KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 908/2014
af 6. august 2014
om gennemførelsesbestemmelser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1306/2013 for så vidt angår betalingsorganer og andre organer, økonomisk forvaltning, regnskabsafslutning, regler om kontroller, sikkerhedsstillelse og åbenhed
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1306/2013 af 17. december 2013 om finansiering, forvaltning og overvågning af den fælles landbrugspolitik og om ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 352/78, (EF) nr. 165/94, (EF) nr. 2799/98, (EF) nr. 814/2000, (EF) nr. 1290/2005 og (EF) nr. 485/2008 (1), særlig artikel 8, stk. 2, artikel 9, stk. 2, artikel 23, artikel 36, stk. 6, artikel 46, stk. 5 og 6, artikel 50, stk. 2, artikel 53, stk. 1, artikel 57, stk. 2, artikel 62, stk. 2, artikel 66, stk. 4, artikel 88, artikel 104 og artikel 114, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I forordning (EU) nr. 1306/2013 fastlægges de grundlæggende regler om finansiering, forvaltning og overvågning af den fælles landbrugspolitik, herunder akkreditering af betalingsorganer og koordineringsorganer, økonomisk forvaltning og regnskabsafslutningsprocedurer, kontrolsystemer og sanktioner, bl.a. kontrol af transaktionerne, sikkerhedsstillelse og åbenhed. For at sikre, at den nye retlige ramme, der etableres ved nævnte forordning, fungerer smidigt og finder ensartet anvendelse, har Kommissionen fået beføjelse til at vedtage visse regler for disse områder. De nye regler skal erstatte de relevante bestemmelser i Kommissionens forordning (EF) nr. 601/94 (2), (EF) nr. 4/2004 (3), (EF) nr. 883/2006 (4), (EF) nr. 884/2006 (5), (EF) nr. 885/2006 (6), (EF) nr. 259/2008 (7) og gennemførelsesforordning (EU) nr. 282/2012 (8). Forordning (EF) nr. 883/2006, (EF) nr. 884/2006, (EF) nr. 885/2006 og gennemførelsesforordning (EU) nr. 282/2012 blev ophævet ved Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 907/2014 (9). Af hensyn til klarheden og retssikkerheden bør forordning (EF) nr. 601/94, (EF) nr. 4/2004 og (EF) nr. 259/2008 ophæves ved nærværende forordning.
(2)
Medlemsstaterne bør kun godkende betalingsorganer, hvis de opfylder visse minimumskriterier, der fastsættes på EU-plan som omhandlet i artikel 1, stk. 2, i delegeret forordning (EU) nr. 907/2014. Disse »godkendelseskriterier« er fastlagt i bilag I til delegeret forordning (EU) nr. 907/2014. Der bør fastsættes regler for procedurer for udstedelse, undersøgelse og tilbagetrækning af godkendelse af betalingsorganer og koordineringsorganer.
(3)
Medlemsstaterne bør føre konstant tilsyn med deres betalingsorganer. De bør oprette et system til informationsudveksling for at underrette de kompetente myndigheder om mistanke om tilfælde af manglende overholdelse. Der bør fastlægges en procedure for medlemsstaternes behandling af sådanne tilfælde, herunder en forpligtelse til at udarbejde en plan for afhjælpning af eventuelle påpegede mangler inden for en frist, der skal fastlægges. Udgifter, der er afholdt af betalingsorganer, hvis godkendelse fastholdes af medlemsstaten, selv om de ikke har indført en sådan plan inden for den fastsatte frist, bør Kommissionen have mulighed for at forfølge i tilfælde af manglende overholdelse ved den efterprøvende regnskabsafslutning, der er omhandlet i artikel 52 i forordning (EU) nr. 1306/2013.
(4)
I henhold til artikel 7, stk. 3, første afsnit, litra b), i forordning (EU) nr. 1306/2013 skal de ansvarlige for de godkendte betalingsorganer udarbejde forvaltningserklæringer om regnskabernes fuldstændighed, nøjagtighed og pålidelighed og de interne kontrolsystemers korrekte funktionsmåde samt om de underliggende transaktioners lovlighed og formelle rigtighed. Der bør fastsættes regler for form og indhold af disse forvaltningserklæringer.
(5)
Der bør fastlægges regler for funktionsmåden i koordineringsorganerne, jf. artikel 7, stk. 4, i forordning (EU) nr. 1306/2013, samt certificeringsorganernes opgaver, jf. artikel 9 i samme forordning. For desuden at sikre, at de attester og rapporter, der skal udarbejdes af certificeringsorganerne, er til støtte for Kommissionen ved regnskabsafslutningen, bør deres indhold specificeres.
(6)
For at sikre god forvaltning af de bevillinger, der er opført på EU's budget til Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) (i det følgende benævnt »fondene«), bør betalingsorganerne føre separate regnskaber for udbetalinger fra og indtægter til de to fonde. Med henblik herpå bør betalingsorganerne i deres regnskab for hver fond særskilt anføre de udgifter og indtægter, der er afholdt eller oppebåret i henhold til artikel 4, stk. 1, og artikel 5 og 43 i forordning (EU) nr. 1306/2013, således at udgifterne og indtægterne kan sættes i relation til de midler, betalingsorganerne har fået stillet til rådighed over EU's budget.
(7)
Den fælles landbrugspolitik finansieres i euro, samtidig med at medlemsstater, som ikke har indført euroen, kan foretage betalinger i deres nationale valuta. For at alle udgifter og indtægter kan blive konsolideret, bør det derfor bestemmes, at de pågældende betalingsorganer kan anmelde udgifter og indtægter både i euro og i den valuta, som de er afholdt eller oppebåret i.
(8)
De udgifter, der som led i ELFUL medfinansieres over EU's budget og medlemsstaternes budgetter for at støtte udviklingen af landdistrikterne, er baseret på programmer, som er opdelt efter foranstaltninger, specifik bidragssats og fokusområde. I overensstemmelse med princippet om sund økonomisk forvaltning bør disse udgifter overvåges og bogføres på dette grundlag, så alle posteringer kan identificeres ud fra program, foranstaltning, specifikke bidragssatser og fokusområder. Dermed sikres, at det kan kontrolleres, om der er overensstemmelse mellem afholdte udgifter og de bevilgede finansielle midler. Det bør i den forbindelse præciseres, hvilke elementer betalingsorganerne skal tage hensyn til. Navnlig bør betalingsorganerne tydeligt og særskilt angive de offentlige midlers og EU-midlernes oprindelse i bogføringen i forbindelse med de udførte finansieringer. Desuden bør de beløb, der skal inddrives hos modtagerne, og de inddrevne beløb anføres med henvisning til de oprindelige posteringer.
(9)
Medlemsstaterne mobiliserer de nødvendige midler til EGFL-udgifterne som nævnt i artikel 4, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1306/2013, før Kommissionen finansierer disse udgifter i form af godtgørelser af de afholdte udgifter. Alternativt modtager medlemsstaterne et forskud til dækning af ELFUL-udgifterne, som senere bliver reguleret ved den årlige regnskabsafslutning, jf. artikel 51 i forordning (EU) nr. 1306/2013. For at sikre sund forvaltning af pengestrømmene bør medlemsstaterne i forbindelse med disse månedlige godtgørelser indsamle de oplysninger, som er nødvendige for at påvise fuldstændigheden, nøjagtigheden og pålideligheden af de afholdte udgifter, og holde dem til rådighed for Kommissionen, efterhånden som udgifterne afholdes og indtægterne anvendes, eller sende dem til Kommissionen med regelmæssige mellemrum. Oplysningerne bør sendes til Kommissionen af medlemsstaterne med sådanne mellemrum, som passer til den måde, hver af fondene forvaltes på. Fremsendelse af oplysninger med disse mellemrum skal ske uden at tilsidesætte medlemsstaternes pligt til at indsamle oplysninger og stille dem til rådighed for Kommissionen for at muliggøre en passende overvågning af udgiftsudviklingen.
(10)
Betalingsorganernes almindelige forpligtelser til at føre regnskaber vedrører de data, som kræves til forvaltning og kontrol af EU's midler. Disse forpligtelser omfatter dog ikke krav i forbindelse med godtgørelse af udgifter og de oplysninger, som skal sendes til Kommissionen for at opnå denne godtgørelse. Det bør derfor præciseres, hvilke oplysninger og data om de udgifter, som skal finansieres af fondene, der skal sendes til Kommissionen med regelmæssige mellemrum. Kommissionen bør direkte og så effektivt som muligt kunne anvende de oplysninger, som medlemsstaterne sender den, til forvaltning af fondenes regnskaber og de dertil knyttede betalinger. I dette øjemed bør al udveksling af oplysninger mellem medlemsstaterne og Kommissionen foregå elektronisk.
(11)
Ifølge artikel 102, stk. 1, første afsnit, litra c), i forordning (EU) nr. 1306/2013 skal udgiftsanmeldelser, der også har gyldighed som betalingsanmodninger, og som vedrører foranstaltninger i forbindelse med tiltag, der finansieres af fondene, sendes til Kommissionen ledsaget af de krævede oplysninger. For at medlemsstaterne og betalingsorganerne skal kunne udfærdige disse udgiftsanmeldelser efter harmoniserede regler, og for at Kommissionen skal kunne tage betalingsanmodningerne i betragtning, bør det fastsættes, på hvilke betingelser udgifterne kan finansieres over henholdsvis EGFL's og ELFUL's budget. Disse betingelser bør indeholde de nærmere regler for bogføring af indtægter og udgifter, navnlig formålsbestemte indtægter og eventuelle korrektioner, og for den faktiske anmeldelse af dem.
(12)
Når de samlede forudgående forpligtelser, der kan tillades ifølge artikel 170, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 (10), på grundlag af udgiftsanmeldelserne fra medlemsstaterne inden for rammerne af EGFL overskrider 75 % af bevillingerne i det igangværende regnskabsår, har Kommissionen pligt til at nedsætte disse beløb. I overensstemmelse med princippet om sund økonomisk forvaltning bør denne nedsættelse fordeles proportionalt mellem alle medlemsstater på grundlag af de udgiftsanmeldelser, de har sendt. For at fordele de disponible bevillinger ligeligt mellem medlemsstaterne bør det i så fald fastsættes, at de månedlige betalinger inden for rammerne af EGFL nedsættes med en procentdel pr. kapitel af de udgiftsanmeldelser, som hver medlemsstat har fremsendt, og at det restbeløb, der ikke blev udnyttet i en måned, genfordeles ved Kommissionens senere beslutninger om månedlige betalinger.
(13)
Efter at have truffet beslutning om de månedlige betalinger stiller Kommissionen de finansielle midler til rådighed for medlemsstaterne, der skal til for at dække de udgifter, som skal finansieres af fondene, i overensstemmelse med praktiske bestemmelser og på betingelser, som skal fastsættes på grundlag af de oplysninger, som medlemsstaterne sender Kommissionen, og de informationssystemer, som Kommissionen indfører.
(14)
Det er en betingelse for godtgørelse af de udgifter til interventionsforanstaltninger, som betalingsorganerne har afholdt, at disse i deres udgiftsanmeldelser angiver de værdier og beløb, de har bogført i måneden efter den måned, som udgifterne til den offentlige oplagring vedrører. For at sikre, at godtgørelsesproceduren forløber smidigt, er det nødvendigt at specificere, hvordan disse oplysninger, der er nødvendige af hensyn til beregning af omkostninger og udgifter, skal anmeldes til Kommissionen.
(15)
I overensstemmelse med artikel 3, stk. 3, i delegeret forordning (EU) nr. 907/2014 skal regnskabet med offentlige interventionslagre gøre det muligt at verificere såvel de udbetalte EU-midler som status for interventionslagrene. Det bør med henblik herpå fastsættes, at betalingsorganerne særskilt fører et lagerregnskab og finansregnskaber, som indeholder de elementer, der er nødvendige til overvågning af lagrene og forvaltning af finansieringen af de udgifter og indtægter, som offentlige interventionsforanstaltninger medfører.
(16)
Med hensyn til offentlige interventionslagre er betalingsorganernes bogføring af de elementer, der vedrører mængder, værdier og visse gennemsnit, obligatorisk. Men under visse omstændigheder bør bestemte operationer og udgifter ikke bogføres eller bogføres efter bestemte regler. For at sikre ligebehandling og beskytte Unionens finansielle interesser bør sådanne omstændigheder specificeres, herunder de eventuelle ordninger, der måtte være for bogføring af operationer og udgifter.
(17)
Den dato, hvor de forskellige udgifts- og indtægtselementer, der knytter sig til interventionsforanstaltningerne i form af offentlig oplagring, bogføres, afhænger af arten af de tiltag, de vedrører, og kan fastlægges inden for rammerne af retsforskrifterne for den relevante landbrugssektor. Det er i den sammenhæng nødvendigt at fastsætte en generel regel for de forskellige elementer, der skal bogføres den dato, hvor den materielle operation, som følger af interventionsforanstaltningen, og de særtilfælde, der skal tages i betragtning, finder sted.
(18)
Medlemsstaterne bør af hensyn til en sund økonomisk forvaltning forelægge Kommissionen et overslag over de beløb, som ELFUL mangler at finansiere i løbet af et regnskabsår for landbruget, og skøn over finansieringsanmodningerne for det følgende kalenderår. For at Kommissionen skal kunne opfylde sine forpligtelser, bør den have tilsendt de nødvendige oplysninger i tilstrækkelig god tid og i hvert fald to gange om året senest den 31. januar og 31. august.
(19)
I overensstemmelse med artikel 36, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1306/2013 skal der fastsættes frister for udarbejdelse af udgiftsanmeldelser for de foranstaltninger, der gennemføres under ELFUL. På grund af de særlige bogføringsregler, der gælder for ELFUL, udbetalingen af forfinansiering og finansieringen af foranstaltninger pr. kalenderår bør udgifterne anmeldes med en hyppighed, der er afpasset efter disse særlige omstændigheder.
(20)
Udvekslingen af oplysninger og dokumenter mellem medlemsstaterne og Kommissionen foregår normalt elektronisk eller i digital form, og det samme gælder, når medlemsstaterne sender Kommissionen oplysninger eller stiller oplysninger til rådighed for den. For at forbedre informationsudvekslingen i forbindelse med fondene og udvide brugen heraf blev der oprettet informationssystemer i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 883/2006. Sådanne systemer bør fortsat bruges og indføres i videre omfang, når medlemsstaterne er blevet underrettet via Komitéen for Landbrugsfondene.
(21)
Det er nødvendigt at foretage hyppige tilpasninger af disse informationssystemers databehandling og af den form og det indhold, som de dokumenter, der skal indsendes i henhold til forordning (EU) nr. 1306/2013, skal have, for at følge med udviklingen i de gældende retsforskrifter eller forvaltningskravene. Der bør også fastlægges ensartede regler for præsentationen af de relevante dokumenter, som medlemsstaterne skal indsende. For at nå disse mål og forenkle procedurerne, og for at informationssystemerne hurtigt kan blive operationelle, bør dokumenternes form og indhold fastsættes på grundlag af standardiserede forlæg og protokoller, og det bør fastsættes, at Kommissionen tilpasser og ajourfører dem efter at have underrettet Komitéen for Landbrugsfondene.
(22)
I henhold til artikel 58 i forordning (EU) nr. 1306/2013 er medlemsstaterne via deres betalingsorganer ansvarlige for forvaltningen og kontrollen af, at udgifter, der afholdes i henhold til fondene, er lovlige. Dataene om finansielle transaktioner bør derfor meddeles eller indlæses i informationssystemerne og ajourføres under betalingsorganernes ansvar af betalingsorganerne selv eller de organer, som har fået overdraget denne opgave, eventuelt via det godkendte koordineringsorgan.
(23)
I forbindelse med visse dokumenter og erklæringer, der er omhandlet i artikel 102, stk. 1, første afsnit, i forordning (EU) nr. 1306/2013 eller de af Kommissionens retsakter, der er vedtaget i henhold til denne artikel, kræves der en underskrift fra en bemyndiget person eller godkendelse fra en person i et eller flere af den pågældende procedures led. De informationssystemer, der bruges til at sende disse dokumenter, bør i de tilfælde gøre det muligt entydigt at identificere hver enkelt person og frembyde rimelige garantier for, at dokumenternes indhold ikke kan ændres, også for procedurens forskellige led. Dette gælder især udgiftsanmeldelserne og forvaltningserklæringen, der vedlægges årsregnskaberne, jf. artikel 102, stk. 1, første afsnit, litra c), nr. iii), i forordning (EU) nr. 1306/2013, og de dokumenter, der sendes elektronisk som led i disse procedurer.
(24)
I henhold til artikel 58, stk. 1, litra e), i forordning (EU) nr. 1306/2013 er medlemsstaterne via deres betalingsorganer ansvarlige for inddrivelse af uretmæssigt udbetalte beløb inklusive renter. For at sikre en effektiv og korrekt anvendelse af disse bestemmelser bør der fastlægges harmoniserede regler for renter, som påhviler inddrivelsen af uretmæssigt udbetalte beløb. Uden at det berører artikel 54, stk. 3, første afsnit, litra a) og b), i forordning (EU) nr. 1306/2013, kan medlemsstaterne opfylde deres forpligtelse til at inddrive uretmæssigt udbetalte beløb på forskellige måder. Uden at dette berører eventuelle andre håndhævelsesforanstaltninger i den nationale lovgivning, vil en omkostningseffektiv metode til inddrivelse af gæld være at modregne eventuelle udestående beløb i fremtidige betalinger til debitor, så snart gælden er blevet fastslået i overensstemmelse med den nationale lovgivning. Det bør derfor være obligatorisk for medlemsstaterne at anvende denne gældsinddrivelsesmetode, og der bør fastlægges fælles betingelser for anvendelsen af den.
(25)
Der bør fastsættes detaljerede bestemmelser om såvel den procedure for afslutning af regnskaber, der er fastsat i artikel 51 i forordning (EU) nr. 1306/2013, som den efterprøvende regnskabsafslutning, der er fastsat i artikel 52 i samme forordning, herunder en ordning, hvorved de beløb, der bliver resultatet, alt efter omstændighederne fratrækkes eller tillægges en af de efterfølgende betalinger til medlemsstaterne fra Kommissionen.
(26)
For at tage hensyn til regnskabsafslutningsproceduren i henhold til artikel 51 i forordning (EU) nr. 1306/2013 er det nødvendigt at fastlægge indholdet af betalingsorganernes årsregnskaber og en dato for de pågældende regnskabers og andre relevante dokumenters fremsendelse til Kommissionen. Den periode, hvor betalingsorganerne skal holde bilagene vedrørende samtlige udgifter og formålsbestemte indtægter til rådighed for Kommissionen, bør også klarlægges. Desuden bør det slås fast, at Kommissionen fastlægger form og indhold af de regnskabsoplysninger, som betalingsorganerne skal fremsende.
(27)
For at sikre, at regnskabsafslutningsproceduren i normale sager afsluttes inden for en rimelig frist, bør der fastlægges bestemte tidsperioder for de forskellige stadier af proceduren, som skal overholdes af Kommissionen og medlemsstaterne. Samtidig bør det dog være muligt for Kommissionen at forlænge disse tidsperioder, når det er nødvendigt set i lyset af, hvor kompleks den behandlede sag er. Den efterprøvende regnskabsafslutning skal give medlemsstaterne ret til kontradiktion og en korrekt vurdering af de oplysninger, der er nødvendige for en vurdering af de relevante risici for fondene.
(28)
I overensstemmelse med artikel 59, stk. 5, i forordning (EU) nr. 1306/2013 har medlemsstaterne pligt til at sikre det minimum af kontroller på stedet, der er nødvendige for at sikre en effektiv risikostyring. Imidlertid har medlemsstaterne tilladelse til på eget ansvar at nedsætte dette minimum af kontroller på stedet, når det er konstateret, at forvaltnings- og kontrolsystemerne fungerer korrekt, og fejlprocenten fortsat ligger på et acceptabelt niveau. Mens de nødvendige minimumsgrænser for kontroller på stedet er fastlagt i sektorlovgivningen for landbrug, bør der fastsættes ensartet horisontal lovgivning om muligheden for at sænke minimumsgrænsen for kontroller på stedet, som skal finde anvendelse på alle foranstaltninger, der finansieres af fondene, sammen med betingelserne herfor. Ud over denne horisontale lovgivning kan der i sektorlovgivningen for landbrug fastsættes yderligere regler.
(29)
Der bør endvidere fastsættes detaljerede regler for medlemsstaternes udførelse af kontrollen af transaktioner som anført i artikel 80 i forordning (EU) nr. 1306/2013, navnlig udvælgelsen af virksomheder, antal kontroller og tidsplanen for kontrollerne.
(30)
I overensstemmelse med kapitel III i afsnit V af forordning (EU) nr. 1306/2013 om kontrol af transaktioner skal medlemsstaterne sende Kommissionen en række meddelelser. Da standardiseringen af form og indhold af disse meddelelser letter brugen af dem og sikrer en ensartet tilgang, bør der fastlægges detaljerede regler for deres form og indhold. Desuden bør der fastlægges regler for opbevaring af forretningspapirer, for fælles aktioner vedrørende gensidig bistand som nævnt i artikel 83 i forordning (EU) nr. 1306/2013 samt for de særlige tjenester, der nævnes i artikel 85 i samme forordning.
(31)
I delegeret forordning (EU) nr. 907/2014 er der fastlagt regler som supplement til de retlige rammer for sikkerhedsstillelser, navnlig for så vidt angår kravet om at stille en sikkerhed, betingelserne, der gælder for sikkerhedsstillelser, samt regler for, hvordan man stiller, frigiver og fortaber en sikkerhed. For at sikre ensartet anvendelse af disse regler bør der vedtages bestemmelser om form og procedurer for, hvordan man stiller og frigiver en sikkerhed, samt for informationsudveksling og de meddelelser, der er påkrævet i den forbindelse.
(32)
I overensstemmelse med afsnit VII, kapitel IV, i forordning (EU) nr. 1306/2013 om åbenhed har medlemsstaterne pligt til årligt at offentliggøre modtagerne af støtte fra fondene og bl.a. de støttebeløb, som hver modtager har fået udbetalt i henhold til hver af disse fonde. Til det formål og i overensstemmelse med artikel 111 i forordning (EU) nr. 1306/2013 bør denne offentliggørelses form fastlægges. Offentliggørelsen bør ikke være mere vidtgående, end det er nødvendigt, for at de pågældende målsætninger om åbenhed kan opfyldes.
(33)
Offentliggørelsen bør være i overensstemmelse med de oplysninger, som betalingsorganerne har i deres regnskaber og registre, og omhandle betalinger, der er modtaget det foregående regnskabsår. Oplysningerne bør præsenteres for offentligheden på en klar, harmoniseret og søgbar måde inden den 31. maj.
