tagállamok részt vesznek.
(9) A Bizottság a(z) 1303/2013/EU rendelet 150. cikkének (1) bekezdése értelmében létrehozott bizottság rendelkezésére bocsátja az ERFA általi támogatásban részesülő, az ENI keretében határokon átnyúló és tengeri medencéket érintő programok, valamint az IPA II keretében határokon átnyúló programok pénzügyi végrehajtásának éves összefoglalóját.
5. cikk
Átcsoportosítási lehetőség
Valamennyi tagállam a 4. cikk (1) bekezdésének a) és b) pontjában említett egyes elemekhez tartozó pénzügyi támogatás legfeljebb 15 %-át átcsoportosíthatja az egyik említett elemtől a másik elemhez.
II. FEJEZET
Tematikus koncentráció és beruházási prioritások
6. cikk
Tematikus koncentráció
(1) Minden egyes határokon átnyúló együttműködési és transznacionális program esetében az egyes programokat illető ERFA-forrás legalább 80 %-át a(z) 1303/2013/EU rendelet 9. cikke (1) bekezdésében meghatározott tematikus célkitűzések közül legfeljebb négyre kell összpontosítani.
(2) Az e rendelet 2. cikk 3. pontjának a) alpontjában említett minden, a(z) 1303/2013/EU rendelet 9. cikke (1) bekezdésében meghatározott tematikus célkitűzés kiválasztható a interregionális együttműködéshez.
7. cikk
Beruházási prioritások
(1) Az ERFA a(z) 1301/2013/EU rendelet 3. cikkében meghatározott hatályán belül a határokon átnyúló, transznacionális és interregionális együttműködési programok keretében közös intézkedéseken keresztül hozzájárul a(z) 1303/2013/EU rendelet 9. cikke (1) bekezdésében meghatározott tematikus célkitűzésekhez. A(z) 1301/2013/EU rendelet 5. cikkében meghatározott beruházási prioritásokon túlmenően az ERFA támogathatja az európai területi együttműködés minden egyes elemével kapcsolatosan megjelölt tematikus célkitűzések keretében a következő beruházási prioritásokat:
a)
a határokon átnyúló együttműködés keretében:
i.
a fenntartható és minőségi foglalkoztatás és a munkavállalói mobilitás támogatása a határon átnyúló munkaerőpiacok integrálása révén, beleértve a határokon átnyúló mobilitást, a közös helyi foglalkoztatási kezdeményezéseket, a tájékoztató és tanácsadó szolgáltatásokat és a közös képzést;
ii.
a társadalmi befogadás előmozdítása, a szegénység, valamint mindenfajta diszkrimináció elleni küzdelem a nemek közötti egyenlőség, az esélyegyenlőség és a közösségek határokon átnyúló integrálásának előmozdítása révén;
iii.
a az oktatásba, a képzésbe és a szakképzésbe történő beruházás a készségek fejlesztése és az egész életen át tartó tanulás érdekében a közös oktatási, szakképzési és képzési rendszerek kidolgozása és megvalósítása révén;
iv.
a hatóságok és az érdekelt felek intézményi kapacitásának és a közigazgatás hatékonyságának javítása a jogi és közigazgatási együttműködés, valamint az állampolgárok és az intézmények közötti együttműködés támogatása révén.
b)
a transznacionális együttműködés keretében: a hatóságok és az érdekelt felek intézményi kapacitásának és a közigazgatás hatékonyságának javítása makroregionális és tengeri medencéket érintő stratégiák kidolgozása és koordinálása révén;
c)
a interregionális együttműködés keretében: a hatóságok és az érdekelt felek intézményi kapacitásának és a közigazgatás hatékonyságának javítása a következők révén:
i.
a jó gyakorlatok és a szakértelem terjesztése, és a fenntartható - a város-vidék kapcsolatokat is magában foglaló - városfejlesztési tapasztalatok kicserélésével kapcsolatos eredmények hasznosítása a 2. cikk 3. pontjának b) alpontja szerinti.
ii.
a tapasztalatcsere előmozdítása a területi együttműködési programok és intézkedések hatékonyságának, valamint az ETT-k felhasználásának megerősítése érdekében a 2. cikk 3. pontjának c) alpontja szerint;
iii.
a ismeretalap megerősítése a kohéziós politika eredményességének és a tematikus célkitűzések megvalósításának fejlődési tendenciák elemzésén keresztül történő támogatása érdekében a 2. cikk 3. pontjának d) alpontja szerint;
(2) A határokon átnyúló PEACE-program esetében és a társadalmi befogadás előmozdítása, valamint a szegénység és mindenfajta diszkrimináció elleni küzdelem tematikus célkitűzés keretében, az ERFA hozzájárul az érintett régiók társadalmi és gazdasági stabilitásának elősegítéséhez is, különösen a közösségek közötti kohézió erősítésére irányuló intézkedéseken keresztül.
III. FEJEZET
Programozás
8. cikk
Az együttműködési programok tartalma, elfogadása és módosítása
(1) Az együttműködési program prioritási tengelyekből áll. A(z) 1303/2013/EU rendelet 59. cikkének sérelme nélkül egy prioritási tengely egy tematikus célkitűzésnek felel meg, és az adott tematikus célkitűzés egy vagy több beruházási prioritását tartalmazza e rendelet 6. és 7. cikkének megfelelően. Ahol szükséges és hatásának és hatékonyságának - az Unió intelligens, fenntartható és inkluzív növekedésre vonatkozó stratégiájának tematikusan koherens integrált megközelítés által történő - növelése érdekében a prioritási tengely, kellően indokolt esetekben, egyesítheti különböző tematikus célkitűzések egy vagy több kiegészítő beruházási prioritását annak érdekében, hogy e beruházási prioritások prioritási tengelyhez való hozzájárulása a legnagyobb legyen.
