RÅDETS AFGØRELSE
af 22. januar 2013
om bemyndigelse til forstærket samarbejde på området for afgift på finansielle transaktioner
(2013/52/EU)
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 329, stk. 1,
under henvisning til anmodning fra Kongeriget Belgien, Forbundsrepublikken Tyskland, Republikken Estland, Den Hellenske Republik, Kongeriget Spanien, Den Franske Republik, Den Italienske Republik, Republikken Østrig, Den Portugisiske Republik, Republikken Slovenien og Den Slovakiske Republik,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
under henvisning til Europa-Parlamentet godkendelse, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Unionen skal i overensstemmelse med artikel 3, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Union (TEU) oprette et indre marked.
(2)
I henhold til artikel 113 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) skal Rådet vedtage bestemmelser om harmonisering af lovgivningerne vedrørende omsætningsafgifter, punktafgifter og andre indirekte skatter, i det omfang en sådan harmonisering er nødvendig for at sikre det indre markeds oprettelse og funktion og undgå konkurrenceforvridning.
(3)
I 2011 noterede Kommissionen sig en debat, der var vedvarende på alle niveauer vedrørende yderligere beskatning af den finansielle sektor. Denne debat udspringer af ønsket om at sikre, at den finansielle sektor yder et rimeligt og væsentligt bidrag til dækning af omkostningerne i forbindelse med krisen og fremover beskatningsmæssigt behandles på en rimelig måde i forhold til andre sektorer, at fjerne de finansielle institutioners incitament til at løbe for store risici, at supplere de lovgivningsmæssige foranstaltninger, der skal forhindre kriser i fremtiden, og at generere supplerende indtægter til de offentlige budgetter eller til bestemte politiske tiltag.
(4)
På den baggrund vedtog Kommissionen den 28. september 2011 et forslag til Rådets direktiv om en fælles ordning for beskatning af finansielle transaktioner og om ændring af direktiv 2008/7/EF (1). Forslagets hovedformål var at sikre et velfungerende indre marked og undgå konkurrenceforvridning.
(5)
På Rådets samling den 22. juni 2012 blev det konstateret, at der ikke var enstemmig tilslutning til en fælles ordning for afgift på finansielle transaktioner (AFT) som foreslået af Kommissionen. Det Europæiske Råd konstaterede den 29. juni 2012, at det foreslåede direktiv ikke vil blive vedtaget af Rådet inden for en rimelig frist. På Rådets samling den 10. juli 2012 blev der henvist til de vedvarende og grundlæggende holdningsforskelle, hvad angår behovet for at oprette en fælles AFT-ordning på EU-niveau, og det blev bekræftet, at princippet om en harmoniseret afgift på finansielle transaktioner ikke vil få enstemmig opbakning i Rådet inden for en overskuelig fremtid.
(6)
På den baggrund rettede 11 medlemsstater, nemlig Belgien, Tyskland, Estland, Grækenland, Spanien, Frankrig, Italien, Østrig, Portugal, Slovenien og Slovakiet, anmodning til Kommissionen ved skrivelser modtaget mellem den 28. september og den 23. oktober 2012, hvori de meddelte, at de ønsker at indføre et forstærket indbyrdes samarbejde på AFT-området. Disse medlemsstater anmodede om, at anvendelsesområdet for det forstærkede samarbejde og de mål, der tilstræbes opfyldt hermed, baseres på Kommissionens forslag af 28. september 2011. Der blev også specifikt henvist til behovet for at undgå unddragelser, forvridninger og overførsler til andre jurisdiktioner.
(7)
Under det forstærkede samarbejde bør der fastlægges passende retlige rammer for oprettelsen af en fælles AFT-ordning i de deltagende medlemsstater, og det bør sikres, at de grundlæggende afgiftselementer harmoniseres. Der bør i den sammenhæng så vidt muligt undgås incitamenter til skattearbitrage og allokeringsforvridninger mellem de finansielle markeder samt mulighed for dobbeltbeskatning eller nulbeskatning og unddragelser.
(8)
Betingelserne i artikel 20 i TEU og i artikel 326 og 329 i TEUF er opfyldt.