(34)
I henhold til artikel 111, stk. 1, første afsnit, litra c), i forordning (EU) nr. 1306/2013 skal de betalingsbeløb, som hver støttemodtager har fået for hver foranstaltning, som er finansieret af fondene, offentliggøres. Men for at sikre overholdelsen af pligten i artikel 112 i samme forordning er det også nødvendigt at fastsætte en tærskelværdi for, hvornår navnet på en støttemodtager ikke offentliggøres.
(35)
I overensstemmelse med artikel 111, stk. 1, første afsnit, litra b), i forordning (EU) nr. 1306/2013 skal offentliggørelsen af modtagerne af støtte fra fondene vise den kommune, hvor støttemodtageren har hjemsted eller er registreret. Denne information bør også stilles til rådighed for støttemodtagere, som er fysiske personer, og hvis navne ikke skal offentliggøres ifølge artikel 112 i forordningen. Hvis offentliggørelsen imidlertid på grund af det begrænsede antal støttemodtagere, der har hjemsted eller er registreret i en given kommune, ville gøre det muligt at identificere en støttemodtager, som er en fysisk person, bør der fastlægges bestemmelser om, hvordan man undgår uforholdsmæssige og unødige krænkelser af privatlivets fred.
(36)
Oplysningerne bør offentliggøres på internettet i form af et søgeværktøj, som kan sikre, at den brede offentlighed vil være i stand til at holde sig underrettet. Søgeværktøjet bør gøre det muligt at søge på grundlag af visse kriterier, og resultaterne af søgningen bør præsenteres i en let tilgængelig form.
(37)
For at de gældende databeskyttelseskrav kan opfyldes, bør modtagerne af fondsmidler underrettes om offentliggørelsen af deres data, inden offentliggørelsen finder sted. Informationen bør gives til støttemodtagerne gennem støtteansøgningsformularerne, eller når der indhentes data. Hvad angår udgifter afholdt i regnskabsårene 2014 og 2015, bør modtagerne, såfremt der ikke findes tilgængelig information om støttemodtagerne på tidspunktet for indhentningen af personoplysninger, stadig holdes underrettet inden for en rimelig tidsfrist, inden offentliggørelse faktisk finder sted.
(38)
For at lette offentlighedens adgang til de offentliggjorte data bør medlemsstaterne oprette netsteder med information om modtagerne af støtte fra fondene og de tærskler, som er nævnt i artikel 112 i forordning (EU) nr. 1306/2013. På grund af de forskellige organisatoriske strukturer i medlemsstaterne bør disse bestemme, hvilket organ der skal have ansvaret for at etablere og vedligeholde netstedet og offentliggøre dataene. Kommissionen bør etablere et netsted, der indeholder links til medlemsstaternes netsteder.
(39)
Artikel 10 i denne forordning finder anvendelse på udgifter afholdt og formålsbestemte indtægter modtaget af medlemsstaterne fra den 16. oktober 2014 for at sikre kontinuitet i rapporteringen inden for samme regnskabsår.
(40)
For at sikre en sammenhængende behandling af de igangværende regnskabsafslutningsprocedurer er de i artikel 34, stk. 3 og 4, i denne forordning fastsatte tidsperioder ikke gældende for de procedurer, hvor den i artikel 11, stk. 1, i forordning (EF) nr. 885/2006 omtalte meddelelse er sendt før den 1. januar 2015.
(41)
Eftersom kapitel IV i afsnit VII i forordning (EU) nr. 1306/2013 om åbenhed finder anvendelse på betalinger foretaget i regnskabsåret 2014 og frem, bør de relevante bestemmelser i denne forordning gælde for disse betalinger.
(42)
Med henblik på at give medlemsstaterne tilstrækkelig tid til gennemførelsen bør de fremsendte oplysninger i overensstemmelse med kolonne V1 og V2 i bilag II forelægges fra regnskabsåret 2016.
(43)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Komitéen for Landbrugsfondene -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL I
BETALINGSORGANER OG ANDRE ORGANER
Artikel 1
Procedure for godkendelse af betalingsorganer
1. Medlemsstaterne udpeger en myndighed på ministerielt plan til at være ansvarlig for:
a)
udstedelse, undersøgelse og tilbagetrækning af godkendelse af betalingsorganer
b)
udførelse af de opgaver, der overlades den kompetente myndighed under dette kapitel.
2. Den kompetente myndighed træffer en formel afgørelse om udstedelse eller - efter undersøgelse - om tilbagetrækning af godkendelsen af betalingsorganet på grundlag af en undersøgelse af godkendelseskriterierne jf. artikel 1, stk. 2, i delegeret forordning (EU) nr. 907/2014 (»godkendelseskriterierne«). Den kompetente myndighed informerer straks Kommissionen om godkendelser og tilbagetrækninger af godkendelser.
3. Den kompetente myndighed udpeger et revisionsorgan til at foretage en undersøgelse før en godkendelse udstedes (forundersøgelse før godkendelse). Revisionsorganet skal være en revisionsmyndighed eller et andet offentligt eller privat organ eller en organisatorisk enhed hos en myndighed med de fornødne kompetencer og kvalifikationer og tilstrækkelig kapacitet til at foretage revisionsopgaver. Revisionsorganet skal være uafhængigt af det betalingsorgan, der skal godkendes.
Undersøgelsen (forundersøgelse inden godkendelse), som revisionsorganet udfører, omfatter navnlig:
a)
procedurer og systemer til anvisning og gennemførelse af betalinger
b)
opgavefordeling og den interne og eksterne kontrols tilstrækkelighed i forbindelse med transaktioner, som finansieres af Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) (i det følgende benævnt »fondene«)
c)
hvorvidt disse procedurer og systemer kan sikre Unionens budget, herunder risikobaserede foranstaltninger mod svig
d)
informationssystemernes sikkerhed
e)
regnskabsførelse.
Revisionsorganet udarbejder en rapport over det udførte revisionsarbejde, resultaterne af dette arbejde og sin vurdering af, om betalingsorganet opfylder godkendelseskriterierne. Rapporten forelægges den kompetente myndighed, som herefter udsteder godkendelsen, hvoraf det fremgår, at betalingsorganet opfylder godkendelseskriterierne.
4. Hvis den kompetente myndighed ikke mener, at betalingsorganet opfylder godkendelseskriterierne, meddeler den betalingsorganet, hvilke betingelser det skal opfylde for at opnå godkendelse.
Indtil de eventuelle nødvendige ændringer er foretaget for at opfylde sådanne specifikke kriterier, kan godkendelsen gives foreløbigt for en periode, der fastsættes under hensyn til, hvor alvorlige de konstaterede problemer er, dog højst 12 måneder. I behørigt begrundede tilfælde og efter anmodning fra den berørte medlemsstat kan Kommissionen forlænge denne periode.
5. De oplysninger, der er fastsat i artikel 102, stk. 1, første afsnit, litra a), i forordning (EU) nr. 1306/2013, meddeles straks efter, at betalingsorganet er godkendt for første gang, og under alle omstændigheder før nogen udgifter, som afholdes af det, debiteres fondene. Oplysningerne ledsages af erklæringer og dokumenter vedrørende:
a)
de opgaver, betalingsorganet har fået tildelt
b)
ansvarsfordelingen mellem betalingsorganets afdelinger
c)
betalingsorganets forbindelser med andre offentlige eller private organer, der er ansvarlige for gennemførelsen af alle foranstaltninger, i forbindelse med hvilke de udgifter, som er afholdt af betalingsorganet, debiteres fondene
d)
procedurerne for modtagelse, kontrol og fastsættelse af ansøgninger fra støttemodtagere og for anvisning og betaling af samt regnskabsaflæggelse for udgifter
e)
bestemmelserne om informationssystemers sikkerhed
f)
rapporten om den forundersøgelse før godkendelse, som er foretaget af det i stk. 3 nævnte revisionsorgan.
6. Kommissionen underretter Komitéen for Landbrugsfondene om, hvilke betalingsorganer der er godkendt i hver medlemsstat.
Artikel 2
Fornyet undersøgelse af godkendelse
1. Den kompetente myndighed overvåger bestandig de betalingsorganer, som den har ansvaret for, bl.a. på grundlag af de attester og rapporter, som certificeringsorganet udarbejder i henhold artikel 9 i forordning (EU) nr. 1306/2013, og følger op på alle konstaterede mangler.
Hvert tredje år sender den kompetente myndighed en skriftlig rapport til Kommissionen om tilsynet med betalingsorganerne og overvågningen af deres aktiviteter. Rapporten skal indeholde en gennemgang af betalingsorganernes løbende overholdelse af godkendelseskriterierne sammen med et sammendrag af de foranstaltninger, der er truffet for at afhjælpe manglerne. Den kompetente myndighed bekræfter, om det betalingsorgan, som den er ansvarlig for, fortsat opfylder godkendelseskriterierne.
2. Medlemsstaterne indfører et system, som sikrer, at alle oplysninger, som tyder på, at et betalingsorgan ikke opfylder godkendelseskriterierne, straks meddeles den kompetente myndighed.
3. Når den kompetente myndighed har fastslået, at et godkendt betalingsorgan ikke længere opfylder et eller flere af godkendelseskriterierne på en sådan måde, at det vil kunne hindre varetagelsen af de opgaver, der er fastlagt i artikel 1, stk. 1, i delegeret forordning (EU) nr. 907/2014, tager den kompetente myndighed uden ophør betalingsorganets godkendelse op til fornyet undersøgelse. Den udarbejder en plan over foranstaltninger og frister med henblik på at afhjælpe de konstaterede mangler inden for en periode, der skal fastlægges på grundlag af problemets omfang, og som ikke må overstige 12 måneder fra den dato, hvor godkendelsen tages op til fornyet undersøgelse. I behørigt begrundede tilfælde kan Kommissionen efter anmodning fra den pågældende medlemsstat forlænge denne periode.
4. Den kompetente myndighed informerer Kommissionen om sin beslutning om at tage et betalingsorgans godkendelse op til fornyet undersøgelse, om den plan, der er udarbejdet i henhold til stk. 3, og sidenhen om de fremskridt, der gøres med gennemførelsen af denne plan.
5. Hvis godkendelsen trækkes tilbage, godkender den kompetente myndighed straks et andet betalingsorgan, som opfylder de kriterier, der er angivet i artikel 7, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1306/2013, for at sikre, at betalingerne til modtagerne ikke afbrydes.
6. Finder Kommissionen, at den kompetente myndighed ikke har opfyldt sin forpligtelse til at udarbejde en afhjælpningsplan i henhold til stk. 3, eller at betalingsorganet fortsat er godkendt uden at have gennemført en sådan plan fuldt ud i løbet af den fastsatte periode, anmoder Kommissionen den kompetente myndighed om at trække godkendelsen af betalingsorganet tilbage, medmindre de nødvendige ændringer foretages inden en frist, som Kommissionen fastsætter på grundlag af problemets omfang. I en sådan situation kan Kommissionen beslutte at søge at afhjælpe de resterende mangler ved anvendelse af den efterprøvende regnskabsafslutningsprocedure, jf. artikel 52 i forordning (EU) nr. 1306/2013.
Artikel 3
Forvaltningserklæring
1. Den forvaltningserklæring, der er omhandlet i artikel 7, stk. 3, første afsnit, litra b), i forordning (EU) nr. 1306/2013, udarbejdes så betids, at certificeringsorganet kan afgive den udtalelse, der er omhandlet i artikel 9, stk. 1, i samme forordning.
Forvaltningserklæringen udformes som fastsat i bilag I til nærværende forordning og kan behæftes med forbehold, som fastlægger omfanget af den potentielle økonomiske virkning. Hvis der er taget forbehold, skal erklæringen indeholde en afhjælpende handlingsplan og en nøjagtig tidsplan for gennemførelsen deraf.
2. Forvaltningserklæringen baseres på et effektivt tilsyn med det indførte forvaltnings- og kontrolsystem gennem hele året.
Artikel 4
Koordineringsorgan
1. Det koordineringsorgan, der er omhandlet i artikel 7, stk. 4, i forordning (EU) nr. 1306/2013, fungerer som Kommissionens eneste kontaktorgan for den pågældende medlemsstat i alle spørgsmål af relevans for fondene, hvad angår:
a)
formidling af informationer og retningslinjer om betalingsorganernes funktion og drift til disse betalingsorganer og organer, der er ansvarlige for gennemførelsen af sådanne retningslinjer, samt arbejdet til fremme af en harmoniseret anvendelse deraf
b)
fremsendelse til Kommissionen af de oplysninger, der er omhandlet i artikel 7 og 102 i forordning (EU) nr. 1306/2013
c)
arbejdet med at holde alle de regnskabsoplysninger, der kræves til statistiske formål og kontrolformål, til rådighed for Kommissionen.
2. Et betalingsorgan kan fungere som koordineringsorgan, hvis de to arbejdsopgaver holdes adskilt.
3. I udøvelsen af sine opgaver kan koordineringsorganet efter nationale procedurer lade sig bistå af andre administrative organer eller tjenester, især organer eller tjenester med regnskabsmæssig eller teknisk ekspertise.
4. Fortroligheden, integriteten og disponibiliteten af alle elektroniske data, som koordineringsorganet er i besiddelse af, sikres ved foranstaltninger, der for det enkelte koordineringsorgan er tilpasset den administrative struktur og de personalemæssige og teknologiske forhold. Den finansielle og teknologiske indsats skal stå i et rimeligt forhold til de faktiske risici.
5. De meddelelser, der er fastsat i artikel 102, stk. 1, første afsnit, litra a), i forordning (EU) nr. 1306/2013, fremsendes, straks efter at koordineringsorganet er godkendt for første gang, og under alle omstændigheder før nogle udgifter, som det er ansvarligt for, debiteres fondene. De ledsages af godkendelsesdokumentet for organet og oplysninger om de betingelser vedrørende administration, regnskaber og intern kontrol, der knytter sig til organets virke.
Artikel 5
Godkendelse
1. Den kompetente myndighed udpeger det certificeringsorgan, der er omhandlet i artikel 9 i forordning (EU) nr. 1306/2013.
2. Certificeringsorganet tilrettelægger sit arbejde på en resultatorienteret og effektiv måde og udfører sine kontroller inden for en passende tidsramme, idet det tager hensyn til arten af transaktioner og tidsforbruget herved i det pågældende regnskabsår.
3. Den udtalelse, som certificeringsorganet skal udarbejde i overensstemmelse med artikel 9, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1306/2013, skal udarbejdes årligt.
Udtalelsen baseres på det revisionsarbejde, der skal udføres i henhold til artikel 6 og 7 i nærværende forordning.
4. Certificeringsorganet udarbejder en rapport om sine resultater. Rapporten skal omfatte de opgaver, der er delegeret. Rapporten skal for den periode, som den omfatter, oplyse,
a)
om betalingsorganet opfyldte godkendelseskriterierne
b)
om betalingsorganets procedurer var af en sådan karakter, at der er rimelig vished for, at de udgifter, der debiteres fondene, blev afholdt i overensstemmelse med EU's regler, hvorved det sikres, at de underliggende transaktioner var lovlige og formelt rigtige, og at eventuelle henstillinger med henblik på forbedringer blev blevet fulgt op
c)
om de årsregnskaber, som er omhandlet i artikel 29 i nærværende forordning, var i overensstemmelse med betalingsorganets bøger og fortegnelser
d)
om oversigterne over udgifter og interventionstransaktioner var en retvisende, fuldstændig og nøjagtig fortegnelse over de transaktioner, der debiteres fondene
e)
om Unionens finansielle interesser var forsvarligt beskyttet, hvad angår udbetalte forskud, modtagne sikkerhedsstillelser, interventionslagre og beløb, der skal opkræves.
Rapporten skal indeholde oplysninger om revisionspersonalets antal og kvalifikationer, det udførte arbejde, antallet af undersøgte transaktioner, det pålideligheds- og korrekthedsniveau, der er opnået, eventuelle konstaterede svagheder, de fremsatte henstillinger om forbedring og det arbejde, der er udført såvel i certificeringsorganet som i andre revisionsorganer i og uden for betalingsorganet, og som helt eller delvis har dannet grundlag for den vished om de rapporterede transaktioner, som certificeringsorganet har opnået.
Artikel 6
Revisionsprincipper
1. Godkendelsesrevisionen udføres i overensstemmelse med internationalt godkendte revisionsstandarder.
2. Certificeringsorganet udarbejder en revisionsstrategi indeholdende anvendelsesområde, tidsplan og retning for godkendelsesrevisionen, revisionsmetoderne og metodologi for stikprøvekontrol. Der udarbejdes en revisionsplan for hvert revideret regnskabsår baseret på den anslåede revisionsrisiko. Certificeringsorganet fremsender revisionsstrategien og revisionsplanen til Kommissionen på dennes anmodning.
3. Det rimelige niveau af revisionssikkerhed, der skal opnås som resultat af revisionsarbejdet, sikres gennem vurderingen af kontrolsystemet, herunder efterprøvning af overholdelse og detaljeret efterprøvning af udgifterne, i form af kontrol af oplysninger og analyseprocedurer.
4. Kommissionen fastlægger retningslinjer, som bl.a. omfatter:
a)
yderligere præcisering og vejledning vedrørende den godkendelsesrevision, som skal foretages
b)
fastsættelse af det rimelige niveau af revisionssikkerhed, der skal opnås som resultat af revisionsarbejdet.
Artikel 7
Revisionsmetoder
1. De revisionsmetoder, der er relevante for godkendelsesrevisionen, defineres i den revisionsstrategi, som er fastsat i artikel 6, stk. 2.
2. For at nå målene for revisionen og muliggøre afgivelse af den udtalelse, der er fastlagt i artikel 9, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1306/2013, skal der i revisionsarbejdet indgå systemrevision, detaljeret efterprøvning og kontrol af afstemninger af finansielle erklæringer og forvaltningserklæringer.
3. Detaljeret efterprøvning af udgifterne omfatter kontrol af de underliggende transaktioners lovlighed og formelle rigtighed hos de endelige støttemodtagere. Certificeringsorganet kan i den forbindelse ledsage betalingsorganet, når dette udfører sekundære kontroller på stedet. Certificeringsorganet må ikke ledsage betalingsorganet på dettes første kontroller på stedet med undtagelse af situationer, hvor det ville være fysisk umuligt at foretage en fornyet kontrol af den oprindelige kontrol udført af betalingsorganet. For så vidt angår detaljeret efterprøvning, kan certificeringsorganerne anvende en integreret fremgangsmåde til stikprøvekontrol.
4. Kommissionen opstiller yderligere betingelser for og vejledning i udformning af revisionsprocedurer, integration af stikprøvekontrol, planlægning og udførelse af fornyet kontrol på stedet af transaktioner ved hjælp af de i artikel 6, stk. 4, fastlagte retningslinjer.
KAPITEL II
ØKONOMISK FORVALTNING AF FONDENE
AFDELING 1
Almindelige bestemmelser
Artikel 8
Betalingsorganernes regnskab
1. Hvert betalingsorgan fører et regnskab, der udelukkende omfatter udgifter og indtægter som omhandlet i artikel 4, stk. 1, artikel 5 og artikel 43 i forordning (EU) nr. 1306/2013 og anvendelsen af de finansielle midler, det har fået stillet til rådighed til betaling af de tilsvarende udgifter. I dette regnskab skal der kunne skelnes mellem finansielle oplysninger for EGFL og ELFUL, og der skal kunne fremlægges separate finansielle oplysninger for hver af dem.
2. Betalingsorganerne i de medlemsstater, der ikke har indført euroen, fører et regnskab, hvor beløbene er udtrykt i den valuta, som udgifter er afholdt i og indtægter oppebåret i. For at alle deres udgifter og indtægter kan blive konsolideret, skal de dog kunne udlevere de tilsvarende beløb i national valuta og i euro.
3. For så vidt angår ELFUL, fører hvert betalingsorgan, der er udpeget til et program for udvikling af landdistrikterne, et regnskab, så alle posteringer kan identificeres for hvert program og hver foranstaltning. Regnskabet skal især indeholde følgende:
a)
de offentlige udgifter og EU's bidrag til hver foranstaltning
b)
de beløb, der skal inddrives hos modtagerne på grund af uregelmæssigheder eller forsømmelighed
c)
de beløb, der er inddrevet med angivelse af den oprindelige postering.
AFDELING 2
EGFL-regnskaber
Artikel 9
Oplysninger, som medlemsstaterne skal stille til rådighed
Medlemsstaterne indsamler oplysninger om de samlede udgifter og formålsbestemte indtægter, der er afholdt eller oppebåret hver uge, og stiller dem til rådighed for Kommissionen på følgende betingelser:
a)
senest den tredje arbejdsdag i hver uge oplysninger om de samlede udgifter og formålsbestemte indtægter, der er afholdt eller oppebåret siden månedens begyndelse til slutningen af den foregående uge
b)
senest den tredje arbejdsdag i måneden, når ugen strækker sig over to måneder, oplysninger om de samlede udgifter og formålsbestemte indtægter, der er afholdt eller oppebåret i den foregående måned.
Artikel 10
Oplysninger, som medlemsstaterne skal indsende
1. I henhold til artikel 102, stk. 1, første afsnit, litra c), nr. i) og ii), i forordning (EU) nr. 1306/2013 sender medlemsstaterne Kommissionen følgende oplysninger og dokumenter elektronisk på betingelserne i artikel 11 og 12 i nærværende forordning:
a)
senest den tredje arbejdsdag i hver måned oplysninger om de samlede udgifter og formålsbestemte indtægter, der er afholdt eller oppebåret i den foregående måned, på grundlag af det forlæg, som Kommissionen stiller til rådighed for medlemsstaterne gennem informationssystemerne, og alle oplysninger, der kan forklare mærkbare afvigelser mellem de overslag, der er udarbejdet i henhold til stk. 2, litra a), nr. iii), i denne artikel, og de udgifter og formålsbestemte indtægter, der er afholdt eller oppebåret
b)
senest den 12. i hver måned den udgiftsanmeldelse, der er nævnt i artikel 18, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1306/2013. Meddelelsen om udgifter og formålsbestemte indtægter, der er afholdt eller oppebåret fra den 1. til den 15. oktober, indsendes dog senest den 27. oktober.
2. Den i stk. 1, litra b), nævnte udgiftsanmeldelse består af:
a)
en opgørelse, som hvert betalingsorgan har udarbejdet på grundlag af det forlæg, som Kommissionen stiller til rådighed for medlemsstaterne gennem informationssystemerne, over data opdelt efter kontoplanen for EU's budget efter udgifts- og indtægtstype og en mere detaljeret kontoplan, der stilles til rådighed for medlemsstaterne, og som omfatter:
i)
de udgifter og formålsbestemte indtægter, der er afholdt eller oppebåret i løbet af den foregående måned
ii)
de samlede udgifter og formålsbestemte indtægter, der er afholdt eller oppebåret fra regnskabsårets begyndelse til udgangen af den foregående måned
iii)
overslagene over udgifter og formålsbestemte indtægter, som afhængigt af det enkelte tilfælde:
-
alene vedrører den igangværende måned og de to følgende måneder
-
vedrører den igangværende måned, de to følgende måneder og perioden indtil udgangen af regnskabsåret
iv)
yderligere data om nødvendigt
b)
en sammenfattende oversigt, som medlemsstaten har udarbejdet på grundlag af det forlæg, som Kommissionen stiller til rådighed for medlemsstaterne gennem informationssystemerne, over de data, der omhandles i litra a), for alle dens betalingsorganer
c)
regnskaber over udgifterne til og indtægterne fra offentlig intervention, jf. artikel 19, stk. 2.