(2) Az együttműködési program hozzájárul az Unió intelligens, fenntartható és inkluzív növekedésre vonatkozó stratégiájához és a gazdasági, társadalmi és területi kohézió megvalósításához, és a következőket határozza meg:
a)
a tematikus célkitűzések, a megfelelő beruházási prioritások és pénzügyi támogatások kiválasztásának indokolása, figyelemmel a 1303/2013/EU rendelet I. mellékletében meghatározott, közös stratégiai keretre; a programozási terület egésze szükségleteinek és az ilyen szükségletekre történő reagáláshoz választott stratégiának az elemzése alapján, ahol szükséges a határokon átnyúló infrastruktúra hiányzó kapcsolódási pontjainak megvalósítása révén, figyelembe véve a(z) 1303/2013/EU rendelet 55. cikkének megfelelően elvégzett előzetes értékelés eredményeit;
b)
a technikai segítségnyújtástól eltérő minden egyes prioritási tengely esetében:
i.
a beruházási prioritások és az azoknak megfelelő egyedi célkitűzések;
ii.
a programozás eredményorientáltságának megerősítése érdekében a várható eredmények minden egyes egyedi célkitűzés vonatkozásában, valamint a megfelelő eredménymutatók, a bázisértékkel és a célértékkel, ahol szükséges számszerűsítve, a 16. cikkel összhangban;
iii.
a támogatandó intézkedések típusának és példáinak leírása minden egyes beruházási prioritás vonatkozásában, és ezek várható hozzájárulása az i. pontban szereplő egyedi célkitűzésekhez, beleértve a művelet kiválasztásában alkalmazandó vezérelveket, illetve ahol szükséges a fő célcsoportok, a konkrét célterületek és a kedvezményezettek típusainak az azonosítását, valamint a pénzügyi eszközök és a nagyprojektek tervezett alkalmazását;
iv.
a közös és a konkrét kimeneti indikátorok, ideértve a számszerűsített célértékeket, amelyek várhatóan hozzájárulnak majd az eredményekhez, a 16. cikkel összhangban, minden egyes beruházási prioritás tekintetében;
v.
a végrehajtás lépéseinek, a mérföldkőként alkalmazandó pénzügyi és kimeneti indikátoroknak és ahol szükséges az eredménymutatók, illetve a teljesítménykeret célértékeinek azonosítása a(z) 1303/2013/EU rendelet 21. cikkének (1) bekezdésével és az említett rendelet II. mellékletével összhangban;
vi.
ahol szükséges a technikai segítségnyújtás tervezett alkalmazásának megfelelő összefoglalása, beleértve szükség szerint a programok és a kedvezményezettek irányításában és ellenőrzésében részt vevő hatóságok igazgatási kapacitásainak megerősítését célzó intézkedéseket, és szükség esetén az érintett partnerek igazgatási kapacitásainak a programvégrehajtásban való részvétel céljából történő erősítését szolgáló intézkedéseket;
vii.
a Bizottság által elfogadott nómenklatúrán alapuló, megfelelő beavatkozási kategóriák és a programozott források indikatív bontása;
c)
a technikai segítségnyújtással kapcsolatos minden egyes prioritási tengely esetében:
i.
egyedi célkitűzések;
ii.
a várható eredmények minden egyes egyedi célkitűzés vonatkozásában, valamint amennyiben azt a intézkedések tartalma objektív módon indokolja, a megfelelő eredménymutatók a bázisértékkel és a célértékkel, a 15. cikkel összhangban;
iii.
a támogatandó intézkedések leírása és ezek várható hozzájárulása az i. pontban szereplő egyedi célkitűzésekhez;
iv.
a kimeneti indikátorok, amelyek várhatóan hozzájárulnak majd az eredményekhez;
v.
a Bizottság által elfogadott nómenklatúrán alapuló, megfelelő beavatkozási kategóriák és a programozott források indikatív bontása;
Az ii. alpont nem alkalmazandó, amennyiben az adott együttműködési program keretében a technikai segítségnyújtással kapcsolatos prioritási tengelyhez vagy tengelyekhez nyújtott uniós hozzájárulás nem haladja meg a 15 000 000 EUR összeget;
d)
a következő táblázatokat tartalmazó pénzügyi terv (a részt vevő tagállamok szerinti felosztás nélkül):
i.
a(z) 1303/2013/EU rendeletnek a társfinanszírozási arányokról szóló szabályokat meghatározó 60., 120. és 121. cikkének megfelelően az ERFA-támogatás tervezett pénzügyi előirányzatát éves bontásban tartalmazó táblázat;
ii.
az ERFA-ból az együttműködési programra és valamennyi prioritási tengelyre juttatott támogatás pénzügyi előirányzatát és a nemzeti társfinanszírozást az egész programozási időszakra meghatározó táblázat. Az olyan prioritási tengelyek vonatkozásában, amelyek különböző tematikus célkitűzések beruházási prioritásait egyesítik, a táblázat tartalmazza a teljes pénzügyi előirányzatot és a nemzeti társfinanszírozást minden egyes megfelelő tematikus célkitűzés vonatkozásában. Amennyiben a nemzeti társfinanszírozás állami és magánforrásokból is származik, a táblázat az állami és magánforrások szerinti indikatív bontást is tartalmazza. Tájékoztatás céljából a programban részt vevő harmadik országok esetleges hozzájárulását, valamint az Európai Beruházási Bank (EBB) tervezett részvételét is tartalmazza;
e)
azon nagyprojektek jegyzéke, amelyek végrehajtását a programozási időszak alatt tervezik.
A Bizottság az első albekezdés b) pontjának vii. alpontjában és c) pontjának v. alpontjában hivatkozott nomenklatúra vonatkozásában végrehajtási jogi aktusokat fogad el. Az említett végrehajtási jogi aktusok a(z) 1303/2013/EU rendelet 150. cikke (3) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárással összhangban kerülnek elfogadásra.
(3) Figyelembe véve annak tartalmát és célkitűzéseit az együttműködési program ismerteti az integrált területfejlesztési megközelítést, az EUMSZ 174. cikkének (3) bekezdésében említett régiókra és területekre kiterjedően, figyelemmel a részt vevő tagállamok Partnerségi Megállapodásaira, és bemutatja, hogy az említett megközelítés miként járul hozzá az együttműködési program a programcélkitűzései és a várt eredményei eléréséhez, meghatározva ahol szükséges a következőket:
a)
a közösségvezérelt helyi fejlesztési eszközök alkalmazásával kapcsolatos megközelítés és az azon területek azonosítása során alkalmazandó elvek, ahol a végrehajtásra sor kerül;
b)
azon városi területek azonosítási elvei, ahol integrált fenntartható városfejlesztési intézkedéseket hajtanak végre, és az ezekre a intézkedésekre fordított ERFA-támogatás indikatív elosztása;
c)
a 11. cikkben említett integrált területi beruházási eszköznek a b) pontban említett esetektől eltérő felhasználásával kapcsolatos megközelítés, és az egyes prioritási tengelyekből juttatott indikatív pénzügyi támogatás;
d)
amennyiben a tagállamok makroregionális és tengeri medencéket érintő stratégiákban vesznek részt, az együttműködési program keretében tervezett beavatkozások hozzájárulása ezekhez a stratégiákhoz, az érintett tagállamok által meghatározott programterületek szükségleteire figyelemmel, és ahol szükséges figyelembe véve az adott stratégiákban azonosított, stratégiailag fontos projekteket.
