EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 608/2013
af 12. juni 2013
om toldmyndighedernes håndhævelse af intellektuelle ejendomsrettigheder og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1383/2003
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 207,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
efter den almindelige lovgivningsprocedure (1), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Rådet anmodede i sin resolution af 25. september 2008 om en global europæisk plan for bekæmpelse af varemærkeforfalskning og piratkopiering om, at Rådets forordning (EF) nr. 1383/2003 af 22. juli 2003 om toldmyndighedernes indgriben over for varer, der mistænkes for at krænke visse intellektuelle ejendomsrettigheder, og om de foranstaltninger, som skal træffes over for varer, der krænker sådanne rettigheder (2), bliver revideret.
(2)
Markedsføringen af varer, som krænker intellektuelle ejendomsrettigheder, skader i høj grad rettighedshavere, brugere og producentsammenslutninger samt lovlydige fabrikanter og handlende. Sådan markedsføring kan også vildlede forbrugerne og kan i nogle tilfælde være til fare for deres sundhed og sikkerhed. Sådanne varer bør i videst muligt omfang holdes ude af Unionens marked, og der bør træffes foranstaltninger til at imødegå sådan ulovlig markedsføring uden at hæmme den lovlige handel.
(3)
Ved revisionen af forordning (EF) nr. 1383/2003 viste det sig i lyset af den økonomiske, handelsmæssige og retlige udvikling, at visse forbedringer af lovgivningsrammen er nødvendige for at styrke toldmyndighedernes håndhævelse af intellektuelle ejendomsrettigheder og for at skabe passende retssikkerhed.
(4)
Toldmyndighederne bør have beføjelser til at håndhæve intellektuelle ejendomsrettigheder vedrørende varer, som i overensstemmelse med EU-toldforskrifterne kan underkastes toldtilsyn eller toldkontrol, og til at gennemføre passende kontrol af sådanne varer med henblik på at forhindre transaktioner, der er i strid med lovgivningen om intellektuelle ejendomsrettigheder. Håndhævelse af intellektuelle ejendomsrettigheder ved grænsen, hvor varerne er eller skulle have været under toldtilsyn eller toldkontrol, er en effektiv måde at yde hurtig og effektiv retlig beskyttelse til rettighedshaveren såvel som brugerne og producentsammenslutningerne. Hvis frigivelsen af varer suspenderes, eller varer tilbageholdes af toldmyndighederne ved grænsen, bør der kun kræves én retlig procedure, hvorimod der bør kræves flere særskilte procedurer for samme håndhævelse for varer, som bliver fundet på markedet, og som er blevet splittet op og leveret til detailhandlere. Der bør gøres undtagelse for varer, der er overgået til fri omsætning under ordningen for anvendelse til særlige formål, da sådanne varer forbliver under toldtilsyn, selv om de er overgået til fri omsætning. Denne forordning bør ikke finde anvendelse på varer, der medbringes af passagerer i deres personlige bagage, forudsat at disse varer er til deres egen personlige brug, og der ikke er tegn på, at der er tale om erhvervsmæssig handel.
(5)
Forordning (EF) nr. 1383/2003 dækker ikke visse intellektuelle ejendomsrettigheder, og visse krænkelser er udelukket fra dens anvendelsesområde. For at styrke håndhævelsen af intellektuelle ejendomsrettigheder bør indgriben fra toldmyndighedernes side udvides til at omfatte andre typer af krænkelser, som ikke er dækket af forordning (EF) nr. 1383/2003. Denne forordning bør derfor ud over de rettigheder, der allerede er dækket af forordning (EF) nr. 1383/2003, også omfatte handelsnavne, i det omfang de er beskyttet som eksklusive ejendomsrettigheder ifølge national ret, halvlederprodukters topografier og brugsmodeller og anordninger, som primært er designet, produceret eller tilpasset med henblik på at muliggøre eller lette omgåelsen af teknologiske foranstaltninger.
(6)
Krænkelser som følge af såkaldt ulovlig parallelhandel og overskridelser (»overruns«) er udelukket fra anvendelsesområdet for forordning (EF) nr. 1383/2003. Varer, der er udsat for ulovlig parallelhandel, dvs. varer, der er blevet fremstillet med rettighedshaverens samtykke, men er markedsført for første gang i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde uden dennes samtykke, og overruns, dvs. varer, der er blevet fremstillet af en person, der er behørigt bemyndiget af rettighedshaveren til at fremstille en vis mængde varer, men som er fremstillet i større mængder end aftalt mellem den pågældende person og rettighedshaveren, fremstilles som ægte varer, hvorfor det ikke er hensigtsmæssigt, at toldmyndighederne fokuserer deres indsats på disse varer. Ulovlig parallelhandel og overruns bør derfor også være udelukket fra denne forordnings anvendelsesområde.
(7)
Medlemsstaterne bør i samarbejde med Kommissionen sikre passende uddannelse af toldembedsmændene for at sikre korrekt gennemførelse af denne forordning.
(8)
Når denne forordning er fuldstændig gennemført, vil den bidrage yderligere til et indre marked, der sikrer rettighedshaverne en mere effektiv beskyttelse, fremmer kreativitet og innovation og giver forbrugerne pålidelige kvalitetsprodukter, hvilket igen bør styrke de grænseoverskridende transaktioner mellem forbrugere, virksomheder og handlende.
(9)
Medlemsstaterne har stadig mere begrænsede ressourcer til rådighed på toldområdet. Derfor bør fremme af risikostyringsteknologier og -strategier med henblik på at maksimere udnyttelsen af de ressourcer, som toldmyndighederne har til rådighed, støttes.
(10)
Denne forordning indeholder udelukkende procedureregler for toldmyndighederne. Den fastsætter således ikke kriterier for at fastslå, om der foreligger en krænkelse af en intellektuel ejendomsrettighed.
(11)
Ifølge »WTO-erklæringen om TRIPS-aftalen og folkesundhed«, der blev vedtaget på WTO-ministerkonferencen i Doha den 14. november 2001, kan og bør aftalen om handelsrelaterede intellektuelle ejendomsrettigheder (TRIPS-aftalen) fortolkes og implementeres på en måde, som støtter WTO-medlemmernes ret til at beskytte folkesundheden og især til at fremme adgangen til lægemidler for alle. I overensstemmelse med Unionens internationale forpligtelser og dens politik med hensyn til udviklingssamarbejde, når der er tale om lægemidler, hvor passagen gennem Unionens toldområde med eller uden omladning, oplagring, deling af ladningen eller skift af transportmiddel kun er en del af en fuld rejse, som begynder og afsluttes uden for Unionens område, bør toldmyndighederne derfor, når de vurderer, om der er risiko for krænkelse af intellektuelle ejendomsrettigheder, tage hensyn til, om der er en væsentlig sandsynlighed for, at sådanne lægemidler omdirigeres til markedet i Unionen.
(12)
Denne forordning bør ikke berøre bestemmelserne om retternes kompetence, især bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1215/2012 af 12. december 2012 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område (3).
(13)
Personer, brugere, organisationer eller producentsammenslutninger, som er i stand til at indlede retlige procedurer i deres eget navn i forbindelse med en mulig krænkelse af en intellektuel ejendomsrettighed, bør have ret til at indgive en anmodning.
(14)
For at sikre, at intellektuelle ejendomsrettigheder bliver håndhævet i hele Unionen, er det hensigtsmæssigt at give personer eller enheder, der ønsker håndhævelse af rettigheder på EU-plan, tilladelse til at indgive en anmodning til toldmyndighederne i en enkelt medlemsstat. Sådanne ansøgere bør kunne anmode om, at disse myndigheder træffer afgørelse om, at indgriben foretages for at håndhæve de intellektuelle ejendomsrettigheder i deres egen medlemsstat og i enhver anden medlemsstat.
(15)
For at sikre en hurtig håndhævelse af intellektuelle ejendomsrettigheder bør det fastsættes, at toldmyndighederne, hvis de på grundlag af rimelige indikationer har mistanke om, at varer, som er under deres tilsyn, krænker intellektuelle ejendomsrettigheder, kan suspendere frigivelsen af varerne eller tilbageholde dem enten på eget initiativ eller efter anmodning, således at en person eller en enhed, der har ret til at indgive en anmodning, kan indlede en procedure for at få fastslået, om der er sket en krænkelse af en intellektuel ejendomsrettighed.
(16)
Ifølge forordning (EF) nr. 1383/2003 kan medlemsstaterne fastlægge en procedure, som tillader tilintetgørelse af visse varer, uden at der skal indledes en procedure for at fastslå, om der har fundet en krænkelse sted af en intellektuel ejendomsrettighed. Som det anerkendes i Europa-Parlamentets beslutning af 18. december 2008 om betydningen af varemærkeforfalskning for den internationale handel (4), har denne procedure vist sig at være meget effektiv i de medlemsstater, hvor den har været tilgængelig. Proceduren bør derfor gøres obligatorisk for alle krænkelser af intellektuelle ejendomsrettigheder, og den bør anvendes, når klarereren eller ihændehaveren af varerne har givet samtykke til tilintetgørelsen. Desuden bør proceduren sikre, at toldmyndighederne kan antage, at klarereren eller ihændehaveren af varerne har givet samtykke til tilintetgørelsen af varerne, hvis vedkommende ikke udtrykkeligt har modsat sig tilintetgørelsen inden for den fastsatte frist.
(17)
For at reducere den administrative byrde og omkostningerne mest muligt bør der indføres en specifik procedure for småforsendelser af varemærkeforfalskede og piratkopierede varer, hvorved disse varer kan tilintetgøres uden udtrykkeligt samtykke fra ansøgeren i hvert tilfælde. Der bør imidlertid stilles krav om en generel anmodning indgivet af ansøgeren i anmodningen for at anvende denne procedure. Desuden bør toldmyndighederne have mulighed for at kræve, at ansøgeren dækker omkostningerne i forbindelse med anvendelsen af denne procedure.
(18)
Med henblik på bedre retssikkerhed er det hensigtsmæssigt at ændre tidsfristerne for, hvor længe varers frigivelse kan suspenderes, eller varer kan tilbageholdes, når der er mistanke om krænkelse af en intellektuel ejendomsrettighed, og de omstændigheder, under hvilke toldmyndighederne skal videregive oplysninger om tilbageholdte varer til berørte personer og enheder, som fastsat i forordning (EF) nr. 1383/2003.
(19)
I betragtning af den midlertidige og præventive karakter af de foranstaltninger, som toldmyndighederne træffer i forbindelse med gennemførelsen af nærværende forordning, og de modstridende interesser hos de parter, der berøres af foranstaltningerne, bør nogle af aspekterne i procedurerne tilpasses for at sikre en smidig anvendelse af forordningen og samtidig en respekt for de berørte parters rettigheder. Med hensyn til de forskellige meddelelser, som er omhandlet i denne forordning, bør toldmyndighederne således underrette den relevante person på grundlag af dokumenterne vedrørende toldbehandlingen eller af den situation, som varerne befinder sig i. Eftersom proceduren for tilintetgørelse af varer indebærer, at både klarereren eller ihændehaveren af varerne og indehaveren af afgørelsen skal meddele deres eventuelle indsigelser mod tilintetgørelsen sideløbende, bør det endvidere sikres, at indehaveren af afgørelsen levnes mulighed for at reagere på en eventuel indsigelse mod tilintetgørelse fra klarererens eller ihændehaveren af varernes side. Det bør derfor sikres, at klarereren eller ihændehaveren af varerne underrettes om suspensionen af varernes frigivelse eller om deres tilbageholdelse inden eller samme dag som indehaveren af afgørelsen.
(20)
Toldmyndighederne og Kommissionen opfordres til at samarbejde med Det Europæiske Observationscenter for Krænkelser af Intellektuelle Ejendomsrettigheder inden for rammerne af deres respektive beføjelser.
(21)
Med henblik på at udrydde international handel med varer, der krænker intellektuelle ejendomsrettigheder, skal WTO-medlemmerne i henhold til TRIPS-aftalen fremme udvekslingen mellem toldmyndighederne af oplysninger om denne form for handel. Det bør følgelig være muligt for Kommissionen og medlemsstaternes toldmyndigheder at udveksle oplysninger om mistanker om krænkelser af intellektuelle ejendomsrettigheder med de relevante myndigheder i tredjelande, herunder om varer, som er i transit gennem Unionens område, og som har oprindelse i eller bestemmelsessted inden for disse tredjelande.
(22)
Af effektivitetshensyn bør bestemmelserne i Rådets forordning (EF) nr. 515/97 af 13. marts 1997 om gensidig bistand mellem medlemsstaternes administrative myndigheder og om samarbejde mellem disse og Kommissionen med henblik på at sikre den rette anvendelse af told- og landbrugsbestemmelserne (5) finde anvendelse.
(23)
Toldmyndighedernes ansvar bør være fastlagt i medlemsstaternes lovgivning, men toldmyndighedernes imødekommelse af en anmodning bør ikke give indehaveren af afgørelsen ret til erstatning i tilfælde af, at varer, der mistænkes for at krænke en intellektuel ejendomsrettighed, ikke bliver afsløret af toldmyndighederne og bliver frigivet, eller der ikke bliver gjort noget for at tilbageholde dem.
(24)
Eftersom toldmyndighederne griber ind efter anmodning, er det hensigtsmæssigt at fastsætte, at indehaveren af afgørelsen bør godtgøre alle de omkostninger, som opstår for toldmyndighederne, når de griber ind for at håndhæve vedkommendes intellektuelle ejendomsrettigheder. Det bør dog ikke forhindre indehaveren af afgørelsen i at søge erstatning fra rettighedskrænkeren eller andre personer, som måtte være ansvarlige i henhold til lovgivningen i den medlemsstat, hvor varerne blev fundet. Sådanne personer kan i givet fald også omfatte mellemmænd. Hvis der opstår omkostninger og skader for andre personer end toldmyndighederne som følge af indgriben fra toldmyndighederne, når varernes frigivelse suspenderes, eller varerne tilbageholdes på grundlag af en klage fra en tredjepart vedrørende intellektuel ejendomsret, bør dette reguleres ved den særlovgivning, der gælder i hvert enkelt tilfælde.
(25)
Med denne forordning indføres mulighed for, at toldmyndighederne kan tillade, at varer, der skal tilintetgøres, under toldtilsyn flyttes mellem forskellige steder inden for Unionens toldområde. Toldmyndighederne kan desuden beslutte at lade disse varer overgå til fri omsætning med henblik på yderligere genanvendelse eller bortskaffelse uden for handelen, herunder med henblik på oplysning, undervisning og uddannelse.
(26)
Toldmyndighedernes håndhævelse af intellektuelle ejendomsrettigheder indebærer udveksling af data om afgørelser vedrørende anmodninger. Denne behandling af data dækker også personoplysninger og bør foregå i overensstemmelse med EU-retten, jf. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger (6) og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 af 18. december 2000 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i fællesskabsinstitutionerne og -organerne og om fri udveksling af sådanne oplysninger (7).
(27)
Udvekslingen af oplysninger om afgørelser vedrørende anmodninger og toldmyndigheders indgriben bør foregå via en central elektronisk database. Den enhed, der kontrollerer og forvalter denne database, og de enheder, der har til opgave at sikre sikkerheden i forbindelse med behandlingen af de data, der findes i databasen, bør defineres. Indførelse af eventuel interoperabilitet eller udveksling bør først og fremmest overholde princippet om formålsbegrænsning, nemlig at data skal anvendes til det formål, som databasen er blevet oprettet til, og at der ikke bør tillades nogen anden udveksling eller sammenkobling til andet end dette formål.
(28)
For at sikre at definitionen af småforsendelser kan tilpasses, hvis den viser sig at være upraktisk, og under hensyntagen til behovet for at sikre, at proceduren virker effektivt, eller i givet fald for at undgå omgåelse af proceduren med hensyn til sammensætningen af forsendelser, bør beføjelsen til at vedtage retsakter delegeres til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 290 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, for så vidt angår ændring af ikkevæsentlige elementer i definitionen af småforsendelser, nemlig de i den pågældende definition fastsatte specifikke mængder. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau. Kommissionen bør i forbindelse med forberedelsen og udarbejdelsen af delegerede retsakter sørge for samtidig, rettidig og hensigtsmæssig fremsendelse af relevante dokumenter til Europa-Parlamentet og Rådet.
(29)
For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af bestemmelserne om fastlæggelse af enkelthederne i de praktiske ordninger for udveksling af oplysninger med tredjelande og bestemmelserne om blanketterne til anmodningen og til anmodning om forlængelse af den periode, inden for hvilken toldmyndighederne skal gribe ind, bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser, navnlig til at fastlægge enkelthederne i de praktiske ordninger og til at fastlægge standardblanketter. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 af 16. februar 2011 om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser (8). Selv om genstanden for de bestemmelser i denne forordning, som skal gennemføres, falder ind under anvendelsesområdet for den fælles handelspolitik på grund af gennemførelsesretsakternes art og indvirkning, bør rådgivningsproceduren anvendes i forbindelse med vedtagelsen af standardblanketterne, eftersom alle detaljer om, hvilke oplysninger blanketterne skal indeholde, følger direkte af nærværende forordnings ordlyd. Disse gennemførelsesretsakter fastlægger derfor kun blankettens format og struktur og har ingen yderligere konsekvenser for Unionens fælles handelspolitik.
(30)
Forordning (EF) nr. 1383/2003 bør ophæves.
(31)
Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse blev hørt i overensstemmelse med artikel 28, stk. 2, i forordning (EF) nr. 45/2001 og afgav udtalelse den 12. oktober 2011 (9) -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL I
GENSTAND, ANVENDELSESOMRÅDE OG DEFINITIONER
Artikel 1
Genstand og anvendelsesområde
1. I denne forordning fastsættes betingelserne og procedurerne for toldmyndighedernes indgriben, når varer, der mistænkes for at krænke en intellektuel ejendomsrettighed, er eller burde have været genstand for toldtilsyn eller toldkontrol inden for Unionens toldområde i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks (10), navnlig varer i følgende situationer:
a)
når de er angivet til overgang til fri omsætning, udførsel eller genudførsel
b)
når de føres ind i eller forlader Unionens toldområde
c)
når de er henført under en suspensionsprocedure eller anbragt i en frizone eller på et frilager.
2. For de varer, der er genstand for toldtilsyn eller toldkontrol, og med forbehold af artikel 17 og 18, gennemfører toldmyndighederne passende toldkontrol og træffer proportionale identifikationsforanstaltninger i henhold til artikel 13, stk. 1, og artikel 72 i forordning (EØF) nr. 2913/92 i overensstemmelse med kriterierne for risikoanalyse med henblik på at forhindre handlinger, der er i strid med den lovgivning om intellektuelle ejendomsrettigheder, der finder anvendelse på Unionens område, og med henblik på at samarbejde med tredjelande om håndhævelse af intellektuelle ejendomsrettigheder.
3. Denne forordning finder ikke anvendelse på varer, som er overgået til fri omsætning under ordningen for anvendelse til særlige formål.
4. Denne forordning finder ikke anvendelse på varer uden erhvervsmæssig karakter, som medbringes i rejsendes personlige bagage.
5. Denne forordning finder ikke anvendelse på varer, der er blevet fremstillet med rettighedshaverens samtykke, eller på varer, som er blevet fremstillet af en person, som er behørigt bemyndiget af rettighedshaveren til at fremstille en vis mængde varer, i større mængder end aftalt mellem vedkommende og rettighedshaveren.