3. Alle finansielle oplysninger, der kræves i henhold til denne artikel, meddeles i euro.
Artikel 11
Almindelige bestemmelser for anmeldelse af udgifter og formålsbestemte indtægter
1. De udgifter og formålsbestemte indtægter, som betalingsorganerne anmelder for en måned, skal svare til de betalinger og inkasseringer, der reelt har fundet sted i den måned, jf. dog de særlige bestemmelser for anmeldelser af udgifter og indtægter i forbindelse med offentlig oplagring i artikel 12.
Disse udgifter og indtægter bogføres på EGFL-budgettet for et regnskabsår N.
Dog gælder følgende:
a)
Udgifter, der kan betales, før bestemmelsen om, at de skal afholdes helt eller delvis af EGFL, tages i anvendelse, kan kun anmeldes:
-
for den måned, hvor nævnte bestemmelse blev taget i anvendelse
eller
-
for måneden, efter at nævnte bestemmelse blev taget i anvendelse.
b)
De formålsbestemte indtægter, som medlemsstaten skylder Kommissionen, skal anmeldes for den måned, hvor fristen for betaling af de tilsvarende beløb ifølge EU's retsforskrifter udløber.
c)
De korrektioner, som Kommissionen træffer beslutning om i forbindelse med regnskabsafslutningen og den efterprøvende regnskabsafslutning, bliver af Kommissionen direkte fratrukket eller lagt til de månedlige betalinger, jf. artikel 33, stk. 2, eller artikel 34, stk. 8. Medlemsstaterne anfører dog korrektionerne i anmeldelsen for den måned, som korrektionerne foretages for.
2. Udgifterne og de formålsbestemte indtægter tages i betragtning den dato, hvor betalingsorganets konto er blevet debiteret eller krediteret. For betalinger kan den dato, hvor det pågældende organ har udstedt og sendt betalingsanvisningen til et pengeinstitut eller modtageren, dog tages i betragtning. Hvert enkelt betalingsorgan skal anvende den samme metode i hele regnskabsåret.
3. De udgifter og formålsbestemte indtægter, der anmeldes i henhold til stk. 1, kan indbefatte korrektioner af beløb, der er anmeldt for tidligere måneder i det samme regnskabsår.
Hvis korrektionerne af de formålsbestemte indtægter hos et betalingsorgan fører til, at der anmeldes negative formålsbestemte indtægter for en budgetpost, overføres de overskydende korrektioner til den følgende måned. De reguleres eventuelt ved regnskabsafslutningen for det pågældende år.
4. Betalingsordrer, der ikke er blevet udført, og betalinger, der er debiteret kontoen og derefter atter krediteret, fratrækkes udgifterne for den måned, hvor betalingsorganet får meddelelse om, at betalingen ikke er blevet foretaget eller er blevet annulleret.
5. Er betalinger, som skal erlægges af EGFL, belastet af fordringer, anses de med henblik på anvendelsen af stk. 1 for at være fuldt ud foretaget:
a)
på datoen for udbetalingen af det beløb, der endnu skyldes til støttemodtageren, hvis fordringen er mindre end den fastsatte udgift
b)
på modregningsdatoen, hvis udgiften er mindre end eller lig med fordringen.
6. De samlede data om udgifter og formålsbestemte indtægter, der kan konteres et bestemt regnskabsår, og som skal sendes til Kommissionen senest den 27. oktober, kan kun korrigeres i forbindelse med det årsregnskab, der skal forelægges Kommissionen i henhold til artikel 102, stk. 1, første afsnit, litra c), nr. iii), i forordning (EU) nr. 1306/2013.
Artikel 12
Særlige bestemmelser for anmeldelse af udgifter til offentlig oplagring
1. Til udarbejdelse af anmeldelsen af udgifter til offentlig oplagring tages de foranstaltninger i betragtning, som er bogført ved udgangen af en given måned i betalingsorganets regnskab, og som har fundet sted fra begyndelsen af det bogføringsår, der er defineret i artikel 3, stk. 3, første afsnit, litra a), i delegeret forordning (EU) nr. 907/2014, til udgangen af den nævnte måned.
2. Denne udgiftsanmeldelse omfatter de værdier og beløb, som er fastsat i henhold til artikel 17 og 18 i nærværende forordning og artikel 4 i Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 906/2014 (11), og som betalingsorganerne har bogført i løbet af den måned, der følger efter den måned, som foranstaltningerne vedrører.
Dog gælder følgende:
a)
Værdier og beløb vedrørende foranstaltninger, der er gennemført i september, bogfører betalingsorganerne senest den 15. oktober.
b)
De samlede nedskrivninger, jf. artikel 3, stk. 1, litra e), i delegeret forordning (EU) nr. 906/2014, bogføres på den dato, som er fastsat i beslutningen herom.
Artikel 13
Kommissionens betalingsbeslutning
1. På grundlag af de data, der indsendes i henhold til artikel 10, stk. 1, litra b), i nærværende forordning, træffer Kommissionen beslutning om og foretager de månedlige betalinger i henhold til artikel 18, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1306/2013, idet der dog kan foretages korrektioner ved senere beslutninger, jf. artikel 51 og 52 i forordning (EU) nr. 1306/2013 og under hensyntagen til nedsættelser og suspensioner i henhold til artikel 41 i nævnte forordning.
2. Hvis de samlede udgifter, som medlemsstaterne har anmeldt for det følgende regnskabsår, overstiger tre fjerdedele af det løbende regnskabsårs samlede bevillinger, indgås de forudgående forpligtelser, der omhandles i artikel 170, stk. 3, i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012, og de tilsvarende månedlige betalinger erlægges, proportionalt med udgiftsanmeldelserne indtil 75 % af det løbende regnskabsårs bevillinger. Kommissionen genfordeler det restbeløb, medlemsstaterne ikke har fået godtgjort, ved beslutningerne om senere godtgørelser.
Artikel 14
Tilrådighedsstillelse af midler for medlemsstaterne
1. Når Kommissionen har truffet beslutning om de månedlige betalinger, stiller den inden for rammerne af budgetbevillingerne de finansielle midler til rådighed for medlemsstaterne, der skal til for at dække de udgifter, som skal finansieres af EGFL, med fradrag af det beløb, som svarer til de formålsbestemte indtægter, på den konto, som hver medlemsstat har åbnet.
Hvis fratrækningen af de formålsbestemte indtægter i de udbetalinger, som Kommissionen skal foretage, resulterer i et negativt beløb for en medlemsstat, overføres de overskydende negative beløb til de følgende måneder.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen betegnelse og nummer på den konto, som er nævnt i stk. 1, i det format, som Kommissionen har stillet til deres rådighed.
Artikel 15
Fremsendelse af oplysninger i forbindelse med offentlig intervention
1. Betalingsorganerne fremsender til Kommissionen:
a)
efter anmodning fra Kommissionen de dokumenter og oplysninger, der er omhandlet i artikel 3, stk. 7, i delegeret forordning (EU) nr. 907/2014 og de supplerende nationale administrative bestemmelser, der er vedtaget med henblik på anvendelse og forvaltning af interventionsforanstaltningerne
b)
på den dag, som er bestemt i artikel 10, stk. 1, litra b), i nærværende forordning, oplysningerne om offentlig oplagring på grundlag af det forlæg, som Kommissionen stiller til rådighed for medlemsstaterne gennem informationssystemerne.
2. De relevante informationssystemer, der er nævnt i artikel 24, anvendes til at foretage anmeldelser og informationsudveksling og udarbejde dokumenter vedrørende udgifter til offentlig intervention.
Artikel 16
Indholdet i de regnskaber over offentlig oplagring, som betalingsorganerne skal føre
1. Lagerregnskaberne, der omhandles i artikel 3, stk. 3, første afsnit, litra a), i delegeret forordning (EU) nr. 907/2014, indeholder følgende kategorier af elementer vist særskilt:
a)
konstaterede produktmængder ved indlagring og udlagring med eller uden fysisk flytning
b)
mængder, der er anvendt til gratis uddeling i henhold til Den Europæiske Fond for Bistand til de Socialt Dårligst Stillede og bogført i henhold til artikel 4, stk. 3, i delegeret forordning (EU) nr. 906/2014, med særskilt angivelse af mængder, der overføres til en anden medlemsstat
c)
mængder, der er gjort til genstand for prøveudtagning, med særskilt angivelse af prøveudtagninger foretaget af køberne
d)
mængder, der efter besigtigelse som led i den årlige beholdningsopgørelse eller i forbindelse med kontrol efter interventionsovertagelsen ikke længere kan ompakkes, og som gøres til genstand for underhåndssalg
e)
mængder, der mangler af identificerbare eller ikke-identificerbare årsager, herunder mankoer svarende til lovlige tolerancer
f)
forringede mængder
g)
overskudsmængder
h)
mankoer, der overskrider tolerancerne
i)
indlagrede mængder, som viser sig ikke at opfylde betingelserne, og hvis overtagelse derfor afvises
j)
oplagrede nettomængder ved udgangen af hver måned eller ved bogføringsårets udgang, som overføres til den følgende måned eller det følgende bogføringsår.
2. Regnskaberne, der omhandles i artikel 3, stk. 3, første afsnit, litra a), i delegeret forordning (EU) nr. 907/2014, indeholder følgende:
a)
værdien af de mængder, der er omhandlet i stk. 1, litra a), i denne artikel, med særskilt angivelse af værdien af de købte mængder og de solgte mængder
b)
den regnskabsmæssige værdi af de mængder, der er anvendt eller overtaget i henhold til den ordning for gratis uddeling, der er omhandlet i stk. 1, litra b), i denne artikel
c)
de finansieringsomkostninger, der er omhandlet i artikel 3, stk. 1, litra a), i delegeret forordning (EU) nr. 906/2014
d)
de udgifter til fysiske foranstaltninger, der er omhandlet i artikel 3, stk. 1, litra b) og c), i delegeret forordning (EU) nr. 906/2014
e)
beløb som følge af nedskrivninger, der er omhandlet i artikel 3, stk. 1, litra e), i delegeret forordning (EU) nr. 906/2014
f)
beløb, der er opkrævet eller inddrevet hos sælgere, købere og oplagringsvirksomheder, med undtagelse af de beløb, der er omhandlet i artikel 20, stk. 2, i nærværende forordning
g)
beløb hidrørende fra underhåndssalg foretaget efter den årlige beholdningsopgørelse eller efter kontrollen, når produkterne er overtaget på interventionslagrene
h)
tab og gevinster i forbindelse med udlagring af produkter under hensyn til de i litra e) i dette stykke omhandlede nedskrivninger
i)
andre debet- og kreditelementer, bl.a. svarende til de mængder, der er omhandlet i stk. 1, litra c)-g), i denne artikel
j)
den gennemsnitlige regnskabsmæssige værdi, alt efter omstændighederne udtrykt i ton eller hektoliter.
Artikel 17
Bogføring af offentlig intervention
1. De elementer, der er omhandlet i artikel 16, bogføres med de mængder, værdier, beløb og gennemsnit, som betalingsorganerne rent faktisk har konstateret, eller med værdier og beløb beregnet på grundlag af de faste beløb, som Kommissionen har fastsat.
2. De konstateringer og beregninger, der er omhandlet i stk. 1, foretages med forbehold af, at følgende regler efterleves:
a)
Udlagringsomkostninger for mængder, hvor der er konstateret mangler eller forringelser i henhold til reglerne i bilag VI og VII til delegeret forordning (EU) nr. 906/2014, medregnes kun med de mængder, der rent faktisk er solgt og udlagret.
b)
Mængder, der er registreret som mankoer ved en overførsel mellem medlemsstater, betragtes ikke som indlagrede i bestemmelsesmedlemsstaten, og der indrømmes ingen faste indlagringsomkostninger.
c)
Ved transport eller overførsel medregnes de ind- og udlagringsomkostninger, der fastsættes som et fast beløb med henblik herpå, medmindre de pågældende omkostninger ifølge EU-reglerne anses for at udgøre en integrerende del af transportomkostningerne.
d)
Medmindre EU-reglerne indeholder særlige bestemmelser, medregnes beløb hidrørende fra salg af forringede produkter og eventuelle andre beløb, som er modtaget i den sammenhæng, ikke i EGFL's regnskab.
e)
Eventuelt fastlagte overskudsmængder bogføres med et negativt beløb under mankoerne i lageropgørelsen og -bevægelserne. Disse mængder medregnes ved fastlæggelsen af de mængder, der overstiger tolerancen.
f)
Andre stikprøver end dem, der tages af køberne, bogføres i overensstemmelse med punkt 2, litra a), i bilag VII til delegeret forordning (EU) nr. 906/2014.
3. Korrektioner, som Kommissionen foretager vedrørende de elementer, der er omhandlet i artikel 16, for det igangværende bogføringsår, meddeles Komitéen for Landbrugsfondene. De kan meddeles medlemsstaterne i forbindelse med en beslutning om månedlig betaling eller, dersom en sådan ikke træffes, beslutningen om regnskabsafslutning. Betalingsorganerne bogfører dem på de betingelser, der er fastsat i nævnte beslutning.
Artikel 18
Datoer for bogføring af indtægter og udgifter og varebevægelser vedrørende offentlig intervention
1. De forskellige udgifts- og indtægtsposter bogføres den dato, hvorpå den fysiske foranstaltning i henhold til den offentlige intervention finder sted, og ved anvendelse af den valutakurs, der er omhandlet i artikel 3, stk. 2, i delegeret forordning (EU) nr. 906/2014.
Dog anvendes følgende datoer i nedenstående tilfælde:
a)
datoen for modtagelsen af modtagne eller inddrevne beløb, jf. artikel 16, stk. 2, litra f) og g), i nærværende forordning
b)
datoen for den faktiske betaling af omkostningerne ved materielle operationer, når disse omkostninger ikke er dækket af faste beløb.
2. De forskellige elementer, der vedrører fysisk flytning af produkterne og forvaltning af lagrene, bogføres på den dato, hvor den materielle operation som følge af interventionsforanstaltningen finder sted.
Dog anvendes følgende datoer i nedenstående tilfælde:
a)
datoen for betalingsorganets overtagelse af varer i overensstemmelse med artikel 31, stk. 2, og artikel 33 i Kommissionens forordning (EU) nr. 1272/2009 (12) vedrørende mængder, der overtages til offentlig oplagring uden ændring af oplagringssted
b)
datoen for konstateringen af de faktiske omstændigheder, for så vidt angår mankoer eller forringede mængder og overskudsmængder
c)
datoen for den faktiske udlagring af produkterne, for så vidt angår underhåndssalg af produkter, som det ikke længere er muligt at ompakke efter besigtigelse som led i den årlige beholdningsopgørelse eller i forbindelse med kontrol efter interventionsovertagelsen, og som forbliver på lageret
d)
den sidste dag i regnskabsåret for eventuelle tab, der overstiger den tolerance, der er omhandlet i artikel 4, stk. 2, i delegeret forordning (EU) nr. 907/2014.
Artikel 19
Beløb finansieret i henhold til offentlig intervention
1. Det beløb, der skal finansieres i henhold til interventionsforanstaltningerne, der er nævnt i artikel 2 i delegeret forordning (EU) nr. 906/2014, bestemmes på grundlag af de regnskaber, der er udarbejdet og ført af betalingsorganerne i overensstemmelse med artikel 3, stk. 3, første afsnit, litra a), i delegeret forordning (EU) nr. 907/2014, og hvor de forskellige indtægts- og udgiftsposter, som er nævnt i artikel 16 i nærværende forordning, er henholdsvis krediteret og debiteret, idet der tages hensyn i nødvendigt omfang til de udgiftsbeløb, der er fastsat i sektorlovgivningen for landbrug.
2. Betalingsorganerne, og hvis nødvendigt koordineringsorganerne, sørger for hver måned og hvert år til Kommissionen på grundlag af de forlæg, som Kommissionen stiller til rådighed for medlemsstaterne gennem informationssystemerne, elektronisk at overføre de oplysninger, der er nødvendige i forbindelse med finansieringen af offentlige oplagringsudgifter, og de regnskaber, der viser udgifter og indtægter vedrørende offentlig oplagring i form af tabeller (P-STO-tabeller), inden den dag, der er fastsat i artikel 10, stk. 1, litra b), og inden den dato, der er fastsat i artikel 30, stk. 2.
Artikel 20
Anmeldelser af udgifter og indtægter vedrørende offentlig intervention
1. EGFL-finansieringen i henhold til de interventionsforanstaltninger, der er nævnt i artikel 2 i delegeret forordning (EU) nr. 906/2014, skal være lig med udgiften, som er beregnet på grundlag af oplysninger fra betalingsorganet, efter fradrag af eventuelle indtægter, der er genereret af interventionsforanstaltningerne, valideret af det informationssystem, som Kommissionen har oprettet, og medtaget af betalingsorganet i dettes udgiftsanmeldelse, som er udarbejdet i overensstemmelse med artikel 12 i denne forordning.
2. Beløb, der er inddrevet i henhold til artikel 54 i forordning (EU) nr. 1306/2013, og beløb modtaget eller inddrevet fra sælgere, købere og oplagringsvirksomheder, som opfylder de kriterier, der er fastlagt i artikel 43 i samme forordning, skal anmeldes til EGFL-budgettet i henhold til de betingelser, som er fastlagt i artikel 10, stk. 2, litra a), i nærværende forordning.
AFDELING 3
ELFUL-regnskaber
Artikel 21
Prognose for finansieringsbehov
For hvert program for udvikling af landdistrikterne som nævnt i artikel 6 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1305/2013 (13) og i overensstemmelse med artikel 102, stk. 1), første afsnit, litra c), nr. ii), i forordning (EU) nr. 1306/2013 sender medlemsstaterne to gange årligt, dvs. senest den 31. januar og den 31. august, Kommissionen deres overslag over de beløb, der skal finansieres af ELFUL for det igangværende regnskabsår. Desuden sender medlemsstaterne et ajourført overslag over deres finansieringsbehov for det følgende regnskabsår.
Disse overslag og de ajourførte overslag sendes ved hjælp af strukturerede data gennem informationssystemet SFC2014 som fastsat i kapitel I i Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 184/2014 (14).
Artikel 22
Udgiftsanmeldelser
1. Betalingsorganerne anmelder udgifter for hvert program for udvikling af landdistrikterne som nævnt i artikel 6 i forordning (EU) nr. 1305/2013.
For hver foranstaltning til udvikling af landdistrikterne specificerer betalingsorganerne i en udgiftsanmeldelse følgende:
a)
de refusionsberettigede offentlige udgifter, hvortil betalingsorganet reelt har betalt den tilsvarende støtte fra ELFUL i hver af den referenceperiode, der er angivet i stk. 2 i denne artikel
b)
de yderligere oplysninger om finansielle instrumenter, der omhandles i del II, afsnit IV, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 (15)
c)
de yderligere oplysninger om forskud udbetalt til støttemodtagere som omhandlet i artikel 75, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1306/2013
d)
det inddrevne beløb i den igangværende periode jf. stk. 2 i denne artikel.
2. Når Kommissionen har godkendt programmerne for udvikling af landdistrikterne, sender medlemsstaterne i henhold til artikel 102, stk. 1, første afsnit, litra c), nr. i), i forordning (EU) nr. 1306/2013 Kommissionen deres udgiftsanmeldelser inden følgende frister:
a)
senest den 30. april for udgifter for perioden fra den 1. januar til den 31. marts
b)
senest den 31. juli for udgifter for perioden fra den 1. april til den 30. juni
c)
senest den 10. november for udgifter for perioden fra den 1. juli til den 15. oktober
d)
senest den 31. januar for udgifter for perioden fra den 16. oktober til den 31. december.
Alle udgifter betalt af betalingsorganerne til støttemodtagerne i overensstemmelse med artikel 65, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1303/2013 forud for godkendelsen af et program for udvikling af landdistrikterne jf. artikel 6 i forordning (EU) nr. 1305/2013 afholdes dog på medlemsstaternes ansvar og anmeldes til Kommissionen i den første udgiftsanmeldelse efter vedtagelsen af dette program. Samme regel finder tilsvarende anvendelse, hvis der er foretaget en ændring af et program for udvikling af landdistrikterne jf. artikel 11 i forordning (EU) nr. 1305/2013.
3. Betalingsorganerne skal foretage udgiftsanmeldelserne i form af strukturerede data for programmerne for udvikling af landdistrikterne i informationssystemet SFC2014 som fastsat i kapitel I i gennemførelsesforordning (EU) nr. 184/2014.
4. I tilfælde, hvor Kommissionen kræver yderligere overvågning pga. manglende eller uklare oplysninger eller som følge af en uenighed, divergerende fortolkninger eller uoverensstemmelser om en udgiftsanmeldelse for en referenceperiode, som bl.a. skyldes manglende indsendelse af de oplysninger, der kræves i henhold til forordning (EU) nr. 1305/2013 og de retsakter fra Kommissionen, der er vedtaget i medfør af nævnte forordning, eller som følge af alvorlige tegn på, at udgifterne i en udgiftsanmeldelse kan være påvirket af uregelmæssigheder, eller at forvaltnings- og kontrolsystemet for udvikling af landdistrikter kan fungere mangelfuldt, skal medlemsstaten, efter anmodning fra Kommissionen, indgive yderligere oplysninger inden for en frist, som fastsættes i nævnte anmodning, alt efter hvor alvorligt problemet er.
Den betalingsfrist, der er fastsat for mellemliggende betalinger i artikel 36, stk. 5, i forordning (EU) nr. 1306/2013, kan afbrydes for hele eller en del af det beløb, som der anmodes om betaling af, fra det tidspunkt, anmodningen om oplysninger sendes, indtil de ønskede oplysninger modtages, dog ikke senere end den maksimale periode, der er fastlagt i artikel 83, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1303/2013.
Hvis den pågældende medlemsstat undlader at besvare anmodningen om yderligere oplysninger inden for den frist, som blev fastsat i anmodningen, eller hvis svaret anses for utilfredsstillende eller antyder, at der er tale om manglende overholdelse af de gældende regler eller om misbrug af EU-midler, kan Kommissionen suspendere eller nedsætte betalinger i overensstemmelse med artikel 41 i forordning (EU) nr. 1306/2013.
5. De udgifter, der anmeldes for en periode, kan indbefatte korrektioner af beløb, der er anmeldt for tidligere anmeldelsesperioder i det samme regnskabsår for landbruget.