(4) Az együttműködési program azonosítja továbbá a következőket:
a)
a végrehajtási rendelkezések, amelyek a következőket határozzák meg:
i.
az irányító hatóság, az igazoló hatóság és ahol szükséges az ellenőrzési hatóság;
ii.
az ellenőrzési feladatok elvégzésére kijelölt szervezet vagy szervezetek;
iii.
az audit feladatok elvégzéséért felelős kijelölt szervezet vagy szervezetek;
iv.
a közös titkárság felállítására vonatkozó eljárás;
v.
az irányítási és ellenőrzési szabályok összefoglaló leírása;
vi.
a felelősségmegosztás a részt vevő tagállamok között az irányító hatóság vagy a Bizottság által elrendelt pénzügyi korrekciók esetében.
b)
az a szervezet, amely számára a Bizottság kifizetéseket teljesít;
c)
a(z) 1303/2013/EU rendelet 5. cikkében említett partnereknek az együttműködési program előkészítésébe történő bevonását célzó megtett intézkedések és e partnerek szerepe az együttműködési program előkészítésében és végrehajtásában, ideértve a partnereknek a monitoring bizottság munkájába való bevonását.
(5) Az együttműködési program emellett meghatározza a következőket is, tekintettel a Partnerségi Megállapodások tartalmára, és figyelembe véve a tagállamok intézményi és jogi kereteit:
a)
az ERFA, az ESZA, a Kohéziós Alap, az EMVA, az ETHA és más uniós és nemzeti finanszírozási eszközök és az EBB közötti eredményes koordinációt biztosító mechanizmusok, beleértve az 1316/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (9) szerinti Európai Hálózatfinanszírozási Eszköz, az ENI, az EFA és az IPA II koordinációját és lehetséges egyesítését, figyelembe véve a(z) 1303/2013/EU rendelet I. mellékletében meghatározott rendelkezéseket, amennyiben a tagállamok és a harmadik országok vagy területek olyan együttműködési programban vesznek részt, amelyek a legkülső régiók számára ERFA-előirányzatok és EFA-források felhasználásával járnak, megfelelő szintű koordinációs mechanizmusok az ezen előirányzatok felhasználásának eredményes koordinációjának elősegítése érdekében;
b)
a kedvezményezettek adminisztratív terhei értékelésének összefoglalása és szükség szerint a tervezett intézkedések, indikatív ütemezésének kíséretében az adminisztratív terhek csökkentése érdekében.
(6) A (2) bekezdés első albekezdése a) pontjának és a (2) bekezdés első albekezdése b) pontjának i-vii. alpontjában, a (3) bekezdésben és az (5) bekezdés a) pontjában előírt információkat a 2. cikk 3. pontjának b), c) és d) alpontja alá tartozó együttműködési programok egyedi jellegéhez kell igazítani. A (2) bekezdés első bekezdése e) pontjában és az (5) bekezdés b) pontjában előírt információkat a 2. cikk 3. pontjának c) és d) alpontja alá tartozó együttműködési programoknak nem kell tartalmazniuk;
(7) Minden egyes együttműködési program tartalmazza - ahol szükséges és a program tartalma és célkitűzései tekintetében fennálló jelentőségének érintett tagállamok által kellően indokolt értékelése szerint - a következők leírását:
a)
a műveletek kiválasztása során a környezetvédelmi követelmények, az erőforrás-hatékonyság, az éghajlatváltozás enyhítése és a hozzá történő alkalmazkodás, a katasztrófákkal szembeni ellenálló képesség, valamint a kockázatmegelőzés és -kezelés figyelembevételével tett konkrét intézkedések;
b)
az esélyegyenlőség előmozdítása, valamint a nemen, faji vagy etnikai származáson, valláson vagy meggyőződésen, fogyatékosságon, koron vagy szexuális irányultságon alapuló mindenfajta diszkrimináció megakadályozása érdekében az együttműködési program előkészítése, tervezése és végrehajtása és különösen a finanszírozáshoz való hozzáférés során tett konkrét intézkedések, figyelembe véve az ilyen diszkrimináció veszélyének kitett különböző célcsoportok szükségleteit, és különösen a fogyatékossággal élő személyek hozzáférése biztosításának a követelményeit;
c)
az együttműködési programnak a férfiak és nők közötti egyenlőség előmozdításához történő hozzájárulása és ahol szükséges a nemek közötti esélyegyenlőség elve érvényesülésének érdekében hozott szabályok a program és a művelet szintjén.
Az első albekezdés a) és b) pontja nem vonatkozik a 2. cikk 3. pontjának b), c) és d) alpontja szerinti együttműködési programokra.
(8) A 2. cikk 3. pontjának c) és d) alpontjában szereplő együttműködési programok meghatározzák az adott együttműködési program kedvezményezettjét vagy kedvezményezettjeit, és meghatározhatják a támogatási eljárást.
(9) A részt vevő tagállamok és - amennyiben az együttműködési programban való részvételre szóló felkérést elfogadták - a harmadik országok vagy területek ahol szükséges írásban megerősítik egyetértésüket az együttműködési programmal, mielőtt azt benyújtják a Bizottsághoz. Ez a megállapodás tartalmazza valamennyi részt vevő tagállamnak és ahol szükséges a harmadik országoknak vagy területeknek az együttműködési program végrehajtásához szükséges társfinanszírozási kötelezettségvállalását, és ahol szükséges a harmadik országok vagy területek pénzügyi hozzájárulására vonatkozó kötelezettségvállalását.