6. Denne forordning berører ikke national lovgivning eller EU-lovgivning om intellektuel ejendomsret eller medlemsstaternes love om strafferetspleje.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
1)
»intellektuel ejendomsrettighed«
a)
et varemærke
b)
et design
c)
en ophavsret eller enhver beslægtet rettighed i henhold til national lovgivning eller EU-lovgivning
d)
en geografisk betegnelse
e)
et patent i henhold til den nationale lovgivning eller EU-lovgivningen
f)
et supplerende beskyttelsescertifikat for lægemidler i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 469/2009 af 6. maj 2009 om det supplerende beskyttelsescertifikat for lægemidler (11)
g)
et supplerende beskyttelsescertifikat for plantebeskyttelsesmidler i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1610/96 af 23. juli 1996 om indførelse af et supplerende beskyttelsescertifikat for plantebeskyttelsesmidler (12)
h)
en EF-sortsbeskyttelse i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 2100/94 af 27. juli 1994 om EF-sortsbeskyttelse (13)
i)
en sortsbeskyttelse i henhold til den nationale lovgivning
j)
et halvlederprodukts topografi i henhold til den nationale lovgivning eller EU-lovgivningen
k)
en brugsmodel, i det omfang den er beskyttet som en intellektuel ejendomsrettighed i henhold til den nationale lovgivning eller EU-lovgivningen
l)
et handelsnavn, i det omfang det er beskyttet som en intellektuel ejendomsrettighed i henhold til den nationale lovgivning eller EU-lovgivningen
2)
»marque«
a)
et EF-varemærke i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26. februar 2009 om EF-varemærker (14)
b)
et varemærke, som er registreret i en medlemsstat eller, for så vidt angår Belgien, Luxembourg eller Nederlandene, hos Benelux-kontoret for intellektuel ejendomsret
c)
et varemærke, som er genstand for en international registrering, og som har virkning i en medlemsstat eller i Unionen
3)
»design«:
a)
et EF-design i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 6/2002 af 12. december 2001 om EF-design (15)
b)
et design, som er registreret i en medlemsstat eller, for så vidt angår Belgien, Luxembourg eller Nederlandene, hos Benelux-kontoret for intellektuel ejendomsret
c)
et design, som er genstand for en international registrering, og som har virkning i en medlemsstat eller i Unionen
4)
»geografisk betegnelse«:
a)
en geografisk betegnelse eller en oprindelsesbetegnelse for landbrugsprodukter og fødevarer i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1151/2012 af 21. november 2012 om kvalitetsordninger for landbrugsprodukter og fødevarer (16)
b)
en oprindelsesbetegnelse eller en geografisk betegnelse for vin i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 af 22. oktober 2007 om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter og om særlige bestemmelser for visse landbrugsprodukter (fusionsmarkedsordningen) (17)
c)
en geografisk betegnelse for aromatiserede vinbaserede drikkevarer i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 1601/91 af 10. juni 1991 om almindelige regler for definition, betegnelse og præsentation af aromatiserede vine, aromatiserede vinbaserede drikkevarer og aromatiserede cocktails af vinprodukter (18)
d)
en geografisk betegnelse for spiritus i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 110/2008 af 15. januar 2008 om definition, betegnelse, præsentation og mærkning af samt beskyttelse af geografiske betegnelser for spiritus (19)
e)
en geografisk betegnelse for produkter, der ikke er omfattet af litra a)-d), i det omfang den er fastlagt som en eksklusiv intellektuel ejendomsrettighed i henhold til den nationale lovgivning eller EU-lovgivningen
f)
en geografisk betegnelse i henhold til aftaler mellem Unionen og tredjelande og som sådan anført i disse aftaler
5)
»varemærkeforfalskede varer«:
a)
varer, som er genstand for en handling, der krænker et varemærke i den medlemsstat, hvor de findes, og som uden tilladelse er forsynet med et mærke, der er identisk med, eller som ikke umiddelbart kan skelnes fra et gyldigt registreret varemærke for varer af samme type
b)
varer, som er genstand for en handling, der krænker en geografisk betegnelse i den medlemsstat, hvor de findes, og som er forsynet med eller beskrives ved et navn eller udtryk, der er beskyttet med hensyn til den pågældende geografiske betegnelse
c)
enhver emballage, etiket, selvklæbende mærke, brochure, betjeningsvejledning, garantidokument eller andet tilsvarende element, selv om det foreligger separat, som er genstand for en handling, der krænker et varemærke eller en geografisk betegnelse, som omfatter et tegn, navn eller udtryk, der er identisk med, eller som ikke umiddelbart kan skelnes fra et gyldigt registreret varemærke eller en beskyttet geografisk betegnelse, og som kan anvendes for den samme type varer som den, for hvilken varemærket eller den geografiske betegnelse er blevet registreret
6)
»piratkopierede varer«: varer, som er genstand for en handling, der krænker en ophavsret eller hermed beslægtet rettighed eller et design i den medlemsstat, hvor disse varer findes, og som er eller indeholder kopier, der er fremstillet uden samtykke fra indehaveren af en ophavsret eller hermed beslægtet rettighed eller et design eller fra en person, der er bemyndiget af den pågældende indehaver i fremstillingslandet
7)
»varer, der mistænkes for at krænke en intellektuel ejendomsrettighed«: varer, for hvilke der er rimelige indikationer på, at der i den medlemsstat, hvor disse varer findes, umiddelbart er tale om:
a)
varer, som er genstand for en handling, der krænker en intellektuel ejendomsrettighed i den pågældende medlemsstat
b)
anordninger, produkter eller komponenter, som primært er udviklet, produceret eller tilpasset med henblik på at muliggøre eller lette omgåelsen af teknologier, anordninger eller komponenter, der under deres normale funktion forhindrer eller begrænser handlinger i forbindelse med værker, som der ikke er givet tilladelse til af indehaveren af en ophavsret eller nogen hermed beslægtet rettighed, og som vedrører en handling, der krænker disse rettigheder i den pågældende medlemsstat
c)
enhver form eller skabelon, der er specielt udviklet eller tilpasset til fremstilling af varer, der krænker en intellektuel ejendomsrettighed, såfremt sådanne forme eller skabeloner vedrører en handling, der krænker en intellektuel ejendomsrettighed i den pågældende medlemsstat
8)
»rettighedshaver«: indehaveren af en intellektuel ejendomsrettighed
9)
»anmodning«: en anmodning til den kompetente toldafdeling om, at toldmyndighederne skal gribe ind for så vidt angår varer, der er mistænkt for at krænke en intellektuel ejendomsrettighed
10)
»national anmodning«: en anmodning til toldmyndighederne i en medlemsstat om at gribe ind i den pågældende medlemsstat
11)
»EU-anmodning«: en anmodning, der er indgivet i en medlemsstat, og hvor toldmyndighederne i den pågældende medlemsstat og i en eller flere andre medlemsstater anmodes om at gribe ind i deres respektive medlemsstater
12)
»ansøger«: den person eller enhed, i hvis navn en anmodning indgives
13)
»indehaveren af afgørelsen«: indehaveren af en afgørelse, der imødekommer en anmodning
14)
»ihændehaveren af varerne«: den person, som ejer de varer, der mistænkes for at krænke en intellektuel ejendomsrettighed, eller som har en tilsvarende ret til at disponere over sådanne varer, eller som har fysisk kontrol over dem
15)
»déclarant« klarereren som defineret i artikel 4, nr. 18), i forordning (EØF) nr. 2913/92
16)
»tilintetgørelse«: fysisk tilintetgørelse, genanvendelse eller bortskaffelse af varer uden for handelen på en sådan måde, at det undgås, at indehaveren af afgørelsen lider skade
17)
»Unionens toldområde«: Fællesskabets toldområde som defineret i artikel 3 i forordning (EØF) nr. 2913/92
18)
»frigivelse af varer«: frigivelsen af varer som defineret i artikel 4, nr. 20), i forordning (EØF) nr. 2913/92
19)
»småforsendelse«: en postforsendelse eller kurerforsendelse, der:
a)
indeholder tre eller færre genstande
eller
b)
har en bruttovægt på mindre end to kilogram.
I litra a) forstås ved »genstande« varer som klassificeret i henhold til den kombinerede nomenklatur i overensstemmelse med bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og Den Fælles Toldtarif (20), hvis uemballeret, eller en pakke af disse varer beregnet til detailsalg til den endelige forbruger.
I forbindelse med denne definition betragtes særskilte varer, der hører ind under den samme kombinerede nomenklaturkode, som forskellige genstande, og varer, der præsenteres som sæt, der er klassificeret under én kombineret nomenklaturkode, betragtes som én genstand.
20)
»letfordærvelig vare«: varer, som toldmyndighederne finder vil blive forringet af at blive opbevaret i op til 20 dage efter deres suspension af frigivelsen eller tilbageholdelse
21)
»eksklusiv licens«: en licens (generel eller begrænset), der bemyndiger licenshaveren til under udelukkelse af alle andre personer, inklusive licensgiveren, at anvende en intellektuel ejendomsrettighed på den måde, som tillades i licensen.
KAPITEL II
ANMODNINGER
AFDELING 1
Indgivelse af anmodninger
Artikel 3
Ret til at indgive en anmodning
De følgende personer og enheder har, i den udstrækning de har ret til at indlede en procedure for at fastslå, om en intellektuel ejendomsrettighed er blevet krænket, i den eller de medlemsstater, hvor toldmyndighederne anmodes om at gribe ind, ret til at indgive:
1)
en national anmodning eller en EU-anmodning:
a)
rettighedshavere
b)
organisationer til kollektiv forvaltning af intellektuelle ejendomsrettigheder som omhandlet i artikel 4, stk. 1, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/48/EF af 29. april 2004 om håndhævelsen af intellektuelle ejendomsrettigheder (21)
c)
faglige interesseorganisationer som omhandlet i artikel 4, stk. 1, litra d), i direktiv 2004/48/EF
d)
sammenslutninger i betydningen i artikel 3, nr. 2), og artikel 49, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1151/2012, producentorganisationer i betydningen i artikel 118e i forordning (EF) nr. 1234/2007 eller tilsvarende sammenslutninger af producenter, der er fastsat i EU-lovgivningen om geografiske betegnelser, og som repræsenterer producenter af varer med en geografisk betegnelse, eller repræsentanter for sådanne sammenslutninger, især forordning (EØF) nr. 1601/91 og (EF) nr. 110/2008, og operatører, der har ret til at benytte en geografisk betegnelse, samt tilsynsorganer eller myndigheder med ansvar for en sådan geografisk betegnelse
2)
en national anmodning:
a)
personer eller enheder, der har tilladelse til at benytte intellektuelle ejendomsrettigheder, og som har fået formel tilladelse af rettighedshaveren til at indlede en procedure for at fastslå, om en intellektuel ejendomsrettighed er blevet krænket
b)
producentsammenslutninger, der er omhandlet i medlemsstaternes lovgivning om geografiske betegnelser, og som repræsenterer producenter af produkter med en geografisk betegnelse, eller repræsentanter for sådanne sammenslutninger og operatører, der har ret til at benytte en geografisk betegnelse, samt tilsynsorganer eller myndigheder med ansvar for en sådan geografisk betegnelse
3)
en EU-anmodning: indehaverne af eksklusivlicenser, som dækker hele området af to eller flere medlemsstater, hvis disse licenshavere har fået formel tilladelse af rettighedshaveren i de pågældende medlemsstater til at indlede en procedure for at fastslå, om en intellektuel ejendomsrettighed er blevet krænket.
Artikel 4
Intellektuelle ejendomsrettigheder, som er omfattet af EU-anmodninger
Der kan kun indgives en EU-anmodning for så vidt angår intellektuelle ejendomsrettigheder, der på grundlag af EU-lovgivning har virkning i hele Unionen.
Artikel 5
Indgivelse af anmodninger
1. Hver medlemsstat udpeger den toldafdeling, som skal have kompetence til at modtage og behandle anmodninger (»den kompetente toldafdeling«). Medlemsstaten underretter Kommissionen herom, og Kommissionen offentliggør en liste over kompetente toldafdelinger, som er udpeget af medlemsstaterne.
2. Anmodninger skal indgives til den kompetente toldafdeling. Til anmodningen benyttes den blanket, der er omhandlet i artikel 6, og den skal indeholde de deri krævede oplysninger.
3. Indgives en anmodning efter toldmyndighedernes meddelelse om suspension af frigivelsen eller tilbageholdelse af varerne i henhold til artikel 18, stk. 3, skal denne anmodning opfylde følgende:
a)
den indgives til den kompetente toldafdeling senest fire arbejdsdage efter meddelelsen om suspension af frigivelsen eller tilbageholdelse af varerne
b)
det er en national anmodning
c)
den indeholder de i artikel 6, stk. 3, omhandlede oplysninger. Ansøgeren kan dog undlade at indføre de oplysninger, der er omhandlet i litra g), h) og i) i nævnte stykke.
4. Med undtagelse af de omstændigheder, der henvises til i artikel 3, nr. 3, kan der kun indgives én national anmodning og én EU-anmodning pr. medlemsstat for den samme intellektuelle ejendomsrettighed, der er beskyttet i den pågældende medlemsstat. Under de omstændigheder, der henvises til i artikel 3, nr. 3, er mere end én EU-anmodning tilladt.
5. Hvis en EU-anmodning imødekommes for en medlemsstat, som allerede er dækket af en anden EU-anmodning, som er imødekommet for den samme ansøger og for den samme intellektuelle ejendomsrettighed, griber toldmyndighederne i den pågældende medlemsstat ind på grundlag af den EU-anmodning, der først er imødekommet. De underretter den kompetente toldafdeling i den medlemsstat, hvor enhver efterfølgende EU-anmodning blev imødekommet, som ændrer eller tilbagekalder afgørelsen om at imødekomme den efterfølgende EU-anmodning.
6. Hvis der er edb-systemer til rådighed til modtagelse og behandling af anmodninger, skal anmodningerne såvel som bilagene indgives ved hjælp af elektroniske databehandlingsteknikker. Medlemsstaterne og Kommissionen skal udvikle, opretholde og anvende sådanne systemer i overensstemmelse med den flerårige strategiske plan, der er omhandlet i artikel 8, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 70/2008/EF af 15. januar 2008 om papirløse rammer for told og handel (22).
Artikel 6
Anmodningsblanket
1. Kommissionen fastlægger en anmodningsblanket ved hjælp af gennemførelsesretsakter. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter rådgivningsproceduren i artikel 34, stk. 2.
2. Anmodningsblanketten skal angive de oplysninger, der skal gives til den registrerede i henhold til forordning (EF) nr. 45/2001 og de nationale love til gennemførelse af direktiv 95/46/EF.
3. Kommissionen sikrer, at følgende oplysninger kræves af ansøgeren i anmodningsblanketten:
a)
oplysninger vedrørende ansøgeren
b)
ansøgerens status i henhold til artikel 3
c)
dokumentation, som over for den kompetente toldafdeling godtgør, at ansøgeren har ret til at indgive anmodningen
d)
hvis ansøgeren indgiver sin anmodning via en repræsentant, detaljer om den person, der repræsenterer vedkommende, og bevis for dennes beføjelser til at handle som repræsentant, i overensstemmelse med lovgivningen i den medlemsstat, hvor anmodningen indgives
e)
den eller de intellektuelle ejendomsrettigheder, som skal håndhæves
f)
i tilfælde af en EU-anmodning, de medlemsstater, hvor der anmodes om toldmyndighedernes indgriben
g)
specifikke, tekniske data om de autentiske varer, herunder mærkning som f.eks. stregkoder, og i givet fald billeder
h)
oplysninger, som er nødvendige, for at toldmyndighederne uden besvær kan identificere de pågældende varer
i)
oplysninger, der er relevante for toldmyndighedernes analyse og vurdering af risikoen for krænkelse af den eller de berørte intellektuelle ejendomsrettigheder, f.eks. oplysninger om de autoriserede distributører
j)
hvorvidt oplysninger, der er indsendt i overensstemmelse med nærværende stykkes litra g), h), eller i), skal markeres til begrænset brug i overensstemmelse med artikel 31, stk. 5
k)
oplysninger på en repræsentant, der er udpeget af ansøgeren til at være ansvarlig for retlige og tekniske anliggender
l)
et tilsagn fra ansøgeren om at underrette den kompetente toldafdeling om alle de situationer, der er fastsat i artikel 15
m)
et tilsagn fra ansøgeren om at fremsende og opdatere alle oplysninger, der er relevante for toldmyndighedernes analyse og vurdering af risikoen for krænkelse af den eller de berørte intellektuelle ejendomsrettigheder
n)
et tilsagn fra ansøgeren om at påtage sig ansvaret på de i artikel 28 fastlagte betingelser
o)
et tilsagn fra ansøgeren om at påtage sig de i artikel 29 omhandlede omkostninger på de i nævnte artikel fastlagte betingelser
p)
ansøgerens indforståelse med, at de af ham indleverede data kan blive behandlet af Kommissionen og af medlemsstaterne
q)
hvorvidt ansøgeren anmoder om anvendelse af den procedure, der er omhandlet i artikel 26, og, hvis toldmyndighederne kræver det, indvilliger i at afholde omkostningerne til tilintetgørelsen af varerne i henhold til denne procedure.
AFDELING 2
Afgørelser vedrørende anmodninger
Artikel 7
Behandling af ufuldstændige anmodninger
1. Hvis den kompetente toldafdeling ved modtagelsen af en anmodning ikke mener, at anmodningen indeholder alle de i artikel 6, stk. 3, omhandlede oplysninger, anmoder den kompetente toldafdeling ansøgeren om at indsende de manglende oplysninger senest ti arbejdsdage efter fremsættelse af begæringen.
I så fald suspenderes den i artikel 9, stk. 1, omhandlede tidsfrist, indtil de relevante oplysninger er modtaget.
2. Hvis ansøgeren ikke leverer de manglende oplysninger inden for den i stk. 1, første afsnit, omhandlede frist, giver den kompetente toldafdeling afslag på anmodningen.
Artikel 8
Gebyrer
Der kræves ikke noget gebyr af ansøgeren til dækning af de administrationsomkostninger, som behandlingen af anmodningen giver anledning til.
Artikel 9
Underretning om afgørelser vedrørende imødekommelse eller afslag på anmodninger
1. Den kompetente toldafdeling underretter ansøgeren om sin afgørelse om at imødekomme eller give afslag på anmodningen senest 30 arbejdsdage efter modtagelsen af anmodningen. I tilfælde af afslag skal den kompetente toldafdeling begrunde afslaget og fremsende oplysninger om klageproceduren.
2. Hvis ansøgeren er blevet underrettet om suspensionen af frigivelsen eller tilbageholdelsen af varerne af toldmyndighederne før indgivelsen af en anmodning, underretter den kompetente toldafdeling ansøgeren om sin afgørelse om at imødekomme eller give afslag på anmodningen senest to arbejdsdage efter modtagelsen af anmodningen.
Artikel 10
Afgørelser vedrørende anmodninger
1. En afgørelse om imødekommelse af en national anmodning og enhver afgørelse, der tilbagekalder eller ændrer denne, får virkning i den medlemsstat, hvor den nationale anmodning er indgivet, dagen efter, at afgørelsen er truffet.
En afgørelse om forlængelse af den periode, inden for hvilken toldmyndighederne skal gribe ind, får virkning i den medlemsstat, hvor den nationale anmodning er indgivet, dagen efter udløbet af den periode, der skal forlænges.
2. En afgørelse om imødekommelse af en EU-anmodning og enhver afgørelse, der tilbagekalder eller ændrer denne, får virkning som følger:
a)
i den medlemsstat, hvor anmodningen er indgivet, dagen efter, at afgørelsen er truffet
b)
i alle andre medlemsstater, hvor der anmodes om indgriben fra toldmyndighedernes side, dagen efter den dato, hvor toldmyndighederne bliver underrettet i henhold til artikel 14, stk. 2, forudsat at indehaveren af afgørelsen har opfyldt sine forpligtelser i henhold til artikel 29, stk. 3, for så vidt angår oversættelsesomkostningerne.
En afgørelse om forlængelse af den periode, inden for hvilken toldmyndighederne skal gribe ind, får virkning i den medlemsstat, hvor EU-anmodningen er indgivet, og i alle andre medlemsstater, hvor der anmodes om toldmyndighedernes indgriben, dagen efter udløbet af den periode, der skal forlænges.
Artikel 11
Periode, inden for hvilken toldmyndighederne skal gribe ind
1. Imødekommes anmodningen, fastsætter den kompetente toldafdeling den periode, inden for hvilken toldmyndighederne skal gribe ind.
Perioden starter den dag, hvor afgørelsen om imødekommelse af anmodningen får virkning i henhold til artikel 10, og må ikke overstige et år fra dagen efter datoen for, at afgørelsen er truffet.
2. Hvis en anmodning, som er indgivet efter toldmyndighedernes meddelelse om suspension af frigivelsen eller tilbageholdelse af varerne i henhold til artikel 18, stk. 3, ikke indeholder oplysningerne i artikel 6, stk. 3, litra g), h) eller i), imødekommes den kun for suspensionen af frigivelsen eller tilbageholdelsen af disse varer, medmindre disse oplysninger stilles til rådighed inden ti arbejdsdage efter meddelelsen om suspension af frigivelsen eller tilbageholdelsen af varerne.
3. Hvis en intellektuel ejendomsrettighed ophører med at have virkning, eller hvis ansøgeren af andre grunde ophører med at have ret til at indgive en anmodning, griber toldmyndighederne ikke ind. Afgørelsen om imødekommelse af anmodningen bliver tilbagekaldt eller ændret tilsvarende af den kompetente toldafdeling, som traf afgørelsen.
Artikel 12
Forlængelse af den periode, inden for hvilken toldmyndighederne skal gribe ind
1. Ved udløbet af den periode, inden for hvilken toldmyndighederne skal gribe ind, kan den kompetente toldafdeling, som traf den oprindelige afgørelse, efter ansøgning fra indehaveren af afgørelsen forlænge perioden, forudsat at denne person har indfriet al gæld til toldmyndighederne i henhold til denne forordning.
2. Hvis ansøgningen om forlængelse af den periode, inden for hvilken toldmyndighederne skal gribe ind, modtages af den kompetente toldafdeling mindre end 30 arbejdsdage inden udløbet af den periode, der skal forlænges, kan den give afslag på den pågældende ansøgning.
3. Den kompetente toldafdeling underretter indehaveren af afgørelsen om sin afgørelse om forlængelse senest 30 arbejdsdage efter modtagelsen af den i stk. 1 omhandlede ansøgning. Den kompetente toldafdeling fastsætter perioden, inden for hvilken toldmyndighederne skal gribe ind.
4. Den forlængede periode, inden for hvilken toldmyndighederne skal gribe ind, løber fra dagen efter udløbet af den foregående periode og må ikke overstige ét år.