Korrektion af udgifter og formålsbestemte indtægter, der kan konteres det regnskabsår, som ikke er anført i udgiftsanmeldelserne nævnt i stk. 2, litra a), b) og c), og som skal sendes til Kommissionen, kan kun foretages i forbindelse med det årsregnskab, der skal forelægges Kommissionen i henhold til artikel 102, stk. 1, første afsnit, litra c), nr. iii), i forordning (EU) nr. 1306/2013.
Artikel 23
Beregning af det beløb, der skal betales
1. EU's bidrag, der skal betales til dækning af de refusionsberettigede offentlige udgifter, beregnes for hver foranstaltning og hver referenceperiode på grundlag af finansieringsplanen, der er omhandlet i artikel 8, stk. 1, litra h), i forordning (EU) nr. 1305/2013, som var i kraft den første dag af den pågældende periode. Beregningen omfatter de korrektioner af EU's bidrag, som er anmeldt i udgiftsanmeldelsen for den pågældende periode.
2. Overstiger de samlede EU-bidrag, der er udbetalt til programmet for udvikling af landdistrikter, det samlede beløb, der er programmeret til en foranstaltning til udvikling af landdistrikter, begrænses det beløb, der skal betales, til det beløb, som er programmeret for den pågældende foranstaltning, jf. dog loftet i artikel 34, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1306/2013. Ethvert EU-bidrag, der udelukkes som følge heraf, kan udbetales senere på betingelse af, at medlemsstaten har forelagt en tilpasset finansieringsplan, som Kommissionen har godkendt.
3. Kommissionen indbetaler EU-bidraget på den konto eller de konti, som hver medlemsstat har åbnet, hvis der er budgetmidler til rådighed.
Medlemsstaterne meddeler Kommissionen kontobetegnelse og -nummer i det format, som Kommissionen har stillet til deres rådighed.
AFDELING 4
Fælles bestemmelser for EGFL og ELFUL
Artikel 24
Elektronisk udveksling af oplysninger og dokumenter
1. Kommissionen definerer informationssystemer, så der elektronisk kan udveksles dokumenter og oplysninger mellem den og medlemsstaterne som led i den fremsendelse og indhentning af oplysninger, som skal finde sted i henhold til artikel 102 i forordning (EU) nr. 1306/2013 og de fornødne gennemførelsesbestemmelser hertil. Den underretter medlemsstaterne om de almindelige betingelser for indførelsen af disse systemer i Komitéen for Landbrugsfondene.
2. Informationssystemerne nævnt i stk. 1 kan især bruges til at behandle følgende:
a)
de data, der er nødvendige for de finansielle transaktioner, navnlig dem, der vedrører betalingsorganernes måneds- og årsregnskaber, udgifts- og indtægtsanmeldelser og fremsendelsen af de oplysninger og dokumenter, som er nævnt i artikel 3 i delegeret forordning (EU) nr. 907/2014 og artikel 10, 11, 14, 15, 19, 20, 23 og 29 i nærværende forordning
b)
dokumenter af fælles interesse, som gør det muligt at overvåge måneds- og årsregnskaber og få indblik i de oplysninger og dokumenter, som betalingsorganerne skal stille til rådighed for Kommissionen
c)
EU-bestemmelser og retningslinjer fra Kommissionen til de myndigheder, der i henhold til forordning (EU) nr. 1306/2013 er godkendt og udpeget til at forestå finansieringen af den fælles landbrugspolitik, og retningslinjer for harmoniseret anvendelse af de pågældende retsforskrifter.
3. Formen og indholdet af de dokumenter, der omhandles i artikel 10, 19, 20 og 23 samt artikel 30, stk. 1, litra a), b) og d), fastlægges ved hjælp af forlæg, som stilles til rådighed af Kommissionen for medlemsstaterne gennem informationssystemer.
Kommissionen tilpasser og ajourfører forlæggene efter at have informeret Komitéen for Landbrugsfondene herom.
4. De informationssystemer, der er nævnt i stk. 1, kan indeholde de værktøjer, der er nødvendige for, at Kommissionen kan registrere data og forvalte regnskaberne for fondene, og de værktøjer, der er nødvendige for beregning af de faste udgifter eller de udgifter, som kræver anvendelse af ensartede metoder, navnlig i forbindelse med finansielle omkostninger og nedskrivninger.
5. Dataene om de finansielle transaktioner meddeles, indlæses og ajourføres i de informationssystemer, der er omhandlet i stk. 1, under betalingsorganernes ansvar af betalingsorganerne selv eller af organer, som får denne opgave overdraget, eventuelt via de godkendte koordineringsorganer, jf. artikel 7, stk. 4, i forordning (EU) nr. 1306/2013.
6. Hvis der i forbindelse med et dokument eller en procedure, der er omhandlet i forordning (EU) nr. 1306/2013 eller i de retsakter, som Kommissionen har vedtaget i medfør heraf, kræves en underskrift fra en bemyndiget person eller godkendelse fra en person i et eller flere af procedurens led, skal de informationssystemer, der bruges til at sende sådanne dokumenter, gøre det muligt entydigt at identificere hver enkelt person og frembyde rimelige garantier for, at dokumenternes indhold ikke kan ændres, også for procedurens forskellige led, i overensstemmelse med EU-retsforskrifterne. Hvad angår de udgiftsanmeldelser og den forvaltningserklæring, der vedlægges årsregnskaberne, jf. artikel 102, stk. 1, første afsnit, litra c), nr. i) og iii), i forordning (EU) nr. 1306/2013, skal de dokumenter, som sendes elektronisk, også opbevares i deres originale form af betalingsorganerne eller også de koordineringsorganer, som er godkendt i henhold til artikel 7, stk. 2 og 4, i samme forordning.
7. Elektroniske og digitale dokumenter skal opbevares i hele den periode, som er fastsat i artikel 32 i nærværende forordning.
8. I tilfælde af eventuelle funktionsfejl i et informationssystem eller en ustabil forbindelse kan medlemsstaten med Kommissionens forudgående godkendelse sende dokumenterne i en anden form, som Kommissionen fastsætter betingelserne for.
Artikel 25
Suspendering af betalingen i tilfælde af sen indsendelse
I de gennemførelsesretsakter, hvori der fastlægges månedlige udbetalinger jf. artikel 18, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1306/2013 eller mellemliggende betalinger jf. artikel 36 i samme forordning, tages der hensyn til den suspendering af betalinger, der er fastsat i henhold til artikel 42 i samme forordning.
Artikel 26
Erhvervelse af satellitbilleder
1. Med henblik på artikel 21 i forordning (EU) nr. 1306/2013 skal hver medlemsstat informere Kommissionen inden 1. november hvert år:
a)
om den ønsker, at Kommissionen erhverver de satellitbilleder, der er nødvendige for dens kontrolprogram og/eller dens kvalitetskontrol af systemet til identifikation af parceller
b)
om det område, der skal kontrolleres, og antallet af planlagte kontrolområder.
2. Medlemsstater, der anmoder Kommissionen om at optage satellitbillederne, skal i samarbejde med Kommissionen og inden 15. januar efter meddelelsen af de i stk. 1 nævnte oplysninger færdiggøre de områder, der skal dækkes, og tidsplanen for optagelse af disse billeder.
3. Kommissionen skal gratis stille de satellitbilleder, den har erhvervet, til rådighed for medlemsstaternes befuldmægtigede repræsentanter. Disse repræsentanter skal overholde de ophavsretlige regler, der er fastsat i kontrakterne med leverandørerne, og returnere billederne efter endt arbejde.
4. Hvis det samlede antal anmodninger, som medlemsstaterne modtager, overstiger det budget, som er til rådighed for anvendelse af artikel 21 i forordning (EU) nr. 1306/2013, træffer Kommissionen afgørelse om at begrænse det antal satellitbilleder, der skal leveres, idet den bestræber sig på at udnytte de tilgængelige ressourcer så effektivt som muligt.
KAPITEL III
REGNSKABSAFSLUTNING
AFDELING 1
Inddrivelse af gæld
Artikel 27
Renter på inddrivelse af uretmæssigt udbetalte beløb
1. Medmindre andet er angivet i sektorlovgivningen om landbruget, beregnes renten på de uretmæssigt udbetalte beløb, der skal inddrives som følge af uregelmæssigheder eller forsømmeligheder, for perioden mellem udløbet af den betalingsfrist, der er oplyst til støttemodtageren i opkrævningen, og datoen for tilbagebetalingen eller fradraget. Betalingsfristen må ikke være mere end 60 dage efter opkrævningen.
2. Den rentesats, der anvendes, må under ingen omstændigheder være lavere end den rentesats, der er fastsat ved national lov i forbindelse med inddrivelse af sammenlignelige uretmæssigt udbetalte beløb eller fordringer.
Artikel 28
Inddrivelse ved modregning
Uanset eventuelle andre nationale håndhævelsesforanstaltninger modregner medlemsstaterne en eventuel udestående gæld for en modtager, der er fastslået i overensstemmelse med den nationale lovgivning, i en eventuel fremtidig betaling, som skal foretages af det betalingsorgan, der er ansvarlig for inddrivelsen af gæld fra den samme modtager.
AFDELING 2
Afslutning
Artikel 29
Årsregnskabernes indhold
De årsregnskaber, der er omhandlet i artikel 102, stk. 1, første afsnit, litra c), nr. iii), i forordning (EU) nr. 1306/2013, omfatter:
a)
de formålsbestemte indtægter, der er omhandlet i artikel 43 i samme forordning
b)
udgifterne for EGFL efter fradrag af eventuelle uretmæssigt udbetalte beløb, der endnu ikke er inddrevet ved udgangen af regnskabsåret, bortset fra de beløb, der er omhandlet i litra f) i denne artikel, herunder eventuelle påløbne renter, opdelt på konti og underkonti på EU-budgettet
c)
udgifterne for ELFUL angivet i program, foranstaltning og specifik bidragssats. Den årlige udgiftsoversigt skal også indeholde oplysninger om de inddrevne beløb. Når et program er afsluttet, vil eventuelle uretmæssigt udbetalte beløb, der endnu ikke er inddrevet, bortset fra de beløb, der er omhandlet i litra f) i denne artikel, herunder eventuelle påløbne renter, blive fratrukket udgifterne for det pågældende regnskabsår
d)
en tabel over forskelle, fordelt på konti og underkonti eller for ELFUL's vedkommende på program, foranstaltning, specifik bidragssats og fokusområde, mellem de udgifter og de formålsbestemte indtægter, der er anmeldt i årsregnskabet, og dem, der er anført for samme periode i de dokumenter, der er omhandlet i artikel 10, stk. 1, litra b), i denne forordning hvad angår EGFL, og forordningens artikel 22, stk. 2, for ELFUL's vedkommende, ledsaget af en redegørelse for hver forskel
e)
særskilt de finansielle byrder, der påhviler henholdsvis den berørte medlemsstat og EU i overensstemmelse med artikel 54, stk. 2, første afsnit, og artikel 54, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1306/2013
f)
tabellen over uretmæssigt udbetalte beløb, der stadig skal inddrives ved regnskabsårets udgang, og som skyldes uregelmæssigheder som defineret i artikel 1, stk. 2, i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 (16), herunder eventuelle sanktioner, som er fastsat i unionsreglerne for de enkelte sektorer, og påløbne renter, efter det forlæg, der er fastsat i bilag II til denne forordning
g)
et uddrag fra debitorbogholderiet af de beløb, der skal inddrives og krediteres enten EGFL eller ELFUL, bortset fra de beløb, der er omhandlet i litra b), c) og f) i denne artikel, herunder eventuelle sanktioner og påløbne renter, efter det forlæg, der er fastsat i bilag III til denne forordning
h)
en oversigt over interventionerne og en liste over lagerbeholdninger og oplagringssteder ved regnskabsårets afslutning
i)
bekræftelse af, at udgifter, formålsbestemte indtægter og oplysninger om alle lagerbevægelser på interventionslagre opbevares i betalingsorganets registre og regnskaber
j)
ultimosaldoen ved regnskabsårets afslutning for uudnyttede/uafsluttede kumulerede forskud udbetalt af medlemsstaterne til støttemodtagerne, fordelt for EGFL's vedkommende på foranstaltning og for ELFUL's vedkommende på program med angivelse af de finansielle instrumenter for hvert program. Angående de finansielle instrumenter vedrører ultimosaldoen beløb, som Kommissionen har udbetalt, og som hverken er blevet anvendt af medlemsstaterne til udbetaling til de endelige modtagere eller forpligtet til garantikontrakter i overensstemmelse med artikel 42, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1303/2013.
Artikel 30
Videregivelse af oplysninger
1. Med henblik på den regnskabsafslutning, der er omhandlet i artikel 51 i forordning (EU) nr. 1306/2013, tilsender medlemsstaterne Kommissionen:
a)
de konti, der indgår i årsregnskabet, og som er omhandlet i artikel 29 i denne forordning
b)
udtalelsen og rapporterne, som er udarbejdet af det eller de certificeringsorganer, der er omhandlet i artikel 5, stk. 3 og 4, i nærværende forordning
c)
en komplet registrering af alle de regnskabsoplysninger, der er nødvendige til statistik- og kontrolformål
d)
forvaltningserklæringen, jf. denne forordnings artikel 3.
2. De dokumenter og regnskabsoplysninger, der er omhandlet i stk. 1, fremsendes til Kommissionen senest den 15. februar i året efter udgangen af det regnskabsår, som de vedrører. De dokumenter, der er omhandlet i stk. 1, litra a), b) og d), fremsendes i ét eksemplar sammen med en elektronisk kopi i den form og på de betingelser, der er fastsat af Kommissionen i henhold til artikel 24.
3. Efter anmodning fra Kommissionen eller på en medlemsstats initiativ kan der fremsendes yderligere oplysninger til Kommissionen om regnskabsafslutning inden for en frist, der fastsættes af Kommissionen under hensyn til omfanget af det arbejde, det kræver at fremskaffe de pågældende oplysninger. Hvis sådanne oplysninger ikke foreligger, kan Kommissionen foretage regnskabsafslutningen på grundlag af de foreliggende oplysninger.
4. I behørigt begrundede tilfælde kan Kommissionen godtage en anmodning om senere fremlæggelse af oplysninger, hvis den pågældende anmodning fremsættes før udløbet af fremlæggelsesfristen.
Artikel 31
Regnskabsoplysningernes form og indhold
1. Formen og indholdet af de regnskabsoplysninger, der er omhandlet i artikel 30, stk. 1, litra c), og den måde, hvorpå de skal fremsendes til Kommissionen, fastlægges i overensstemmelse med Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 991/2013 (17).
2. Kommissionen anvender udelukkende regnskabsoplysningerne til følgende formål:
a)
udførelse af dens opgaver i sammenhæng med regnskabsafslutningen i henhold til forordning (EU) nr. 1306/2013
b)
overvågning af udviklingen og udarbejdelse af prognoser i landbrugssektoren.
Der sikres Revisionsretten og Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) adgang til disse oplysninger med henblik på udførelsen af deres opgaver.
3. Personoplysninger, der indgår i de indsamlede regnskabsoplysninger, behandles kun med henblik på formålene i stk. 2. Særlig hvis Kommissionen anvender regnskabsoplysninger til det i stk. 2, første afsnit, litra b), omhandlede formål, skal den gøre disse data anonyme og udelukkende behandle dem i sammenfattet form.
4. Alle spørgsmål om behandling af personoplysninger rettes til Kommissionen som omhandlet i bilag IV.
5. Kommissionen påser, at regnskabsoplysningerne holdes fortrolige og sikre.
Artikel 32
Opbevaring af regnskabsoplysninger
1. De bilag, der tjener som dokumentation for de finansierede udgifter og de formålsbestemte indtægter, der skal oppebæres af EGFL, skal holdes til rådighed for Kommissionen i mindst tre år efter det år, hvor Kommissionen afslutter regnskaberne for det pågældende regnskabsår i henhold til artikel 51 i forordning (EU) nr. 1306/2013.
2. De bilag, der tjener som dokumentation for de finansierede udgifter og de formålsbestemte indtægter, der skal oppebæres af ELFUL, skal holdes til rådighed for Kommissionen i mindst tre år efter det år, hvor betalingsorganets endelige betaling har fundet sted.
3. I tilfælde af uregelmæssigheder eller forsømmelighed skal de i stk. 1 og 2 omhandlede bilag holdes til rådighed for Kommissionen i mindst tre år efter det år, hvor beløbene er inddrevet fuldt ud hos modtageren og krediteret fondene, eller hvor de finansielle konsekvenser af den manglende inddrivelse er fastlagt i henhold til artikel 54, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1306/2013.
4. I tilfælde af en efterprøvende regnskabsafslutning i henhold til artikel 52 i forordning (EU) nr. 1306/2013 skal de i stk. 1 og 2 omhandlede bilag holdes til rådighed for Kommissionen i mindst et år efter det år, hvor den pågældende procedure er afsluttet, eller, dersom en overensstemmelsesbeslutning er genstand for en retslig procedure ved EU-Domstolen, i mindst et år efter det år, hvor den pågældende procedure er afsluttet.
5. De i stk. 1-4 omhandlede bilag holdes til rådighed for Kommissionen i papirudgave, i elektronisk form og/eller i begge former.
Bilag må kun opbevares udelukkende i elektronisk form, hvis det i henhold til den berørte medlemsstats lovgivning er tilladt at anvende elektroniske dokumenter som dokumentation for underliggende transaktioner i forbindelse med domstolsprøvelser.
Hvis dokumenterne kun opbevares i elektronisk form, skal det pågældende system overholde afdeling 3.B) i bilag I til delegeret forordning (EU) nr. 907/2014.
Artikel 33
Finansiel regnskabsafslutning
1. I Kommissionens beslutning om regnskabsafslutning, der er omhandlet i artikel 51 i forordning (EU) nr. 1306/2013, fastsættes de udgifter, der er afholdt i hver enkelt medlemsstat i det pågældende regnskabsår, og som skal anerkendes som berettigede til at blive debiteret fondene, på grundlag af de regnskaber, der er omhandlet i artikel 29 i denne forordning, og eventuelle nedsættelser og suspensioner i henhold til artikel 41 i forordning (EU) nr. 1306/2013.
I beslutningen fastsættes også de beløb, der skal debiteres EU og den berørte medlemsstat i henhold til artikel 54, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1306/2013.
For ELFUL omfatter det beløb, der fastsættes i beslutningen om regnskabsafslutning, de midler, der er genanvendelige ved omfordeling af den pågældende medlemsstat i henhold til artikel 56, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1306/2013.
2. For EGFL fastsættes det beløb, der som følge af beslutningen om regnskabsafslutning skal tilbagebetales af eller udbetales til den enkelte medlemsstat, ved, at de månedlige betalinger, der er foretaget for det pågældende regnskabsår, fratrækkes de udgifter, der er anerkendt for samme år i henhold til stk. 1. Kommissionen trækker dette beløb fra eller lægger det til den månedlige betaling vedrørende de udgifter, der er afholdt i den anden måned efter beslutningen om regnskabsafslutning.
For ELFUL fastsættes det beløb, der som følge af beslutningen om regnskabsafslutning skal tilbagebetales af eller udbetales til den enkelte medlemsstat, ved, at de mellemliggende betalinger, der er foretaget for det pågældende regnskabsår, fratrækkes de udgifter, der er anerkendt for samme år i henhold til stk. 1.
Kommissionen trækker dette beløb fra eller lægger det til den første betaling, som medlemsstaten har indgivet udgiftsanmeldelsen for, efter at beslutningen i henhold til artikel 51 i forordning (EU) nr. 1306/2013 er truffet.
3. Senest den 30. april i året efter regnskabsårets afslutning giver Kommissionen den pågældende medlemsstat meddelelse om resultaterne af sin kontrol af de indsendte oplysninger sammen med eventuelle forslag til ændringer.
4. Hvis Kommissionen af årsager, der må tilskrives den pågældende medlemsstat, ikke er i stand til at afslutte medlemsstatens regnskab inden den 31. maj i det følgende år, underretter Kommissionen denne medlemsstat om de supplerende undersøgelser, som den har til hensigt at foretage i henhold til artikel 47 i forordning (EU) nr. 1306/2013.
5. Bestemmelserne i stk. 1-4 finder tilsvarende anvendelse på formålsbestemte indtægter i henhold til artikel 43 i forordning (EU) nr. 1306/2013.
Artikel 34
Efterprøvende regnskabsafslutning
1. For at kunne fastslå, hvilke beløb der skal udelukkes fra EU-finansieringen, når det konstateres, at udgifterne ikke er afholdt i overensstemmelse med EU-reglerne, anvender Kommissionen sine egne resultater og tager hensyn til de oplysninger, som medlemsstaterne stiller til rådighed for den, forudsat at disse oplysninger fremsendes inden de frister, som Kommissionen fastsætter for den efterprøvende regnskabsafslutningsprocedure, der gennemføres i henhold til artikel 52 i forordning (EU) nr. 1306/2013 og i overensstemmelse med denne artikel.
2. Når Kommissionen som følge af en undersøgelse finder, at udgifterne ikke er afholdt i overensstemmelse med EU-reglerne, meddeler den den pågældende medlemsstat sine resultater og angiver de korrigerende foranstaltninger, der skal træffes for at sikre, at reglerne fremover overholdes, sammen med den foreløbige grad af finansiel korrektion, som den i den fase af proceduren finder passende i forhold til sine resultater. Kommissionen meddeler også et tidspunkt for et bilateralt møde inden fire måneder efter udløbet af den svarfrist, som medlemsstaten får. Meddelelsen skal indeholde en henvisning til denne artikel.
Medlemsstaten afgiver svar inden for to måneder efter modtagelsen af meddelelsen. I sit svar har medlemsstaten navnlig lejlighed til:
a)
at dokumentere over for Kommissionen, at det reelle omfang af den manglende overholdelse eller risikoen for fondene er mindre end angivet af Kommissionen
b)
at oplyse Kommissionen om, hvilke korrigerende foranstaltninger den har truffet for at efterleve EU-reglerne, og datoen for den konkrete iværksættelse af disse.
I behørigt begrundede tilfælde kan Kommissionen efter en begrundet anmodning fra medlemsstaten give tilladelse til en forlængelse på højst to måneder. Anmodningen rettes til Kommissionen inden udløbet af denne periode.
Hvis medlemsstaten mener, at et bilateralt møde ikke er påkrævet, informerer den Kommissionen herom i sit svar på ovennævnte meddelelse.
3. På det bilaterale møde søger de to parter at nå til enighed om de foranstaltninger, der skal træffes, og vurderingen af overtrædelsens omfang og den økonomiske skade, der er påført EU-budgettet.
Kommissionen udarbejder referatet inden 30 arbejdsdage efter det bilaterale møde og sender det til medlemsstaten. Medlemsstaten kan inden 15 arbejdsdage efter modtagelse af referatet sende sine bemærkninger til Kommissionen.