(9)
Det blev bemærket på Rådets samling den 29. juni 2012 og bekræftet den 10. juli 2012, at målet om at indføre en fælles AFT-ordning ikke kan nås inden for en rimelig frist af Unionen som helhed. Kravet i artikel 20, stk. 2, i TEU om, at bemyndigelsen til et forstærket samarbejde kun vedtages som en sidste udvej, er derfor opfyldt.
(10)
Det materielle område, hvor det forstærkede samarbejde vil skulle finde sted, dvs. oprettelsen af en fælles AFT-ordning inden for Unionen, er omfattet af artikel 113 i TEUF og derfor af traktaterne.
(11)
Et forstærket samarbejde om oprettelse af en fælles AFT-ordning tager sigte på at sikre et velfungerende indre marked. Inden for rammerne af et sådant samarbejde undgås sameksistensen af forskellige nationale ordninger og derfor en unødig fragmentering af markederne som følge heraf, såvel som deraf resulterende problemer i form af konkurrenceforvridning, omlægning af samhandelen mellem produkter, aktører og geografiske områder, og de erhvervsdrivendes incitament til at undgå beskatning gennem transaktioner af lav økonomisk værdi. Disse spørgsmål er særlig relevante på det berørte område, som er kendetegnet ved meget mobile skattegrundlag. Det fremmer således Unionens mål, beskytter dens interesser og styrker integrationsprocessen i overensstemmelse med artikel 20, stk. 1, i TEU.
(12)
Oprettelsen af en fælles harmoniseret AFT-ordning er ikke opført på listen over de områder, hvor Unionen i henhold til artikel 3, stk. 1, i TEUF har enekompetence. Eftersom det bidrager til at fremme det indre markeds funktion i henhold til artikel 113 i TEUF, falder det ind under Unionens delte kompetencer, jf. artikel 4 i TEUF, og er derfor inden for rammerne af Unionens ikke-eksklusive kompetencer.
(13)
Et forstærket samarbejde på det berørte område overholder traktaterne og gældende EU-ret, jf. artikel 326, stk. 1, i TEUF. I overensstemmelse med artikel 326, stk. 2, i TEUF skader det ikke det indre marked eller den økonomiske, sociale og territoriale samhørighed og indebærer heller ikke en begrænsning af eller forskelsbehandling i samhandelen mellem medlemsstaterne eller fordrejer konkurrencevilkårene mellem dem.
(14)
Et forstærket samarbejde på det berørte område respekterer de ikke-deltagende medlemsstaters beføjelser, rettigheder og forpligtelser i overensstemmelse med artikel 327 i TEUF. En sådan ordning vil ikke påvirke de ikke-deltagende medlemsstaters mulighed for at beholde eller indføre en AFT på grundlag af ikke-harmoniserede nationale bestemmelser. Den fælles AFT-ordning vil udelukkende tildele de deltagende medlemsstater beskatningsrettigheder på grundlag af tilstrækkelige tilknytningsfaktorer.
(15)
Forudsat at betingelserne fastsat i denne afgørelse overholdes, er det forstærkede samarbejde, der er omhandlet heri, når som helst åbent for alle medlemsstater, der er villige til at efterkomme de retsakter, der allerede er vedtaget i henhold hertil, jf. artikel 328 i TEUF -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Kongeriget Belgien, Forbundsrepublikken Tyskland, Republikken Estland, Den Hellenske Republik, Kongeriget Spanien, Den Franske Republik, Den Italienske Republik, Republikken Østrig, Den Portugisiske Republik, Republikken Slovenien og Den Slovakiske Republikbemyndiges herved til at indføre et forstærket indbyrdes samarbejde på området for oprettelse af en fælles ordning for afgift på finansielle transaktioner ved anvendelse af de relevante bestemmelser i traktaterne.
Artikel 2
Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.
Udfærdiget i Bruxelles, den 22. januar 2013.
A TANÁCS HATÁROZATA
(2013. január 22.)
a pénzügyi tranzakciós adó területén létrehozandó megerősített együttműködésre való felhatalmazásról
(2013/52/EU)
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 329. cikke (1) bekezdésére,
tekintettel a Belga Királyság, a Németországi Szövetségi Köztársaság, az Észt Köztársaság, a Görög Köztársaság, a Spanyol Királyság, a Francia Köztársaság, az Olasz Köztársaság, az Osztrák Köztársaság, a Portugál Köztársaság, a Szlovén Köztársaság és a Szlovák Köztársaság kérelmére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
tekintettel az Európai Parlament egyetértésére,
mivel:
(1)
Az Európai Unióról szóló szerződés (EUSZ) 3. cikkének (3) bekezdése értelmében az Unió belső piacot hoz létre.