A legkülső régiókra és harmadik országokra vagy területekre is kiterjedő együttműködési programok esetén az érintett tagállamok az első albekezdéstől eltérve az együttműködési programoknak a Bizottsághoz való benyújtását megelőzően konzultálnak a megfelelő harmadik országokkal vagy területekkel. Ebben az esetben az együttműködési programok tartalmáról szóló megállapodásokat és a harmadik országok vagy területek esetleges hozzájárulását a harmadik országokkal vagy területekkel tartott konzultációs találkozók vagy a regionális együttműködési szervezetek keretében rendezett megbeszélések hivatalosan elfogadott jegyzőkönyvében is rögzíteni lehet.
(10) A részt vevő tagállamok és - amennyiben az együttműködési programban való részvételre szóló felkérést elfogadták - a harmadik országok vagy területek a Bizottság által elfogadott mintákkal összhangban elkészítik az együttműködési program tervezetét.
(11) A Bizottság a 10. cikkben említett mintát végrehajtási jogi aktusok révén fogadja el. Ezeket a végrehajtási jogi aktusokat a(z) 1303/2013/EU rendelet 150. cikkének (2) bekezdésében említett tanácsadó bizottsági eljárással összhangban fogadják el.
(12) A Bizottság végrehajtási jogi aktusok révén határozatot fogad el az e cikk hatálya alá tartozó minden elem elfogadásáról - beleértve azok későbbi módosítását is -, kivéve az e cikk (2) bekezdése b) pontja vii. alpontjának, (2) bekezdése c) pontja v. alpontjának, (2) bekezdése e) pontjának, (4) bekezdése a) pontja i. alpontjának, (4) bekezdése c) pontjának, illetve (5) és (7) bekezdésének a hatálya alá tartozó elemeket, amelyek továbbra is tagállami felelősség alá tartoznak.
(13) Az irányító hatóság az említett módosító határozat időpontjától számított egy hónapon belül értesíti a Bizottságot az együttműködési program minden olyan elemének módosításáról szóló határozatról, amely a (12) bekezdés szerint nem tartozik a Bizottság határozatának hatálya alá. A módosító határozat tartalmazza a hatálybalépése időpontját, amely nem előzheti meg az elfogadása időpontját.
9. cikk
Közös Akcióterv
Amennyiben a(z) 1303/2013/EU rendelet 104. cikke (1) bekezdésében említett közös akciótervet felelősségi körében valamely ETT mint kedvezményezett hajtja végre, akkor az együttműködési program közös titkárságának személyzete és az ETT közgyűlésének tagjai lehetnek a(z) 1303/2013/EU rendelet 108. cikke (1) bekezdésében említett irányító bizottság tagjai. Az ETT közgyűlésének tagjai nem alkothatnak többséget az említett irányító bizottságban.
10. cikk
Közösségvezérelt helyi fejlesztés
A(z) 1303/2013/EU rendelet 32. cikkében foglalt közösségvezérelt helyi fejlesztés a határokon átnyúló együttműködési programok keretében hajtható végre, amennyiben a helyi fejlesztési csoport legalább két ország képviselőiből áll, amely országok legalább egyike tagállam.
11. cikk
Integrált területi beruházás
Együttműködési programok esetében a(z) 1303/2013/EU rendelet 36. cikkének (3) bekezdésében említett integrált területi beruházást irányító és végrehajtó közreműködő szervezet olyan jogi személy lehet, amelyet valamely részt vevő ország jogszabályai alapján hoztak létre, feltéve, hogy létrehozatalában legalább két részt vevő ország hatóságai vagy közjogi intézményei közreműködnek vagy ETT lehet.
12. cikk
Műveletek kiválasztása
(1) Az együttműködési programok műveleteit egy a(z) 1303/2013/EU rendelet 47. cikkében említett monitoring bizottság választja ki. Az említett monitoring bizottság a műveletek kiválasztásához a felelőssége mellett eljáró irányítóbizottságot állíthat fel.
(2) A határokon átnyúló és transznacionális együttműködés keretében kiválasztott műveletekbe legalább két részt vevő ország kedvezményezettjeinek be kell kapcsolódniuk,és az érintett országok közül legalább egynek tagállamnak kell lennie. Egy művelet egyetlen országban is végrehajtható, amennyiben megállapításra kerül, hogy határokon átnyúló vagy transznacionális hatással és előnyökkel jár.
A 2. cikk 3. pontjának a) és b) alpontjában említett interregionális együttműködést érintő műveletekbe legalább három ország kedvezményezettjeinek be kell kapcsolódnia, és ezen országok közül legalább kettőnek tagállamnak kell lennie.
Az első albekezdésben meghatározott feltételek nem alkalmazandók az Észak-Írország és Írország határ menti megyéi között megvalósuló, határokon átnyúló, a békét és megbékélést célzó határokon átnyúló PEACE-programba tartozó, a 7. cikk (2) bekezdésében említett műveletekre.
(3) A 2. bekezdéstől eltérve, egy ETT vagy más, valamely részt vevő ország jogszabályai szerint létrehozott jogi személy egyetlen kedvezményezettként pályázhat egy műveletre, amennyiben azt a határokon átnyúló és transznacionális együttműködés esetében legalább két részt vevő ország hatóságai vagy közjogi intézményei hozták létre, illetve interregionális együttműködés esetében legalább három részt vevő ország szervei és hatóságai hozták létre.
Valamely pénzügyi eszközt végrehajtó jogi személy vagy ahol szükséges egy alapok alapja lehet a műveletek egyetlen kedvezményezettje az első albekezdésben meghatározott, összetételére vonatkozó követelmények alkalmazása nélkül.
(4) A kedvezményezettek együttműködnek a műveletek kidolgozásában és végrehajtásában. Ezenfelül együttműködnek a műveletek személyzetének biztosításában és/vagy a műveletek finanszírozásában.
A legkülső régiók és harmadik országok vagy területek között létrehozott programok keretében végrehajtott műveletek esetében a kedvezményezettek az első albekezdésben említett területek közül csak két területen működnek együtt.
(5) Minden egyes művelet vonatkozásában az irányító hatóság elkészíti a vezető vagy az egyetlen kedvezményezett számára azt a dokumentumot, amely tartalmazza a művelet támogatásának feltételeit, többek között az adott művelet során leszállítandó áruk és szolgáltatások speciális követelményeit, a pénzügyi tervet és a végrehajtás határidejét.