Kommissionen meddeler inden seks måneder efter at have sendt referatet af det bilaterale møde formelt medlemsstaten sine konklusioner på grundlag af de oplysninger, som den har modtaget som led i proceduren for efterprøvende regnskabsafslutning. Denne meddelelse skal indeholde en evaluering af de udgifter, der skal udelukkes fra EU-finansiering i henhold til artikel 52 i forordning (EU) nr. 1306/2013 og artikel 12 i delegeret forordning (EU) nr. 907/2014. Meddelelsen skal indeholde en henvisning til artikel 40, stk. 1, i nærværende forordning.
4. Hvis medlemsstaten har anvendt den forligsprocedure, der er omhandlet i artikel 40, meddeler Kommissionen den sine konklusioner senest seks måneder efter:
a)
modtagelsen af rapporten fra forligsorganet eller
b)
modtagelsen af yderligere information fra medlemsstaten inden fristen nævnt i artikel 40, stk. 3, andet afsnit, såfremt betingelserne i stk. 6 i denne artikel er opfyldt.
5. For at kunne anvende proceduren i stk. 3 og 4 inden de respektive frister skal Kommissionen have adgang til alle de oplysninger, der er relevante på det pågældende stadium af proceduren. Når Kommissionen finder, at den mangler oplysninger, kan den når som helst inden for fristerne jf. stk. 3 og 4:
a)
udbede sig yderligere oplysninger fra medlemsstaten i en meddelelse, som medlemsstaten skal besvare inden to måneder efter modtagelsen heraf, og/eller
b)
informere medlemsstaten om, at den har til hensigt at foretage et ekstra kontrolbesøg for at gennemføre de nødvendige kontroller.
De i stk. 3 og 4 angivne frister beregnes i så fald på ny enten fra Kommissionens modtagelse af de yderligere oplysninger, den har anmodet om, eller fra den sidste dag af det ekstra kontrolbesøg.
6. Ved vurderingen af, hvilke udgifter der skal udelukkes fra EU-finansiering, kan der kun tages hensyn til de oplysninger, som medlemsstaten har afgivet efter Kommissionens formelle meddelelse som omhandlet i stk. 3, andet afsnit:
a)
når det er nødvendigt for at undgå grov overvurdering af den økonomiske skade, der er påført EU-budgettet, og
b)
hvis den forsinkede afgivelse af oplysninger er behørigt begrundet i eksterne faktorer og ikke hindrer Kommissionen i rettidigt at vedtage sin beslutning i henhold til artikel 52 i forordning (EU) nr. 1306/2013.
7. Kommissionen træffer om fornødent efter at have meddelt medlemsstaten sine konklusioner i henhold til artikel 34, stk. 3 eller 4, i nærværende forordning en eller flere beslutninger i henhold til artikel 52 i forordning (EU) nr. 1306/2013 med henblik på at udelukke de udgifter, der er afholdt, uden at EU-reglerne er overholdt, fra EU-finansiering. Kommissionen kan iværksætte flere på hinanden følgende efterprøvende regnskabsafslutningsprocedurer, indtil medlemsstaten faktisk har iværksat de korrigerende foranstaltninger.
8. For EGFL foretager Kommissionen fradragene i EU-finansieringen i de månedlige betalinger vedrørende de udgifter, der er afholdt i den anden måned efter den måned, hvor beslutningen i henhold til artikel 52 i forordning (EU) nr. 1306/2013 blev truffet.
For ELFUL foretager Kommissionen fradragene i EU-finansieringen i den første betaling, som medlemsstaten har indgivet udgiftsanmeldelsen for, efter at beslutningen i henhold til artikel 52 i forordning (EU) nr. 1306/2013 er truffet.
Kommissionen kan dog efter anmodning fra medlemsstaten og efter høring af Komitéen for Landbrugsfondene fastsætte en anden dato for fradragene eller tillade godtgørelse heraf i trancher, når dette er begrundet i væsentligheden af de fradrag, der er omfattet af en gennemførelsesretsakt, som er vedtaget på grundlag af artikel 52 i forordning (EU) nr. 1306/2013.
9. I behørigt begrundede tilfælde, der skal meddeles den pågældende medlemsstat, kan Kommissionen forlænge de i stk. 3 og 4 fastsatte frister.
10. Stk. 1-9 finder tilsvarende anvendelse på formålsbestemte indtægter i henhold til artikel 43 i forordning (EU) nr. 1306/2013.
Artikel 35
Beslutning om ikke at iværksætte en efterprøvende regnskabsafslutning
1. Kommissionen kan beslutte ikke at iværksætte en efterprøvende regnskabsafslutning i henhold til artikel 52 i forordning (EU) nr. 1306/2013, hvis den forventer, at den eventuelle finansielle korrektion på grund af den manglende overholdelse, der er konstateret efter en undersøgelse som nævnt i artikel 34, stk. 2, ikke overstiger 50 000 EUR og 2 % af de relevante udgifter eller de beløb, der skal inddrives.
2. Hvis Kommissionen nedsætter de månedlige betalinger i overensstemmelse med artikel 41, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1306/2013, kan den beslutte ikke at iværksætte en regnskabsafslutning i henhold til artikel 52 i forordning (EU) nr. 1306/2013, såfremt den berørte medlemsstat ikke har gjort indsigelse mod anvendelsen af dette stykke i forbindelse med den procedure, der er fastlagt i artikel 41, stk. 1, i samme forordning.
Artikel 36
Forligsorgan
I forbindelse med den efterprøvende regnskabsafslutning i henhold til artikel 52 i forordning (EU) nr. 1306/2013 skal der etableres et forligsorgan, som har følgende opgaver:
a)
at behandle sager, der forelægges det af en medlemsstat, som har modtaget en formel meddelelse fra Kommissionen i henhold til artikel 34, stk. 3, andet afsnit, i denne forordning, herunder en vurdering af de udgifter, som Kommissionen har til hensigt at udelukke fra EU-finansiering
b)
at søge at forlige Kommissionens og den pågældende medlemsstats divergerende opfattelser
c)
ved afslutningen af sin undersøgelse at udfærdige en rapport om resultatet af forligsbestræbelserne ledsaget af enhver bemærkning, som organet anser for hensigtsmæssig, såfremt tvisten består helt eller delvis.
Artikel 37
Forligsorganets sammensætning
1. Forligsorganet skal have mindst fem medlemmer, der udvælges blandt fremtrædende personer, hvis uafhængighed er uomtvistelig, og som er højt kvalificerede inden for de områder, der henhører under finansiering af den fælles landbrugspolitik, herunder udvikling af landdistrikter, eller finansiel revision.
Medlemmerne skal være statsborgere fra forskellige medlemsstater.
2. Kommissionen udpeger efter høring af Komitéen for Landbrugsfondene formanden, medlemmerne og suppleanterne for et indledende mandat på tre år.
Mandatet kan kun fornyes med et år ad gangen, idet Komitéen for Landbrugsfondene underrettes herom. Hvis den formand, der skal udpeges, i forvejen er medlem af forligsorganet, fastsættes hans/hendes indledende mandat dog til tre år.
Navnene på organets formand, medlemmer og suppleanter offentliggøres i C-udgaven af Den Europæiske Unions Tidende.
3. Forligsorganets medlemmer modtager et vederlag, hvis størrelse afhænger af, hvor lang tid de må bruge på opgaven. Udgifter godtgøres efter gældende regler for Kommissionens personale.
4. Efter mandatets udløb fortsætter formanden og medlemmerne i deres funktion, indtil de erstattes, eller deres mandat fornyes.
5. Mandatet for medlemmer, der ikke længere opfylder betingelserne for at udøve deres hverv i forligsorganet, eller som af en eller anden grund er indisponible på ubestemt tid, kan afsluttes af Kommissionen efter høring af Komitéen for Landbrugsfondene.
I så fald erstattes det pågældende medlem i resten af den periode, for hvilken han/hun er udpeget, af en suppleant, idet Komitéen for Landbrugsfondene underrettes herom.
Hvis formandens mandat afsluttes, udpeges det medlem, der skal udøve formandens hverv i resten af den periode, for hvilken formanden var udpeget, af Kommissionen efter høring af Udvalget for Landbrugsfondene.
Artikel 38
Forligsorganets uafhængighed
1. Forligsorganets medlemmer udøver deres hverv i fuldkommen uafhængighed og må hverken søge eller modtage instrukser fra Kommissionen, nogen regering eller noget andet organ.
Intet medlem må deltage i forligsorganets arbejde eller undertegne en rapport, hvis han/hun i sine foregående funktioner har været personligt involveret i den pågældende sag.
2. Medlemmerne må ikke videregive oplysninger, de har fået kendskab til gennem deres arbejde i forligsorganet, jf. i øvrigt bestemmelserne i traktatens artikel 287. Oplysningerne er fortrolige og omfattet af tavshedspligt.
Artikel 39
Arbejdets tilrettelæggelse
1. Forligsorganets møder finder sted på Kommissionens hjemsted. Formanden forbereder og tilrettelægger arbejdet. I hans fravær varetages formandskabet af det medlem, der har den højeste anciennitet, jf. dog artikel 37, stk. 5, første afsnit.
Forligsorganets sekretariatsfunktioner varetages af Kommissionen.
2. Rapporterne vedtages med et absolut flertal af de tilstedeværende medlemmer, og der skal tre medlemmer til, for at forligsorganet er beslutningsdygtigt, jf. dog artikel 38, stk. 1, andet afsnit.
Rapporterne underskrives af formanden og de øvrige medlemmer, der har deltaget i drøftelserne. De medunderskrives af sekretariatet.
Artikel 40
Forligsprocedure
1. Hvis en medlemsstat ønsker at forelægge forligsorganet en sag, skal det ske senest 30 arbejdsdage efter modtagelsen af den formelle meddelelse fra Kommissionen, der er omhandlet i artikel 34, stk. 3, andet afsnit, ved en begrundet forligsanmodning, der rettes til forligsorganets sekretariat.
Den procedure, der skal følges, og sekretariatets adresse meddeles medlemsstaterne via Komitéen for Landbrugsfondene.
2. Forligsanmodningen efterkommes kun, hvis det beløb, der påtænkes udelukket fra EU-finansiering, ifølge meddelelsen fra Kommissionen enten:
a)
overstiger 1 mio. EUR
eller
b)
mindst udgør 25 % af medlemsstatens samlede årlige udgifter under den pågældende budgetpost.
Hvis den pågældende medlemsstat under de forudgående drøftelser med en behørig begrundelse har påberåbt sig, at det drejer sig om et principielt spørgsmål vedrørende EU-bestemmelsernes gennemførelse, kan forligsorganets formand dog erklære, at en forligsanmodning skal efterkommes. En sådan anmodning skal dog ikke efterkommes, hvis den udelukkende vedrører et retligt fortolkningsspørgsmål.
3. Forligsorganet udfører sit arbejde så uformelt og hurtigt som muligt, idet det udelukkende baserer sig på de sagsakter, der er tilgængelige for Kommissionen på tidspunktet for meddelelsen af de formelle konklusioner i overensstemmelse med artikel 34, stk. 3, og på en upartisk høring af Kommissionen og de berørte nationale myndigheder.
Hvis medlemsstaten finder det nødvendigt at medtage oplysninger i sin forligsanmodning, som endnu ikke er blevet fremsendt til Kommissionen, kan forligsorganet imidlertid alene opfordre Kommissionen til at vurdere disse nye oplysninger, hvis betingelserne i artikel 34, stk. 6, er opfyldt. Oplysningerne fremsendes til Kommissionen senest to måneder efter fremsendelsen af den rapport, der er nævnt i artikel 36, litra c).
4. Hvis det ikke er lykkedes forligsorganet senest fire måneder efter, at det har fået forelagt sagen, at tilnærme Kommissionens og den berørte medlemsstats opfattelser, anses forligsproceduren for at være slået fejl.
I den rapport, der er omhandlet i artikel 36, litra c), angives årsagerne til, at opfattelserne ikke har kunnet tilnærmes. Det skal fremgå, hvorvidt man nåede til delvis enighed i løbet af forligsforhandlingerne, og om forligsorganet opfordrer Kommissionen til at vurdere de nye oplysninger i overensstemmelse med stk. 3, andet afsnit.
Rapporten sendes til:
a)
den berørte medlemsstat
b)
Kommissionen, der foretager en undersøgelse, inden den meddeler medlemsstaterne sine konklusioner
c)
de øvrige medlemsstater i Komitéen for Landbrugsfondenes regi.
KAPITEL IV
REGLER OM KONTROL
AFDELING 1
Generelle regler
Artikel 41
Nedsættelse af antal kontroller på stedet
1. Medlemsstaterne kan beslutte at nedsætte minimumsantallet af kontroller på stedet i overensstemmelse med artikel 59, stk. 5, i forordning (EU) nr. 1306/2013, hvis samtlige følgende betingelser er opfyldt:
a)
certificeringsorganet har i overensstemmelse med artikel 9 i forordning (EU) nr. 1306/2013 afgivet en udtalelse til bekræftelse af, at såvel det interne kontrolsystem fungerer korrekt, som at fejlprocenten for den pågældende befolkning lå under væsentlighedstærsklen på 2,0 % i mindst de to på hinanden følgende regnskabsår, som gik forud for det år, hvor det nedsatte antal kontroller skulle træde i kraft
b)
Kommissionen har ikke oplyst den pågældende medlemsstat om, at den ikke kan godtage certificeringsorganets udtalelse jf. litra a) i dette stykke, som er afgivet i forbindelse med artikel 9 i forordning (EU) nr. 1306/2013, og
c)
Kommissionen
i)
har ikke oplyst den pågældende medlemsstat i overensstemmelse med artikel 52 i forordning (EU) nr. 1306/2013 om svaghederne i kontrolsystemet i den enkelte omhandlede støtteordning eller foranstaltning, eller
ii)
ved anvendelse af artikel 34 i nærværende forordning på de korrigerende foranstaltninger, som medlemsstaten har truffet, er tilfreds, når medlemsstaten har været oplyst i overensstemmelse med artikel 52 i forordning (EU) nr. 1306/2013 om svaghederne i kontrolsystemet i den enkelte omhandlede støtteordning eller foranstaltning, og har oplyst medlemsstaten herom.
2. Medlemsstaterne bestemmer, om minimumsniveauet af kontroller på stedet, i overensstemmelse med niveauerne, skal nedsættes, hvilket også gælder eventuelle yderligere betingelser, som er fastsat i sektorlovgivningen. Medlemsstaterne oplyser Kommissionen om deres beslutning om at nedsætte minimumsantallet af kontroller på stedet, umiddelbart efter at de har truffet den. Oplysningerne skal omfatte:
a)
den omhandlede støtteordning eller foranstaltning
b)
den periode, hvor der foretages et nedsat minimumsantal kontroller på stedet
c)
det nedsatte minimumsantal af kontroller på stedet, der skal være gældende.
3. Hvis nogen af de kumulative betingelser i stk. 1 eller eventuelle yderligere betingelser, der er indarbejdet i den sektorspecifikke lovgivning, ikke længere er opfyldt, trækker medlemsstaterne straks deres beslutning om at nedsætte minimumsantallet af kontroller på stedet tilbage og efterlever fra det følgende ansøgningsår det minimumsantal af kontroller på stedet, som er fastlagt i sektorlovgivning for landbruget.
AFDELING 2
Kontrol af transaktioner
Artikel 42
Medlemsstaternes kontrol
1. Den systematiske kontrol med virksomhedernes forretningspapirer, der er omhandlet i artikel 80, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1306/2013, gennemføres i hver kontrolperiode som nævnt i stk. 4 i denne artikel i mindst halvdelen af de virksomheder, hvis indtægter eller udgifter eller summen heraf inden for finansieringsordningen under EGFL var på over 150 000 EUR i det regnskabsår for EGFL, som gik forud for begyndelsen af den periode, hvor den omhandlede kontrol gennemføres.
2. Til hver kontrolperiode udvælger medlemsstaterne de virksomheder, der skal kontrolleres, ud fra en risikoanalyse af alle foranstaltninger, når det er praktisk muligt, jf. dog medlemsstaternes forpligtelser som fastsat i artikel 80, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1306/2013. Medlemsstaterne skal sende Kommissionen deres forslag til anvendelse af risikoanalysen mindst seks måneder før indledningen af kontrolperioden. Forslagene skal indeholde alle relevante oplysninger om fremgangsmåde, teknikker og data, der er anvendt til analysen, og kriterier og forventede gennemførelsesmetoder for de kontroller, der skal udføres. Forslaget skal udarbejdes i overensstemmelse med bilag V til denne forordning. Hver medlemsstat tager hensyn til Kommissionens bemærkninger om forslaget om risikoanalyse, som skal afgives inden otte uger fra modtagelsen.
3. Med hensyn til foranstaltninger, hvor medlemsstaten ikke mener, at en risikoanalyse er anvendelig, er kontrol obligatorisk for virksomheder, hvis indtægter eller udgifter eller summen heraf inden for finansieringsordningen under EGFL har været på over 350 000 EUR, og som ikke er kontrolleret efter denne forordning og efter afsnit V, kapitel III, i forordning (EU) nr. 1306/2013 i nogen af de to forudgående kontrolperioder.
4. Kontrolperioden løber fra den 1. juli til den 30. juni året efter. Kontrollen skal omfatte en periode på mindst 12 måneder, som slutter i den tidligere kontrolperiode. Den kan forlænges i perioder, der fastsættes af medlemsstaten, forud for eller efter den 12 måneder lange periode.
Artikel 43
Adgang til forretningspapirer
Virksomhederne skal opbevare forretningspapirer i mindst tre år fra slutningen af det år, hvor de er blevet udfærdiget. Medlemsstaterne kan bestemme, at forretningspapirerne skal opbevares endnu længere.
Artikel 44
Fælles aktioner
Kommissionen kan på eget initiativ eller efter forslag fra en medlemsstat og med den pågældende medlemsstats samtykke beslutte at samordne fælles aktioner vedrørende gensidig bistand mellem to eller flere medlemsstater i henhold til artikel 83, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1306/2013.
Artikel 45
Gensidig bistand
1. I løbet af de første tre måneder efter det EGFL-regnskabsår, hvor udbetaling og/eller indbetaling har fundet sted, sender medlemsstaterne en liste over de i artikel 83, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1306/2013 nævnte virksomheder til hver medlemsstat, hvor sådanne virksomheder er etableret. Listen skal indeholde alle de oplysninger, som de medlemsstater, der modtager den, har behov for, for at kunne identificere de pågældende virksomheder og opfylde deres kontrolforpligtelser. De medlemsstater, der modtager listen, er ansvarlige for kontrollen af sådanne virksomheder efter artikel 80 i forordning (EU) nr. 1306/2013. Der sendes et eksemplar af hver liste til Kommissionen.
Den medlemsstat, i hvilken udbetaling eller indbetaling har fundet sted, kan anmode den medlemsstat, i hvilken virksomheden er etableret, om at foretage kontrol af nogle af virksomhederne på denne liste i overensstemmelse med artikel 80 i forordning (EU) nr. 1306/2013, idet nødvendigheden af anmodningen og især de risici, der er tale om, skal anføres.
Den medlemsstat, der modtager anmodningen, skal tage behørigt hensyn til de risici, der er forbundet med virksomheden, og som den medlemsstat, der fremsætter anmodningen, skal oplyse om.
Den medlemsstat, der modtager anmodningen, underretter den anmodende medlemsstat om, hvorledes anmodningen følges op. Hvis der foretages kontrol af en virksomhed, der figurerer på denne liste, underretter den medlemsstat, der har udført kontrollen, den anmodende medlemsstat om resultaterne af kontrollen senest tre måneder efter udløbet af kontrolperioden.
Der skal fremsendes en kvartalsoversigt til Kommissionen over disse anmodninger senest en måned efter udgangen af hvert kvartal. Kommissionen kan anmode om en kopi af individuelle anmodninger.
Listen over virksomheder som nævnt i første afsnit opstilles i overensstemmelse med forlægget i bilag VI.
2. Listen over virksomheder der er omhandlet i artikel 83, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1306/2013, opstilles som vist i forlægget i bilag VII til denne forordning.
3. En anmodning fra en medlemsstat om kontrol af en virksomhed i en anden medlemsstat som nævnt i stk. 1, andet afsnit, og i artikel 83, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1306/2013 skal udarbejdes i overensstemmelse med forlægget i bilag VIII til denne forordning.
4. Oplysningerne om resultaterne af kontrollerne, der er omhandlet i stk. 1, andet afsnit, og i artikel 83, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1306/2013, opstilles som vist i forlægget i bilag IX til denne forordning.
5. Oversigten over anmodningerne nævnt i stk. 1, femte afsnit, og i artikel 83, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1306/2013, herunder kontrollernes resultater, opstilles som vist i forlægget i bilag X til denne forordning.
6. Oplysningerne, der er fastsat i stk. 1, meddeles i elektronisk form i det format, der er fastsat i punkt 2 i bilag II til gennemførelsesforordning (EU) nr. 991/2013.
Artikel 46
Årlige programmer og rapporter
1. Det årlige kontrolprogram, der er omhandlet i artikel 84 i forordning (EU) nr. 1306/2013, opstilles som vist i forlægget i bilag XI til denne forordning.
2. Den årlige rapport nævnt artikel 86, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1306/2013 skal indeholde en beskrivelse af eventuelle vanskeligheder, man er stødt på, og de foranstaltninger, der er truffet for at overvinde dem, og i relevant omfang forslag til forbedringer.
Den skal indeholde detaljerede oplysninger om hvert af de aspekter af anvendelsen af afsnit V, kapitel III, i forordning (EU) nr. 1306/2013, der er opregnet i bilag XII til denne forordning, opstillet i klart identificerede afdelinger under de overskrifter, der henvises til bilaget.
3. De oplysninger, der skal gives ifølge denne artikel og artikel 45, fremsendes på papir eller i elektronisk form i et format, som aftales mellem afsender og modtager.
4. Kommissionen vurderer hvert år i sin årlige finansberetning vedrørende forvaltningen af fondene, jf. artikel 109 i forordning (EU) nr. 1306/2013, hvilke fremskridt der er gjort.
Artikel 47
Særlige tjenester
1. De særlige tjenester nævnt i artikel 85 i forordning (EU) nr. 1306/2013 er ud over de opgaver, der pålægges dem i den artikel, ansvarlige for:
a)
at uddanne nationalt personale til udøvelse af kontrol som omhandlet i denne afdeling, således at personalet tilegner sig de kundskaber, der er nødvendige for, at det kan udføre opgaverne
b)
at administrere kontrolrapporterne og enhver anden dokumentation vedrørende de udførte kontroller, som er fastlagt i afsnit V, kapitel III, i forordning (EU) nr. 1306/2013
c)
at udarbejde og fremsende rapporterne, der er omhandlet i artikel 86, stk. 1, og programmer, der er omhandlet i artikel 84 i forordning (EU) nr. 1306/2013.