5. Hvis en intellektuel ejendomsrettighed ophører med at have virkning, eller hvis ansøgeren af andre grunde ophører med at have ret til at indgive en anmodning, griber toldmyndighederne ikke ind. Afgørelsen om imødekommelse af forlængelsen bliver tilbagekaldt eller ændret tilsvarende af den kompetente toldafdeling, som traf afgørelsen.
6. Der kræves ikke noget gebyr af indehaveren af afgørelsen til dækning af de administrationsomkostninger, som behandlingen af ansøgningen om forlængelse giver anledning til.
7. Kommissionen fastlægger en blanket til ansøgning om forlængelse ved hjælp af gennemførelsesretsakter. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter rådgivningsproceduren i artikel 34, stk. 2.
Artikel 13
Ændring af afgørelsen med hensyn til intellektuelle ejendomsrettigheder
Den kompetente toldafdeling, som vedtog afgørelsen om imødekommelse af anmodningen, kan efter anmodning fra indehaveren af denne afgørelse ændre listen over intellektuelle ejendomsrettigheder i denne afgørelse.
Når en ny intellektuel ejendomsrettighed tilføjes, skal anmodningen indeholde de oplysninger, der er omhandlet i artikel 6, stk. 3, litra c), e), g), h) og i).
I tilfælde af en afgørelse om imødekommelse af en EU-anmodning er enhver ændring, som består i tilføjelse af intellektuelle ejendomsrettigheder, begrænset til at omfatte de intellektuelle ejendomsrettigheder, der er omhandlet i artikel 4.
Artikel 14
Den kompetente toldafdelings underretningsforpligtelser
1. Den kompetente toldafdeling, som en national anmodning er indgivet til, fremsender følgende afgørelser til toldstederne i dens medlemsstat straks efter vedtagelsen heraf:
a)
afgørelser om imødekommelse af anmodningen
b)
afgørelser om tilbagekaldelse af afgørelser om imødekommelse af anmodningen
c)
afgørelser om ændring af afgørelser om imødekommelse af anmodningen
d)
afgørelser om forlængelse af den periode, inden for hvilken toldmyndighederne skal gribe ind.
2. Den kompetente toldafdeling, som en EU-anmodning er indgivet til, fremsender følgende afgørelser til den kompetente toldafdeling i den eller de medlemsstater, som er angivet i EU-anmodningen, straks efter vedtagelsen heraf:
a)
afgørelser om imødekommelse af anmodningen
b)
afgørelser om tilbagekaldelse af afgørelser om imødekommelse af anmodningen
c)
afgørelser om ændring af afgørelser om imødekommelse af anmodningen
d)
afgørelser om forlængelse af den periode, inden for hvilken toldmyndighederne skal gribe ind.
Den kompetente toldafdeling i den eller de medlemsstater, der er angivet i EU-anmodningen, fremsender straks efter modtagelsen disse afgørelser til deres toldsteder.
3. Den kompetente toldafdeling i den eller de medlemsstater, der er angivet i EU-anmodningen, kan anmode den kompetente toldafdeling, som traf afgørelsen om imødekommelse af anmodningen, om at give dem yderligere oplysninger, som anses for nødvendige for at gennemføre den afgørelse.
4. Den kompetente toldafdeling fremsender sin afgørelse om suspension af toldmyndighedernes indgriben i henhold til artikel 16, stk. 1, litra b), og artikel 16, stk. 2, til toldstederne i dens medlemsstat straks efter, at afgørelsen er truffet.
Artikel 15
Underretningsforpligtelser for indehaveren af afgørelsen
Indehaveren af afgørelsen underretter straks den kompetente toldafdeling, som imødekom anmodningen, om følgende:
a)
en intellektuel ejendomsrettighed, som er omfattet af anmodningen, ophører med at have virkning
b)
indehaveren af afgørelsen ophører af andre grunde med at have ret til at indgive anmodningen
c)
ændringer af de i artikel 6, stk. 3, omhandlede oplysninger.
Artikel 16
Manglende opfyldelse af forpligtelser for indehaveren af afgørelsen
1. Hvis indehaveren af afgørelsen benytter de oplysninger, som toldmyndighederne har givet, til andre formål end dem, der er angivet i artikel 21, kan den kompetente toldafdeling i den medlemsstat, hvor oplysningerne blev givet eller misbrugt:
a)
tilbagekalde enhver afgørelse, den har truffet om imødekommelse af en national anmodning, over for den pågældende indehaver af afgørelsen, og nægte at forlænge den periode, inden for hvilken toldmyndighederne skal gribe ind
b)
på sit område i den periode, hvor toldmyndighederne skal gribe ind, suspendere afgørelser om imødekommelse af en EU-anmodning over for den pågældende indehaver af afgørelsen.
2. Den kompetente toldafdeling kan beslutte at suspendere toldmyndighedernes indgriben indtil udløbet af den periode, inden for hvilken disse toldmyndigheder skal gribe ind, hvis indehaveren af afgørelsen:
a)
ikke opfylder underretningsforpligtelserne fastsat i artikel 15
b)
ikke opfylder de i artikel 19, stk. 3, fastsatte forpligtelser vedrørende tilbagelevering af prøver
c)
ikke opfylder de i artikel 29, stk. 1 og 3, fastsatte forpligtelser vedrørende omkostninger og oversættelse
d)
uden gyldig grund ikke indleder en procedure som fastsat i artikel 23, stk. 3, eller artikel 26, stk. 9.
I tilfælde af en EU-anmodning får afgørelsen om suspension af indgriben fra toldmyndighedernes side kun virkning i den medlemsstat, hvor en sådan afgørelse er truffet.
KAPITEL III
INDGRIBEN FRA TOLDMYNDIGHEDERNES SIDE
AFDELING 1
Suspension af frigivelsen eller tilbageholdelse af varer, der mistænkes for at krænke en intellektuel ejendomsrettighed
Artikel 17
Suspension af frigivelsen eller tilbageholdelse af varer efter imødekommelse af en anmodning
1. Identificerer toldmyndighederne varer, der mistænkes for at krænke en intellektuel ejendomsrettighed, der er omfattet af en afgørelse om imødekommelse af en anmodning, suspenderer de frigivelsen af varerne eller tilbageholder dem.
2. Inden toldmyndighederne suspenderer frigivelsen af varerne eller tilbageholder dem, kan de anmode indehaveren af afgørelsen om at give dem alle relevante oplysninger om varerne. Toldmyndighederne kan også give indehaveren af afgørelsen oplysninger om den faktiske eller anslåede mængde varer, deres faktiske eller anslåede art og billeder heraf, hvor det er relevant.
3. Toldmyndighederne underretter klarereren eller ihændehaveren af varerne om suspensionen af varernes frigivelse eller tilbageholdelsen af varerne inden for én arbejdsdag fra den pågældende suspension eller tilbageholdelse.
Hvis toldmyndighederne vælger at underrette ihændehaveren af varerne, og to eller flere personer anses for at være ihændehaveren af varerne, er toldmyndighederne ikke forpligtet til at underrette mere end én af disse personer.
Toldmyndighederne underretter indehaveren af afgørelsen om suspensionen af varernes frigivelse eller tilbageholdelsen af varerne samme dag som eller straks efter, at klarereren eller ihændehaveren af varerne underrettes.
Underretningerne skal indeholde oplysninger om proceduren fastsat i artikel 23.
4. Toldmyndighederne underretter indehaveren af afgørelsen og klarereren eller ihændehaveren af varerne om den faktiske eller anslåede mængde og den faktiske eller anslåede art af de varer, herunder foreliggende billeder heraf, hvor det er relevant, hvis frigivelse er blevet suspenderet, eller som er blevet tilbageholdt. Toldmyndighederne underretter endvidere på anmodning indehaveren af afgørelsen, når det er til rådighed for dem, om navne og adresser på modtageren, afsenderen og klarereren eller ihændehaveren af varerne, om toldproceduren og om oprindelsen af, herkomst for og bestemmelsesstedet for de varer, hvis frigivelse er blevet suspenderet, eller som er blevet tilbageholdt.
Artikel 18
Suspension af frigivelsen eller tilbageholdelse af varer inden imødekommelse af en anmodning
1. Hvis toldmyndighederne identificerer varer, der mistænkes for at krænke en intellektuel ejendomsrettighed, og som ikke er omfattet af en afgørelse om imødekommelse af en anmodning, kan de, undtagen for så vidt angår letfordærvelige varer, suspendere frigivelsen af disse varer eller tilbageholde dem.
2. Inden toldmyndighederne suspenderer frigivelsen af de varer, der mistænkes for at krænke en intellektuel ejendomsrettighed, eller tilbageholder dem, kan de uden at videregive andre oplysninger end oplysninger om den faktiske eller anslåede mængde varer, deres faktiske eller anslåede art og billeder heraf, hvor det er relevant, anmode enhver person eller enhed, der eventuelt har ret til at indgive en anmodning vedrørende en påstået krænkelse af de intellektuelle ejendomsrettigheder, om at give dem alle relevante oplysninger.
3. Toldmyndighederne underretter klarereren eller ihændehaveren af varerne om suspensionen af varernes frigivelse eller deres tilbageholdelse inden for én arbejdsdag fra den pågældende suspension eller tilbageholdelse.
Hvis toldmyndighederne vælger at underrette ihændehaveren af varerne, og to eller flere personer anses for at være ihændehaveren af varerne, er toldmyndighederne ikke forpligtet til at underrette mere end én af disse personer.
Toldmyndighederne underretter personer eller enheder, der har ret til at indgive en anmodning vedrørende den påståede krænkelse af de intellektuelle ejendomsrettigheder, om suspensionen af frigivelsen eller tilbageholdelsen af varerne samme dag som eller straks efter, at klarereren eller ihændehaveren af varerne underrettes.
Toldmyndighederne kan konsultere de kompetente offentlige myndigheder med henblik på at identificere de personer og enheder, der har ret til at indgive en anmodning.
Underretningerne skal indeholde oplysninger om proceduren fastsat i artikel 23.
4. Toldmyndighederne tillader frigivelse af varerne eller ophører med at tilbageholde dem straks efter gennemførelsen af alle toldformaliteter i følgende tilfælde:
a)
hvis de ikke inden for én arbejdsdag efter suspensionen af frigivelsen eller tilbageholdelsen af varerne har identificeret nogen person eller enhed, der har ret til at indgive en anmodning vedrørende den påståede krænkelse af intellektuelle ejendomsrettigheder
b)
hvis de ikke har modtaget en anmodning i henhold til artikel 5, stk. 3, eller hvis de har givet afslag på en sådan anmodning.
5. Hvis en anmodning er blevet imødekommet, underretter toldmyndighederne på anmodning indehaveren af afgørelsen, og når det er til rådighed for dem, om navne og adresser på modtageren, afsenderen og klarereren eller ihændehaveren af varerne, om toldproceduren og om oprindelsen af, herkomst for og bestemmelsesstedet for de varer, hvis frigivelse er blevet suspenderet, eller som er blevet tilbageholdt.
Artikel 19
Besigtigelse og stikprøver af varer, hvis frigivelse er blevet suspenderet, eller som er blevet tilbageholdt
1. Toldmyndighederne giver indehaveren af afgørelsen og klarereren eller ihændehaveren af varerne lejlighed til at besigtige de varer, hvis frigivelse er blevet suspenderet, eller som er blevet tilbageholdt.
2. Toldmyndighederne kan udtage prøver, som er repræsentative for varerne. De kan give eller tilsende indehaveren af afgørelsen sådanne prøver efter anmodning fra vedkommende og udelukkende i analyseøjemed og med det formål at lette den videre behandling i forbindelse med varemærkeforfalskede og piratkopierede varer. Enhver analyse af disse prøver foregår udelukkende under ansvar af indehaveren af afgørelsen.
3. Medmindre omstændighederne ikke tillader det, tilbagesender indehaveren af afgørelsen de i stk. 2 omhandlede prøver til toldmyndighederne, når analysen er afsluttet, og senest før varerne frigives eller tilbageholdelsen af dem ophører.
Artikel 20
Betingelser for oplagring
Betingelserne for oplagring af varer under en suspension af frigivelsen eller tilbageholdelsen fastsættes af toldmyndighederne.
Artikel 21
Tilladt brug af visse oplysninger for indehaveren af afgørelsen
Har indehaveren af afgørelsen modtaget de i artikel 17, stk. 4, artikel 18, stk. 5, artikel 19 eller artikel 26, stk. 8, omhandlede oplysninger, kan vedkommende kun offentliggøre eller bruge disse oplysninger til følgende formål:
a)
at indlede en procedure for at fastslå, om en intellektuel ejendomsrettighed er blevet krænket, og under en sådan procedure
b)
i forbindelse med en strafferetlig efterforskning angående en krænkelse af en intellektuel ejendomsrettighed, der er iværksat af de offentlige myndigheder i den medlemsstat, hvor varerne er fundet
c)
at indlede en strafferetlig forfølgning og under en sådan forfølgning
d)
at søge erstatning fra rettighedskrænkeren eller andre personer
e)
at aftale med klarereren eller ihændehaveren af varerne, at varerne tilintetgøres i overensstemmelse med artikel 23, stk. 1
f)
at aftale med klarereren eller ihændehaveren af varerne om størrelsen af den i artikel 24, stk. 2, litra a), omhandlede sikkerhed.
Artikel 22
Udveksling af oplysninger og data mellem toldmyndigheder
1. Med forbehold af gældende bestemmelser om databeskyttelse i Unionen og med henblik på at bidrage til at udrydde international handel med varer, der krænker intellektuelle ejendomsrettigheder, kan Kommissionen og medlemsstaternes toldmyndigheder udveksle visse data og oplysninger, som de har til rådighed, med relevante myndigheder i tredjelande i henhold til de praktiske ordninger, der er omhandlet i stk. 3.
2. De data og oplysninger, der er omhandlet i stk. 1, udveksles med henblik på hurtig og effektiv håndhævelse over for forsendelser af varer, der krænker en intellektuel ejendomsrettighed. Sådanne data og oplysninger kan vedrøre beslaglæggelser, tendenser og generelle risikooplysninger, herunder om varer, der er i transit gennem Unionens område, og som har oprindelse i eller bestemmelsessted inden for de pågældende tredjelandes område. Sådanne data og oplysninger kan om nødvendigt omfatte følgende:
a)
varernes art og mængde
b)
den intellektuelle ejendomsrettighed, der mistænkes for at blive krænket
c)
varernes oprindelse, herkomst og bestemmelsessted
d)
Oplysninger vedrørende transportmidlets bevægelser, særlig:
i)
fartøjets navn eller transportmidlets indregistreringsnummer
ii)
referencenumre for fragtbrevet eller andet transportdokument
iii)
antal containere
iv)
lastens vægt
v)
varebeskrivelse og/eller varenomenklatur
vi)
reservationsnummer
vii)
forseglingsnummer
viii)
første lastningssted
ix)
endeligt losningssted
x)
omladningssteder
xi)
datoen for forventet ankomst til det endelige losningssted
e)
Oplysninger vedrørende containeres bevægelser, særlig:
i)
containernummer
ii)
containerlastens status
iii)
dato for bevægelserne
iv)
type bevægelse (lastet, losset, omladet, indgang, udgang osv.)
v)
fartøjets navn eller transportmidlets indregistreringsnummer
vi)
rejsens nummer
vii)
sted
viii)
fragtbrev eller andet transportdokument.
3. Kommissionen vedtager gennemførelsesretsakter, der fastlægger enkelthederne i de praktiske ordninger, der er nødvendige i forbindelse med den udveksling af data og oplysninger, der er omhandlet i nærværende artikels stk. 1 og 2. Disse gennemførelsesretsakter vedtages i overensstemmelse med undersøgelsesproceduren i artikel 34, stk. 3.
AFDELING 2
Tilintetgørelse af varer, indledning af procedure og tidlig frigivelse af varer
Artikel 23
Tilintetgørelse af varer og indledning af procedure
1. Varer, der mistænkes for at krænke en intellektuel ejendomsrettighed, kan tilintetgøres under toldkontrol, uden at det er nødvendigt at fastslå, om en intellektuel ejendomsrettighed er blevet krænket ifølge loven i den medlemsstat, hvor varerne er blevet fundet, hvis følgende betingelser alle er opfyldt:
a)
indehaveren af afgørelsen har inden for en frist på ti arbejdsdage eller i tilfælde af letfordærvelige varer tre arbejdsdage efter meddelelsen om suspension af frigivelsen eller tilbageholdelse af varerne skriftligt over for toldmyndighederne bekræftet, at en intellektuel ejendomsrettighed efter hans opfattelse er blevet krænket
b)
indehaveren af afgørelsen har inden for en frist på ti arbejdsdage eller i tilfælde af letfordærvelige varer tre arbejdsdage efter meddelelsen om suspension af frigivelsen eller tilbageholdelse af varerne skriftligt over for toldmyndighederne bekræftet sit samtykke til, at varerne tilintetgøres
c)
klarereren eller ihændehaveren af varerne har inden for en frist på ti arbejdsdage eller i tilfælde af letfordærvelige varer tre arbejdsdage efter meddelelsen om suspension af frigivelsen eller tilbageholdelse af varerne skriftligt over for toldmyndighederne bekræftet sit samtykke til, at varerne tilintetgøres. Hvis klarereren eller ihændehaveren af varerne inden for disse frister ikke har bekræftet sit samtykke til tilintetgørelsen eller ikke har gjort indsigelse herimod over for toldmyndighederne, kan toldmyndighederne antage, at klarereren eller ihændehaveren af varerne har givet sit samtykke til tilintetgørelsen af disse varer.
Toldmyndighederne tillader frigivelse af varerne eller ophører med at tilbageholde dem straks efter gennemførelsen af alle toldformaliteter, hvis de inden for de i første afsnit, litra a) og b), nævnte perioder fra indehaveren af afgørelsen ikke har modtaget både en skriftlig bekræftelse på, at en intellektuel ejendomsrettighed efter hans opfattelse er blevet krænket, og hans samtykke til tilintetgørelse, medmindre de pågældende myndigheder er blevet behørigt underrettet om, at der er indledt en procedure for at fastslå, om en intellektuel ejendomsrettighed er blevet krænket.
2. Tilintetgørelsen af varerne gennemføres under toldkontrol på ansvar af indehaveren af afgørelsen, medmindre andet er fastsat i den nationale lovgivning i den medlemsstat, hvor varerne bliver tilintetgjort. De kompetente myndigheder kan udtage prøver inden tilintetgørelsen. Prøver, der er udtaget inden tilintetgørelse, kan anvendes til uddannelsesmæssige formål.
3. Hvis klarereren eller ihændehaveren af varerne ikke skriftligt har bekræftet sit samtykke til tilintetgørelsen, og hvis det ikke kan antages, at klarereren eller ihændehaveren af varerne har givet sit samtykke til tilintetgørelsen i overensstemmelse med stk. 1, første afsnit, litra c), inden for de perioder, der er omhandlet deri, underretter toldmyndighederne straks indehaveren af afgørelsen herom. Indehaveren af afgørelsen indleder inden for en frist på ti arbejdsdage eller i tilfælde af letfordærvelige varer tre arbejdsdage efter meddelelsen om suspension af frigivelsen eller tilbageholdelse af varerne en procedure for at fastslå, om en relevant intellektuel ejendomsrettighed er blevet krænket.
4. Undtagen i tilfælde af letfordærvelige varer kan toldmyndighederne i særlige tilfælde forlænge den i stk. 3 omhandlede periode med op til ti arbejdsdage efter en behørigt begrundet anmodning fra indehaveren af afgørelsen.
5. Toldmyndighederne tillader frigivelse af varerne eller ophører med at tilbageholde dem straks efter gennemførelsen af alle toldformaliteter, hvis de ikke inden for de i stk. 3 og 4 omhandlede perioder og i overensstemmelse med stk. 3 er blevet behørigt underrettet om, at der er indledt en procedure for at fastslå, om en intellektuel ejendomsrettighed er blevet krænket.
Artikel 24
Tidlig frigivelse af varer
1. Når toldmyndighederne er blevet underrettet om, at der er indledt en procedure for at fastslå, om et design, et patent, en brugsmodel, et halvlederprodukts topografi eller en plantesortsrettighed er blevet krænket, kan klarereren eller ihændehaveren af varerne ansøge toldmyndighederne om at frigive varerne eller ophøre med at tilbageholde dem, inden de pågældende procedurer afsluttes.
2. Toldmyndighederne frigiver først varerne eller ophører med at tilbageholde dem, når alle følgende betingelser er opfyldt:
a)
klarereren eller ihændehaveren af varerne har stillet en sikkerhed, der er på et beløb, der er tilstrækkeligt til at beskytte interesserne for indehaveren af afgørelsen
b)
den myndighed, der har kompetence til at fastslå, om en intellektuel ejendomsrettighed er blevet krænket, har ikke tilladt retsbevarende foranstaltninger
c)
alle toldformaliteter er opfyldt.
3. Sikkerhedsstillelsen, jf. stk. 2, litra a), er ikke til hinder for, at indehaveren af afgørelsen indbringer sagen for andre instanser.