13. cikk
Kedvezményezettek
(1) Amennyiben egy együttműködési program valamely műveletének két vagy több kedvezményezettje van, a kedvezményezettek egyet közülük kijelölnek vezető kedvezményezettnek.
(2) A vezető kedvezményezett:
a)
megállapodásban rögzíti a szabályokat a többi kedvezményezettel, amely megállapodás olyan rendelkezéseket tartalmaz, amelyek többek között biztosítják a művelethez rendelt forrásokkal való hatékony és eredményes gazdálkodást, beleértve a jogosulatlanul kifizetett összegek visszatérítésére vonatkozó szabályokat;
b)
felelősséget vállal a teljes művelet végrehajtásának biztosításáért;
c)
biztosítja, hogy a kedvezményezettek által bemutatott költségek a művelet végrehajtása során merültek fel, és megfelelnek a kedvezményezettek által megállapított tevékenységeknek, továbbá a 12. cikk (5) bekezdése szerinti, az irányító hatóság által készített dokumentumnak;
d)
biztosítja, hogy a más kedvezményezettek által bemutatott költségeket az ellenőr ellenőrizte vagy az ellenőrök ellenőrizték, ahol az ilyen hitelesítést nem a 23. cikk (3) bekezdésében említett irányító hatóság végzi el.
(3) Amennyiben a (2) bekezdés a) pontjával összhangban előírt szabályok másképp nem rendelkeznek, a vezető kedvezményezett biztosítja, hogy a többi kedvezményezett a lehető leggyorsabban, teljes egészében megkapja az alapokból a hozzájárulás teljes összegét. Nem alkalmazható olyan levonás, visszatartás vagy bármilyen további külön díj vagy azzal megegyező hatású egyéb díj, amely csökkentené a többi kedvezményezett számára kifizetendő összegeket.
(4) A vezető kedvezményezett olyan tagállamban kell működnie, amely részt vesz az együttműködési programban. Az együttműködési programban részt vevő tagállamok és harmadik országok vagy területek ugyanakkor megállapodhatnak arról, hogy a vezető kedvezményezett az adott együttműködési programban részt vevő harmadik országban vagy területen is működhet, feltéve hogy az irányító hatóság meggyőződött arról, hogy a vezető kedvezményezett képes a (2) és (3) bekezdésben foglalt feladatok ellátására, továbbá hogy az irányításra, a hitelesítésre és az ellenőrzésre vonatkozó követelmények teljesülnek.
(5) Az egyetlen kedvezményezettet pedig valamelyik olyan tagállamban kell bejegyezni, amely részt vesz az együttműködési programban. A 12. cikk (3) bekezdésében foglalt feltételek betartása mellett ugyanakkor az egyetlen kedvezményezettet olyan tagállamban is be lehet jegyezni, amely nem vesz részt a programban.
IV. FEJEZET
Monitoring és értékelés
14. cikk
Végrehajtási jelentések
(1) 2016. május 31-ig és minden utána következő év azonos napjáig - egészen 2023-ig bezárólag - az irányító hatóság éves végrehajtási jelentést nyújt be a Bizottsághoz a(z) 1303/2013/EU rendelet 50. cikkének (1) bekezdésével összhangban. A 2016-ban benyújtott végrehajtási jelentés a 2014. és 2015. pénzügyi évekre, valamint a költségek elszámolhatóságának kezdeti napja és 2013. december 31. közötti időszakra vonatkozik.
(2) A 2017-ben és 2019-ben benyújtott jelentések esetében az (1) bekezdésben említett határidő június 30.
(3) Az éves végrehajtási jelentések információkat tartalmaznak a következőkről:
a)
az együttműködési program végrehajtása a(z) 1303/2013/EU rendelet 50. cikkének (2) bekezdésével összhangban;
b)
ahol szükséges a nagyprojektek és a közös akciótervek előkészítése és végrehajtása terén elért eredmények.
(4) A 2017-ben, illetve 2019-ben benyújtott éves végrehajtási jelentések tartalmazzák és értékelik a(z) 1303/2013/EU rendelet 50. cikkének (4) és (5) bekezdése szerint előírt információkat és az e cikk (2) bekezdésében meghatározott információkat, a következőkre vonatkozó információkkal együtt:
a)
az értékelési terv végrehajtása és az értékelésekben tett megállapítások nyomon követése terén elért eredmények;
b)
a kommunikációs stratégia keretében végrehajtott tájékoztatási és közzétételi intézkedések eredményei;
c)
a partnerek részvétele az együttműködési programok végrehajtásában, monitoringjában és értékelésében.
A 2017-ben és 2019-ben benyújtott éves végrehajtási jelentések az egyes együttműködési programok tartalmának és célkitűzéseinek megfelelően információkat tartalmaznak a következőkről és értékelik a következőket:
a)
az együttműködési program alá tartozó területfejlesztés - beleértve a fenntartható városfejlesztést - és a közösségvezérelt helyi fejlesztés területén alkalmazott integrált megközelítés végrehajtása terén elért eredmények;
b)
a hatóságok és kedvezményezettek ERFA-igazgatási és -felhasználási kapacitásának megerősítésére tett intézkedések végrehajtása terén elért eredmények;
c)
ahol szükséges hozzájárulás a makroregionális és a tengeri medencéket érintő stratégiákhoz;
d)
a nemek közötti egyenlőség és a diszkriminációmentesség elősegítése - különösen a fogyatékossággal élő személyek hozzáférése - érdekében tett konkrét intézkedések, illetve a nemek közötti esélyegyenlőség elvének az együttműködési programban és műveletekben való érvényesülése érdekében végrehajtott eljárások;
e)
a fenntartható fejlődés előmozdítása érdekében tett intézkedések;
f)
a társadalmi innováció területén végrehajtott intézkedések terén elért eredmények;
(5) Az éves és záró végrehajtási jelentést a Bizottság által végrehajtási jogi aktusok révén elfogadott minták alapján kell elkészíteni. Ezeket a végrehajtási jogi aktusokat a(z) 1303/2013/EU rendelet 150. cikkének (2) bekezdésében említett tanácsadó bizottsági eljárással összhangban fogadják el.