2. Særlige tjenester overlades af medlemsstaterne alle de beføjelser, der er nødvendige for at udføre de i stk. 1 nævnte opgaver.
De skal bestå af et personale, som skal have den rette størrelse og uddannelse til at kunne udføre ovennævnte opgaver.
3. Medlemsstater, hvor minimumsantallet af virksomheder, der skal kontrolleres, er under 10, er ikke pligtig at oprette en særlig tjeneste.
KAPITEL V
SIKKERHEDSSTILLELSE
AFDELING 1
Anvendelsesområde, informationsteknologi, force majeure
Artikel 48
Anvendelsesområde
Dette kapitel finder anvendelse i alle de tilfælde, hvor sektorlovgivningen for landbrug indeholder bestemmelser om en sikkerhedsstillelse, uanset om udtrykket »sikkerhed« anvendes.
Denne forordning finder ikke anvendelse på sikkerhedsstillelse, som gives med det formål at garantere import- og eksportafgifter, jf. Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 (18).
Artikel 49
E-forvaltning
Meddelelser, dokumenter og sikkerhedsstillelser kan udarbejdes, behandles og forvaltes ved brug af informationsteknologi (IT) på den betingelse, at de relevante systemer forvaltes i henhold til de officielt godkendte kvalitets- og sikkerhedsprotokoller, der passer til sådanne systemer.
Hvis de kompetente myndigheder ikke har adgang til de krævede dokumenter pga. forskelle i IT-systemerne, skal disse dokumenter udskrives, og udskriftens rigtighed attesteres af den kompetente myndighed for forvaltningen af disse IT-systemer (»den udstedende myndighed«) eller af en myndighed, der er kompetent til at bekræfte genparter.
Sådanne udskrifter kan erstattes af en elektronisk meddelelse mellem den udstedende myndighed og støttemodtageren eller den kompetente myndighed på den betingelse, at den udstedende myndighed sender den i en officielt godkendt certificeringsprotokol, der sikrer meddelelsens ægthed.
Artikel 50
Force majeure-frister
1. Denne artikel finder anvendelse, når der i en bestemt forordning henvises til den.
2. En anmodning om anerkendelse af en sag som force majeure accepteres ikke, hvis den kompetente myndighed modtager den senere end 30 kalenderdage:
a)
efter den dato, hvor den kompetente myndighed underretter den erhvervsdrivende om manglende opfyldelse af de relevante forpligtelser, jf. artikel 23, stk. 2, i delegeret forordning (EU) nr. 907/2014; hvor tidsfristen for opfyldelsen af den forpligtelse, der er fastsat i artikel 23, stk. 3, i nævnte forordning er udløbet, eller hvor fremlæggelsen af beviset for opfyldelse af den relevante forpligtelse er udløbet, jf. nævnte forordnings artikel 23, stk. 4
b)
efter fristen for afgivelse af bud i et tredjeland, hvor licitationen er knyttet til en forudfastsættelsesattest med henblik på eksportrestitutioner.
3. De erhvervsdrivende godtgør til den kompetente myndigheds tilfredshed de omstændigheder, som de mener, udgør force majeure-forhold, inden 181 kalenderdage efter udløbet af fristen for den fuldstændige opfyldelse af forpligtelsen. De erhvervsdrivende kan få indrømmet en forlængelse af fristen, hvis de ikke er i stand til at fremlægge beviset inden den nævnte frist, selv om de har handlet med behørig omhu for at finde det og fremsende det.
4. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om de tilfælde af force majeure, de har anerkendt, med angivelse af de relevante oplysninger om hvert tilfælde.
AFDELING 2
Sikkerhedsstillelsens form
Artikel 51
Form
1. En sikkerhedsstillelse kan ske i form af:
a)
midler deponeret i et pengeinstitut jf. artikel 19, stk. 2 og 3, i delegeret forordning (EU) nr. 907/2014 og/eller
b)
en kautionist som defineret i overensstemmelse med artikel 21 i delegeret forordning (EU) nr. 907/2014.
2. Den kompetente myndighed kan tillade sikkerhedsstillelse i form af
a)
pant i kontante indlån i en bank
b)
anerkendte fordringer på et offentligt organ eller på offentlige midler, der er forfaldne til betaling, og som ikke kan fortrænges af andre krav, og/eller
c)
pant i kaution, der er omsættelig i den pågældende medlemsstat, forudsat at den er udstedt eller garanteret af den pågældende medlemsstat.
3. Den kompetente myndighed kan fastsætte yderligere betingelser for sikkerhedsstillelse i en form som anført i stk. 2.
Artikel 52
Omsættelig kaution
1. Kaution, der stilles i overensstemmelse med artikel 51, stk. 2, litra c), skal på tidspunktet for sikkerhedsstillelsen have en salgsværdi af mindst 115 % af det krævede sikkerhedsbeløb.
2. En kompetent myndighed må kun acceptere sikkerhedsstillelse i den form, som er anført i artikel 51, stk. 2, litra c), hvis den, der stiller sikkerheden, skriftligt forpligter sig til enten at stille yderligere sikkerhed eller udskifte den først stillede sikkerhed, såfremt det pågældende aktivs salgsværdi i et tidsrum på tre måneder er under 105 % af det krævede sikkerhedsbeløb. Denne skriftlige forpligtelse er ikke nødvendig, hvis nævnte forpligtelser allerede er foreskrevet i national lov. Den kompetente myndighed kontrollerer jævnligt værdien af denne sikkerhedsstillelse.
3. Salgsværdien af en sikkerhed som omhandlet i artikel 51, stk. 2, litra c), vurderes af den kompetente myndighed, idet eventuelle forventede salgsomkostninger tages i betragtning.
4. Salgsværdien af sikkerhedsstillelser fastsættes efter den sidst foreliggende notering.
5. Såfremt den kompetente myndighed forlanger det, skal den, der stiller sikkerheden, fremlægge bevis for sikkerhedens salgsværdi.
Artikel 53
Udskiftning og afsættelse
1. Enhver form for sikkerhedsstillelse kan udskiftes med en anden.
Dog er udskiftningen betinget af den kompetente myndigheds godkendelse i tilfælde hvor:
a)
en fortabt sikkerhed endnu ikke er indkasseret, eller
b)
en sikkerhed er udskiftet med en anden sikkerhed i en form som omhandlet i artikel 51, stk. 2.
2. En maksimumsgaranti kan udskiftes med en anden maksimumsgaranti, hvis den nye maksimumsgaranti dækker den del af den oprindelige maksimumsgaranti, der på udskiftningstidspunktet skulle sikre opfyldelsen af en eller flere endnu ikke afviklede forpligtelser.
3. Så snart en del af en maksimumsgaranti afsættes til en bestemt forpligtelse, ajourføres restbeløbet.
AFDELING 3
Frigivelse og fortabelse
Artikel 54
Delvis frigivelse
Såfremt der i de specifikke EU-regler, der foreskriver sikkerhedsstillelsen, ikke er angivet nogen minimumsmængde, kan den ansvarlige myndighed selv begrænse antallet af delvise frigivelser af et sikret beløb og fastsætte et minimumsbeløb for sådanne frigivelser.
Inden den kompetente myndighed foretager fuldstændig eller delvis frigivelse af et sikret beløb, kan den forlange, at der først indsendes en skriftlig anmodning herom.
I tilfælde, hvor der er tale om sikkerhedsstillelse på over 100 % af det beløb, der kræves sikret, frigives den del af sikkerheden, som overstiger 100 %, når der sker endelig frigivelse eller fortabelse af resten af det sikrede beløb.
Artikel 55
Fortabelse
1. Når den kompetente myndighed har kendskab til, hvad der fører til hel eller delvis fortabelse af sikkerheden, anmoder den kompetente myndighed straks den, der er ansvarlig for forpligtelsens opfyldelse, om at indbetale det fortabte beløb, idet der indrømmes en betalingsfrist på 30 dage fra datoen for modtagelsen af påkravet.
Finder betaling ikke sted inden for denne frist,
a)
inddrager den kompetente myndighed straks sikkerhedsstillelsen i den i artikel 51, stk. 1, litra a), omhandlede form
b)
forelægger den kompetente myndighed straks den i artikel 51, stk. 1, litra b), nævnte kautionist krav om betaling, idet der indrømmes en betalingsfrist på indtil 30 dage fra datoen for modtagelsen af påkravet
c)
tager den kompetente myndighed straks skridt til at:
i)
realisere de i artikel 51, stk. 2, litra b) og c), omhandlede former for sikkerhedsstillelse i det omfang, det er nødvendigt for at dække det skyldige beløb
ii)
skaffe sig rådighed over midler deponeret i et pengeinstitut, jf. artikel 51, stk. 2, litra a).
Den kompetente myndighed kan straks inddrage en sikkerhedsstillelse i den i artikel 51, stk. 1, litra a), omhandlede form uden først at anmode den, der er ansvarlig for forpligtelsens opfyldelse, om at betale.
2. Med forbehold af stk. 1 gælder følgende:
a)
Når beslutningen om at inddrage en sikkerhed er truffet, men ved appel efterfølgende er udskudt i overensstemmelse med national lov, betaler den berørte part renter af det beløb, der faktisk er fortabt, i en periode, der løber fra 30 dage før modtagelsen af det i stk. 1 nævnte påkrav til dagen før betalingen af det faktisk fortabte beløb.
b)
Når den pågældende som følge af udfaldet af klagen anmodes om inden for 30 dage at betale det fortabte beløb, kan medlemsstaten ved beregning af renter gå ud fra, at betalingen foretages den 20. dag efter datoen for denne anmodning.
c)
Rentesatsen beregnes i henhold til national ret, men må dog i intet tilfælde være lavere end den rentesats, der anvendes ved inddrivelse af nationale beløb.
d)
Betalingsorganerne trækker den betalte rente fra EGFL- eller ELFUL-udgifterne i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 1306/2013.
e)
Medlemsstaterne kan periodevis forlange en forhøjelse af sikkerhedsstillelsen i forhold til den involverede rente.
3. Hvis en sikkerhed er blevet inddraget, og beløbet allerede er krediteret EGFL eller ELFUL, og det inddragne beløb som følge af en indgiven klage helt eller delvist skal tilbagebetales med rente i henhold til den efter den nationale ret gældende rentesats, bæres tilbagebetalingsbeløbet af fondene, medmindre medlemsstaternes myndigheder eller organer kan gøres ansvarlige for tilbagebetalingen af sikkerhedsstillelsen som følge af forsømmelse eller en alvorlig fejl.
AFDELING 4
Information
Artikel 56
Information om fortabelse af sikkerhedsstillelser, typer af sikkerhedsstillelser, kautionister
1. Medlemsstaterne udarbejder for hvert regnskabsår en oversigt, som holdes til rådighed for Kommissionen, og som indeholder oplysninger om det samlede antal fortabte sikkerhedsstillelser med angivelse af det samlede beløb, uanset hvilket stadium sagerne er på efter proceduren i artikel 55, og opdelt efter, om de er godskrevet medlemsstaternes budget eller EU-budgettet. Oplysningerne skal opbevares om alle fortabte sikkerhedsstillelser, der overstiger 1 000 EUR, og hver EU-bestemmelse om, at der skal stilles sikkerhed. Oplysningerne omfatter både de beløb, der er betalt direkte af den pågældende, og de beløb, der er indkommet ved inddragelsen af sikkerhedsstillelsen.
2. Medlemsstaterne skal føre en liste, som holdes til rådighed for Kommissionen, over:
a)
hvilke institutter der godkendes som kautionister og kravene til disse
b)
hvilke former for sikkerhedsstillelse der accepteres i henhold til artikel 51, stk. 2, samt betingelserne i forbindelse hermed.
KAPITEL VI
ÅBENHED
Artikel 57
Indholdet af offentliggørelsen
1. De oplysninger, der er omhandlet i artikel 111, stk. 1, litra c) og d), i forordning (EU) nr. 1306/2013, omfatter:
a)
udspecificering af beløbene for de betalinger, der er omhandlet i litra c) i nævnte artikel, for hver enkelt foranstaltning på listen i bilag XIII til nærværende forordning sammen med summen af de beløb, som hver støttemodtager har modtaget i det omhandlede regnskabsår
b)
en beskrivelse af de foranstaltninger, der finansieres af fondene, som omhandlet i litra d) i nævnte artikel og opført på listen i bilag XIII til nærværende forordning, herunder arten af og formålet med hver foranstaltning.
2. De i stk. 1 nævnte beløb udtrykkes i euro i medlemsstater, som har indført euroen, og i den nationale valuta i øvrige medlemsstater.
3. Medlemsstaterne kan offentliggøre mere detaljerede oplysninger end dem, der er fastsat i stk. 1 og 2, med forbehold for den nødvendige beskyttelse af privatlivets fred.
Artikel 58
Offentliggørelse af kommune
Når de oplysninger, der offentliggøres i henhold til artikel 112, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1306/2013, på grund af det begrænsede antal støttemodtagere, der har hjemsted eller er registreret i en given kommune, ville gøre det muligt at identificere en fysisk person som støttemodtager, offentliggør den pågældende medlemsstat i stedet den næste større forvaltningsmæssige enhed, som den pågældende kommune er en del af, for at overholde artikel 111, stk. 1, første afsnit, litra b) i nævnte forordning.
Artikel 59
Offentliggørelsens form og dato
1. De oplysninger, som offentliggøres på et enkelt netsted, jf. artikel 111, stk. 1, andet afsnit, i forordning (EU) nr. 1306/2013, gøres tilgængelige gennem et søgeværktøj, der giver brugerne mulighed for at søge efter modtagerne på navn, kommune jf. artikel 58 i nærværende forordning, modtaget beløb, foranstaltning eller en kombination heraf og at uddrage alle tilsvarende oplysninger som et enkelt datasæt. Oplysningerne affattes på medlemsstatens sprog og/eller på et af Kommissionens tre arbejdssprog.
2. Oplysningerne i stk. 1 skal offentliggøres inden den 31. maj hvert år for det foregående regnskabsår.
3. I overensstemmelse med nævnte artikel skal oplysningerne forblive tilgængelige på netstedet i to år fra datoen for den første offentliggørelse.
Artikel 60
Oplysninger om støttemodtagerne
Støttemodtagerne underrettes om oplysningerne om dem jf. artikel 113 i forordning (EU) nr. 1306/2013, ved at oplysningerne angives i støtteansøgningsformularerne fra fondene, eller på anden vis, når der indsamles data.
Uanset stk. 1 skal støttemodtagernes oplysninger om dataene vedrørende betalinger modtaget i regnskabsårene 2014 og 2015 meddeles mindst to måneder inden datoen for offentliggørelsen.
Artikel 61
Offentliggørelse af tærskler vedrørende ordningen for mindre landbrugere
De beløb, som medlemsstaterne har meddelt i henhold til artikel 112, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1306/2013, offentliggøres på EU's netsted, jf. artikel 62, stk. 1, i nærværende forordning.
Artikel 62
Samarbejde mellem Kommissionen og medlemsstaterne
1. Kommissionen etablerer og vedligeholder et EU-netsted under sit hovednetsted med links til medlemsstaternes netsteder. Kommissionen ajourfører internetlinkene efter de oplysninger, som medlemsstaterne fremsender.
2. Medlemsstaterne sender internetadressen på deres netsted til Kommissionen, så snart det er oprettet, samt alle senere ændringer deraf, som måtte have indvirkning på adgangen fra EU-netstedet til disse netsteder.
3. Medlemsstaterne udpeger en instans, der skal varetage etableringen og vedligeholdelsen af det i artikel 59, stk. 1, omhandlede netsted. De giver Kommissionen meddelelse om instansens navn og adresse.
KAPITEL VII
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 63
Ophævelse
Forordning (EF) nr. 601/94, (EF) nr. 4/2004 og (EF) nr. 259/2008 ophæves.
Forordning (EF) nr. 259/2008 finder dog fortsat anvendelse på betalinger vedrørende regnskabsåret 2013. Uanset artikel 3, stk. 3, i nævnte forordning skal de i samme artikel nævnte oplysninger forblive tilgængelige på netstedet i et år fra datoen for den første offentliggørelse.
Artikel 64
Ikrafttræden og anvendelse
Denne forordning træder i kraft på syvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Dog gælder følgende:
a)
Artikel 10 finder anvendelse på udgifter afholdt og formålsbestemte indtægter modtaget af medlemsstaterne fra den 16. oktober 2014.
b)
Artikel 34-40 finder anvendelse fra og med den 1. januar 2015. Fristerne i henhold til artikel 34, stk. 3 og 4, finder imidlertid ikke anvendelse på regnskabsafslutninger, om hvilke meddelelsen som omhandlet i artikel 11, stk. 1, i forordning (EF) nr. 885/2006 er fremsendt inden den 1. januar 2015.
c)
Kapitel VI finder anvendelse på betalinger vedrørende regnskabsåret 2014 og fremefter.
d)
Oplysningerne fra medlemsstaterne forelægges i overensstemmelse med kolonne V1 og V2 i bilag II fra regnskabsåret 2016.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 6. august 2014.
A BIZOTTSÁG 908/2014/EU VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
(2014. augusztus 6.)
az 1306/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek a kifizető ügynökségek és más szervek, a pénzgazdálkodás, a számlaelszámolás, az ellenőrzési szabályok, a biztosítékok és az átláthatóság tekintetében történő alkalmazására vonatkozó szabályok megállapításáról
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel a közös agrárpolitika finanszírozásáról, irányításáról és monitoringjáról és a 352/78/EGK, a 165/94/EK, a 2799/98/EK, a 814/2000/EK, az 1290/2005/EK és a 485/2008/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. december 17-i 1306/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 8. cikke (2) bekezdésére, 9. cikke (2) bekezdésére, 23. cikkére, 36. cikke (6) bekezdésére, 46. cikke (5) és (6) bekezdésére, 50. cikke (2) bekezdésére, 53. cikke (1) bekezdésére, 57. cikke (2) bekezdésére, 62. cikke (2) bekezdésére, 66. cikke (4) bekezdésére, 88. cikkére, 104. cikkére és 114. cikkére,
mivel:
(1)
Az 1306/2013/EU rendelet rögzíti a közös agrárpolitika finanszírozása, irányítása és monitoringja, így többek között a kifizető ügynökségek és a koordináló szervek akkreditálása, a pénzgazdálkodás és a számlaelszámolási eljárás, az ellenőrzési rendszerek és a szankciók - ideértve az ügyletek vizsgálatát -, a biztosítékok és az átláthatóság tekintetében irányadó alapvető szabályokat. Az említett rendelet által létrehozott új jogi keret akadálytalan működésének és egységes alkalmazásának biztosítása érdekében a Bizottság felhatalmazást kapott az érintett területek vonatkozásában bizonyos szabályok elfogadására. Ezek az új szabályok a 601/94/EK (2), a 4/2004/EK (3), a 883/2006/EK (4), a 884/2006/EK (5), a 885/2006/EK (6), a 259/2008/EK (7) és a 282/2012/EU (8) bizottsági rendelet vonatkozó rendelkezéseinek helyébe lépnek. A 883/2006/EK, a 884/2006/EK, a 885/2006/EK és a 282/2012/EU rendeletet a Bizottság 907/2014/EU felhatalmazáson alapuló rendelete (9) hatályon kívül helyezte. Az egyértelműség és a jogbiztonság érdekében a 601/94/EK, a 4/2004/EK és a 259/2008/EK rendeletet ezzel a rendelettel hatályon kívül kell helyezni.
(2)
Indokolt úgy rendelkezni, hogy a tagállamok csak akkor akkreditálhatják a kifizető ügynökségeket, ha azok eleget tesznek bizonyos, a 907/2014/EU felhatalmazáson alapuló rendelet 1. cikkének (2) bekezdése szerinti, uniós szinten megállapított minimumkritériumoknak. Ezeket az akkreditációs kritériumokat a 907/2014/EU felhatalmazáson alapuló rendelet I. melléklete tartalmazza. Rögzíteni kell a kifizető ügynökségek és a koordináló szervek akkreditációjának megadására, felülvizsgálatára és visszavonására vonatkozó eljárásokhoz kapcsolódó szabályokat.
(3)
A tagállamoknak folyamatos felügyelet alatt kell tartaniuk kifizető ügynökségeiket. Létre kell hozniuk egy olyan információcsere-rendszert, amelyen keresztül jelentést tesznek, és tájékoztatják az illetékes hatóságokat a vélhető jogsértések eseteiről. Ki kell dolgozni az ilyen esetek kezelésének tagállami eljárását, amely előírja, hogy a feltárt hiányosságok meghatározott határidőn belül történő megszüntetésére érdekében kötelező jelleggel intézkedési tervet kell kidolgozni. Az olyan kifizető ügynökségek esetében, amelyek akkreditációját a tagállam annak ellenére is fenntartja, hogy a megszabott határidőn belül nem hajtottak végre ilyen tervet, az általuk teljesített kiadások tekintetében a Bizottság számára fenn kell tartani a lehetőséget, hogy úgy döntsön, a hiányosságokat az 1306/2013/EU rendelet 52. cikkében meghatározott megfelelőségi vizsgálati eljárás keretében orvosolja.
(4)
Az 1306/2013/EU rendelet 7. cikke (3) bekezdése első albekezdésének b) pontja szerint az akkreditált kifizető ügynökségért felelős személy vezetőségi nyilatkozatot tesz a számlák teljességéről, pontosságáról és valódiságáról, valamint a belső kontrollrendszerek megfelelő működéséről és a mögöttes ügyletek jogszerűségéről és megfelelőségéről. E vezetőségi nyilatkozat tartalmára és formájára vonatkozóan szabályokat kell megállapítani.
(5)
Meg kell állapítani az 1306/2013/EU rendelet 7. cikke (4) bekezdésében említett koordináló szervek működésére, valamint az ugyanazon rendelet 9. cikkében említett tanúsító szervek feladataira irányadó részletes szabályokat. Emellett meg kell határozni, hogy mit tartalmazzanak a tanúsító szervek által elkészítendő tanúsítványok és jelentések ahhoz, hogy valódi segítséget jelentsenek a Bizottság számára a számlaelszámolási eljárás során.
(6)
Az uniós költségvetésbe beállított előirányzatok megfelelő kezelése érdekében a kifizető ügynökségeknek külön könyvelést kell vezetniük az Európai Mezőgazdasági Garanciaalap (EMGA) és az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alap (EMVA) (a továbbiakban: az alapok) vonatkozásában, mely kizárólag az adott alapból finanszírozott kifizetéseket és a hozzájuk tartozó címzett bevételeket tartalmazza. Ennek érdekében a kifizető ügynökségek által vezetett könyvelésnek mindkét alap tekintetében elkülönítve kell kimutatnia az 1306/2013/EU rendelet 4. cikkének (1) bekezdése, valamint 5. és 43. cikke értelmében teljesített kiadásokat és befolyó címzett bevételeket, továbbá lehetővé kell tennie, hogy e kiadások és bevételek kapcsolatba hozhatók legyenek az uniós költségvetés által az alapok rendelkezésére bocsátott forrásokkal.