Artikel 25
Varer til tilintetgørelse
1. Varer, der skal tilintetgøres efter artikel 23 eller 26, må ikke:
a)
overgå til fri omsætning, medmindre toldmyndighederne, med samtykke fra indehaveren af afgørelsen, beslutter, at dette er nødvendigt, i tilfælde af, at varerne skal genanvendes eller bortskaffes uden for handelen, herunder med henblik på oplysning, undervisning og uddannelse. Betingelserne for, hvornår varerne kan overgå til fri omsætning, fastsættes af toldmyndighederne
b)
bringes ud af Unionens toldområde
c)
udføres
d)
genudføres
e)
henføres under en suspensionsprocedure
f)
anbringes i frizone eller på frilager.
2. Toldmyndighederne kan tillade, at de i stk. 1 omhandlede varer flyttes under toldtilsyn mellem forskellige steder inden for Unionens toldområde med henblik på tilintetgørelse under toldkontrol.
Artikel 26
Procedure for tilintetgørelse af varer i småforsendelser
1. Denne artikel finder anvendelse på varer, hvor alle følgende betingelser er opfyldt:
a)
varerne mistænkes for at være varemærkeforfalskede eller piratkopierede
b)
varerne er ikke letfordærvelige
c)
varerne er omfattet af en afgørelse om imødekommelse af en anmodning
d)
indehaveren af afgørelsen har i anmodningen anmodet om anvendelse af den i nærværende artikel fastsatte procedure
e)
varerne transporteres i småforsendelser.
2. Såfremt den i denne artikel omhandlede procedure anvendes, finder artikel 17, stk. 3 og 4, og artikel 19, stk. 2 og 3, ikke anvendelse.
3. Toldmyndighederne underretter klarereren eller ihændehaveren af varerne om suspensionen af varernes frigivelse eller deres tilbageholdelse inden for én arbejdsdag fra suspensionen af frigivelsen eller tilbageholdelsen af varerne. Meddelelsen om suspension af frigivelsen eller tilbageholdelse af varerne indeholder følgende oplysninger:
a)
at toldmyndighederne har til hensigt at tilintetgøre varerne
b)
de rettigheder, som klarereren eller ihændehaveren af varerne har i henhold til stk. 4, 5 og 6.
4. Klarereren eller ihændehaveren af varerne skal have lejlighed til at fremsætte sine synspunkter inden for ti arbejdsdage efter meddelelsen om suspension af frigivelsen eller tilbageholdelse af varerne.
5. De pågældende varer kan tilintetgøres, hvis klarereren eller ihændehaveren af varerne inden for ti arbejdsdage, efter at meddelelsen om suspension af, frigivelsen eller tilbageholdelse af varerne over for toldmyndighederne har bekræftet sit samtykke til tilintetgørelsen af varerne.
6. Hvis klarereren eller ihændehaveren af varerne ikke har bekræftet sit samtykke til tilintetgørelsen af varerne eller ikke har gjort indsigelse herimod over for toldmyndighederne inden for den frist, der er omhandlet i stk. 5, kan toldmyndighederne antage, at klarereren eller ihændehaveren af varerne har givet sit samtykke til tilintetgørelsen af dem.
7. Tilintetgørelsen foregår under toldkontrol. Toldmyndighederne giver efter anmodning, og hvis det er hensigtsmæssigt, indehaveren af afgørelsen oplysninger om den faktiske eller anslåede mængde tilintetgjorte varer og deres art.
8. Hvis klarereren eller ihændehaveren af varerne ikke har bekræftet sit samtykke til tilintetgørelsen af varerne, og hvis det ikke kan antages, at klarereren eller ihændehaveren af varerne har bekræftet sådant samtykke i overensstemmelse med stk. 6, underretter toldmyndighederne straks indehaveren af afgørelsen herom og om mængden af varer og deres art, herunder i givet fald billeder heraf. Toldmyndighederne underretter endvidere på anmodning, og når disse foreligger, indehaveren af afgørelsen om navne og adresser på modtageren, afsenderen og klarereren eller ihændehaveren af varerne, hvis disse er kendte, om toldproceduren og om oprindelsen af, herkomst for og bestemmelsesstedet for de varer, hvis frigivelse er blevet suspenderet, eller som er blevet tilbageholdt.
9. Toldmyndighederne tillader frigivelse af varerne eller ophører med at tilbageholde dem straks efter gennemførelsen af alle toldformaliteter, hvis de ikke senest ti arbejdsdage efter den i stk. 8 omhandlede underretning er blevet informeret af indehaveren af afgørelsen om, at der er indledt en procedure for at fastslå, om en intellektuel ejendomsrettighed er blevet krænket.
10. Kommissionen gives beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i henhold til artikel 35 vedrørende kvantitative ændringer af definitionen af småforsendelser, hvis definitionen viser sig at være upraktisk under hensyntagen til behovet for at sikre, at den i denne artikel fastsatte procedure virker effektivt, eller hvis dette er nødvendigt for at undgå omgåelse af proceduren med hensyn til sammensætningen af forsendelser.
KAPITEL IV
ANSVAR, OMKOSTNINGER OG SANKTIONER
Artikel 27
Toldmyndighedernes ansvar
Med forbehold af national lovgivning giver afgørelsen om imødekommelse af en anmodning ikke indehaveren af denne afgørelse ret til erstatning i tilfælde af, at varer, der mistænkes for at krænke en intellektuel ejendomsrettighed, ikke bliver afsløret af et toldsted og bliver frigivet, eller at der ikke bliver gjort noget for at tilbageholde dem.
Artikel 28
Ansvar for indehaveren af afgørelsen
Hvis en procedure, der er behørigt indledt i henhold til denne forordning, bliver indstillet på grund af en handling eller undladelse fra indehaveren af afgørelsen, hvis prøver, der er udtaget i medfør af artikel 19, stk. 2, enten ikke tilbagesendes eller beskadiges og er blevet ubrugelige på grund af en handling eller undladelse fra indehaveren af afgørelsen, eller hvis det senere fastslås, at de pågældende varer ikke krænker en intellektuel ejendomsrettighed, er indehaveren af afgørelsen ansvarlig over for enhver ihændehaver af varerne eller klarerer, som har lidt skade i den henseende, i overensstemmelse med den gældende særlovgivning.
Artikel 29
Omkostninger
1. På toldmyndighedernes forlangende betaler indehaveren af afgørelsen de omkostninger, der opstår for toldmyndighederne eller andre parter, der handler på vegne af toldmyndighederne, fra tilbageholdelsen eller suspensionen af frigivelsen af varerne, herunder oplagring og håndtering af varerne, i overensstemmelse med artikel 17, stk. 1, og artikel 18, stk. 1, samt artikel 19, stk. 2 og 3, og ved anvendelse af korrigerende foranstaltninger såsom tilintetgørelse af varer i henhold til artikel 23 og 26.
Indehaveren af en afgørelse, der har fået meddelelse om suspension af frigivelsen eller tilbageholdelse af varer, underrettes efter anmodning af toldmyndighederne om, hvor og hvordan disse varer oplagres, og om de anslåede omkostninger til oplagring, der er omhandlet i dette stykke. Oplysningerne om de anslåede omkostninger kan udtrykkes i form af tid, produkt, volumen, vægt eller ydelse afhængigt af oplagringens omstændigheder og varernes art.
2. Denne artikel berører ikke retten for indehaveren af afgørelsen til at søge erstatning fra rettighedskrænkeren eller andre personer i henhold til gældende lovgivning.
3. Indehaveren af en afgørelse om imødekommelse af en EU-anmodning sørger for og betaler for oversættelse, som måtte kræves af den kompetente toldafdeling eller de toldmyndigheder, der skal gribe ind over for varer, som mistænkes for at krænke en intellektuel ejendomsrettighed.
Artikel 30
Sanktioner
Medlemsstaterne sikrer, at indehaverne af afgørelser opfylder de i denne forordning fastsatte forpligtelser, herunder om nødvendigt ved at fastsætte bestemmelser om sanktioner. Sanktionerne skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning.
Medlemsstaterne giver straks Kommissionen meddelelse om disse bestemmelser og om eventuelle senere ændringer af betydning for bestemmelserne.
KAPITEL V
UDVEKSLING AF OPLYSNINGER
Artikel 31
Udveksling af data om afgørelser vedrørende anmodninger og tilbageholdelser mellem medlemsstaterne og Kommissionen
1. De kompetente toldafdelinger underretter straks Kommissionen om følgende:
a)
afgørelser om imødekommelse af anmodninger, herunder anmodningen og dens bilag
b)
afgørelser om forlængelse af den periode, inden for hvilken toldmyndighederne skal gribe ind, eller afgørelser om tilbagekaldelse af afgørelsen om imødekommelse af anmodningen eller om ændring heraf
c)
suspension af en afgørelse om imødekommelse af anmodningen.
2. Når frigivelsen af varerne suspenderes eller varerne tilbageholdes, sender toldmyndighederne Kommissionen alle relevante oplysninger, undtagen personoplysninger, herunder oplysninger om varernes mængde og art, værdi, intellektuelle ejendomsrettigheder, toldprocedurer, oprindelses-, herkomst- og bestemmelsesland samt transportruter og transportmidler, jf. dog artikel 24, litra g), i forordning (EF) nr. 515/97.
3. Fremsendelsen af de i nærværende artikels stk. 1 og 2 omhandlede oplysninger og al udveksling af data om afgørelser vedrørende anmodninger som omhandlet i artikel 14 mellem medlemsstaternes toldmyndigheder foregår via en central database i Kommissionen. Oplysningerne og dataene lagres i denne database.
4. Med henblik på at sikre behandling af de i nærværende artikels stk. 1-3 omhandlede oplysninger skal den i stk. 3 omhandlede centrale database oprettes i elektronisk form. Den centrale database skal indeholde de oplysninger, herunder personoplysninger, der er omhandlet i artikel 6, stk. 3, artikel 14 og nærværende artikel.
5. Medlemsstaternes toldmyndigheder og Kommissionen skal have adgang til oplysningerne i den centrale database i det omfang, dette er nødvendigt for opfyldelsen af deres retlige ansvar ved anvendelsen af denne forordning. Adgang til oplysninger, der er markeret til begrænset brug i henhold til artikel 6, stk. 3, er begrænset til toldmyndighederne i de medlemsstater, hvor der anmodes om indgriben. Efter begrundet anmodning fra Kommissionen kan toldmyndighederne i medlemsstaterne give Kommissionen adgang til sådanne oplysninger, hvis dette er strengt nødvendigt med henblik på anvendelsen af denne forordning.
6. Toldmyndighederne indfører de oplysninger, der er indgivet i forbindelse med anmodninger til den kompetente toldafdeling, i databasen. De toldmyndigheder, som har indført oplysningerne i den centrale database ændrer, supplerer, retter eller sletter om nødvendigt disse oplysninger. Hver toldmyndighed, som har indført oplysninger i den centrale database, er ansvarlig for rigtigheden, tilstrækkeligheden og relevansen af de pågældende oplysninger.
7. Kommissionen opretter og vedligeholder passende tekniske og organisatoriske ordninger med henblik på en pålidelig og sikker drift af databasen. Toldmyndighederne i hver enkelt medlemsstat opretter og vedligeholder passende tekniske og organisatoriske ordninger for at sikre fortrolighed og sikkerhed i forbindelse med toldmyndighedernes behandlingsprocedurer og med hensyn til de terminaler til den centrale database, der er placeret på den pågældende medlemsstats område.
Artikel 32
Oprettelse af en central database
Kommissionen skal oprette den i artikel 31 omhandlede centrale database. Databasen skal være operationel hurtigst muligt og senest den 1. januar 2015.
Artikel 33
Databeskyttelsesbestemmelser
1. Behandlingen af personoplysninger i Kommissionens centrale database foregår i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 45/2001 og under tilsyn af Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse.
2. Behandlingen af personoplysninger hos de kompetente myndigheder i medlemsstaterne foregår i overensstemmelse med direktiv 95/46/EF og under tilsyn af den i artikel 28 i nævnte direktiv omhandlede offentlige, uafhængige myndighed i medlemsstaten.
3. Personoplysninger indsamles og anvendes udelukkende med henblik på de i denne forordning omhandlede formål. De indsamlede personoplysninger skal være korrekte og ajourførte.
4. Hver toldmyndighed, som har indført personoplysninger i den centrale database, skal kontrollere behandlingen af de pågældende oplysninger.
5. Den registrerede har ret til adgang til de personoplysninger vedrørende den pågældende, der behandles i den centrale database, og om nødvendigt til at berigtige, slette eller blokere personoplysninger i henhold til forordning (EF) nr. 45/2001 eller de nationale love til gennemførelse af direktiv 95/46/EF.
6. Alle anmodninger om udøvelse af retten til adgang, berigtigelse, sletning eller blokering fremsendes til og behandles af toldmyndighederne. Har den registrerede indgivet en begæring om udøvelse af denne ret til Kommissionen, fremsender Kommissionen begæringen til de berørte toldmyndigheder.
7. Personoplysninger opbevares ikke længere end seks måneder efter tilbagekaldelsen af afgørelsen om imødekommelse af anmodningen eller udløbet af den periode, inden for hvilken toldmyndighederne skal gribe ind.
8. Når indehaveren af afgørelsen har indledt en procedure i henhold til artikel 23, stk. 3, eller artikel 26, stk. 9, og har underrettet toldmyndighederne om indledningen af en sådan procedure, skal personoplysningerne opbevares i seks måneder, efter at det ved denne procedure er blevet endeligt fastslået, om en intellektuel ejendomsrettighed er blevet krænket.
KAPITEL VI
UDVALG, DELEGATION OG AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 34
Udvalgsprocedure
1. Kommissionen bistås af Toldkodeksudvalget, der er nedsat ved artikel 247a og 248a i forordning (EØF) nr. 2913/92. Dette udvalg er et udvalg i betydningen i forordning (EU) nr. 182/2011.
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 4 i forordning (EU) nr. 182/2011.
3. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 i forordning (EU) nr. 182/2011.
Artikel 35
Udøvelse af de delegerede beføjelser
1. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter tillægges Kommissionen på de i denne artikel fastlagte betingelser.
2. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 26, stk. 10, tillægges Kommissionen for en ubegrænset periode fra den 19. juli 2013.
3. Den i artikel 26, stk. 10, omhandlede delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet. En afgørelse om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse, til ophør. Den får virkning dagen efter offentliggørelsen af afgørelsen i Den Europæiske Unions Tidende eller på et senere tidspunkt, der angives i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af de delegerede retsakter, der allerede er i kraft.
4. Så snart Kommissionen vedtager en delegeret retsakt, giver den samtidigt Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom.
5. En delegeret retsakt vedtaget i henhold til artikel 26, stk. 10, træder kun i kraft, hvis hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har gjort indsigelse inden for en frist på to måneder fra meddelelsen af den pågældende retsakt til Europa-Parlamentet eller Rådet, eller hvis Europa-Parlamentet og Rådet inden udløbet af denne frist begge har informeret Kommissionen om, at de ikke agter at gøre indsigelse. Fristen forlænges med to måneder på Europa-Parlamentets eller Rådets initiativ.
Artikel 36
Gensidig administrativ bistand
Bestemmelserne i forordning (EF) nr. 515/97 finder tilsvarende anvendelse i nærværende forordning.
Artikel 37
Rapportering
Senest den 31. december 2016 forelægger Kommissionen Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om gennemførelsen af denne forordning. Om nødvendigt ledsages rapporten af passende henstillinger.
Rapporten skal omhandle alle relevante tilfælde vedrørende lægemidler i transit gennem Unionens toldområde i henhold til denne forordning, herunder en vurdering af dens mulige indvirkning på Unionens forpligtelser med hensyn til adgang til lægemidler ifølge erklæringen om TRIPS-aftalen og folkesundhed, der blev vedtaget på WTO-ministerkonferencen i Doha den 14. november 2001, og de foranstaltninger, der er truffet med henblik på at afhjælpe en eventuel situation, der skaber negative virkninger i henseende hertil.
Artikel 38
Ophævelse
Forordning (EF) nr. 1383/2003 ophæves med virkning fra den 1. januar 2014.
Henvisninger til den ophævede forordning betragtes som henvisninger til nærværende forordning og læses i overensstemmelse med sammenligningstabellen i bilaget.
Artikel 39
Overgangsbestemmelser
Anmodninger, som er imødekommet i henhold til forordning (EF) nr. 1383/2003, forbliver gyldige i den periode, der er angivet i afgørelsen om imødekommelse af anmodningen, og inden for hvilken toldmyndighederne skal gribe ind, og bliver ikke forlænget.
Artikel 40
Ikrafttrædelse og anvendelse
1. Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
2. Den finder anvendelse fra den 1. januar 2014 med undtagelse af
a)
artikel 12, stk. 7, og artikel 22, stk. 3, som finder anvendelse fra den 19. juli 2013
b)
artikel 31, stk. 1 og 3-7 og artikel 33, som finder anvendelse fra den dato, hvor den i artikel 32 omhandlede database er oprettet. Kommissionen offentliggør den pågældende dato.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Strasbourg, den 12. juni 2013.
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 608/2013/EU RENDELETE
(2013. június 12.)
a szellemi tulajdonjogok vámhatósági érvényesítéséről és az 1383/2003/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 207. cikkére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
a jogalkotási aktus tervezete nemzeti parlamenteknek való megküldését követően,
rendes jogalkotási eljárás keretében (1),
mivel:
(1)
A Tanács a hamisítás és a szerzői jogi kalózkodás elleni küzdelemre irányuló átfogó európai tervről szóló, 2008. szeptember 25-i állásfoglalásában az egyes szellemi tulajdonjogokat feltehetően sértő áruk elleni vámhatósági intézkedésekről és az ilyen jogokat ténylegesen sértő áruk ellen hozandó intézkedésekről szóló, 2003. július 22-i 1383/2003/EK tanácsi rendelet (2) felülvizsgálatát kérte.
(2)
A szellemi tulajdonjogokat sértő áruk forgalomba hozatala jelentős károkat okoz a jogosultaknak, a felhasználóknak és a termelői csoportoknak, valamint a törvénytisztelő gyártóknak és kereskedőknek. Az effajta forgalomba hozatal ezenfelül megtévesztheti a fogyasztókat, és egyes esetekben veszélyeztetheti egészségüket és biztonságukat. Az ilyen áruk uniós piacra jutását a lehetőségekhez mérten meg kell akadályozni, és intézkedéseket kell hozni a tiltott forgalomba hozatal elleni fellépés érdekében, anélkül, hogy ez gátolná a jogszerű kereskedelmet.
(3)
Az 1383/2003/EK rendelet felülvizsgálata rávilágított arra, hogy a gazdasági, kereskedelmi és jogi fejleményekre tekintettel a jogi keretek bizonyos továbbfejlesztése szükséges annak érdekében, hogy a vámhatóságok hatékonyabban tudják érvényesíteni a szellemi tulajdonjogokat, és hogy a megfelelő jogbiztonság biztosítható legyen.
(4)
A vámhatóságok számára biztosítani kell azt a hatáskört, hogy az uniós vámügyi jogszabályok alapján vámfelügyelet vagy vámellenőrzés alá tartozó áruk tekintetében érvényesíteni tudják a szellemi tulajdonjogokat, és ezeket az árukat megfelelő ellenőrzésnek vethessék alá a szellemi tulajdonra vonatkozó jogszabályokat sértő cselekmények megakadályozása érdekében. A szellemi tulajdonjogoknak a határon történő érvényesítése - amennyiben az áruk vámfelügyelet vagy vámellenőrzés alatt állnak vagy az alá kellett volna venni őket - gyors és hatékony jogi védelmet biztosít mind a jogosultak, mind a felhasználók és a termelői csoportok számára. Az áruk kiadásának a vámhatóság általi felfüggesztése, illetve a határon történő visszatartása esetére egyetlen jogi eljárást, míg a piacra került, megbontott és a kiskereskedőkhöz szállított árukkal szembeni, ugyanilyen szintű jogérvényesítéshez több külön eljárást kell előírni. Kivételt kell tenni a végfelhasználási rendszer keretében szabad forgalomba bocsátott áruk tekintetében, mivel azok vámfelügyelet alatt maradnak annak ellenére, hogy szabad forgalomba bocsátották őket. E rendelet nem alkalmazandó az utasok által a személyes poggyászukban szállított árukra sem, feltéve, hogy azok az utasok személyes használatára szolgálnak, és nincsenek kereskedelmi forgalomra utaló jelek.
(5)
Az 1383/2003/EK rendelet nem terjed ki bizonyos szellemi tulajdonjogokra, és bizonyos jogsértések nem tartoznak a hatálya alá. A szellemi tulajdonjogok hatékonyabb érvényesítése érdekében a vámhatósági fellépést más típusú, az 1383/2003/EK rendelet hatálya alá nem tartozó jogsértések esetében is lehetővé kell tenni. E rendelet hatályának ezért ki kell terjednie - a már eddig is az 1383/2003/EK rendelet hatálya alá tartozó jogok mellett - a kereskedelmi nevekre, amennyiben azok a nemzeti jog alapján kizárólagos tulajdonként védettek, a félvezető termékek topográfiáira, a használati mintákra, valamint azon eszközökre is, amelyek kialakításának, előállításának vagy átalakításának elsődleges célja műszaki megoldások megkerülésének lehetővé tétele vagy megkönnyítése.