15. cikk
Éves áttekintés
Az éves áttekintő értekezletet a(z) 13032013/EU rendelet 51. cikkével összhangban kell megtartani.
Amennyiben a(z) 1303/2013/EU rendelet 51. cikkének (3) bekezdésében foglaltaktól eltérően nem kerül sor éves áttekintő értekezlet megtartására, az éves áttekintést írásban is el lehet végezni.
16. cikk
Az európai területi együttműködési célkitűzésre vonatkozó indikátorok
(1) Az e rendelet mellékletében meghatározott közös kimeneti indikátorokat, programspecifikus eredménymutatókat és ahol szükséges programspecifikus kimeneti indikátorokat az 1303/2013/EU rendelet 27. cikke (4) bekezdésében és e rendelet 8. cikke (2) bekezdése első albekezdése b) pontja ii. és iv. alpontjában, valamint c) pontja ii. és iv. alpontjában foglaltaknak megfelelően alkalmazzák.
(2) A közös és a programspecifikus kimeneti indikátorok esetében a bázisértéket nullára állítják be. Ezen indikátorok kumulatív számszerűsített célértékeit pedig 2023-ra határozzák meg.
(3) A beruházási prioritásokra vonatkozó programspecifikus eredménymutatók esetében a bázisérték a rendelkezésre álló legfrissebb adatokon alapul, a célértékeket pedig 2023-ra határozzák meg. A célértékek mennyiségi és minőségi szempontból egyaránt meghatározhatók.
(4) A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy a 29. cikknek megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktust fogadjon el a közös kimeneti indikátorok e rendelet mellékletében szereplő jegyzékének kiigazítás céljából történő módosítására vonatkozóan, amennyiben az indokolt a program végrehajtása terén elért eredmények eredményes értékelésének biztosítására.
17. cikk
Technikai segítségnyújtás
Az ERFA-ból technikai segítségnyújtásra elkülönített összeg az együttműködési programra szánt teljes összeg legfeljebb 6 %-a lehet. A legfeljebb 50 000 000 EUR teljes allokációval rendelkező programok esetében az ERFA-ból technikai segítségnyújtásra elkülönített összeg az együttműködési programokra szánt teljes összeg legfeljebb 7 %-a lehet, de legalább 1 500 000 EUR-t kell kitennie, és a 3 000 000 EUR-t nem haladhatja meg.
V. FEJEZET
Elszámolhatóság
18. cikk
A költségek elszámolhatóságának szabályai
(1) A Bizottság az együttműködési programok keretében elszámolható kiadásokra vonatkozó egyedi szabályok megállapítása érdekében a 29. cikkel összhangban felhatalmazást kap felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására a személyi jellegű költségek, irodai és igazgatási költségek, utazási és szállásköltségek, külső szakértői és szolgáltatási költségek, valamint felszerelési költségek tekintetében. A Bizottság a 29. cikkel összhangban elfogadott, felhatalmazáson alapuló jogi aktusokról 2014. április 22-ig értesíti mind az Európai Parlamentet, mind a Tanácsot.
(2) A(z) 1303/2013/EU rendelet 65-71. cikkében, a(z) 1301/2013/EU rendeletben, az e rendeletben vagy az e cikk (1) bekezdésében említett felhatalmazáson alapuló jogi aktusokban vagy az ezek alapján meghatározott elszámolhatósági szabályok sérelme nélkül a monitoring bizottságban részt vevő tagállamok további szabályokat állapítanak meg a költségek elszámolhatóságára az együttműködési program egésze tekintetében.
(3) A(z) 1303/2013/EU rendelet 65-71. cikkében, a(z) 1301/2013/EU rendeletben vagy az e cikk (1) bekezdésében említett felhatalmazáson alapuló jogi aktusokban, illetve az e cikk (2) bekezdésével összhangban részt vevő tagállamokkal közösen megállapított szabályokban vagy az ezek alapján meghatározott elszámolhatósági szabályok által nem szabályozott kérdésekben azon tagállam nemzeti szabályai az irányadók, amelyben a költség felmerült.
19. cikk
Személyi jellegű költségek
A műveletek személyi jellegű költségei átalányként számíthatók ki, legfeljebb az adott műveletben felmerülő közvetlen, nem személyi jellegű költségek 20 %-ának erejéig.
20. cikk
A műveletek helyszíntől függő támogathatósága az együttműködési programokban
(1) A (2) és (3) bekezdésben említett eltéréseket figyelembe véve, az együttműködési programok keretében végzett műveletek helyszíne az uniós területeket magába foglaló programterület („a programterület uniós része”).
(2) Az irányító hatóság elfogadhatja, hogy egy művelet egésze vagy része a programterület uniós részen kívül kerül végrehajtásra, feltéve, hogy a következő összes feltétel teljesül:
a)
a művelet a programterület javát szolgálja;
b)
az együttműködési program keretében az uniós programterületeken kívül végzett műveletekhez elkülönített teljes összeg nem haladja meg az ERFA programszintű támogatásának 20 %-át, illetve 30 %-át azon együttműködési programok esetében, amelyekben a programterület uniós része a legkülső területeket foglalja magában;
c)
az irányító és ellenőrzési hatóságokra a művelet irányításával, ellenőrzésével és auditálásával kapcsolatosan háruló kötelezettségeket az együttműködési programért felelős hatóságok teljesítik, vagy az együttműködési programért felelős hatóságok megállapodást kötnek azon tagállam vagy harmadik ország vagy terület hatóságaival, ahol a műveletet végrehajtják.
(3) A technikai segítségnyújtáshoz vagy a promóciós tevékenységekhez és kapacitásépítéshez kapcsolódó műveletek esetében a költségek - a (2) bekezdés a) és c) pontjában meghatározott feltételek teljesülése esetén - felmerülhetnek a programterület Unión kívüli részén is.
VI. FEJEZET
Irányítás, ellenőrzés és kijelölés
21. cikk
A hatóságok kijelölése
(1) Az együttműködési programban részt vevő tagállamok a(z) 1303/2013/EU rendelet 123. cikke (1) bekezdése alkalmazásában egyetlen irányító hatóságot, az említett rendelet 123. cikke (2) bekezdésének alkalmazásában egyetlen igazoló hatóságot, és az említett rendelet 123. cikke (4) bekezdésének alkalmazásában egyetlen ellenőrzési hatóságot jelölnek ki. Az irányító hatóság és az ellenőrzési hatóság ugyanabban a tagállamban kell, hogy működjön.