(7)
A közös agrárpolitika finanszírozása euróban történik, mindazonáltal azok a tagállamok, amelyek nem vezették be az eurót, a kedvezményezettek részére történő kifizetéseiket nemzeti pénznemükben is teljesíthetik. Annak érdekében azonban, hogy az összes kiadásukat és bevételüket konszolidálni lehessen, szükséges, hogy az érintett kifizető ügynökségek a kiadások és a bevételek összegéről euróban és a kifizetés, illetőleg a beszedés pénznemében is tudjanak információval szolgálni.
(8)
Az uniós költségvetés és a nemzeti költségvetések által közösen finanszírozott, az EMVA keretében vidékfejlesztési támogatásra fordított kiadásokat intézkedésenként, a finanszírozási ráta és a kiemelt területek szerint részletezett programok alapozzák meg. A hatékony és eredményes pénzgazdálkodás elvének megfelelően a kiadásokat olyan módon kell nyomon követni és lekönyvelni, hogy az egyes műveleteket programok, intézkedések, finanszírozási ráták és kiemelt területek szerint azonosítani lehessen. Így ellenőrizhető lesz az érintett kiadás és az ahhoz rendelt pénzügyi forrás közötti kapcsolat. Ebben az összefüggésben indokolt kijelölni a kifizető ügynökségek által figyelembe veendő tényezőket. Főképpen azt kell előírni, hogy a kifizető ügynökségek a könyvelésben egyértelműen tüntessék fel az állami és az uniós pénzeszközök eredetét. Indokolt továbbá úgy rendelkezni, hogy a kedvezményezettekkel visszafizettetendő, illetve már visszafizettetett összegek az eredeti művelettel összefüggésbe hozva jelenjenek meg.
(9)
A tagállamok az 1306/2013/EU rendelet 4. cikkének (1) bekezdésében említett EMGA-kiadások fedezésére már azt megelőzően pénzeszközöket mozgósítanak, hogy a Bizottság a kiadások havi visszatérítése formájában finanszírozná e ráfordításokat. Másik lehetőségként a tagállamok az EMVA-kiadásokra előlegfizetésben részesülnek, amelynek elszámolására később, az 1306/2013/EU rendelet 51. cikke szerinti éves pénzügyi záróelszámolás keretében kerül sor. A pénzmozgások eredményes irányításának biztosítása érdekében helyénvaló előírni, hogy a tagállamok gyűjtsék össze az említett havi visszatérítésekre fordított kiadások teljességének, pontosságának és valódiságának bizonyításához szükséges adatokat, és azokat a kiadások és a bevételek teljesítésének előrehaladtával tartsák a Bizottság rendelkezésére, vagy rendszeresen továbbítsák a Bizottságnak. A tagállamoknak olyan rendszerességgel kell az adatokat a Bizottság részére továbbítaniuk, amely igazodik az egyes alapok irányítási módszeréhez. A fenti rendszeres adatszolgáltatás nem befolyásolja a tagállamok azon kötelezettségét, hogy a kiadások alakulásának megfelelő ellenőrzése céljából összegyűjtött adatokat ellenőrzésre a Bizottság rendelkezésére kell bocsátaniuk.
(10)
Általános számlavezetési kötelezettségeik keretében a kifizető ügynökségek kötelesek az uniós alapok kezeléséhez és ellenőrzéséhez szükséges adatokat szolgáltatni. E kötelezettség azonban nem terjed ki a kiadások visszatérítésével kapcsolatos előírásokra, sem pedig arra, hogy milyen adatokat kell eljuttatniuk a Bizottsághoz e visszatérítések végrehajtásához. Következésképpen pontosítani kell, hogy milyen, az alapokból finanszírozandó kiadásokra vonatkozó információkat és adatokat kell rendszeresen továbbítani a Bizottságnak. A Bizottságnak szánt tagállami információközléseknek lehetővé kell tenniük, hogy a Bizottság a hozzá eljuttatott információkat közvetlenül és a lehető leghatékonyabban használhassa fel az alapok számláinak kezelésénél, továbbá az ezekhez kapcsolódó kifizetéseknél. E célkitűzés megvalósítása érdekében elő kell írni, hogy a tagállamok és a Bizottság közötti viszonylatban az információ rendelkezésre bocsátása és közlése mindig elektronikus úton történjék.
(11)
Az 1306/2013/EU rendelet 102. cikke (1) bekezdése első albekezdésének c) pontja előírja, hogy az alapokból finanszírozott műveletekhez kapcsolódó intézkedések esetében a kiadásigazoló nyilatkozatokat - amelyek egyúttal kifizetési kérelmek is - a szükséges tájékoztatással kiegészítve ugyancsak be kell nyújtani a Bizottsághoz. Ahhoz, hogy a tagállamok és a kifizető ügynökségek e kiadásigazoló nyilatkozatokat harmonizált szabályok szerint készíthessék el, és hogy a Bizottság figyelembe vehesse a kifizetési kérelmeket, helyénvaló meghatározni, hogy e kiadások milyen feltételekkel számolhatók el az EMGA és az EMVA költségvetésének terhére. E feltételeknek elő kell írniuk, hogy mely szabályokat kell alkalmazni a kiadások és a bevételek - különösen a címzett bevételek és az esetlegesen végrehajtandó korrekciók - könyvelésére, valamint a róluk tett voltaképpeni nyilatkozatra.
(12)
Amennyiben az EMGA keretében a tagállamoktól kapott kiadásigazoló nyilatkozatok alapján a 966/2012/EU, Euratom európai parlamenti és tanácsi rendelet (10) 170. cikke (3) bekezdésének megfelelően engedélyezhető előzetes kötelezettségvállalások összesített összege meghaladja a folyó pénzügyi év összes vonatkozó előirányzatának 75 %-át, a Bizottságnak csökkentenie kell ezeket az összegeket. A hatékony és eredményes pénzgazdálkodás elvének megfelelően e csökkentés terhét arányosan kell elosztani az összes tagállam között, a beérkezett kiadásigazoló nyilatkozatok alapján. A rendelkezésre álló előirányzatok tagállamok közötti felosztásának méltányos meghatározása érdekében indokolt előírni, hogy az EMGA keretében eszközölt havi kifizetéseket ilyen esetben az egyes tagállamok által továbbított kiadásigazoló nyilatkozatokban szereplő összegek fejezetenként megállapított hányadával csökkentsék, és a hónap folyamán ki nem fizetett egyenleg újrafelosztásáról a későbbi havi kifizetésekre vonatkozó bizottsági határozatok rendelkezzenek.
(13)
A Bizottságnak, miután rendelkezett a havi kifizetésekről, a tagállamok rendelkezésére kell bocsátania az alapokból finanszírozandó kiadások fedezéséhez szükséges pénzügyi forrásokat, a tagállamok által a Bizottsággal közölt információk és a Bizottság által létrehozott információs rendszerek alapján meghatározandó gyakorlati szabályok és feltételek szerint.
(14)
Az intervenciós műveletek kifizető ügynökségnél felmerült kiadásainak megtérítéséhez a kifizető ügynökségek kiadásigazoló nyilatkozataikban kötelesek megjelölni a közraktározási műveletek tárgyhónapját követő hónap során általuk elkönyvelt értékeket és összegeket. A visszatérítési eljárás gördülékeny lebonyolításának biztosítása érdekében meg kell határozni, hogy ezeket a költségek és a kiadások kiszámításához nélkülözhetetlen információkat hogyan kell eljuttatni a Bizottsághoz.
(15)
A 907/2014/EU rendelet 3. cikkének (3) bekezdése alapján az intervenciós készletnyilvántartásnak lehetővé kell tennie az uniós finanszírozás összegének meghatározását és az intervenciós rendszerben tárolt termékkészletek helyzetének megismerését is. Ennek érdekében indokolt előírni, hogy a kifizető ügynökségek olyan elkülönült készletnyilvántartásokat és pénzügyi elszámolásokat vezessenek, amelyek tartalmazzák a készletek nyomon követéséhez, valamint az intervenciós intézkedésekből következő kiadások és bevételek pénzügyi irányításához szükséges adatokat.
(16)
Az intervenciós közraktározási intézkedések esetében a kifizető ügynökségeknek kötelező könyvelniük egyes, mennyiségekre, értékekre és bizonyos átlagokra vonatkozó adatokat. Ugyanakkor előadódhatnak olyan körülmények, amelyek fennállása esetére célszerű úgy rendelkezni, hogy egyes műveletek és kiadások ne kerüljenek lekönyvelésre, illetve lekönyvelésükre egyedi szabályok vonatkozzanak. Az egyenlő bánásmód biztosítása és az Unió pénzügyi érdekeinek védelme érdekében meg kell határozni, melyek ezek a körülmények, illetve adott esetben az érintett műveletek és kiadások lekönyvelésére vonatkozó megállapodásokat is rögzíteni kell.
(17)
Az intervenciós közraktározási intézkedésekhez tartozó különböző kiadási és bevételi tételek könyvelésének tárgyidőpontja a hozzájuk kapcsolódó műveletek jellegétől függ és a vonatkozó agrárágazati jogszabályok keretében határozható meg. Mindezek fényében indokolt elfogadni egy olyan általános szabályt, amely előírja, hogy mely tételeket kell könyvelni az intervenciós intézkedéssel összefüggő fizikai művelet végrehajtásának időpontjában, és amely meghatározza a figyelembe veendő különleges eseteket.
(18)
A hatékony és eredményes pénzgazdálkodás érdekében a tagállamoknak értesíteniük kell a Bizottságot arról, hogy a mezőgazdasági pénzügyi év folyamán előreláthatólag milyen összegeket kell az EMVA-ból finanszírozni, és hogy a következő pénzügyi évre vonatkozó finanszírozási kérelmek milyen nagyságrendűre becsülhetők. Ahhoz, hogy a Bizottság teljesíthesse kötelezettségeit, kellő időben és legalább évente kétszer, legkésőbb minden év január 31-ig és augusztus 31-ig rendelkezésére kell bocsátani ezeket az információkat.
(19)
Az 1306/2013/EU rendelet 36. cikke (6) bekezdésének megfelelően meg kell állapítani az EMVA keretében végrehajtott műveletekhez kapcsolódó kiadásigazoló nyilatkozatok elkészítésének határidejét. Az EMVA-ra alkalmazott számlavezetési szabályok sajátosságaira, az előfinanszírozás alkalmazására és az intézkedések naptári évenkénti finanszírozására tekintettel indokolt az e kiadásokról szóló nyilatkozatok rendszerességét ezekhez az egyedi feltételekhez igazodva meghatározni.
(20)
A tagállamok és a Bizottság közötti információ- és dokumentumcsere, valamint a tagállami információk Bizottság részére történő rendelkezésre bocsátása és közlése általában elektronikus formában történik. Annak érdekében, hogy ezek az alapokhoz kapcsolódó információcserék áttekinthetőbbek legyenek és használatuk általánosan elterjedjen, a 883/2006/EK rendeletnek megfelelően információs rendszerek kerültek kialakításra. Ezeket a rendszereket a jövőben is használni kell és tovább kell fejleszteni, amiről a tagállamokat a Mezőgazdasági Alapok Bizottságán keresztül előzetesen megfelelően tájékoztatni kell.
(21)
A vonatkozó szabályozások vagy az irányítással összefüggő szükségletek változásával gyakran szükséges kiigazítani az ezen információs rendszerekkel történő információkezelés feltételeit, valamint az 1306/2013/EU rendelet értelmében benyújtandó dokumentumok alakját és tartalmát. Egységes szabályokat kell alkotni a tagállamok által benyújtandó releváns dokumentumokra vonatkozó követelményekről. E célkitűzések elérése végett, továbbá az eljárások egyszerűsítése és az érintett információs rendszerek gyors működőképessé tétele érdekében a dokumentumok formájának és tartalmának meghatározásakor egységes formanyomtatványokra és protokollokra célszerű támaszkodni, melyek kiigazításáról és aktualizálásáról a Bizottság gondoskodik, a Mezőgazdasági Alapok Bizottságának tájékoztatását követően.
(22)
Az 1306/2013/EU rendelet 58. cikke értelmében az alapokból finanszírozott kiadások kezeléséért és ellenőrzéséért a tagállamok felelnek, kifizető ügynökségeiken keresztül. Következésképpen a pénzügyi műveletekre vonatkozó adatok közlését, illetőleg az információs rendszerekbe történő bevitelét és aktualizálását a kifizető ügynökség felelősségvállalása mellett kell elvégeznie magának a kifizető ügynökségnek vagy az ezzel a feladattal megbízott szervnek, adott esetben az akkreditált koordináló szervek közbeiktatásával.
(23)
Az 1306/2013/EU rendelet 102. cikke (1) bekezdésének első albekezdésében és az említett cikkhez kapcsolódóan elfogadott bizottsági jogi aktusokban meghatározott dokumentumok vagy nyilatkozatok némelyike megköveteli egy erre jogosult személy aláírását vagy - az érintett eljárás egy vagy több szakaszában - egy adott személy jóváhagyását. Az e dokumentumok továbbítására létrehozott információs rendszereknek ilyenkor lehetővé kell tenniük, hogy minden személyt egyértelműen azonosítani lehessen, és ésszerű biztosítékokat kell nyújtaniuk arra nézve, hogy e dokumentumok tartalma - beleértve az eljárás szakaszait is - megváltoztathatatlan. Ezt a szabályt kell alkalmazni egyebek mellett a kiadásigazoló nyilatkozatok és az 1306/2013/EU rendelet 102. cikke (1) bekezdése első albekezdése c) pontjának iii. alpontjában említett éves elszámolásokhoz csatolt vezetőségi nyilatkozat, valamint az ilyen eljárások keretében elektronikus úton közölt dokumentumok esetében is.
(24)
Az 1306/2013/EU rendelet 58. cikke (1) bekezdésének e) pontja értelmében a jogosulatlan kifizetések kamatokkal együtt történő visszafizettetése a tagállamok hatásköre, melyet a kifizető ügynökségeken keresztül gyakorolnak. Az említett rendelkezések hatékony és megfelelő végrehajtása érdekében harmonizált szabályokat kell lefektetni a jogosulatlan kifizetés visszafizettetésekor alkalmazandó kamatok kiszámítási módjára vonatkozóan. Az 1306/2013/EU rendelet 54. cikke (3) bekezdése első albekezdése a) és b) pontjának sérelme nélkül a tagállamoknak a jogosulatlan kifizetések visszafizettetésére vonatkozó kötelezettsége különböző módokon teljesíthető. A nemzeti jogban előírt bármely más jogérvényesítő intézkedés sérelme nélkül a kintlevőségek behajtásának hatékony és költségkímélő módja a tartozás összegének levonása az adósnak történő jövőbeli kifizetésből, miután a tartozást a nemzeti jogszabályoknak megfelelően megállapították. Tehát a tagállamok számára kötelezővé kell tenni ezen adósságbehajtási módszer alkalmazását, és meg kell szabni a módszer alkalmazására vonatkozó közös feltételeket.
(25)
Részletes rendelkezéseket kell megállapítani mind az 1306/2013/EU rendelet 51. cikkében meghatározott számlaelszámolási eljárás tekintetében, mind pedig az ugyanezen rendelet 52. cikkében meghatározott megfelelőségi vizsgálatra irányuló eljárás tekintetében, beleértve egy olyan mechanizmus kidolgozását, amelynek keretében az eredményösszeget esettől függően levonják vagy hozzáadják a tagállamok részére a Bizottság által legközelebb kifizetendő összegekből, illetve összegekhez.
(26)
Az 1306/2013/EU rendelet 51. cikkében leírt számlaelszámolási eljárás tekintetében meg kell határozni a kifizető ügynökségek éves elszámolásainak tartalmát és határidőt kell előírni az említett éves elszámolások és egyéb vonatkozó dokumentumok Bizottsághoz történő benyújtására. Ezenkívül meg kell határozni, hogy a kifizető ügynökségeknek milyen hosszú ideig kell az összes kiadással és címzett bevétellel kapcsolatos igazoló dokumentumokat a Bizottság rendelkezésére bocsátaniuk. Továbbá rendelkezni kell arról, hogy a Bizottság határozza meg a kifizető ügynökségek által benyújtandó számviteli adatok formáját és tartalmát.
(27)
Annak biztosítása érdekében, hogy rendes esetben a megfelelőségi vizsgálati eljárás ésszerű határidőn belül lezáruljon, konkrét határidőket kell megszabni az eljárás különböző szakaszaira vonatkozóan, melyeket a Bizottságnak és a tagállamoknak is be kell tartaniuk. Ugyanakkor azonban indokolt lehetővé tenni a Bizottság számára, hogy a vizsgált eset bonyolultságát figyelembe véve szükség esetén meghosszabbítsa az említett határidőket A megfelelőségi vizsgálatra irányuló eljárásnak biztosítania kell a tagállamok jogát kontradiktórius eljárások kezdeményezéséhez, valamint az alapokat fenyegető kockázatok megfelelő értékeléséhez.
(28)
Az 1306/2013/EU rendelet 59. cikkének (5) bekezdése értelmében a tagállamok kötelesek biztosítani a helyszíni ellenőrzéseknek a hatékony kockázatkezeléshez szükséges minimális szintjét. Ugyanakkor a tagállamok a saját felelősségükre csökkenthetik a helyszíni ellenőrzések minimális szintjét, ha az irányítási és kontrollrendszerekről bebizonyosodott, hogy megfelelően működnek, és a hibaarányok elfogadható szinten maradnak. Míg a helyszíni ellenőrzések előírt minimális szintjét agrárágazati jogszabályokban kell rögzíteni, a helyszíni ellenőrzések minimumszintjének csökkentésére vonatkozó lehetőség tekintetében az érintett alapokból finanszírozott valamennyi intézkedésre alkalmazható horizontális szabályokat és alkalmazási feltételeket kell megállapítani. E horizontális szabályokon túlmenően az agrárágazati jogszabályok is kiegészíthetők további rendelkezésekkel.
(29)
Helyénvaló továbbá szabályokat lefektetni az 1306/2013/EU rendelet 80. cikkében említett, a tagállamok által az ügyletekkel kapcsolatban elvégzendő vizsgálatok vonatkozásában, különös tekintettel a vállalkozások kiválasztására, a vizsgálatok arányára és menetrendjére.
(30)
Az 1306/2013/EU rendelet V. címének III. fejezete, amely az ügyletek vizsgálatáról rendelkezik, a tagállamok számára előírja, hogy különféle értesítéseket nyújtsanak be a Bizottságnak. Mivel e közlések formájának és tartalmának szabványosítása megkönnyíti azok alkalmazását és biztosítja a megközelítésmódok azonosságát, célszerű részletes szabályokat elfogadni a közlések formáját és tartalmát illetően. Emellett meg kell állapítani a kereskedelmi dokumentumok megőrzésére, az 1306/2013/EU rendelet 83. cikkében említett, kölcsönös segítségnyújtást magukban foglaló közös intézkedésekre, valamint az említett rendelet 85. cikkében említett külön szervezeti egységekre vonatkozó részletes szabályokat.
(31)
A 907/2014/EU felhatalmazáson alapuló rendelet előír egyes, a biztosítékokra vonatkozó jogszabályokat kiegészítő szabályokat, nevezetesen a biztosíték letétbe helyezésére vonatkozó követelményeket, a biztosítékokra vonatkozó feltételeket, valamint a biztosítékok nyújtására, felszabadítására és lehívására vonatkozó előírásokat. E szabályok egységes alkalmazásának érdekében helyénvaló megállapítani a biztosítékok nyújtására és felszabadítására, valamint az ezzel kapcsolatos tájékoztatási és értesítési kötelezettségekre vonatkozó formai és eljárási rendelkezéseket.
(32)
Az 1306/2013/EU rendelet VII. címe IV. fejezete, amely az átláthatóságról szól, előírja a tagállamoknak, hogy évente tegyék közzé az alapok kedvezményezettjeinek adatait, alaponként feltüntetve többek között az egyes kedvezményezettek által kapott összegeket. E célból az 1306/2013/EU rendelet 111. cikkének megfelelően meg kell határozni e közzététel formáját. E közzétételi kötelezettség nem lépheti túl a kitűzött átláthatósági célok megvalósítása érdekében szükséges mértéket.
(33)
A közzétett adatoknak összhangban kell lenniük a kifizető ügynökségek könyvelésében és nyilvántartásaiban szerepelő információkkal, és az előző pénzügyi évben megvalósított kifizetésekre kell vonatkozniuk. Az információkat egyértelmű, összehangolt és kereshető módon kell a nyilvánosság számára elérhetővé tenni, legkésőbb május 31-ig.
(34)
Az 1306/2013/EU rendelet 111. cikke (1) bekezdése első albekezdésének c) pontja értelmében az alapokból finanszírozott intézkedések mindegyike tekintetében közzé kell tenni az egyes kedvezményezettek által kapott összegeket. Azonban az említett rendelet 112. cikkében előírt kötelezettség teljesítése érdekében rögzíteni kell azt a támogatási küszöbértéket, amely alatt nem kell a kedvezményezettek nevét közzétenni.
(35)
Az 1306/2013/EU rendelet 111. cikke (1) bekezdése első albekezdésének b) pontja értelmében az alapokból támogatott kedvezményezettek adatainak közzététele során meg kell jelölni a kedvezményezett lakóhelye vagy bejegyzési helye szerinti települést is. Ezt az információt azon kedvezményezettek esetében is közzé kell tenni, amelyek természetes személyek és ezért az említett rendelet 112. cikke nem írja elő a nevük közzétételét. Ha azonban az egy adott településen lakóhellyel rendelkező vagy bejegyzett kedvezményezettek alacsony száma miatt a település nevének közzététele következtében a természetes személy kedvezményezett beazonosíthatóvá válik, megfelelő rendelkezéseket kell előírni a személyiségi jogok aránytalan és szükségtelen sérelmének elkerülése érdekében.
(36)
Az információk közzétételét internetes úton olyan keresőeszköz segítségével kell megvalósítani, amely a nyilvánosság számára lehetővé teszi az azokba való betekintést. A keresőeszköznek lehetővé kell tennie a megadott szempont alapján végezhető olyan keresést, amelynek eredménye könnyen hozzáférhető formában jelenik meg.
(37)
Az alkalmazandó adatvédelmi követelményeknek való megfelelés céljából az alapok kedvezményezettjeit az adataikat tartalmazó közzétételről még a közzététel előtt tájékoztatni kell. A kedvezményezetteknek az erről szóló tájékoztatást a támogatási kérelem formanyomtatványán, illetve az adatgyűjtéskor kell eljuttatni. Amennyiben a 2014. és 2015. pénzügyi évben felmerült kiadások tekintetében a kedvezményezettekre vonatkozó információk a személyes adatok gyűjtésének időpontjában nem állnak rendelkezésre, a kedvezményezetteket a tényleges közzététel előtt ésszerű időn belül tájékoztatni kell.