(6)
Az úgynevezett tiltott párhuzamos kereskedelem és az ún. túllépő (overrun)-termékek révén okozott jogsértések nem tartoznak az 1383/2003/EK rendelet hatálya alá. A tiltott párhuzamos kereskedelem tárgyát képező termékek (azaz az olyan termékek, amelyek gyártása a jogosult engedélyével, az Európai Gazdasági Térségben történő első forgalomba hozatala azonban a jogosult engedélye nélkül történt), valamint a túllépő-termékek (amelyek esetében a jogosult engedélyezte a gyártónak az adott termék meghatározott mennyiségben történő gyártását, de a gyártó túllépte ezt a mennyiséget) eredeti termékként gyártják, és ezért nem indokolt, hogy a vámhatóságok e termékek kapcsán eljárjanak. A tiltott párhuzamos kereskedelmet és a túllépő-termékeket ezért szintén ki kell zárni e rendelet hatálya alól.
(7)
E rendelet megfelelő végrehajtásának biztosítása érdekében a tagállamoknak a Bizottsággal együttműködésben megfelelő képzést kell biztosítaniuk a vámtisztviselők számára.
(8)
E rendelet teljes körű végrehajtása esetén hozzájárul majd egy olyan belső piachoz, amely biztosítja a jogosultak hatékonyabb védelmét, ösztönzi a kreativitást és az innovációt, valamint azt, hogy a fogyasztók megbízható és jó minőségű termékekhez jussanak, ez pedig kedvező hatással lesz a fogyasztók, vállalkozások és kereskedők közötti, határokon átnyúló tranzakciókra.
(9)
A tagállamok erőforrásai a vámigazgatás terén egyre korlátozottabbak. Ezért támogatni kell az új kockázatkezelő technológiák előmozdítását és a vámhatóságok rendelkezésére álló erőforrások maximális kiaknázására irányuló stratégiákat.
(10)
Ez a rendelet kizárólag a vámhatóságokra vonatkozó eljárási szabályokat tartalmaz. Ennek megfelelően ez a rendelet nem határoz meg semmiféle kritériumot a szellemi tulajdonjogok megsértésének megállapításához.
(11)
A WTO dohai miniszteri konferenciáján 2001. november 14-én elfogadott, a TRIPS-megállapodásról és a közegészségügyről szóló nyilatkozat értelmében a TRIPS-megállapodást úgy lehet, sőt, kell értelmezni és alkalmazni, hogy az segítse a WTO tagjait a közegészség védelméhez való joguk érvényesítésében, így különösen abban, hogy elősegítse a gyógyszerek mindenki számára elérhetővé tételét. Következésképpen, az Unió nemzetközi kötelezettségvállalásaival és fejlesztési együttműködési politikájával összhangban az olyan gyógyszereknek az Európai Unió területén keresztül - átrakással, raktározással, az ömlesztett szállítás megbontásával, illetve a szállítási mód vagy eszköz megváltoztatásával vagy anélkül - történő továbbítása esetén, amikor az áthaladás az Unió területén kívül kezdődő és végződő teljes útnak csak egy részét képezi, a szellemi tulajdonjogok megsértése kockázatának vizsgálatakor a vámhatóságoknak mérlegelniük kell, hogy jelentős-e annak a valószínűsége, hogy ezeket a gyógyszereket eredeti rendeltetési helyüktől eltérően az uniós piacon hozzák forgalomba.
(12)
Ez a rendelet nem érintheti a bíróságok hatáskörére vonatkozó rendelkezéseket, különösen a polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 2012. december 12-i 1215/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletben (3) meghatározottakat.
(13)
Az olyan személyek, felhasználók vagy termelői csoportok számára, akik, illetve amelyek saját nevükben bírósági eljárást indíthatnak szellemi tulajdonjog esetleges megsértése miatt, jogosultságot kell biztosítani arra is, hogy kérelmet nyújtsanak be.
(14)
Annak biztosítására, hogy a szellemi tulajdonjogokat az Unió egész területén érvényesíteni lehessen, helyénvaló engedélyezni az Unióra kiterjedő jogok érvényesítését kezdeményező személyek, illetve szervezetek számára, hogy csak egy tagállam vámhatóságánál kelljen kérelmet benyújtaniuk. A kérelmezőknek biztosítani kell a lehetőséget, hogy e hatóságoktól olyan határozat meghozatalát kérjék, amelynek alapján a szellemi tulajdonjog érvényesítése érdekében ebben a tagállamban és bármelyik másik tagállamban is vámhatósági intézkedésre kerülhessen sor.
(15)
A szellemi tulajdonjogok gyors érvényesítésének biztosítása érdekében rendelkezni kell arról, hogy ha a vámhatóságok ésszerű indokok alapján azt feltételezik, hogy a felügyeletük alatt álló áruk szellemi tulajdonjogot sértenek, akkor akár saját kezdeményezésükre, akár kérelemre felfüggeszthessék az áruk kiadását, vagy visszatarthassák azokat annak érdekében, hogy a kérelem benyújtására jogosult személy, illetve szervezet eljárást indíthasson annak megállapítása iránt, hogy egy szellemi tulajdonjogot megsértettek-e.
(16)
Az 1383/2003/EK rendelet lehetővé tette, hogy a tagállamok olyan eljárásról rendelkezzenek, amely lehetővé teszi bizonyos áruk megsemmisítését anélkül, hogy kötelező lenne eljárást indítani a szellemi tulajdonjog megsértésének megállapítása iránt. Amint azt a hamisításnak a nemzetközi kereskedelemre gyakorolt hatásáról szóló, 2008. december 18-i európai parlamenti állásfoglalás (4) is leszögezi, ez az eljárás nagyon hasznosnak bizonyult azokban a tagállamokban, ahol bevezették. Ezért ezt az eljárást kötelezővé kell tenni a szellemi tulajdonjogok megsértésének bármely esete tekintetében, és alkalmazni kell, amennyiben a nyilatkozattevő vagy az áru birtokosa beleegyezik a megsemmisítésbe. Az eljárás keretében lehetővé kell tenni továbbá, hogy a vámhatóságok a megsemmisítésbe való beleegyezésnek tekintsék, ha a nyilatkozattevő vagy az áru birtokosa az előírt határidő lejártáig nem tiltakozott kifejezetten a megsemmisítés ellen.
(17)
Az adminisztratív terhek és költségek minimalizálása érdekében a hamisított és kalózáruk kiscsomagjai vonatkozásában egyedi eljárást kell bevezetni, amely a kérelmező kifejezett beleegyezése nélkül is minden esetben lehetővé teszi az áruk megsemmisítését. A kérelmezőnek azonban a kérelemben kérnie kell ezen eljárás alkalmazását. A vámhatóságok számára továbbá biztosítani kell azt a lehetőséget, hogy a kérelmezőt felszólítsák az eljárás alkalmazásából eredő költségek viselésére.
(18)
A jogbiztonság növelése érdekében indokolt módosítani az 1383/2003/EK rendeletben meghatározott, a feltehetően szellemi tulajdonjogot sértő áruk kiadásának felfüggesztésére, illetve az áruk visszatartására vonatkozó határidőket, valamint az érintett személyek és szervezetek vámhatóság általi, a visszatartott árukkal kapcsolatos tájékoztatásának feltételeit.
(19)
Figyelemmel a vámhatóságok által e rendelet alkalmazásának keretében elfogadott intézkedések ideiglenes és megelőző jellegére, valamint az intézkedések által érintett felek érdekellentéteire, a rendelet gördülékeny alkalmazásának biztosítása érdekében - az érintett felek jogainak tiszteletben tartása mellett - az eljárások bizonyos részeit az adott helyzethez kell igazítani. Ezért, figyelemmel az e rendeletben előírt különféle értesítésekre, a vámhatóságoknak a vámkezelésre vonatkozó dokumentumokból vagy az áruk helyzetéből kiindulva a megfelelő személyt kell értesíteniük. Továbbá, mivel az áruk megsemmisítésére vonatkozó eljárásban a nyilatkozattevő, illetve az áruk birtokosa, valamint a határozat jogosultja párhuzamosan közli a megsemmisítéssel szembeni esetleges kifogásait, gondoskodni kell arról, hogy a határozat jogosultjának lehetősége legyen válaszolni a nyilatkozattevő, illetve az áru birtokosa megsemmisítéssel szembeni esetleges kifogásaira. Biztosítani kell tehát, hogy a nyilatkozattevőt, illetve a határozat birtokosát az áruk kiadásának felfüggesztéséről, illetve azok visszatartásáról a határozat jogosultját megelőzően, vagy vele egy napon tájékoztassák.
(20)
A vámhatóságokat és a Bizottságot arra kell ösztönözni, hogy hatáskörükön belül együttműködjenek a szellemi tulajdoni jogsértések európai megfigyelőközpontjával.
(21)
A szellemi tulajdonjogokat sértő áruk nemzetközi kereskedelmének felszámolása céljából a TRIPS-megállapodás úgy rendelkezik, hogy a WTO-tagoknak elő kell mozdítaniuk az ilyen kereskedelemre vonatkozóan a vámhatóságok közötti információcserét. Ezért lehetővé kell tenni a Bizottság és a tagállami vámhatóságok számára, hogy megosszák harmadik országok vámhatóságaival a szellemi tulajdonjogok feltételezett megsértésére vonatkozó információkat, többek között az olyan árukkal kapcsolatban, amelyek az Unió területén haladnak át, származási vagy rendeltetési helyük pedig az említett harmadik országokban található.
(22)
A hatékonyság érdekében alkalmazni kell a tagállamok közigazgatási hatóságai közötti kölcsönös segítségnyújtásról, valamint a vám- és mezőgazdasági jogszabályok helyes alkalmazásának biztosítása érdekében e hatóságok és a Bizottság együttműködéséről szóló, 1997. március 13-i 515/97/EK tanácsi rendelet (5) rendelkezéseit.
(23)
A vámhatóságok felelősségére a tagállami jogszabályok vonatkoznak, azonban egy kérelem vámhatóság általi teljesítése nem jogosíthatja fel a határozat jogosultját arra, hogy kártérítést követeljen, amennyiben a vámhatóság nem észleli a feltehetően szellemi tulajdonjogot sértő árukat, és azokat kiadják, vagy nem történik intézkedés a visszatartásuk érdekében.
(24)
Tekintve, hogy a vámhatóságok kötelesek eljárni a benyújtott kérelem alapján, indokolt előírni, hogy a határozat jogosultja térítse meg a szellemi tulajdonjogainak érvényesítése kapcsán a vámhatóságoknál felmerült valamennyi költséget. Ez azonban nem zárhatja ki a határozat jogosultjának azt a jogát, hogy kártérítést követeljen a jogsértőtől vagy bármely más, az azon tagállam jogszabályai szerint felelősnek tekinthető személytől, amelynek területén az árukat megtalálták. E személyek köre adott esetben a közvetítőket is magában foglalhatja. Ha valamely harmadik fél szellemi tulajdonjog érvényesítésére irányuló kérelme alapján az áruk kiadását felfüggesztik, vagy azok visszatartására kerül sor, és a vámintézkedés következtében a vámhatóságoktól eltérő más személyek részéről költségek és károk merülnek fel, akkor az ezekre az egyes esetekre alkalmazandó egyedi jogszabályokat kell alkalmazni.
(25)
E rendelet bevezeti a vámhatóságok számára azt a lehetőséget, hogy engedélyezzék a megsemmisítendő áruk vámfelügyelet melletti szállítását az Unió vámterületén belül fekvő különböző helyszínek között. A vámhatóságok továbbá dönthetnek úgy, hogy ezeket az árukat szabad forgalomba bocsátják azok újrahasznosítása vagy azok kereskedelmi csatornákból való kivonása érdekében, többek között figyelemfelkeltési, képzési és oktatási célra.
(26)
A szellemi tulajdonhoz fűződő jogok vámhatósági érvényesítése szükségessé teszi az intézkedés iránti kérelmekkel kapcsolatban hozott határozatokra vonatkozó adatok cseréjét. Az adatok ezen feldolgozása személyes adatokat is érint, az adatfeldolgozás során pedig meg kell felelni az uniós jogszabályoknak, nevezetesen a személyes adatok feldolgozása vonatkozásában az egyének védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 1995. október 24-i 95/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek (6) és a személyes adatok közösségi intézmények és szervek által történő feldolgozása tekintetében az egyének védelméről, valamint az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 2000. december 18-i 45/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletnek (7).
(27)
A kérelmekre vonatkozó határozatokkal és a vámhatósági intézkedésekkel kapcsolatos adatok cseréjét egy központi adatbázison keresztül kell végezni. Meg kell határozni az adatbázist ellenőrző és működtető szervezetet, valamint az adatbázisban szereplő adatok feldolgozásának biztonságáért felelő szervezeteket. Bármilyen típusú lehetséges interoperabilitás vagy csere bevezetésének mindenekelőtt meg kell felelnie a célhoz kötöttség elvének, azaz az adatokat arra a célra lehet felhasználni, amelyre az adatbázist létrehozták, és e célon túlmenően további adatcsere vagy összekapcsolás nem megengedett.
(28)
Annak biztosítására, hogy a kiscsomagok fogalmának meghatározását ki lehessen igazítani, ha - figyelemmel az eljárás hatékony működése biztosításának szükségességére - a fogalommeghatározás a gyakorlatban nehezen alkalmazható, illetve ha a kiigazításra azért van szükség, hogy megakadályozzák az eljárás megkerülését a szállítmányok összetétele tekintetében, a Bizottságot az Európai Unió működéséről szóló szerződés 290. cikkével összhangban fel kell hatalmazni jogi aktusok elfogadására, amelyekkel módosíthatja a kiscsomagok fogalommeghatározásának nem lényegi elemeit, nevezetesen az abban meghatározott mennyiségeket. Különösen fontos, hogy a Bizottság az előkészítő munka során megfelelő konzultációkat folytasson, többek között szakértői szinten is. A felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elkészítésekor és szövegezésekor a Bizottságnak gondoskodnia kell a vonatkozó dokumentumoknak az Európai Parlament és a Tanács részére történő egyidejű, időben történő és megfelelő továbbításáról.
(29)
Annak érdekében, hogy egységes feltételek mellett történjen azon rendelkezések alkalmazása, amelyek meghatározzák a harmadik országokkal folytatandó adatcsere gyakorlati szabályait, valamint a vámhatóságok általi intézkedés és a vámhatóságok eljárására vonatkozó határidő meghosszabbítása iránti kérelmek formáját, a Bizottságra végrehajtási hatásköröket kell ruházni az említett gyakorlati szabályok meghatározása és a formanyomtatványok kidolgozása vonatkozásában. Ezeket a hatásköröket a Bizottság végrehajtási hatásköreinek gyakorlására vonatkozó tagállami ellenőrzési mechanizmusok szabályainak és általános elveinek megállapításáról szóló, 2011. február 16-i 182/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelettel (8) összhangban kell gyakorolni. Jóllehet e rendelet rendelkezéseinek tárgya a közös kereskedelempolitika körébe tartozik, a formanyomtatványok kidolgozása esetében a végrehajtási jogi aktusok elfogadására - azok természete és hatásai miatt - a tanácsadó bizottsági eljárást kell alkalmazni, mivel az, hogy a formanyomtatványokban milyen információkat kell feltüntetni, egyenesen következik e rendelet szövegéből. Ezért a végrehajtási jogi aktusok csak a formanyomtatvány formátumát és szerkezetét határozzák meg és azok az Unió közös kereskedelempolitikájára semmilyen egyéb hatást nem gyakorolnak.
(30)
Az 1383/2003/EK rendeletet hatályon kívül kell helyezni,
(31)
A 45/2001/EK rendelet 28. cikkének (2) bekezdésével összhangban egyeztettek az európai adatvédelmi biztossal, aki 2011. október 12-én véleményt (9) adott,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
I. FEJEZET
TÁRGY, HATÁLY ÉS FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK
1. cikk
Tárgy és hatály
(1) E rendelet meghatározza, hogy a vámhatóságok milyen feltételek és eljárások alapján intézkedhetnek azokban az esetekben, amikor feltehetően szellemi tulajdonjogot sértő áruk az Unió vámterületén a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló, 1992. október 12-i 2913/92/EGK tanácsi rendelet (10) alapján vámfelügyelet vagy vámellenőrzés alatt állnak, vagy az alatt kellett volna állniuk, különösen az alábbi helyzetekben:
a)
az árut bejelentették szabad forgalomba bocsátásra, kivitelre vagy újrakivitelre;
b)
az árut az Unió vámterületére beléptetik vagy azt elhagyja;
c)
az árut felfüggesztő eljárás alá vonják, vagy vámszabad területre, illetve vámszabad raktárba viszik.
(2) A vámfelügyelet vagy vámellenőrzés alatt álló áruk tekintetében - a 17. és a 18. cikk sérelme nélkül - a vámhatóságok kockázatelemzési kritériumok alapján a megfelelő vámellenőrzést végeznek és megteszik a szükséges azonosítási intézkedéseket a 2913/92/EGK rendelet 13. cikkének (1) bekezdése, illetve 72. cikke szerint annak érdekében, hogy megakadályozzák az Unió területén alkalmazandó, szellemi tulajdonra vonatkozó jogszabályokba ütköző cselekményeket, és együttműködjenek a harmadik országokkal a szellemi tulajdonjogok érvényesítésében.
(3) Ez a rendelet nem vonatkozik a végfelhasználási rendszer keretében szabad forgalomba bocsátott árukra.
(4) Ez a rendelet nem alkalmazandó az utazók személyes poggyászában található nem kereskedelmi jellegű árukra.
(5) Ez a rendelet nem alkalmazandó a jogosult beleegyezésével gyártott árukra, valamint azon árukra, amelyeket a jogosult által egy meghatározott mennyiségű termék gyártására megfelelően felhatalmazott személy gyártott, túllépve azt a mennyiséget, amelyről az említett személy és a jogosult megállapodott.
(6) Ez a rendelet nem érinti sem a szellemi tulajdonra vonatkozó nemzeti vagy uniós jogszabályokat, sem a tagállamok büntetőeljárásra vonatkozó jogszabályait.