A valamely együttműködési programban részt vevő tagállamok kijelölhetik az irányító hatóságot is az igazoló hatóság feladatainak ellátására. Az ilyen kijelölés nem érinti a pénzügyi korrekciók alkalmazásával kapcsolatban a felelősségnek a részt vevő tagállamok között az együttműködési programban meghatározottak szerinti megosztását.
(2) A(z) 1303/2013/EU rendelet 132. cikke értelmében a Bizottság által teljesített kifizetéseket az igazoló hatóság kapja meg, és főszabályként az igazoló hatóság teljesíti a kifizetést a vezető kedvezményezett felé.
(3) Az irányító hatóság és ahol szükséges az igazoló hatóság kijelölésére vonatkozó, a 1303/2013/EU rendelet 124. cikkében előírt eljárást az a tagállam folytatja le, amelyben a hatóság található.
22. cikk
Európai Területi Társulás
Egy együttműködési programban részt vevő tagállamok valamely ETT-t felhasználhatnak arra, hogy ráruházzák az adott együttműködési program egésze vagy egy része irányításának felelősségét, különösen az irányító hatóság kötelezettségeit.
23. cikk
Az irányító hatóság feladatai
(1) E cikk 4.bekezdésének sérelme nélkül az együttműködési program irányító hatósága látja el a(z) 1303/2013/EU rendelet 125. cikkében meghatározott feladatokat.
(2) Az irányító hatóság az együttműködési programban részt vevő tagállamokkal és bármely harmadik országgal folytatott konzultációt követően közös titkárságot hoz létre.
A közös titkárság segíti az irányító hatóságot és a monitoring bizottságot feladataik ellátásában. A közös titkárság tájékoztatást nyújt továbbá a lehetséges kedvezményezetteknek a program keretében biztosítható finanszírozási lehetőségekről, és segíti a kedvezményezetteket műveleteik végrehajtásában.
(3) Amennyiben az irányító hatóságot ETT alkotja, a(z) 1303/2013/EU rendelet 125. cikke (4) bekezdésének a) pontja szerinti hitelesítéseket az irányító hatóság végzi vagy annak felelőssége alatt kell elvégezni legalább azon tagállamok és harmadik országok esetében, amelyeknek tagjai részt vesznek az ETT-ben.
(4) Amennyiben az irányító hatóság a(z) 1303/2013/EU rendelet 125. cikke (4) bekezdésének a) pontja szerinti hitelesítéseket nem végzi el a teljes programterületen, vagy a (3) bekezdésnek megfelelő hitelesítéseket nem végzi el az irányító hatóság vagy annak felelőssége alatt nem végzik el azon tagállamokban és harmadik országokban vagy területeken, amelyeknek tagjai részt vesznek az ETT-ben, minden egyes tagállam vagy - az együttműködési programban való részvételre szóló felkérés elfogadása esetén - minden egyes harmadik ország vagy terület kijelöl egy felelős szervezetet vagy személyt (a továbbiakban: ellenőr/ellenőrök) a területén a kedvezményezetteket érintő hitelesítések elvégzésére.
Az első albekezdésben említett ellenőrök azonosak lehetnek azokkal a szervekkel, amelyek a „Beruházás a növekedésbe és munkahelyteremtésbe” célkitűzéssel kapcsolatos operatív programok keretében ilyen hitelesítés végzéséért felelősek, vagy harmadik országok esetében az Unió külső szakpolitikai eszközei keretében végzett hasonló hitelesítésekért felelős szervekkel.
Az irányító hatóság meggyőződik arról, hogy a műveletben részt vevő valamennyi kedvezményezett költségeit ellenőrizte kijelölt ellenőr.
Minden tagállam gondoskodik arról, hogy a kedvezményezett költségei a dokumentumoknak az érintett kedvezményezett általi benyújtásától számított három hónapos időtartamon belül ellenőrizhetők legyenek.
Minden egyes tagállam vagy - az együttműködési programban való részvételre szóló felkérés elfogadása esetén - minden egyes harmadik ország felelős a területén végzett hitelesítésekért.
(5) Ha a társfinanszírozott termékek átadása vagy szolgáltatások nyújtása csak egy teljes művelet vonatkozásában hitelesíthető, a hitelesítést azon tagállam irányító hatósága vagy ellenőre végzi el, amelyikben a vezető kedvezményezett található.
24. cikk
Az igazoló hatóság feladatai
Az együttműködési program igazoló hatósága látja el a(z) 1303/2013/EU rendelet 126. cikkében meghatározott feladatokat.
25. cikk
Az ellenőrzési hatóság feladatai
(1) Az együttműködési programban részt vevő tagállamok és harmadik országok felhatalmazhaták az ellenőrzési hatóságot, hogy az az együttműködési program teljes területén közvetlenül ellássa a(z) 1303/2013/EU rendelet 127. cikkében meghatározott feladatokat. Az együttműködési programban részt vevő tagállamok és harmadik országok ekkor meghatározzák, hogy az ellenőrzési hatóságot mikor kell kísérnie egy tagállam vagy harmadik ország auditorának.
(2) Ha az ellenőrzési hatóság nem rendelkezik az (1) bekezdésben említett felhatalmazással, akkor az együttműködési programban részt vevő egyes tagállamok vagy harmadik országok képviselőiből álló auditor csoport segíti, amely elvégzi a(z) 1303/2013/EU rendelet 127. cikkében meghatározott feladatokat. Minden egyes tagállam vagy - az együttműködési programban való részvételre szóló felkérés elfogadása esetén - minden egyes harmadik ország felelős a területén végzett ellenőrzésekért.
Az együttműködési programban részt vevő tagállamok vagy harmadik országok minden egyes képviselője köteles benyújtani a területén felmerült költségekkel kapcsolatosan az ellenőrzési hatóság által az értékelés elvégzéséhez megkövetelt ténybeli elemeket.