(2)
Az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 113. cikke alapján a Tanács rendelkezéseket fogad el a forgalmi adók, a jövedéki adók és a közvetett adók egyéb formáira vonatkozó jogszabályok olyan mértékű harmonizálására, amennyire az ilyen harmonizáció a belső piac létrehozásához, működéséhez, és a verseny torzulásának elkerüléséhez szükséges.
(3)
A Bizottság 2011-ben megállapította, hogy minden szinten vita folyik a pénzügyi ágazat további adóztatásáról. Ez a vita abból a kívánalomból ered, hogy a pénzügyi ágazat méltányosan és jelentős mértékben járuljon hozzá a válság költségeinek fedezéséhez, és hogy az ágazat adóztatása a jövőben a többi ágazathoz viszonyítva tisztességes alapon történjen, továbbá hogy a pénzügyi intézmények számára ne legyenek kifizetődők a túlzottan kockázatos tevékenységek, hogy e határozat kiegészítse a jövőbeli válságok elkerülését célzó szabályozási intézkedéseket, valamint hogy további bevétel keletkezzen az általános költségvetések számára vagy adott szakpolitikai célokra.
(4)
Mindezek fényében a Bizottság 2011. szeptember 28-án elfogadta a pénzügyi tranzakciós adó közös rendszeréről és a 2008/7/EK irányelv módosításáról szóló tanácsi irányelvre irányuló javaslatot (1). E javaslat fő célja a belső piac megfelelő működésének biztosítása és a verseny torzulásának elkerülése volt.
(5)
A Tanács a 2012. június 22-i ülésén megállapította, hogy a pénzügyi tranzakciós adó közös rendszere, amelyre a Bizottság javaslata vonatkozik, nem élvez egyhangú támogatást. Az Európai Tanács 2012. június 29-én arra a következtetésre jutott, hogy a Tanács belátható időn belül nem fogja elfogadni a javasolt irányelvet. A Tanács 2012. július 10-i ülésén utalás történt arra, hogy tartós és jelentős véleménykülönbségek állnak fenn a tekintetben, hogy szükség van-e uniós szinten a pénzügyi tranzakciós adó közös rendszerének létrehozására, és a résztvevők megerősítették, hogy a pénzügyi tranzakciók harmonizált megadóztatásának elve belátható időn belül nem kap egyhangú támogatást a Tanácson belül.
(6)
Ezen körülmények között tizenegy tagállam, nevezetesen Belgium, Németország, Észtország, Görögország, Spanyolország, Franciaország, Olaszország, Ausztria, Portugália, Szlovénia és Szlovákia 2012. szeptember 28. és október 23. között beérkezett levelek útján kérelemmel fordult a Bizottsághoz, jelezve, hogy a pénzügyi tranzakciós adó terén megerősített együttműködést kívánnak létrehozni. Ezek a tagállamok azt kérelmezték, hogy a megerősített együttműködés hatálya és célkitűzései a Bizottság 2011. szeptember 28-án előterjesztett irányelvjavaslatán alapuljanak. Ezenfelül hivatkoztak konkrétan arra is, hogy el kell kerülni az adócsalási kísérleteket, a torzulásokat és a más joghatóságba való áttelepüléseket.
(7)
A megerősített együttműködés célja, hogy biztosítsa a részt vevő tagállamokban a pénzügyi tranzakciós adó közös rendszerének létrehozásához szükséges jogi keretet és azt, hogy az adó alapvető elemei harmonizáltak legyenek. Ezáltal a lehető legnagyobb mértékben küszöbölhetők az adózási arbitrázsra ösztönző tényezők és a pénzügyi piacok közötti allokációs torzulások, valamint a kettős adóztatás és az adózás elmaradása, illetve az adócsalási kísérletek.
(8)
Az EUSZ 20. cikkében, valamint az EUMSZ 326. és 329. cikkében előírt feltételek teljesülnek.