2. cikk
Fogalommeghatározások
E rendelet alkalmazásában:
1. „szellemi tulajdonjogok”:
a)
a védjegy;
b)
a formatervezési minta;
c)
a nemzeti vagy az uniós jog által meghatározott szerzői jog vagy kapcsolódó jog;
d)
a földrajzi árujelző;
e)
a nemzeti vagy az uniós jog által meghatározott szabadalom;
f)
a gyógyszerek kiegészítő oltalmi tanúsítványáról szóló, 2009. május 6-i 469/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (11) szerint meghatározott, gyógyszerekre vonatkozó kiegészítő oltalmi tanúsítvány;
g)
a növényvédő szerek kiegészítő oltalmi tanúsítványának bevezetéséről szóló, 1996. július 23-i 1610/96/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (12) szerint meghatározott, növényvédő szerekre vonatkozó kiegészítő oltalmi tanúsítvány;
h)
a közösségi növényfajta-oltalmi jogokról szóló, 1994. július 27-i 2100/94/EK tanácsi rendelet (13) szerint meghatározott közösségi növényfajta-oltalmi jog;
i)
a nemzeti jog által meghatározott növényfajta-oltalmi jog;
j)
a félvezető termékek topográfiája a nemzeti vagy az uniós jog által meghatározottak szerint;
k)
a használati minta, amennyiben a nemzeti vagy az uniós jog szellemi tulajdonjogként védi;
l)
a kereskedelmi név, amennyiben a nemzeti vagy az uniós jog kizárólagos szellemi tulajdonjogként védi;
2. „védjegy”:
a)
a közösségi védjegyről szóló, 2009. február 26-i 207/2009/EK tanácsi rendelet (14) szerint meghatározott közösségi védjegy;
b)
valamely tagállamban, illetve Belgium, Luxemburg és Hollandia esetében a Benelux Szellemitulajdon-védelmi Hivatalnál lajstromozott védjegy;
c)
nemzetközi megállapodás alapján valamely tagállamra vagy az Unióra kiterjedő hatállyal lajstromozott védjegy;
3. „formatervezési minta”:
a)
a közösségi formatervezési mintáról szóló, 2001. december 12-i 6/2002/EK tanácsi rendeletben (15) meghatározott közösségi formatervezési minta;
b)
valamely tagállamban, illetve Belgium, Luxemburg és Hollandia esetében a Benelux Szellemitulajdon-védelmi Hivatalnál lajstromozott formatervezési minta;
c)
nemzetközi megállapodás alapján valamely tagállamra vagy az Unióra kiterjedő hatállyal lajstromozott formatervezési minta;
4. „földrajzi árujelző”:
a)
mezőgazdasági termékekre és élelmiszerekre vonatkozó, oltalom alatt álló földrajzi jelzés vagy eredetmegjelölés, a mezőgazdasági termékek és az élelmiszerek minőségrendszereiről szóló, 2012. november 21-i 1151/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletben (16) meghatározottak szerint;
b)
a borra vonatkozó eredetmegjelölés vagy földrajzi jelzés, a mezőgazdasági piacok közös szervezésének létrehozásáról, valamint egyes mezőgazdasági termékekre vonatkozó egyedi rendelkezésekről szóló, 2007. október 22-i 1234/2007/EK tanácsi rendeletben („az egységes közös piacszervezésről szóló rendelet”) (17) meghatározottak szerint;
c)
az ízesített boralapú italok földrajzi megnevezése, az ízesített bor, ízesített boralapú italok és az ízesített boralapú koktélok meghatározására, megnevezésére és kiszerelésére vonatkozó általános szabályok meghatározásáról szóló, 1991. június 10-i 1601/91/EGK tanácsi rendeletben (18) meghatározottak szerint;
d)
a szeszes italok meghatározásáról, megnevezéséről, kiszereléséről, címkézéséről és földrajzi árujelzőinek oltalmáról szóló, 2008. január 15-i 110/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (19) szerint meghatározott szeszes italokra vonatkozó földrajzi árujelző;
e)
az a)-d) pontban foglaltaktól eltérő termékek földrajzi árujelzői, amennyiben azok a nemzeti vagy az uniós jog alapján kizárólagos szellemi tulajdonjogok;
f)
az Európai Unió és harmadik országok közötti megállapodásokban meghatározott és azokban ekként felsorolt földrajzi árujelzők;
5. „hamisított áruk”:
a)
olyan áruk, amelyek abban a tagállamban, ahol találhatók, valamely védjegyhez fűződő jogot sértő cselekmény által érintettek, és amelyek engedély nélkül olyan megjelöléssel vannak ellátva, amely megegyezik az ugyanolyan típusú áruk tekintetében érvényesen lajstromozott védjeggyel, vagy amely lényeges jellemzőit tekintve nem különböztethető meg az ilyen védjegytől;
b)
olyan áruk, amelyek abban a tagállamban, ahol találhatók, valamely földrajzi árujelzőhöz fűződő jogot sértő cselekmény által érintettek, és amelyek e földrajzi árujelző tekintetében oltalom alatt álló nevet vagy kifejezést viselnek, vagy leírásukban ilyen név vagy kifejezés szerepel;
c)
bármely csomagolás, címke, öntapadós címke, tájékoztató füzet, használati utasítás, garancialevél vagy egyéb hasonló tárgy - abban az esetben is, ha külön mellékelik az áruhoz -, amely védjegyhez vagy földrajzi árujelzőhöz fűződő jogot sértő cselekmény által érintett, és amelyen olyan jelzés, név vagy kifejezés szerepel, amely vagy megegyezik valamely érvényesen lajstromozott védjeggyel vagy oltalom alatt álló földrajzi árujelzővel, vagy lényeges jellemzőit tekintve nem különböztethető meg az ilyen védjegytől vagy földrajzi árujelzőtől; és amelyet ugyanolyan típusú árukra lehet használni, mint amelyekre vonatkozóan az említett védjegyet vagy földrajzi árujelzőt lajstromozták;
6. „kalózáruk”: olyan áruk, amelyek abban a tagállamban, ahol találhatóak, szerzői jogot, kapcsolódó jogot vagy formatervezésiminta-oltalomból eredő jogot sértő cselekmény által érintettek, és amelyek a szerzői jog, a kapcsolódó jog vagy a formatervezésiminta-oltalom jogosultjának vagy a gyártó országban a jogosult által felhatalmazott személynek az engedélye nélkül előállított másolatok, vagy ilyen másolatokat tartalmaznak;
7. „feltehetően szellemi tulajdonjogot sértő áruk”: olyan áruk, amelyek vonatkozásában ésszerű indokok alapján feltételezhető, hogy abban a tagállamban, ahol találhatóak, nyilvánvalóan (prima facie)
a)
olyan cselekmények által érintettek, amelyek abban a tagállamban szellemi tulajdonjogot sértenek;
b)
olyan eszközök, termékek vagy alkatrészek, amelyek kialakításának, előállításának, vagy átalakításának elsődleges célja bármely olyan technológia, eszköz vagy alkatrész megkerülésének lehetővé tétele vagy megkönnyítése, amely rendes működése során egy mű vonatkozásában megakadályozza vagy korlátozza a szerzői jog vagy kapcsolódó jog jogosultja által nem engedélyezett cselekményeket, és amelyek az adott tagállamban szellemi tulajdonjogot sértő cselekményhez kapcsolódnak;
c)
minden olyan öntőforma vagy minta, amelyet kifejezetten szellemi tulajdonjogot sértő áruk gyártásához terveztek vagy alakítottak át, és amelyek az adott tagállamban szellemi tulajdonjogot sértő cselekményhez kapcsolódnak;
8. „jogosult”: a szellemi tulajdonjog jogosultja;
9. „kérelem”: a vámhatóságok illetékes vámszervéhez intézett, a feltehetően szellemi tulajdonjogot sértő árukkal kapcsolatos vámhatósági intézkedés megtételére irányuló kérelem;
10. „nemzeti kérelem”: valamely tagállam nemzeti vámhatóságainak az adott tagállamban történő intézkedése céljából benyújtott kérelem;
11. „uniós kérelem”: valamely tagállamban benyújtott kérelem, amelyben az adott tagállam és egy vagy több másik tagállam vámhatóságaitól azt kérik, hogy saját tagállamukban tegyenek intézkedést;
12. „kérelmező”: az a személy vagy szervezet, akinek/amelynek a nevében a kérelmet benyújtják;
13. „a határozat jogosultja”: a kérelemnek helyt adó határozat jogosultja;
14. „az áruk birtokosa”: az a személy, aki a feltehetően szellemi tulajdonjogot sértő áruk tulajdonosa, illetve az ilyen áruk felett hasonló rendelkezési joggal vagy fizikai ellenőrzéssel bír;
15. „nyilatkozattevő”: a 2913/92/EGK rendelet 4. cikkének 18. pontjában meghatározott nyilatkozattevő;
16. „megsemmisítés”:: az áruk fizikai megsemmisítése, újrahasznosítása vagy kereskedelmi csatornákból való kivonása oly módon, hogy az a határozat jogosultjának ne okozzon kárt;
17. „az Unió vámterülete”: a 2913/92/EGK rendelet 3. cikkében meghatározott közösségi vámterület;
18. „áruk kiadása”: az áruknak 2913/92/EGK rendelet 4. cikkének 20. pontjában meghatározott kiadása;
19. „kiscsomag”: olyan postai küldemény vagy expressz futárküldemény:
a)
amely három vagy kevesebb egységből áll,
vagy
b)
amelynek bruttó súlya kevesebb, mint két kilogramm.
Az a) pont alkalmazásában az „egység” a vám- és a statisztikai nómenklatúráról, valamint a Közös Vámtarifáról szóló, 1987. július 23-i 2658/87/EGK tanácsi rendelet (20) I. mellékletével összhangban a Kombinált Nómenklatúra keretében besorolt áru, amennyiben nem csomagolt, illetve a végfelhasználónak történő kiskereskedelmi értékesítésre csomagolt áru.
Ezen fogalommeghatározás alkalmazásában az ugyanazon KN-kód alá tartozó különálló áruk külön egységnek, az egy KN-kód alá besorolt, készletben bemutatott áruk pedig egy egységnek tekintendők;
20. „romlandó áru”: olyan áru, amellyel kapcsolatban a vámhatóság úgy véli, hogy a kiadás felfüggesztése vagy a visszatartás napjától számított legfeljebb 20 napon át történő tárolása esetén megromlik;
21. „kizárólagos felhasználási/hasznosítási engedély”: olyan (általános vagy korlátozott) engedély, amely feljogosítja az engedély jogosultját arra, hogy az adott szellemi tulajdonjognak a licencia által engedélyezett módon történő használatából minden más személyt kizárjon, beleértve az engedélyezőt is.
II. FEJEZET
A KÉRELEM
1. SZAKASZ
A kérelem benyújtása
3. cikk
Jogosultság kérelem benyújtására
A következő személyeknek és szervezeteknek, ha abban a tagállamban, amelynek - vagy azokban a tagállamokban, amelyeknek - vámhatóságait intézkedés megtételére kérik, jogosultak eljárást indítani szellemi tulajdonjog megsértésének megállapítása iránt, jogában áll benyújtani:
1.
nemzeti vagy uniós kérelmet:
a)
a jogosultak;
b)
a szellemi tulajdonjogok érvényesítéséről szóló, 2004. április 29-i 2004/48/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (21) 4. cikke (1) bekezdésének c) pontjában említett, szellemi tulajdonjogok jogosultjait képviselő közös jogkezelő szervezetek;
c)
a 2004/48/EK irányelv 4. cikke (1) bekezdésének d) pontjában említett szakmai szervezetek;
d)
az 1151/2012/EU rendelet 3. cikkének 2. pontja és 49. cikkének (1) bekezdése szerinti csoportok, az 1234/2007/EK rendelet 118e. cikke szerinti termelői csoportok vagy a földrajzi árujelzőkre vonatkozó uniós jogban - különösen az 1601/91/EGK és a 110/2008/EK rendeletben - meghatározott hasonló termelői csoportok, amelyek valamely földrajzi árujelzővel ellátott termékek termelőit képviselik, illetve ezen csoportok képviselői; valamely földrajzi árujelző használatára jogosult gazdasági szereplők; valamint az ilyen földrajzi árujelző tekintetében hatáskörrel rendelkező ellenőrző testületek vagy hatóságok;
2.
nemzeti kérelmet:
a)
a szellemi tulajdonjogok használatára feljogosított személyek vagy szervezetek, akiket/amelyeket a jogosult hivatalosan felhatalmazott, hogy szellemi tulajdonjog megsértésének megállapítása iránt eljárást indítsanak;
b)
a földrajzi árujelzőkre vonatkozó tagállami szabályozásban meghatározott termelői csoportok, amelyek valamely földrajzi árujelzővel ellátott termékek termelőit képviselik, illetve ezen csoportok képviselői és valamely földrajzi árujelző használatára jogosult gazdasági szereplők, valamint az ilyen földrajzi árujelzők tekintetében illetékes ellenőrző testületek vagy hatóságok;
3.
uniós kérelmet: kettő vagy több tagállam teljes területére kiterjedő kizárólagos felhasználási/hasznosítási engedély jogosultja, akit e tagállamokban a jogosult hivatalosan felhatalmazott, hogy szellemi tulajdonjog megsértésének megállapítása iránt eljárást indítson.
4. cikk
Az uniós kérelmek hatálya alá tartozó szellemi tulajdonjogok
Uniós kérelmet kizárólag uniós jogon alapuló, az Unió egész területére kiterjedő hatállyal bíró szellemi tulajdonjogok tekintetében lehet benyújtani.
5. cikk
A kérelem benyújtása
(1) Valamennyi tagállam kijelöli a kérelmek átvételére és feldolgozására illetékes vámszervet (a továbbiakban: az illetékes vámszerv). A tagállamok erről tájékoztatják a Bizottságot, a Bizottság pedig közzéteszi a tagállamok által kijelölt illetékes vámszervek listáját.
(2) A kérelmet az illetékes vámszervhez kell benyújtani. A kérelmet a 6. cikkben említett formanyomtatványon kell előterjeszteni, és annak az előírt adatokat kell tartalmaznia.
(3) A vámhatóságok által az áruk kiadásának felfüggesztése vagy visszatartása tárgyában a 18. cikk (3) bekezdésével összhangban küldött értesítést követően benyújtott kérelemnek a következőknek is meg kell felelnie:
a)
a kérelmet az illetékes vámszervhez az áruk kiadásának felfüggesztése vagy azok visszatartása tárgyában küldött értesítést követő négy munkanapon belül be kell nyújtani;
b)
nemzeti kérelemnek kell lennie;
c)
a kérelemnek tartalmaznia kell a 6. cikk (3) bekezdésében említett adatokat. A kérelmező ugyanakkor eltekinthet az említett bekezdés g), h) vagy i) pontjaiban említett információ feltüntetésétől.
(4) A 3. cikk 3. pontjában említett eset kivételével tagállamonként kizárólag egyetlen nemzeti kérelmet és egyetlen uniós kérelmet lehet benyújtani az adott tagállamban oltalom alatt álló szellemi tulajdonjog tekintetében. A 3. cikk 3. pontjában említett körülmények fennállása esetén egynél több uniós kérelem benyújtása lehetséges.
(5) Amennyiben egy uniós kérelemnek olyan tagállamban adnak helyt, amelyet érintett egy olyan korábbi uniós kérelem, amelyet ugyanazon kérelmező ugyanazon szellemi tulajdonjog tekintetében nyújtott be, és e korábbi kérelemnek helyt adtak, a tagállam vámhatóságai az elsőként jóváhagyott uniós kérelem alapján kötelesek eljárni. Ennek megfelelően értesíteniük kell azon tagállam illetékes vámszervét, amelyben bármely későbbi uniós kérelemnek helyt adtak, és ezen illetékes vámszerv módosítja vagy visszavonja a későbbi uniós kérelemnek helyt adó határozatot.
(6) Amennyiben rendelkezésre áll számítógépes rendszer a kérelmek átvételére és feldolgozására, akkor a kérelmeket és a hozzájuk csatolt függelékeket elektronikus adatfeldolgozó technikát használva kell benyújtani. A tagállamok és a Bizottság a papírmentes vám- és kereskedelmi környezetről szóló, 2008. január 15-i 70/2008/EK európai parlamenti és tanácsi határozat (22) 8. cikkének (2) bekezdésében említett többéves stratégiai tervvel összhangban kialakítja, fenntartja és üzemelteti ezeket a rendszereket.
6. cikk
A kérelem formanyomtatványa
(1) A Bizottság végrehajtási jogi aktusok formájában kidolgozza a kérelem formanyomtatványát. E végrehajtási jogi aktusokat a 34. cikk (2) bekezdésében említett tanácsadó bizottsági eljárás keretében kell elfogadni.
(2) A kérelem formanyomtatványának tartalmaznia kell azokat az adatokat, amelyeket a 45/2001/EK rendelet és a 95/46/EK irányelvet átültető nemzeti jogszabályok értelmében az érintett számára meg kell adni.
(3) A Bizottság feladata annak biztosítása, hogy a formanyomtatványon a kérelmezőtől az alábbi adatok feltüntetését kérjék:
a)
a kérelmező adatai;
b)
a kérelmező 3. cikk szerinti jogállása;
c)
azon iratok, amelyek alapján az illetékes vámszerv megbizonyosodhat arról, hogy a kérelmező jogosult a kérelem benyújtására;
d)
amennyiben a kérelmező képviselő útján nyújt be kérelmet, a képviselő személy adatai és képviseleti jogának igazolása, a kérelem benyújtásának helye szerinti tagállam jogszabályaival összhangban;
e)
az érvényesíteni kívánt szellemi tulajdonjog(ok);
f)
uniós kérelem esetén azok a tagállamok, ahol vámhatósági intézkedést kérnek;
g)
az eredeti áruk pontos leírása és műszaki adatai, beleértve az olyan jelöléseket, mint például a vonalkód, valamint adott esetben képeket;
h)
mindazon információk, amelyek alapján a vámhatóságok képesek könnyen felismerni a szóban forgó árukat;
i)
bármely olyan információ, amely felhasználható a vámhatóságok által az érintett szellemi tulajdonjog(ok) megsértése kockázatának elemzése és értékelése során, mint például a feljogosított forgalmazók;
j)
az, hogy az e bekezdés g), h) és i) pontja alapján szolgáltatott információ a 31. cikk (5) bekezdésével összhangban korlátozott hozzáférésűnek minősítendő-e;
k)
a kérelmező által kijelölt jogi és technikai ügyekben illetékes képviselő adatai;
l)
a kérelmező arra vonatkozó kötelezettségvállalása, hogy az illetékes vámszervet a 15. cikkben meghatározott bármely helyzetről értesíti;
m)
a kérelmező arra vonatkozó kötelezettségvállalása, hogy továbbít és naprakésszé tesz bármely olyan információt, amely felhasználható a vámhatóságok által az érintett szellemi tulajdonjog(ok) megsértése kockázatának elemzése és értékelése során;
n)
a kérelmező arra vonatkozó kötelezettségvállalása, hogy a 28. cikkben meghatározott feltételekkel felelősséget vállal;
o)
a kérelmező arra vonatkozó kötelezettségvállalása, hogy a 29. cikkben meghatározott feltételekkel vállalja az említett cikkben meghatározott költségek megtérítését;
p)
a kérelmező hozzájárulása ahhoz, hogy az általa szolgáltatott adatokat a Bizottság és a tagállamok kezelhetik;
q)
az, hogy a kérelmező kéri-e a 26. cikkben említett eljárás alkalmazását, és - amennyiben a vámhatóságok ezt kérik - vállalja-e az áruk ezen eljárás szerinti megsemmisítésével járó költségek fedezését.
2. SZAKASZ
A kérelem elbírálása
7. cikk
A hiányos kérelem feldolgozása
(1) Amennyiben a kérelem átvételekor az illetékes vámszerv megítélése szerint a kérelem nem tartalmazza a 6. cikk (3) bekezdésében előírt összes információt, az illetékes vámszerv felhívja a kérelmezőt arra, hogy a felhívásról szóló értesítéstől számított tíz munkanapon belül pótolja a hiányzó információkat.
Ilyen esetekben a 9. cikk (1) bekezdésében említett határidőt a szükséges információk beérkezéséig fel kell függeszteni.
(2) Amennyiben a kérelmező az (1) bekezdés első albekezdésében említett határidőn belül nem pótolja a hiányzó információkat, az illetékes vámszerv elutasítja a kérelmet.
8. cikk
Díjak
A kérelmezőnek nem kell díjat fizetnie a kérelem feldolgozása tárgyában felmerült közigazgatási költségek fedezésére.
9. cikk
A kérelemnek helyt adó vagy azt elutasító határozat közlése
(1) Az illetékes vámszerv a kérelem átvételét követő harminc munkanapon belül értesíti a kérelmezőt a kérelemnek helyt adó vagy azt elutasító határozatáról. Elutasítás esetén az illetékes vámszerv megindokolja a döntését, és tájékoztatást nyújt a jogorvoslati eljárással kapcsolatban.
(2) Amennyiben a kérelmezőt a kérelem benyújtása előtt értesítették arról, hogy a vámhatóság felfüggesztette az áruk kiadását vagy azokat visszatartotta, az illetékes vámszerv a kérelem átvételét követő két munkanapon belül értesíti a kérelmezőt a kérelemnek helyt adó vagy azt elutasító határozatáról.
10. cikk
A kérelmek tárgyában hozott határozatok
(1) A nemzeti kérelemnek helyt adó és az ilyen határozatokat visszavonó vagy módosító határozatok a meghozataluk napját követő napon lépnek hatályba abban a tagállamban, ahol a nemzeti kérelmet benyújtották.
A vámhatóságok általi intézkedésre megállapított határidő meghosszabbításáról szóló határozatok a meghosszabbítandó határidő lejártát követő napon lépnek hatályba abban a tagállamban, ahol a nemzeti kérelmet benyújtották.
(2) Az uniós kérelemnek helyt adó határozat, valamint az ilyen határozatot visszavonó vagy módosító határozatok az alábbiak szerint lépnek hatályba:
a)
abban a tagállamban, ahol a kérelmet benyújtották, a meghozataluk napját követő napon;
b)
minden más tagállamban, ahol a vámhatóságok intézkedését kérelmezik, a vámhatóságoknak a 14. cikk (2) bekezdésével összhangban történő értesítése napját követő napon, feltéve, hogy a határozat jogosultja teljesítette a fordítási költségekkel kapcsolatban a 29. cikk (3) bekezdése szerinti kötelezettségeit.
A vámhatóságok általi intézkedésre megállapított határidő meghosszabbításáról szóló határozatok a meghosszabbítandó határidő lejártát követő napon lépnek hatályba abban a tagállamban, ahol az uniós kérelmet benyújtották, és a többi olyan tagállamban is, ahol a vámhatóságok intézkedését kérték.
11. cikk
A vámhatóságok általi intézkedésre megállapított határidő
(1) A kérelemnek helyt adó határozat esetén az illetékes vámszerv megállapítja a határidőt, amelyen belül a vámhatóságoknak intézkedniük kell.
Ez a határidő a kérelemnek helyt adó határozat 10. cikk szerinti hatálybalépése napján kezdődik, és nem haladhatja meg a határozat meghozatalát követő naptól számított egy évet.
(2) Amennyiben a kérelem, amelyet az áruk kiadásának felfüggesztése vagy azok visszatartása tárgyában a vámhatóságok által a 18. cikk (3) bekezdésével összhangban küldött értesítést követően nyújtottak be, nem tartalmazza a 6. cikk (3) bekezdésének g), h) vagy i) pontjában említett információkat, a kérelemnek csak az adott áruk kiadásának felfüggesztése vagy azok visszatartása tekintetében lehet helyt adni, kivéve, ha az említett információkat az áruk kiadásának felfüggesztéséről vagy azok visszatartásáról szóló értesítést követő tíz munkanapon belül megküldik.
(3) Amennyiben valamely szellemi tulajdonjog hatálya megszűnik, vagy ha a kérelmező valamely más okból már nem jogosult a kérelem benyújtására, a vámhatóságok nem tesznek intézkedést. A kérelemnek helyt adó határozatot az azt meghozó illetékes vámszerv visszavonja vagy megfelelően módosítja.