Az auditor csoportot az együttműködési program jóváhagyásáról hozott határozatot követő három hónapon belül létrehozzák. Az auditor csoport összeállítja saját ügyrendjét, az elnöki tisztet pedig az együttműködési program ellenőrzési hatósága tölti be.
(3) Az auditorok funkcionálisan függetlenül működnek az ellenőröktől, akik a 23. cikk szerinti hitelesítéseket végzik.
VII. FEJEZET
Harmadik országok részvétele transznacionális és interregionális együttműködési programokban
26. cikk
Végrehajtási feltételek harmadik országok részvétele tekintetében
A pénzügyi irányításra, valamint harmadik országok - transznacionális és interregionális együttműködési programokban az IPA II vagy az ENI keretében biztosított források révén történő - részvételének programozására, monitoringjára, értékelésére és ellenőrzésére irányadó, az adott program esetében alkalmazandó végrehajtási feltételeket a releváns együttműködési programban és - amennyiben szükséges - a Bizottság, az érintett harmadik országok kormányai és a releváns együttműködési program irányító hatóságát adó tagállam kormánya közötti finanszírozási megállapodásban határozzák meg. A program végrehajtási feltételei összhangban állnak az uniós kohéziós politika szabályaival.
VIII. FEJEZET
Pénzügyi irányítás
27. cikk
Költségvetési kötelezettségvállalások, kifizetések és visszafizetések
(1) Az együttműködési programok ERFA-támogatása egyetlen számlára kerül kifizetésre, nemzeti alszámlák nélkül.
(2) Az irányító hatóság gondoskodik róla, hogy a vezető vagy az egyetlen kedvezményezett minden, szabálytalanság következtében kifizetett összeget visszatérítsen. A kedvezményezettek a vezető kedvezményezettnek fizetnek vissza minden jogosulatlanul kifizetett összeget.
(3) Amennyiben a vezető kedvezményezettnek nem sikerül biztosítania a többi kedvezményezett részéről a visszafizetést, illetve az irányító hatóságnak nem sikerül biztosítania a vezető vagy egyetlen kedvezményezett részéről a visszafizetést, az a tagállam vagy harmadik ország köteles visszafizetni az irányító hatóságnak a kedvezményezett számára jogosulatlanul kifizetett összegeket, amelynek területén az adott kedvezményezett található, illetve ETT esetében az a tagállam vagy harmadik ország, amelyben a vezető vagy egyetlen kedvezményezettet bejegyezték. Az irányító hatóság felelős az érintett összegeknek az Unió általános költségvetésébe történő visszafizetéséről az együttműködési programban meghatározott, a részt vevő tagállamok közötti felelősségmegosztásnak megfelelően.
28. cikk
Az euró használata
A(z) 1303/2013/EU rendelet 133. cikkétől eltérve, az eurótól eltérő pénznemben felmerülő költségeket a kedvezményezettek átváltják euróra a Bizottság azon hónapban érvényes átváltási árfolyamán, amelyikben az adott költség:
a)
felmerült,
b)
azt hitelesítés céljából az irányító hatóságnak vagy az ellenőrnek benyújtották az e rendelet 23. cikkével összhangban, vagy
c)
azt a vezető kedvezményezettnek jelentették.
A választott módszert meg kell határozni az együttműködési programban, és az minden kedvezményezett tekintetében alkalmazandó.
Az átváltást azon tagállam vagy harmadik ország irányító hatósága vagy ellenőre ellenőrzi, amelyben a kedvezményezett található.
IX. FEJEZET
Záró rendelkezések
29. cikk
Felhatalmazás gyakorlása
(1) A Bizottság az e cikkben meghatározott feltételek mellett felhatalmazást kap felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadására.
(2) A Bizottság a 16. cikk (4) bekezdésében és a 18. cikk (1) bekezdésében említett, felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadására vonatkozó felhatalmazása 2013. december 21-től2020. december 31-ig szól az e rendelet hatálybalépésétől kezdődő hatállyal.
(3) Az Európai Parlament vagy a Tanács bármikor visszavonhatja a 16. cikk (4) bekezdésében és a 18. cikk (1) bekezdésében említett felhatalmazást. A visszavonásról szóló határozat megszünteti az abban megjelölt felhatalmazást. A határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában történő kihirdetését követő napon, vagy a benne megjelölt későbbi napon lép hatályba. A határozat nem érinti a már hatályban lévő, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok érvényességét.
(4) A Bizottság a felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadását követően haladéktalanul és egyidejűleg értesíti az Európai Parlamentet és a Tanácsot e jogi aktus elfogadásáról.
(5) A 16. cikk (4) bekezdése és a 18. cikk (1) bekezdése értelmében elfogadott felhatalmazáson alapuló jogi aktus csak akkor lép hatályba, ha az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a jogi aktusról való értesítését követő két hónapon belül sem az Európai Parlament, sem a Tanács nem emelt ellene kifogást, illetve ha az említett időtartam lejártát megelőzően mind az Európai Parlament, mind a Tanács arról tájékoztatta a Bizottságot, hogy nem fog kifogást emelni. Az Európai Parlament vagy a Tanács kezdeményezésére ez az időtartam két hónappal meghosszabbítható.
30. cikk
Átmeneti rendelkezés
(1) Ez a rendelet nem érinti a Bizottság által az 1080/2006/EK rendelet alapján vagy bármely más, olyan jogszabály alapján jóváhagyott támogatás folytatását vagy módosítását - beleértve a teljes vagy részleges megszüntetését is -, amely az adott támogatásra 2013. december 31-én alkalmazandó. Az említett rendelet vagy az egyéb ilyen alkalmazandó jogszabály következésképpen 2013. december 31-ét követően is tovább alkalmazandó az érintett támogatásra vagy az érintett műveletekre azok lezárásáig. E bekezdés alkalmazásában a támogatás operatív programokra és nagyprojektekre terjed ki.
(2) Az 1080/2006/EK rendelet alapján 2014. január 1. előtt benyújtott vagy jóváhagyott támogatási kérelmek érvényben maradnak.
31. cikk
Felülvizsgálat
Az EUMSZ 178. cikke értelmében az Európai Parlament és a Tanács e rendeletet 2020. december 31-ig felülvizsgálja.
32. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.
A rendelet 4., 27. és 28. cikkét 2014. január 1-jétől kell alkalmazni.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2013. december 17-én.