(9)
A 2012. június 29-i tanácsi ülésen jegyzőkönyvbe került, 2012. július 10-én pedig megerősítést nyert, hogy a pénzügyi tranzakciós adó közös rendszerének elfogadására irányuló célkitűzés az Unió egésze által ésszerű határidőn belül nem érhető el. Következésképpen teljesül az EUSZ 20. cikkének (2) bekezdésében előírt követelmény, miszerint megerősített együttműködést csak végső lehetőségként lehet létrehozni.
(10)
Az érintett terület, amelyen a megerősített együttműködés zajlana, nevezetesen a pénzügyi tranzakciós adó közös rendszerének az Unión belüli létrehozása az EUMSZ 113. cikkének és így a Szerződéseknek az alkalmazási körébe tartozó terület.
(11)
A pénzügyi tranzakciós adó közös rendszerének létrehozása területén folytatott megerősített együttműködés célja a belső piac megfelelő működésének biztosítása. Az ilyen magas szintű együttműködéssel megszüntethető a különböző nemzeti rendszerek párhuzamos létezése, így elkerülhető a piac indokolatlan széttöredezése és az ebből adódó olyan problémák, mint a versenytorzulás vagy a kereskedelem eltérülése bizonyos termékek, szereplők és földrajzi területek között, valamint a gazdasági szereplőket a kis gazdasági értékű műveletek révén végrehajtott adóelkerülésre ösztönző tényezők. Ezek a kérdések különösen fontosak az érintett területen, amelyre az igen mobil adóalapok jellemzőek. Ily módon a megerősített együttműködés az EUSZ 20. cikkének (1) bekezdése értelmében előmozdítja az Unió célkitűzéseit, védi az Unió érdekeit, és erősíti az integráció folyamatát.
(12)
A pénzügyi tranzakciós adó közös harmonizált rendszerének létrehozása nem tartozik az Uniónak az EUMSZ 3. cikkének (1) bekezdésében felsorolt kizárólagos hatáskörei közé. Mivel az EUMSZ 113. cikkével összhangban a belső piac működését szolgálja, az Uniónak az EUMSZ 4. cikke szerinti megosztott hatáskörébe, azaz az Unió nem kizárólagos hatáskörébe tartozik.
(13)
Az érintett területen folytatott megerősített együttműködés az EUMSZ 326. cikke első bekezdésének megfelelően összeegyeztethető a Szerződésekkel és az Unió jogával. Az EUMSZ 326. cikkének második bekezdésével összhangban nem befolyásolja hátrányosan a belső piacot, sem a gazdasági, társadalmi és területi kohéziót, nem jelent megkülönböztetést vagy akadályt a tagállamok közötti kereskedelemben, és nem torzítja közöttük a versenyt.
(14)
A szóban forgó területen folytatott megerősített együttműködés az EUMSZ 327. cikkének megfelelően tiszteletben tartja a részt nem vevő tagállamok hatásköreit, jogait és kötelezettségeit. Egy ilyen rendszer nem befolyásolja a részt nem vevő tagállamok azon lehetőségét, hogy nem harmonizált nemzeti szabályok alapján pénzügyi tranzakciós adót tartsanak fenn vagy vezessenek be. A pénzügyi tranzakciós adó közös rendszere csak a megfelelő kapcsoló elvek alapján ruház adóztatási jogokat a részt vevő tagállamokra.
(15)
Az EUMSZ 328. cikkével összhangban az e határozatban foglalt részvételi feltételeknek való megfelelés esetén az említett területen való megerősített együttműködés mindenkor nyitva áll mindazon tagállamok számára, amelyek az annak keretében már elfogadott jogi aktusoknak meg kívánnak felelni,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
A Belga Királyság, a Németországi Szövetségi Köztársaság, az Észt Köztársaság, a Görög Köztársaság, a Spanyol Királyság, a Francia Köztársaság, az Olasz Köztársaság, az Osztrák Köztársaság, a Portugál Köztársaság, a Szlovén Köztársaság és a Szlovák Köztársaság felhatalmazást kap arra, hogy a Szerződések vonatkozó rendelkezéseinek alkalmazásával a pénzügyi tranzakciós adó közös rendszerének létrehozása területén megerősített együttműködést hozzon létre.
2. cikk
Ez a határozat elfogadása napján lép hatályba.
Kelt Brüsszelben, 2013. január 22-én.