12. cikk
A vámhatóságok általi intézkedésre megállapított határidő meghosszabbítása
(1) A vámhatóságok általi intézkedésre megállapított határidő lejártakor az eredeti határozatot meghozó illetékes vámszerv a határozat jogosultjának kérésére meghosszabbíthatja e határidőt, amennyiben a határozat jogosultja előzetesen megfizeti a vámhatóságokkal szemben e rendelet alapján fennálló minden tartozását.
(2) Amennyiben a vámhatóságok általi intézkedésre megállapított határidő meghosszabbítására irányuló kérelmet a meghosszabbítandó határidő lejártát kevesebb, mint harminc munkanappal megelőzően nyújtják be, az illetékes vámszerv elutasíthatja a kérelmet.
(3) Az illetékes vámszerv a határidő meghosszabbításáról szóló határozatát az (1) bekezdésben említett kérelem átvételét követő harminc munkanapon belül közli a határozat jogosultjával. Az illetékes vámszerv megállapítja a határidőt, amelyen belül a vámhatóságoknak intézkedniük kell.
(4) A vámhatóságok általi intézkedésre megállapított, meghosszabbított határidő az eredeti határidő lejártát követő napon kezdődik, és nem haladhatja meg az egy évet.
(5) Amennyiben valamely szellemi tulajdonjog hatálya megszűnik, vagy ha a kérelmező más okból már nem jogosult a kérelem benyújtására, a vámhatóságok nem tesznek intézkedést. A határidőt meghosszabbító határozatot az azt meghozó illetékes vámszerv visszavonja vagy megfelelően módosítja.
(6) A határozat jogosultjának nem kell díjat fizetnie a határidő-hosszabbítási kérelem feldolgozásával kapcsolatban felmerült közigazgatási költségek fedezésére.
(7) A Bizottság végrehajtási jogi aktusok formájában kidolgozza a határidő-hosszabbítás kérelmezésére szolgáló formanyomtatványt. E végrehajtási jogi aktusokat a 34. cikk (2) bekezdésében említett tanácsadó bizottsági eljárás keretében kell elfogadni.
13. cikk
A határozat módosítása a szellemi tulajdonjogok tekintetében
A kérelemnek helyt adó határozatot meghozó illetékes vámszerv a határozat jogosultjának kérésére módosíthatja a határozat hatálya alá tartozó szellemi tulajdonjogok körét.
A határozat hatályának újabb szellemi tulajdonjogra történő kiterjesztése esetén a kérelemnek tartalmaznia kell a 6. cikk (3) bekezdésének c), e), g), h) és i) pontjában említett adatokat.
Uniós kérelemnek helyt adó határozat esetében a határozat hatálya alá tartozó szellemi tulajdonjogok köre kizárólag a 4. cikkben szereplő szellemi tulajdonjogokkal bővíthető.
14. cikk
Az illetékes vámszerv értesítési kötelezettségei
(1) A nemzeti kérelemmel megkeresett illetékes vámszerv a következő határozatokat a meghozatalukat követően haladéktalanul továbbítja a tagállama vámhivatalai részére:
a)
kérelemnek helyt adó határozatok;
b)
kérelemnek helyt adó határozatok visszavonásáról szóló határozatok;
c)
kérelemnek helyt adó határozatok módosításáról szóló határozatok;
d)
a vámhatóságok általi intézkedésre megállapított határidő meghosszabbításáról szóló határozatok.
(2) Az uniós kérelemmel megkeresett illetékes vámszerv a következő határozatokat a meghozatalukat követően haladéktalanul továbbítja az uniós kérelemben megjelölt tagállam vagy tagállamok illetékes vámszervei részére:
a)
kérelemnek helyt adó határozatok;
b)
kérelemnek helyt adó határozatok visszavonásáról szóló határozatok;
c)
kérelemnek helyt adó határozatok módosításáról szóló határozatok;
d)
a vámhatóságok általi intézkedésre megállapított határidő meghosszabbításáról szóló határozatok.
Az uniós kérelemben megjelölt tagállam vagy tagállamok illetékes vámszerve a határozatok kézhezvételét követően azokat haladéktalanul továbbítja a vámhivatalainak.
(3) Az uniós kérelemben megjelölt tagállam vagy tagállamok illetékes vámszerve megkeresheti a kérelemnek helyt adó határozatot meghozó illetékes vámszervet, hogy bocsásson a rendelkezésére olyan további információkat, amelyeket az elsőként említett vámszerv a határozat végrehajtásához szükségesnek tart.
(4) Az illetékes vámszerv a vámhatóságok intézkedéseit felfüggesztő, a 16. cikk (1) bekezdésének b) pontja és (2) bekezdése szerinti határozatát annak meghozatalát követően haladéktalanul továbbítja tagállama vámhivatalai részére.
15. cikk
A határozat jogosultjának értesítési kötelezettségei
A határozat jogosultja haladéktalanul értesíti a kérelemnek helyt adó illetékes vámszervet a következők bármelyikéről:
a)
a kérelmében szereplő valamely szellemi tulajdonjog hatálya megszűnik;
b)
a határozat jogosultja valamely más okból már nem jogosult a kérelem benyújtására;
c)
a 6. cikk (3) bekezdésében említett adatok módosítása.
16. cikk
A határozat jogosultját terhelő kötelezettségek elmulasztása
(1) Ha a határozat jogosultja a vámhatóság által szolgáltatott információt a 21. cikkben megjelölttől eltérő célokra használja fel, annak a tagállamnak az illetékes vámszerve, amelyben az információ szolgáltatása vagy az információval való visszaélés történt:
a)
visszavonhatja az általa meghozott, a határozat jogosultja nemzeti kérelemének helyt adó határozatokat és elutasíthatja a vámhatóságok általi intézkedésre megállapított határidő meghosszabbítása iránti kérelmet;
b)
az illetékességi területén felfüggesztheti minden, a határozat jogosultja uniós kérelmének helyt adó határozat végrehajtását a vámhatóságok általi intézkedésre megállapított határidő alatt.
(2) Az illetékes vámszerv a vámhatóságok általi intézkedésre megállapított határidő lejártáig felfüggesztheti a vámhatóságok intézkedéseit, amennyiben a határozat jogosultja:
a)
nem teljesíti a 15. cikk szerinti értesítési kötelezettséget;
b)
nem teljesíti a minták visszaszolgáltatásával kapcsolatban a 19. cikk (3) bekezdésében foglalt előírásokat;
c)
nem teljesíti a költségek és a fordítás tekintetében a 29. cikk (1) és (3) bekezdésében előírt kötelezettségeit;
d)
alapos ok nélkül nem indít eljárást a 23. cikk (3) bekezdése vagy a 26. cikk (9) bekezdése szerint.
Uniós kérelem esetében a vámhatósági intézkedések felfüggesztéséről szóló határozatnak csak abban a tagállamban van hatálya, ahol a határozatot meghozták.
III. FEJEZET
A VÁMHATÓSÁGI INTÉZKEDÉSEK
1. SZAKASZ
A feltehetően szellemi tulajdonjogot sértő áruk kiadásának felfüggesztése vagy ezen áruk visszatartása
17. cikk
Az áruk kiadásának felfüggesztése vagy azok visszatartása a kérelemnek helyt adó határozat elfogadását követően
(1) Amennyiben a vámhatóságok vámhatósági intézkedés iránti kérelemnek helyt adó határozat hatálya alá tartozó, szellemi tulajdonjogot feltehetően sértő árukat azonosítanak, az áruk kiadását felfüggesztik, vagy visszatartják azokat.
(2) Az áruk kiadásának felfüggesztését vagy visszatartását megelőzően a vámhatóságok a határozat jogosultjától bármilyen érdemi tájékoztatást kérhetnek az árukkal kapcsolatban. A vámhatóságok továbbá tájékoztathatják a határozat jogosultját az érintett áruk tényleges vagy becsült mennyiségéről, azok tényleges vagy feltehető jellegéről, és az eset körülményeihez képest képeket is közölhetnek róluk.
(3) A vámhatóságok az áruk kiadásának felfüggesztéséről vagy azok visszatartásáról a felfüggesztést vagy visszatartást követő egy munkanapon belül értesítik a nyilatkozattevőt vagy az áruk birtokosát.
Amennyiben a vámhatóságok úgy határoznak, hogy értesítik az áruk birtokosát és két vagy több személy minősül az áruk birtokosának, a vámhatóságok nem kötelesek egynél több személyt értesíteni.
A vámhatóságok a felfüggesztésről vagy a visszatartásról szóló határozat jogosultját a felfüggesztésről vagy a visszatartásról a nyilatkozattevő, illetve az áruk birtokosa értesítésének napján, vagy közvetlenül azt követően értesítik.
Az értesítésnek tartalmaznia kell a 23. cikkben meghatározott eljárással kapcsolatos tájékoztatást.
(4) A vámhatóságok tájékoztatják a határozat jogosultját, valamint a nyilatkozattevőt vagy az áruk birtokosát azon áruk tényleges vagy becsült mennyiségéről és tényleges vagy feltehető jellegéről - az eset körülményeihez képest azokról képeket is küldve, ha rendelkezésre állnak -, amelyeknek a kiadását felfüggesztették, illetve amelyeket visszatartanak. A vámhatóságok kérelemre tájékoztatják a határozat jogosultját az áruk címzettjének, feladójának, a nyilatkozattevőnek vagy az áruk birtokosának a nevéről és címéről, valamint a vámeljárásról és azon áruk származási helyéről, eredetéről és rendeltetési helyéről is, amelyek kiadását felfüggesztették, illetve amelyeket visszatartanak, amennyiben ezen adatok a rendelkezésükre állnak.
18. cikk
Az áruk kiadásának felfüggesztése vagy azok visszatartása a kérelemnek helyt adó határozatot megelőzően
(1) Amennyiben a vámhatóságok olyan, feltehetően szellemi tulajdonjogot sértő árukat azonosítanak, amelyek nem tartoznak egy kérelemnek helyt adó határozat hatálya alá, ezen áruk kiadását felfüggeszthetik vagy visszatarthatják azokat, a romlandó áruk esetét kivéve.
(2) A feltehetően szellemi tulajdonjogot sértő áruk kiadásának felfüggesztését vagy azok visszatartását megelőzően a vámhatóságok - anélkül, hogy az áruk tényleges vagy becsült mennyiségére, tényleges vagy feltehető jellegére vonatkozó információkon, és az eset körülményeihez képest az azokat ábrázoló képeken kívül további információkat is felfednének - a lényeges információk közlésére hívhatnak fel bármely olyan személyt vagy szervezetet, aki/amely a szellemi tulajdonjog feltételezett megsértése miatt kérelem benyújtására lehet jogosult.
(3) A vámhatóságok az áruk kiadásának felfüggesztéséről vagy azok visszatartásáról a felfüggesztést vagy visszatartást követő egy munkanapon belül értesítik a nyilatkozattevőt vagy az áruk birtokosát.
Amennyiben a vámhatóságok úgy határoznak, hogy értesítik az áruk birtokosát és két vagy több személy minősül az áruk birtokosának, a vámhatóságok nem kötelesek közülük egynél több személyt értesíteni.
A vámhatóságok az áruk kiadásának felfüggesztéséről vagy azok visszatartásáról azon személyeket vagy szervezeteket, akik/amelyek a szellemi tulajdonjog feltételezett megsértése kapcsán kérelem benyújtására jogosultak, a nyilatkozattevő, illetve az áruk birtokosa értesítésének napján, vagy közvetlenül azt követően értesítik.
A vámhatóságok konzultálhatnak az illetékes hatóságokkal a kérelem benyújtására jogosult személy(ek) és szervezetek azonosítása céljából.
Az értesítésnek tartalmaznia kell a 23. cikkben meghatározott eljárással kapcsolatos tájékoztatást.
(4) A vámhatóságok a következő esetekben a teljes vámkezelés elvégzését követően haladéktalanul biztosítják az áruk kiadását vagy megszüntetik azok visszatartását:
a)
az áruk kiadásának felfüggesztését vagy azok visszatartását követő egy munkanapon belül nem találnak a szellemi tulajdonjog feltételezett megsértése miatt kérelem benyújtására jogosult személyt vagy szervezetet;
b)
ha nem nyújtottak be az 5. cikk (3) bekezdése szerinti kérelmet, vagy azt a vámhatóság elutasítottak.
(5) Amennyiben a kérelemnek helyt adnak, a vámhatóságok kérelemre tájékoztatják a határozat jogosultját az áruk címzettjének, feladójának, a nyilatkozattevőnek vagy az áruk birtokosának a nevéről és címéről is, valamint a vámeljárásról és azon áruk származási helyéről, eredetéről és rendeltetési helyéről, amelyek kiadását felfüggesztették, illetve amelyeket visszatartanak, ha ezen adatok rendelkezésükre állnak.
19. cikk
Ellenőrzés és mintavétel azon áruk tekintetében, amelyeknek a kiadását felfüggesztették, vagy amelyeket visszatartanak
(1) A vámhatóságok lehetőséget biztosítanak a határozat jogosultjának, valamint a nyilatkozattevőnek vagy az áruk birtokosának azon áruk megtekintésére, amelyeknek a kiadását felfüggesztették, vagy amelyeket visszatartanak.
(2) A vámhatóságok reprezentatív mintákat vehetnek az árukból. A jogosult kérelmére és kizárólag elemzés és a hamisított vagy kalózárukkal kapcsolatos további eljárás elősegítése céljából a vámhatóságok e mintákat a határozat jogosultjának átadhatják vagy részére elküldhetik. Ezeknek a mintáknak az elemzése a határozat jogosultjának kizárólagos felelőssége mellett történik.
(3) A határozat jogosultja a (2) bekezdésben említett mintákat az elemzést követően, de legkésőbb az áruk kiadását vagy a visszatartás megszüntetését megelőzően köteles visszaszolgáltatni a vámhatóságoknak, kivéve, ha ezt a körülmények nem teszik lehetővé.
20. cikk
A tárolás feltételei
Az áruk kiadásának felfüggesztése vagy az áruk visszatartásának időtartama alatti tárolás feltételeit a vámhatóságok határozzák meg.
21. cikk
Bizonyos információk megengedett felhasználása a határozat jogosultja által
Ha a határozat jogosultja megkapta a 17. cikk (4) bekezdésében, a 18. cikk (5) bekezdésében, a 19. cikkben, illetve a 26. cikk (8) bekezdésében említett információkat, azokat csak a következő célokból hozhatja nyilvánosságra vagy használhatja fel:
a)
eljárás indítása annak megállapítása iránt, hogy megvalósult-e a szellemi tulajdonjog megsértése, illetve az információk ilyen eljárásokban való felhasználása;
b)
szellemi tulajdonjog megsértésével kapcsolatban az áruk fellelésének helye szerinti tagállam hatóságai által folytatott bűnügyi nyomozás esetén;
c)
büntetőeljárás indítása, illetve ilyen eljárás során;
d)
kártérítés követelése a jogsértés elkövetőjétől vagy más személytől;
e)
megállapodás a nyilatkozattevővel vagy az áruk birtokosával arról, hogy az áruk a 23. cikk (1) bekezdése szerint megsemmisítendők;
f)
megállapodás a nyilatkozattevővel vagy az áruk birtokosával a 24. cikk (2) bekezdésének a) pontjában említett biztosíték összegéről.
22. cikk
Vámhatóságok közötti információ- és adatcsere
(1) Az Unióban hatályos adatvédelmi rendelkezések sérelme nélkül és a szellemi tulajdonjogot sértő áruk nemzetközi kereskedelmének megakadályozása érdekében a Bizottság és a tagállami vámhatóságok a (3) bekezdésben említett gyakorlati szabályoknak megfelelően megoszthatnak bizonyos rendelkezésükre álló adatokat és információkat harmadik országok megfelelő hatóságaival.
(2) Az (1) bekezdésben említett adatok és információk cseréjének célja a szellemi tulajdonjogot sértő áruk szállítmányaival szembeni gyors és hatékony fellépés biztosítása. Ezen adatok és információk vonatkozhatnak visszatartásokra, trendekre és általános kockázatokra, többek között olyan árukkal kapcsolatban, amelyek az Unió területén áthaladnak, és származási vagy rendeltetési helyük az érintett harmadik országok területén van. Ezen adatok és információk körébe tartozhat az eset körülményeitől függően különösen:
a)
az áruk jellege és mennyisége;
b)
a feltehetően megsértett szellemi tulajdonjog;
c)
az áruk származási helye, eredete és rendeltetési helye;
d)
a szállítóeszközök mozgására vonatkozó információk, különösen:
i.
a hajó neve vagy a szállítóeszköz nyilvántartási száma;
ii.
a fuvarlevél vagy egyéb fuvarozási okmány hivatkozási száma;
iii.
a konténerek száma;
iv.
a rakomány súlya;
v.
az áruk leírása és/vagy kódja;
vi.
a foglalás száma;
vii.
a vámzár száma;
viii.
az első berakodási hely;
ix.
a végső kirakodási hely;
x.
az átrakodás helyei;
xi.
a végső kirakodási helyre érkezés várható időpontja;
e)
a konténerek mozgására vonatkozó információk, különösen:
i.
a konténer száma;
ii.
a konténer rakodási állapota;
iii.
a mozgás napja;
iv.
a mozgás típusa (megrakva, üres, átrakodva, beérkezett, kiment stb.);
v.
a hajó neve vagy a szállítóeszköz nyilvántartási száma;
vi.
a hajóút/út száma;
vii.
hely;
viii.
fuvarlevél vagy más fuvarozási okmány.
(3) A Bizottság végrehajtási jogi aktusokat fogad el, amelyekben meghatározza az e cikk (1) és (2) bekezdésében említett adatok és információk cseréjéhez szükséges gyakorlati szabályok elemeit. Ezeket a végrehajtási jogi aktusokat a 34. cikk (3) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárás keretében kell elfogadni.
2. SZAKASZ
Az áruk megsemmisítése, eljárás indítása és az áruk előzetes kiadása
23. cikk
Az áruk megsemmisítése és eljárás indítása
(1) A feltehetően szellemi tulajdonjogot sértő áruk vámellenőrzés mellett megsemmisíthetők annak megállapítása nélkül, hogy megvalósult-e valamely szellemi tulajdonjog megsértése azon tagállam joga szerint, ahol az árukat fellelték, amennyiben az alábbi feltételek mindegyike teljesül:
a)
a határozat jogosultja az áruk kiadásának felfüggesztéséről vagy azok visszatartásáról szóló értesítéstől számított tíz munkanapon belül - romlandó áruk esetében három munkanapon belül - írásban megerősítette a vámhatóságoknak azt, hogy álláspontja szerint megvalósult az érintett szellemi tulajdonjog megsértése;
b)
a határozat jogosultja az áruk kiadásának felfüggesztéséről vagy azok visszatartásáról szóló értesítéstől számított tíz munkanapon belül - romlandó áruk esetében három munkanapon belül - írásban megerősítette a vámhatóságoknak azt, hogy hozzájárul az áruk megsemmisítéséhez;
c)
a nyilatkozattevő vagy az áruk birtokosa az áruk kiadásának felfüggesztéséről vagy azok visszatartásáról szóló értesítéstől számított tíz munkanapon belül - romlandó áruk esetében három munkanapon belül - írásban megerősítette a vámhatóságoknak azt, hogy hozzájárul az áruk megsemmisítéséhez. Amennyiben a nyilatkozattevő vagy az áruk birtokosa e határidőkön belül nem járul hozzá az áruk megsemmisítéséhez, és azzal szemben nem emel kifogást a vámhatóságnál, a vámhatóság úgy tekintheti, hogy a nyilatkozattevő, illetve az áruk birtokosa hozzájárult az áruk megsemmisítéséhez.
A vámhatóságok a teljes vámkezelés elvégzését követően haladéktalanul biztosítják az áruk kiadását vagy megszüntetik azok visszatartását, ha az első albekezdés a) és a b) pontjában említett határidőn belül nem kapták meg a határozat jogosultjának arra vonatkozó írásbeli nyilatkozatát, hogy egyrészről álláspontja szerint megvalósult az érintett szellemi tulajdonjog megsértése, másrészről hozzájárul az áruk megsemmisítéséhez, kivéve, ha e vámhatóságokat megfelelő módon tájékoztatták arról, hogy eljárás indult a szellemi tulajdonjog megsértésének megállapítása iránt.
(2) Az áruk megsemmisítését a határozat jogosultjának felelősségére, vámellenőrzés mellett kell elvégezni, amennyiben az áruk megsemmisítésének helye szerinti tagállam joga másként nem rendelkezik. A megsemmisítést megelőzően az illetékes vámhatóságok mintát vehetnek az árukból. A megsemmisítést megelőzően vett minták oktatási célra felhasználhatók.
(3) Amennyiben a nyilatkozattevő vagy az áruk birtokosa nem járult hozzá írásban a megsemmisítéshez, és a vámhatóságok sem tekintették úgy az (1) bekezdés első albekezdésének c) pontja alapján, hogy a nyilatkozattevő vagy az áruk birtokosa az ott meghatározott határidőn belül hozzájárult a megsemmisítéshez, a vámhatóságok haladéktalanul értesítik erről a határozat jogosultját. A határozat jogosultja az áruk kiadásának felfüggesztéséről vagy azok visszatartásáról szóló értesítéstől számított tíz munkanapon belül - romlandó áruk esetében három munkanapon belül - eljárást indít az érintett szellemi tulajdonjog megsértésének megállapítása iránt.
(4) A romlandó áruk esetét kivéve, a vámhatóságok a (3) bekezdésben említett határidőt a határozat jogosultjának megfelelően megindokolt kérelmére legfeljebb tíz munkanappal meghosszabbíthatják.
(5) A vámhatóságok a teljes vámkezelés elvégzését követően haladéktalanul biztosítják az áruk kiadását vagy megszüntetik azok visszatartását, ha a (3) és (4) bekezdésben említett határidőn belül nem kaptak megfelelő értesítést a (3) bekezdéssel összhangban arra vonatkozóan, hogy eljárás indult az érintett szellemi tulajdonjog megsértésének megállapítása iránt.
24. cikk
Az áruk előzetes kiadása
(1) Ha a vámhatóságokat értesítették arról, hogy eljárás indult formatervezésiminta-oltalom, szabadalom, használatiminta-oltalom, félvezető termék topográfiájának oltalma vagy növényfajta-oltalom alapján fennálló jog megsértésének megállapítása iránt, a nyilatkozattevő vagy az áruk birtokosa kérheti a vámhatóságoktól az eljárás befejezését megelőzően az áruk kiadását vagy visszatartásuk megszüntetését.
(2) A vámhatóság csak akkor adja ki az árukat vagy szünteti meg azok visszatartását, ha valamennyi alábbi feltétel teljesül:
a)
a nyilatkozattevő vagy az áruk birtokosa olyan biztosítékot adott, amely elegendő mértékű a határozat jogosultja érdekeinek védelmére;
b)
a szellemi tulajdonjog megsértése tényének megállapítására illetékes hatóság nem alkalmazott ideiglenes intézkedéseket;
c)
elvégezték a teljes vámkezelést.
(3) A (2) bekezdés a) pontjában említett biztosíték adása nem érinti a határozat jogosultja által támasztható egyéb igényeket.
25. cikk
A megsemmisítendő áruk
(1) A 23. vagy 26. cikk alapján megsemmisítendő áruk:
a)
nem bocsáthatók szabad forgalomba, kivéve, ha a vámhatóságok a határozat jogosultjának egyetértésével úgy döntenek, hogy erre az áruk újrahasznosítása vagy kereskedelmi csatornákból való kivonása érdekében szükség van, többek között figyelemfelkeltési, oktatási és képzési célból. Az áruk szabad forgalomba bocsátásának feltételeit a vámhatóságok határozzák meg;
b)
nem vihetők ki az Unió vámterületéről;
c)
nem exportálhatók;
d)
nem vihetők ki újrakivitel keretében;
e)
nem vonhatók felfüggesztő eljárás alá;
f)
nem léptethetők be vámszabad területre és nem tárolhatók be vámszabad raktárba.
(2) A vámhatóságok engedélyezhetik, hogy az (1) bekezdésben említett árukat az Unió vámterületén belül található különböző helyek között, vámfelügyelet alatt szállítsák abból a célból, hogy vámellenőrzés mellett megsemmisítsék őket.
26. cikk
A kiscsomagokra vonatkozó megsemmisítési eljárás
(1) E cikk rendelkezéseit az alábbi feltételeknek megfelelő árukra kell alkalmazni:
a)
feltehetően hamisított vagy kalózáruk;
b)
nem romlandó áruk;
c)
kérelemnek helyt adó határozat hatálya alatt álló áruk;
d)
a határozat jogosultja kérelmében kérte az e cikkben meghatározott eljárás alkalmazását;
e)
kiscsomagokban szállított áruk.
(2) Az e cikkben előírt eljárás alkalmazása esetén a 17. cikk (3) és (4) bekezdése és a 19. cikk (2) és (3) bekezdése nem alkalmazható.
(3) A vámhatóságok az áruk kiadásának felfüggesztéséről vagy azok visszatartásáról a felfüggesztést vagy visszatartást követő egy munkanapon belül értesítik a nyilatkozattevőt vagy az áruk birtokosát. Az áruk kiadásának felfüggesztéséről vagy azok visszatartásáról szóló értesítésnek tartalmaznia kell az alábbi információkat:
a)
a vámhatóságnak szándékában áll-e az árukat megsemmisíteni;
b)
a nyilatkozattevőnek vagy az áruk birtokosának a (4), (5) és (6) bekezdés szerinti jogai.
(4) A nyilatkozattevő vagy az áruk birtokosa számára lehetővé kell tenni, hogy az álláspontját az áruk kiadásának felfüggesztésére vagy azok visszatartására vonatkozó értesítéstől számított tíz munkanapon belül kifejthesse.
(5) Az érintett áruk megsemmisíthetők, ha a nyilatkozattevő vagy az áruk birtokosa az áruk kiadásának felfüggesztésére vagy azok visszatartására vonatkozó értesítést követő tíz munkanapon belül megerősíti a vámhatóságoknak azt, hogy hozzájárul az áruk megsemmisítéséhez.
(6) Amennyiben a nyilatkozattevő vagy az áruk birtokosa az (5) bekezdésben meghatározott határidőn belül nem erősítette meg a megsemmisítéshez való hozzájárulását, és nem is emelt kifogást a megsemmisítéssel szemben a vámhatóságoknál, a vámhatóságok úgy tekinthetik, hogy a nyilatkozattevő vagy az áruk birtokosa megerősítette a megsemmisítéshez történő hozzájárulását.
(7) A megsemmisítésnek vámellenőrzés mellett kell történnie. A vámhatóságok kérelemre tájékoztatják a határozat jogosultját az eset körülményeitől függően a megsemmisített áruk tényleges vagy becsült mennyiségéről és jellegéről.
(8) Amennyiben a nyilatkozattevő vagy az áruk birtokosa nem erősítette meg a megsemmisítéshez történő hozzájárulását, és a vámhatóságok sem tekintették úgy a (6) bekezdés szerint, hogy a nyilatkozattevő vagy az áruk birtokosa hozzájárult a megsemmisítéshez, a vámhatóságok haladéktalanul értesítik erről a határozat jogosultját, tájékoztatást nyújtva az áruk mennyiségéről és jellegéről, az eset körülményeihez képest képeket is mellékelve. A vámhatóságok kérelemre tájékoztatják a határozat jogosultját az áruk címzettjének, feladójának, a nyilatkozattevőnek vagy az áruk birtokosának a nevéről és címéről is, ha ezen adatok rendelkezésükre állnak, valamint a vámeljárásról és azon áruk származási helyéről, eredetéről és rendeltetési helyéről, amelyek kiadását felfüggesztették, illetve amelyeket visszatartanak.
(9) A vámhatóságok a teljes vámkezelés elvégzését követően haladéktalanul biztosítják az áruk kiadását vagy megszüntetik azok visszatartását, ha a határozat jogosultja a (8) bekezdésben említett értesítéstől számított tíz munkanapon belül nem tájékoztatja őket arról, hogy eljárás indult szellemi tulajdonjog megsértésének megállapítása iránt.
(10) A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy a 35. cikkel összhangban felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el a kiscsomagok fogalommeghatározásában szereplő mennyiségek módosítása céljából, amennyiben - figyelembe véve az e cikkben meghatározott eljárás hatékony működése biztosításának szükségességét - a meglévő fogalommeghatározás a gyakorlatban nehezen alkalmazható, vagy a módosításra azért van szükség, hogy megakadályozzák az eljárás megkerülését a szállítmányok összetétele tekintetében.
IV. FEJEZET
FELELŐSSÉG, KÖLTSÉGEK ÉS SZANKCIÓK
27. cikk
A vámhatóságok felelőssége
A nemzeti jog sérelme nélkül, a kérelemnek helyt adó határozat jogosultja nem követelhet kártérítést, amennyiben a feltehetően szellemi tulajdonjogot sértő árukat a vámhivatal nem észleli, és azokat kiadja, vagy nem intézkedik azok visszatartásáról.
28. cikk
A határozat jogosultjának felelőssége
Amennyiben az e rendeletnek megfelelően indított eljárás a határozat jogosultjának cselekménye vagy mulasztása következtében megszűnik, a 19. cikk (2) bekezdése alapján vett mintákat nem küldik vissza, vagy a határozat jogosultjának cselekménye vagy mulasztása miatt megsérültek és használhatatlanná válnak, vagy az érintett árukat a későbbiekben nem találják szellemi tulajdonjogot sértőnek, a határozat jogosultja az alkalmazandó külön jogszabályokkal összhangban felel az áruk birtokosával, illetve a nyilatkozattevővel szemben, akik e tekintetben kárt szenvedtek.
29. cikk
Költségek
(1) A vámhatóságok felhívására a határozat jogosultja megtéríti azokat a költségeket, amelyek a vámhatóságoknál vagy a képviseletükben eljáró egyéb feleknél az áruknak a 17. cikk (1) bekezdésével, a 18. cikk (1) bekezdésével és a 19. cikk (2) és (3) bekezdésével összhangban történő visszatartásának vagy kiadásuk felfüggesztésének időpontjától kezdve felmerültek, ideértve az áruk tárolását és kezelését is, valamint a jogszerű állapot helyreállítását célzó intézkedések, mint például az áruknak a 23. és 26. cikkel összhangban történő megsemmisítése során felmerült költségeket.
A határozat jogosultját, akit az áruk kiadásának felfüggesztéséről vagy azok visszatartásáról értesítettek, a vámhatóságok kérelemre tájékoztatják arról, hogy az árukat hol és milyen módon tárolják, valamint az ezen bekezdésben említett tárolás becsült költségeiről. A becsült költségekre vonatkozó információk a tárolás körülményeitől és az áruk jellegétől függően idő-, termék-, méret-, súly- vagy szolgáltatási egységekben adhatók meg.
(2) Ez a cikk nem érinti a határozat jogosultjának arra vonatkozó jogát, hogy a jogsértőtől vagy más személyektől az alkalmazandó jog alapján kártérítést követeljen.
(3) Az uniós kérelemnek helyt adó határozat jogosultja benyújtja a szellemi tulajdonjogot feltehetően sértő árukkal kapcsolatban hatáskörrel és illetékességgel rendelkező vámszervek vagy vámhatóságok által igényelt fordításokat és viseli azok költségeit.
30. cikk
Szankciók
A tagállamok biztosítják, hogy a határozatok jogosultjai teljesítsék az e rendeletben meghatározott kötelezettségeket, többek között - adott esetben - szankciókat előíró rendelkezések megállapítása révén. Az előírt szankcióknak hatékonynak, arányosnak és visszatartó erejűnek kell lenniük.
A tagállamok haladéktalanul értesítik a Bizottságot az említett rendelkezésekről és az azokat érintő bármely későbbi módosításról.
V. FEJEZET
ADATCSERE
31. cikk
A kérelmekre és a visszatartásokra vonatkozó határozatokkal kapcsolatos adatok cseréje a tagállamok és a Bizottság között
(1) Az illetékes vámszervek haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot a következőkről:
a)
kérelemnek helyt adó határozatok, ideértve a kérelmet és annak mellékleteit;
b)
a vámhatóságok általi intézkedésre megállapított határidőt meghosszabbító határozatok, vagy a kérelemnek helyt adó határozatok visszavonásáról vagy módosításáról szóló határozatok;
c)
a kérelemnek helyt adó határozat felfüggesztése.
(2) Az 515/97/EK rendelet 24. cikke g) pontjának sérelme nélkül, amennyiben az áruk kiadását felfüggesztették vagy az árukat visszatartották, a vámhatóságok a személyes adatok kivételével minden vonatkozó információt továbbítanak a Bizottság részére, ideértve az áruk mennyiségére, típusára és értékére, a szellemi tulajdonjogokra, a vámeljárásokra, a származási országokra, eredetre és rendeltetési helyre, továbbá a szállítási útvonalra és eszközökre vonatkozó információkat.
(3) Az e cikk (1) és a (2) bekezdésében említett információk továbbítását és a kérelmek tárgyában hozott határozatokkal kapcsolatban a tagállami vámhatóságok között zajló, a 14. cikk szerinti adatcserét a Bizottság központi adatbázisán keresztül kell végezni. Az információkat és az adatokat ebben az adatbázisban kell tárolni.
(4) Az e cikk (1)-(3) bekezdésében említett információk feldolgozásának biztosítása érdekében a (3) bekezdésben említett központi adatbázist elektronikus formában kell létrehozni. A központi adatbázisban a 6. cikk (3) bekezdésében, a 14. cikkben és e cikkben említett információk szerepelnek, a személyes adatokat is ideértve.
(5) A tagállami vámhatóságok és a Bizottság az e rendelet alkalmazásával kapcsolatos jogi kötelezettségeik teljesítéséhez szükséges mértékben férhetnek hozzá a központi adatbázisban szereplő információkhoz. A 6. cikk (3) bekezdésével összhangban korlátozott hozzáférésűnek minősített információkhoz csak azon tagállamok vámhatóságai férhetnek hozzá, ahol intézkedést kértek. A Bizottság indokolással ellátott kérésére a tagállamok vámhatóságai hozzáférést adhatnak a Bizottságnak ezen információkhoz, amennyiben az e rendelet alkalmazása érdekében feltétlenül szükséges.
(6) A vámhatóságok feltöltik a központi adatbázisba az illetékes vámszervhez benyújtott kérelmekkel kapcsolatos információkat. Azok a vámhatóságok, amelyek az információkat feltöltötték a központi adatbázisba, szükség esetén módosítják, kiegészítik, helyesbítik vagy törlik ezeket az információkat. Minden vámhatóság, amely információkat töltött fel a központi adatbázisba, felelős ezen információk pontosságáért, hitelességéért és relevanciájáért.
(7) A Bizottság megfelelő technikai és szervezeti szabályokat határoz meg és tart fenn a központi adatbázis megbízható és biztonságos működése érdekében. Továbbá minden tagállam vámhatóságai megfelelő technikai és szervezeti szabályokat határoznak meg és tartanak fenn annak érdekében, hogy a vámhatóságaik által lefolytatott feldolgozási műveletek, valamint a központi adatbázisnak az adott tagállam területén található termináljai tekintetében biztosítsák a feldolgozás bizalmas jellegét és biztonságát.
32. cikk
Központi adatbázis létrehozása
A Bizottság létrehozza a 31. cikkben említett központi adatbázist. Az adatbázisnak a lehető leghamarabb, de legkésőbb 2015. január 1-jéig meg kell kezdenie a működését.
33. cikk
Adatvédelmi rendelkezések
(1) A személyes adatoknak a Bizottság központi adatbázisában történő feldolgozása a 45/2001/EK rendelettel összhangban és az európai adatvédelmi biztos felügyelete alatt történik.
(2) A személyes adatoknak a tagállami illetékes hatóságok általi feldolgozása a 95/46/EK irányelvvel összhangban és az irányelv 28. cikkében említett tagállami független hatóság felügyelete alatt történik.
(3) Személyes adatokat kizárólag e rendelet céljaira lehet gyűjteni és felhasználni. Az így gyűjtött személyes adatoknak pontosnak és naprakésznek kell lenniük.
(4) Minden vámhatóság, amely személyes adatokat tölt fel a központi adatbázisba, egyúttal az ellenőri feladatot is ellátja ezen adatok feldolgozása tekintetében.
(5) Az érintettnek joga van a központi adatbázisban feldolgozott, rá vonatkozó adatokhoz hozzáférni, valamint adott esetben joga van e személyes adatok helyesbítéséhez, törléséhez vagy zárolásához a 45/2001/EK rendelettel vagy a 95/46/EK irányelvet végrehajtó nemzeti jogszabályokkal összhangban.
(6) Az adatokhoz történő hozzáféréshez, illetve az azok helyesbítéséhez, törléséhez vagy zárolásához fűződő jog gyakorlására irányuló minden kérelmet az illetékes vámhatóságokhoz kell benyújtani, és a kérelmet az illetékes vámhatóságok bírálják el. Amennyiben az érintett a Bizottsághoz nyújtott be kérelmet e jogának gyakorlását illetően, a kérelmet a Bizottság továbbítja az érintett vámhatóságokhoz.
(7) A személyes adatok legfeljebb a kérelemnek helyt adó határozat visszavonásának napjától, illetve a vámhatóság intézkedésére megállapított határidő lejártától számított hat hónapig tárolhatók.
(8) Ha a határozat jogosultja a 23. cikk (3) bekezdésével vagy a 26. cikk (9) bekezdésével összhangban eljárást indított, és a vámhatóságokat értesítette ezen eljárás megindításáról, akkor a személyes adatokat az attól a naptól számított hat hónapig őrzik meg, amelyen a szellemi tulajdonjog megsértése tárgyában jogerős határozat született.
VI. FEJEZET
BIZOTTSÁG, FELHATALMAZÁS ÉS ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
34. cikk
Bizottsági eljárás
(1) A Bizottság munkáját a 2913/92/EGK rendelet 247a. és 248a. cikkével létrehozott Vámkódex Bizottság segíti. Ez a bizottság a 182/2011/EU rendelet szerinti bizottságnak minősül.
(2) Az e bekezdésre történő hivatkozáskor a 182/2011/EU rendelet 4. cikkét kell alkalmazni.
(3) Az e bekezdésre történő hivatkozáskor a 182/2011/EU rendelet 5. cikkét kell alkalmazni.
35. cikk
A felhatalmazás gyakorolása
(1) A Bizottság az e cikkben meghatározott feltételek mellett felhatalmazást kap felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadására.
(2) A Bizottságnak a 26. cikk (10) bekezdésében említett, felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadására vonatkozó felhatalmazása határozatlan időre szól 2013. július 19-től kezdődő hatállyal.
(3) Az Európai Parlament vagy a Tanács bármikor visszavonhatja a 26. cikk (10) bekezdésében említett felhatalmazást. A visszavonásról szóló határozat megszünteti az abban megjelölt felhatalmazást. A határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon, vagy a benne megjelölt későbbi időpontban lép hatályba. A határozat nem érinti a már hatályban lévő felhatalmazáson alapuló jogi aktusok érvényességét.
(4) A Bizottság a felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadását követően haladéktalanul és egyidejűleg értesíti az Európai Parlamentet és a Tanácsot e jogi aktus elfogadásáról.
(5) A 26. cikk (10) bekezdése értelmében elfogadott felhatalmazáson alapuló jogi aktus csak akkor lép hatályba, ha az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a jogi aktusról való értesítését követő két hónapon belül sem az Európai Parlament, sem a Tanács nem emelt ellene kifogást, illetve ha az említett időtartam lejártát megelőzően mind az Európai Parlament, mind a Tanács arról tájékoztatja a Bizottságot, hogy nem fog kifogást emelni. Az Európai Parlament vagy a Tanács kezdeményezésére ez az időtartam két hónappal meghosszabbodik.
36. cikk
Kölcsönös közigazgatási segítségnyújtás
Az 515/97/EK rendelet rendelkezéseit e rendeletre megfelelően alkalmazni kell.
37. cikk
Jelentéstétel
A Bizottságnak 2016. december 31-ig jelentést kell benyújtania az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak e rendelet végrehajtásáról. A jelentéshez szükség esetén megfelelő ajánlásokat kell mellékelni.
A jelentésben ki kell térni minden olyan, e rendelet kapcsán előforduló eseményre, amely az uniós vámterületen áthaladó gyógyszerszállítmányokat érint, továbbá ki kell térni arra is, hogy a rendelet alkalmazása hogyan érintheti a WTO dohai miniszteri konferenciáján 2001. november 14-én elfogadott, a TRIPS-megállapodás közegészségügyi vonatkozásairól szóló nyilatkozat keretében vállalt, a gyógyszerek elérhetővé tételével kapcsolatos uniós kötelezettségvállalásokat, és hogy milyen intézkedések születtek az e kötelezettségvállalásokat negatívan érintő bármely helyzet orvoslására.
38. cikk
Hatályon kívül helyezés
Az 1383/2003/EK rendelet 2014. január 1-jével hatályát veszti.
A hatályon kívül helyezett rendeletre való hivatkozásokat az e rendeletre történő hivatkozásként kell értelmezni a mellékletben szereplő megfelelési táblázattal összhangban.
39. cikk
Átmeneti rendelkezések
A kérelmek, amelyeknek az 1383/2003/EK rendelettel összhangban helyt adtak, a kérelemnek helyt adó határozatban a vámhatóságok intézkedésére megállapított határidő lejártáig maradnak érvényben, és a határidő nem meghosszabbítható.
40. cikk
Hatálybalépés és alkalmazás
(1) Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
(2) Ezt a rendeletet 2014. január 1-jétől kell alkalmazni, kivéve:
a)
a 6. cikket, a 12. cikk (7) bekezdését és a 22. cikk (3) bekezdését, amelyeket 2013. július 19-től kell alkalmazni;
b)
a 31. cikk (1) bekezdését és (3)-(7) bekezdését, valamint a 33. cikket, amelyeket attól az időponttól kezdve kell alkalmazni, hogy a 32. cikkben említett központi adatbázis megkezdi működését. A Bizottság közzéteszi ezt az időpontot.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Strasbourgban, 2013. június 12-én.