(38)
A közzétett adatokhoz való nyilvános hozzáférés megkönnyítése érdekében a tagállamoknak olyan internetes oldalakat kell létrehozniuk, amelyek információkat tartalmaznak az alapok kedvezményezettjeiről, valamint az 1306/2013/EU rendelet 112. cikkében említett küszöbértékekről. Indokolt, hogy - eltérő államszervezeti felépítésükre tekintettel - a tagállamok maguk határozhassanak arról, hogy esetükben melyik szerv felelős az egységes weboldal elkészítéséért és működtetéséért, valamint az adatok közzétételéért. A Bizottságnak ki kell alakítania egy olyan internetes oldalt, amelyről linkeken keresztül elérhetők a tagállamok internetes oldalai.
(39)
Az egyes pénzügyi éveken belüli jelentéstétel folyamatosságának biztosítása érdekében e rendelet 10. cikkét 2014. október 16-tól kell alkalmazni a tagállamoknál felmerülő kiadásokra és a hozzájuk befolyó címzett bevételekre.
(40)
A folyamatban lévő megfelelőségi vizsgálati eljárások következetes irányítása érdekében indokolt úgy rendelkezni, hogy az e rendelet 34. cikkének (3) és (4) bekezdése szerinti határidők ne vonatkozzanak azon eljárásokra, amelyek esetében a 885/2006/EK rendelet 11. cikkének (1) bekezdése szerinti értesítés 2015. január 1-jét megelőzően kerül kiküldésre.
(41)
Mivel az 1306/2013/EU rendelet VII. címének IV. fejezetében előírt átláthatósági szabályok a 2014. pénzügyi évben és azt követően megvalósított kifizetésekre alkalmazandók, e rendelet vonatkozó rendelkezéseit is ugyanezen kifizetésekre kell alkalmazni.
(42)
Annak érdekében, hogy a tagállamoknak elegendő idő álljon a rendelkezésükre a végrehajtásra, indokolt úgy rendelkezni, hogy a II. melléklet V1 és V2 oszlopának megfelelően továbbított adatokat a 2016. pénzügyi évtől kezdődően kelljen szolgáltatni.
(43)
Az e rendeletben előírt intézkedések összhangban vannak a Mezőgazdasági Alapok Bizottságának véleményével,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
I. FEJEZET
KIFIZETŐ ÜGYNÖKSÉGEK ÉS MÁS SZERVEK
1. cikk
A kifizető ügynökségek akkreditálási eljárása
(1) A tagállam kijelöl egy miniszteri szintű hatóságot, amelynek hatáskörébe tartozik:
a)
a kifizető ügynökségek akkreditációjának megadása, felülvizsgálata és visszavonása;
b)
az e fejezet címén az illetékes hatóságra ruházott tevékenységek elvégzése.
(2) Az illetékes hatóság a 907/2014/EU felhatalmazáson alapuló rendelet 1. cikkének (2) bekezdésében említett akkreditációs kritériumok (a továbbiakban: akkreditációs kritériumok) vizsgálata alapján közokiratban dönt a kifizető ügynökség akkreditációjának megadásáról, illetve - annak felülvizsgálatát követően - visszavonásáról. Az illetékes hatóság haladéktalanul tájékoztatja a Bizottságot az akkreditációk megadásáról, illetve visszavonásáról.
(3) Az illetékes hatóság kijelöl egy auditáló szervet, amely az akkreditáció megadását megelőzően kivizsgálja az akkreditációs kérelmeket (előakkreditációs vizsgálat). Az auditáló szerv olyan ellenőrző hatóság vagy egyéb állami vagy magánszervezet, illetve hatóságon belüli szervezeti egység lehet, amely rendelkezik az ellenőrzések elvégzéséhez szükséges felkészültséggel, készségekkel és kapacitással. Az auditáló szervnek függetlennek kell lennie az akkreditációra pályázó kifizető ügynökségtől.
Az auditáló szerv által elvégzendő vizsgálat (előakkreditációs vizsgálat) különösen a következőkre terjed ki:
a)
a kifizetések engedélyezésének és végrehajtásának meglévő eljárásai és rendszerei;
b)
a feladatok megosztása, a belső és külső ellenőrzés megfelelősége az Európai Mezőgazdasági Garanciaalap (EMGA) és az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alap (EMVA) (a továbbiakban együttesen: az alapok) által finanszírozott ügyletek tekintetében;
c)
a kialakított eljárások és rendszerek alkalmassága arra, hogy megvédjék az uniós költségvetés érdekeit, a kockázatértékelés-alapú csalás elleni intézkedéseket is beleértve;
d)
az információs rendszerek biztonsága;
e)
a könyvviteli nyilvántartás vezetése.
Az auditáló szerv jelentést készít az elvégzett ellenőrzési munkáról és annak eredményeiről, melyben értékeli, hogy ezek alapján a kifizető ügynökség megfelel-e az akkreditációs kritériumoknak. Jelentését benyújtja az illetékes hatóságnak, amely ezt követően kiadja az akkreditációs okmányt, amennyiben meggyőződött róla, hogy a kifizető ügynökség teljesíti az akkreditációs kritériumokat.
(4) Amennyiben az illetékes hatóság úgy ítéli meg, hogy a kifizető ügynökség nem teljesíti az akkreditációs kritériumokat, tájékoztatja az ügynökséget az akkreditáció megadásához teljesítendő egyedi feltételekről.
Az egyedi feltételek teljesítéséhez szükséges változtatások végrehajtásáig az akkreditációt feltételes jelleggel is meg lehet adni az észlelt problémák súlyosságának tekintetbe vételével meghatározott időtartamra, de legfeljebb 12 hónapra. Megfelelően indokolt esetben a Bizottság az adott tagállam kérésére az említett időszakot meghosszabbíthatja.
(5) Az 1306/2013/EU rendelet 102. cikke (1) bekezdése első albekezdésének a) pontjában meghatározott tájékoztatási kötelezettségnek közvetlenül a kifizető ügynökség első akkreditálása után kell eleget tenni, minden esetben azt megelőzően, hogy az általa teljesített kifizetéseket az alapokra terhelnék. A tájékoztatást az alábbiakkal kapcsolatos nyilatkozatoknak és dokumentumoknak kell kísérniük:
a)
a kifizető ügynökségre ruházott felelősségek;
b)
a feladatkörök megoszlása a kifizető ügynökség szervezeti egységei között;
c)
a kifizető ügynökség kapcsolata azokkal az egyéb magán- vagy állami szervezetekkel, amelyek hatáskörébe tartozik olyan intézkedések végrehajtása, amelyek keretében az ügynökség kiadásokat terhel az alapokra;
d)
a kedvezményezettek kérelmeinek befogadásához, elbírálásához és engedélyezéséhez, valamint a kifizetések engedélyezéséhez, teljesítéséhez és könyveléséhez kapcsolódó eljárások;
e)
az információs rendszerek biztonságára vonatkozó rendelkezések;
f)
a (3) bekezdésben említett auditáló szerv által elvégzett előakkreditációs vizsgálatról szóló jelentés.
(6) A Bizottság tájékoztatja a Mezőgazdasági Alapok Bizottságát az egyes tagállamokban akkreditált kifizető ügynökségekről.
2. cikk
Az akkreditáció felülvizsgálata
(1) Az illetékes hatóság gondoskodik a felelőssége alá tartozó kifizető ügynökségek folyamatos felügyeletéről, elsősorban az 1306/2013/EU rendelet 9. cikke szerinti tanúsító szerv által készített jelentések és tanúsítványok alapján, és nyomon követi az esetlegesen feltárt hiányosságokat.
Az illetékes hatóság háromévente írásban jelentést tesz a Bizottságnak a kifizető ügynökségeknél általa végzett felügyeleti és monitoring tevékenységekről. A jelentés tartalmazza a kifizető ügynökségek akkreditációs kritériumoknak való folyamatos megfelelésének nyomon követését, valamint ismerteti a hiányosságok orvoslása érdekében hozott intézkedéseket. Az illetékes hatóságnak igazolnia kell, hogy a hatásköre alá tartozó kifizető ügynökség folyamatosan teljesíti-e az akkreditációs kritériumokat.
(2) A tagállamok létrehoznak egy rendszert, amely biztosítja, hogy haladéktalanul eljusson az illetékes hatósághoz minden arra utaló információ, hogy egy kifizető ügynökség nem teljesíti az akkreditációs kritériumokat.
(3) Amennyiben az illetékes hatóság úgy ítéli meg, hogy valamely akkreditált kifizető ügynökség esetében nem teljesül egy vagy több akkreditációs kritérium, és ez akadályozhatja a 907/2014/EU felhatalmazáson alapuló rendelet 1. cikkének (1) bekezdésében említett feladatok teljesítését, az illetékes hatóság az érintett ügynökség akkreditációját próbaidőre haladéktalanul felfüggeszti. Az illetékes hatóság intézkedéseket és határidőket tartalmazó tervet készít annak érdekében, hogy a feltárt hiányosságok egy, a probléma súlyosságától függően megállapítandó, de az akkreditáció próbaidőre történő felfüggesztésének napjától számított 12 hónapot meg nem haladó időszakon belül orvosolhatók legyenek. Megfelelően indokolt esetben a Bizottság az adott tagállam kérésére az említett időszakot meghosszabbíthatja.
(4) Az illetékes hatóság tájékoztatja a Bizottságot az érintett kifizető ügynökség akkreditációjának próbaidőre történő felfüggesztésére irányuló döntéséről, a (3) bekezdés szerinti intézkedési tervről, illetve az említett terv végrehajtásának folyamatos előrehaladásáról.
(5) Az akkreditáció visszavonása esetén az illetékes hatóság késedelem nélkül akkreditál egy másik ügynökséget, amely megfelel az 1306/2013/EU rendelet 7. cikke (2) bekezdésében foglalt feltételeknek, így biztosítva, hogy a kedvezményezettek felé teljesített kifizetésekben ne legyen fennakadás.
(6) Amennyiben a Bizottság úgy találja, hogy az illetékes hatóság nem készítette el a (3) bekezdés szerinti, a hiányosságok megszüntetését célzó intézkedési tervet, vagy a kifizető ügynökség akkreditációját a tagállam annak ellenére fenntartja, hogy meghatározott határidőn belül nem hajtottak végre ilyen tervet, felszólítja az illetékes hatóságot, hogy vonja vissza az érintett kifizető ügynökség akkreditációját, amennyiben a szükséges változtatások nem történnek meg a Bizottság által a probléma súlyától függően meghatározott határidőn belül. Hasonló helyzetekben a Bizottság úgy határozhat, hogy az 1306/2013/EU rendelet 52. cikke szerinti megfelelőségi vizsgálati eljárásban vizsgálja a hiányosságokat.
3. cikk
Vezetőségi nyilatkozat
(1) Az 1306/2013/EU rendelet 7. cikke (3) bekezdése első albekezdésének b) pontjában említett vezetőségi nyilatkozatot kellő időben el kell készíteni ahhoz, hogy a tanúsító szerv kiadhassa az említett rendelet 9. cikke (1) bekezdése szerinti véleményét.
A vezetőségi nyilatkozatot az e rendelet I. mellékletében meghatározott formában kell elkészíteni és abban helyet kaphatnak a potenciális pénzügyi hatást számszerűsítő fenntartások. Amennyiben a vezetőségi nyilatkozatban fenntartások jelennek meg, annak tartalmaznia kell a hiányosságok megszüntetését célzó intézkedési tervet és az annak megvalósításához kapcsolódó ütemtervet is.
(2) A vezetőségi nyilatkozat az irányítási és ellenőrzési rendszer hatékony, az egész év során gyakorolt felügyeletén alapul.
4. cikk
Koordináló szerv
(1) Az 1306/2013/EU rendelet 7. cikkének (4) bekezdése szerinti koordináló szerv látja el a Bizottság és az érintett tagállamok közti kizárólagos közvetítő szerepét az alapokkal kapcsolatos alábbi kérdésekben:
a)
a kifizető ügynökségek feladataira és tevékenységeire vonatkozó információk és iránymutatások terjesztése a szóban forgó kifizető ügynökségek és az ilyen iránymutatások végrehajtásáért és összehangolt alkalmazásának előmozdításért felelős szervek körében;
b)
az 1306/2013/EU rendelet 7. és 102. cikkében említett információk Bizottsággal történő közlése;
c)
a statisztikai és ellenőrzési célból szükséges összes számviteli adatnak a Bizottság rendelkezésére tartása.
(2) Egy kifizető ügynökség működhet koordináló szervként is, feltéve, hogy a két funkció elkülönül.
(3) A koordináló szerv feladatai ellátása során a nemzeti eljárásoknak megfelelően igénybe veheti egyéb - különösen számviteli vagy műszaki szakértelemmel rendelkező - közigazgatási szervek és szervezeti egységek segítségét is.
(4) A koordináló szerv által kezelt számítógépes adatok titkosságát, épségét és elérhetőségét az egyes koordinációs szervek adminisztratív struktúrájához, személyzetéhez és technológiai környezetéhez igazodó intézkedésekkel kell biztosítani. A pénzügyi és technológiai ráfordításoknak arányban kell állniuk a fellépő tényleges kockázattal.
(5) Az 1306/2013/EU rendelet 102. cikke (1) bekezdése első albekezdésének a) pontjában meghatározott értesítéseket közvetlenül a koordináló szerv első akkreditációja után kell elküldeni, minden esetben azt megelőzően, hogy az érintett szerv felelősségi körébe tartozó bármely kiadást az alapokra terhelnének. Az értesítést a szerv akkreditációs okiratának, valamint a működésére vonatkozó adminisztratív, számviteli és belső ellenőrzési feltételekkel kapcsolatos tájékoztatásnak kell kísérnie.
5. cikk
Tanúsítás
(1) Az illetékes hatóság kijelöli az 1306/2013/EU rendelet 9. cikke szerinti tanúsító szervet.
(2) A tanúsító szerv hatékonyan és eredményesen szervezi meg munkáját, és megfelelő ütemezés szerint végzi el ellenőrzéseit, figyelembe véve az érintett pénzügyi évben megvalósuló ügyletek jellegét és ütemezését.
(3) A tanúsító szerv által az 1306/2013/EU rendelet 9. cikke (1) bekezdésének megfelelően kiadott véleményt éves rendszerességgel kell elkészíteni.
Ez a vélemény az e rendelet 6. és 7. cikke szerinti ellenőrzési munka eredményein alapul.
(4) A tanúsító szerv jelentést készít megállapításairól. A jelentésnek ki kell terjednie az átruházott feladatokra is. A jelentés az alábbiak értékelésére tér ki a jelentési időszak vonatkozásában:
a)
a kifizető ügynökség teljesítette-e az akkreditációs kritériumokat;
b)
a kifizető ügynökség eljárásai megfelelő biztosítékot nyújtottak-e arra, hogy a kiadások alapokra történő terhelése az uniós szabályok betartásával történt, biztosítva, hogy a mögöttes ügyletek jogszerűek és szabályszerűek voltak, továbbá hogy az eljárások továbbfejlesztésére vonatkozó ajánlások nyomán - ha volt ilyen - történt-e intézkedés;
c)
az e rendelet 29. cikkében említett éves elszámolások összhangban voltak-e a kifizető ügynökségnél vezetett könyvelés és nyilvántartások adataival;
d)
a kiadásokról és az intervenciós műveletekről szóló beszámolók lényegileg pontos, hiánytalan és alapos nyilvántartását képezték-e az alapok terhére elszámolt műveleteknek;
e)
az Unió pénzügyi érdekeinek védelme megfelelően biztosítva volt-e a kifizetett előlegekkel, a megszerzett biztosítékokkal, az intervenciós készletekkel, valamint a befizettetendő pénzösszegekkel összefüggésben.
A jelentésnek információkat kell nyújtania az ellenőrzést végző személyzet létszámáról és képesítéséről, az elvégzett munkáról, a megvizsgált ügyletek számáról, a valóságnak való megfelelés és a megszerzett bizonyosság szintjéről, az esetlegesen feltárt gyengeségekről és az ezekkel kapcsolatos ajánlásokról, valamint a tanúsító szerv és egyéb, a kifizető ügynökségen kívüli és belüli ellenőrző szervek minden olyan műveletéről, amelyek részben vagy egészben alapját képezik a tanúsító szerv által a jelentés tárgykörére vonatkozóan megfogalmazott megállapításoknak.
6. cikk
Ellenőrzési alapelvek
(1) A tanúsítási ellenőrzést a nemzetközileg elfogadott ellenőrzési standardoknak megfelelően kell elvégezni.
(2) A tanúsító szerv ellenőrzési stratégiát dolgoz ki, amely meghatározza a tanúsítási ellenőrzés hatókörét, menetrendjét és irányítását, az ellenőrzési módszereket és a mintavételi módszereket. A becsült ellenőrzési kockázat alapján minden egyes ellenőrzött pénzügyi év vonatkozásában ellenőrzési tervet kell készíteni. A tanúsító szerv kérésre átadja a Bizottságnak az ellenőrzési stratégiát és az ellenőrzési tervet.
(3) Az ellenőrzések ellenőrzési tesztekből elérendő ésszerű bizonyossági szintjét a kontrollrendszer értékelése alapján kell megállapítani, amely magába foglalja a kiadások - részletes ellenőrzésekből és elemzési eljárásokból álló - megfelelőségi és tételes vizsgálatát.
(4) A Bizottság iránymutatásokat dolgoz ki, amelyek különösen a következőkre térnek ki:
a)
részletesebb tájékoztatást és útmutatásokat adnak az elvégzendő tanúsítási ellenőrzéssel kapcsolatban;
b)
segítenek az ellenőrzési bizonyosság ellenőrzési tesztek révén elérendő ésszerű szintjének meghatározásában.
7. cikk
Ellenőrzési módszerek
(1) A tanúsítási ellenőrzésekhez kapcsolódó ellenőrzési módszereket a 6. cikk (2) bekezdésében előírt ellenőrzési stratégiában kell meghatározni.
(2) Az ellenőrzési célok teljesítéséhez és az 1306/2013/EU rendelet 9. cikke (1) bekezdésében előírt vélemény elkészítéséhez az ellenőrzés lépései között szerepelnie kell rendszerellenőrzéseknek, tételes ellenőrzéseknek, valamint a pénzügyi és vezetőségi nyilatkozatok egyezésére irányuló ellenőrzéseknek.
(3) A kiadások tételes ellenőrzésének ki kell terjednie a mögöttes ügyletek jogszerűségének és szabályszerűségének ellenőrzésére a végső kedvezményezettek szintjén. E célból a tanúsító szerv képviselői elkísérhetik a kifizető ügynökség képviselőit az utóbbiak második szintű helyszíni ellenőrzéseire. A tanúsító szerv képviselői nem kísérhetik el a kifizető ügynökség képviselőit az első szintű helyszíni ellenőrzésekre, kivéve azokban az esetekben, amikor fizikailag lehetetlen volna újból ellenőrizni a kifizető ügynökség által elvégzett első helyszíni ellenőrzéseket. A tételes vizsgálatok esetében a tanúsító szerveknek integrált mintavételi módszer szerint kell eljárniuk.
(4) A Bizottság a 6. cikk (4) bekezdésében említett iránymutatásokban ad további utasításokat és útmutatásokat az ellenőrzési eljárások megtervezésére, a mintavételi módszerre, a tranzakciók helyszíni másodlagos ellenőrzéseinek megtervezésére és végrehajtására vonatkozólag.
II. FEJEZET
AZ ALAPOK PÉNZÜGYI IRÁNYÍTÁSA
1. SZAKASZ
Általános rendelkezések
8. cikk
A kifizető ügynökségek számlavezetése
(1) Mindegyik kifizető ügynökségnek vezetnie kell egy, kizárólag az 1306/2013/EU rendelet 4. cikkének (1) bekezdésében, valamint 5. és 43. cikkében meghatározott kiadásokhoz és bevételekhez, illetve az érintett kiadások kifizetésére rendelkezésre bocsátott pénzügyi források felhasználásához kapcsolódó külön könyvelést. E könyvelésnek lehetővé kell tennie, hogy az EMGA-val, illetőleg az EMVA-val kapcsolatos pénzügyi adatokat elkülönítsék és azokat külön-külön közöljék.
(2) Az eurón kívüli egyéb pénznemeket használó tagállamok kifizető ügynökségeinek olyan könyvelést kell vezetniük, amely az összegeket a kiadások kifizetésének és a bevételek beszedésének pénznemében kifejezve tartalmazza. Az összes kiadásuk és összes bevételük konszolidált összegének megállapítása érdekében azonban ezeknek a kifizető ügynökségeknek mind a nemzeti pénznemben, mind euróban tudniuk kell közölni a megfelelő adatokat.
(3) Az EMVA tekintetében a vidékfejlesztési programokra kijelölt egyes kifizető ügynökségek olyan könyvelést vezetnek, amely az összes művelet program és intézkedés szerinti azonosítását lehetővé teszi. E könyvelés különösen a következőket tartalmazza:
a)
a közkiadások összege és az uniós hozzájárulások összege az egyes műveletek esetében;
b)
a kedvezményezettek által a megállapított szabálytalanságokért vagy gondatlanságokért visszafizettetendő összegek;
c)
a visszafizettetett összegek, az eredeti művelet nevének megjelölésével.
2. SZAKASZ
Az EMGA számlavezetése
9. cikk
A tagállamok adatszolgáltatása
A tagállamok a következő feltételek szerint gyűjtik össze és bocsátják a Bizottság rendelkezésére az adott hét folyamán kifizetett kiadások és beszedett címzett bevételek teljes összegére vonatkozó információkat:
a)
legkésőbb minden hét harmadik munkanapján tájékoztatást adnak a hónap kezdetétől az előző hét végéig kifizetett kiadások és beszedett címzett bevételek teljes összegére vonatkozóan;
b)
ha az adott hét két hónapot hidal át, legkésőbb a hónap harmadik munkanapján tájékoztatást adnak az előző hónap folyamán kifizetett kiadások és beszedett címzett bevételek teljes összegére vonatkozóan.
10. cikk
A tagállami adatszolgáltatás módja
(1) A tagállamok az 1306/2013/EU rendelet 102. cikke (1) bekezdése első albekezdése c) pontja i. és ii. alpontjának megfelelően elektronikus úton - az e rendelet 11. és 12. cikkében foglalt rendelkezéseknek megfelelően - továbbítják a Bizottságnak a következő információkat és dokumentumokat:
a)
legkésőbb minden hónap harmadik munkanapján a Bizottság által az információs rendszereken keresztül a tagállamok rendelkezésére bocsátott minta szerint tájékoztatást adnak az előző hónap folyamán kifizetett kiadások és beszedett címzett bevételek teljes összegére vonatkozóan, és átadnak minden olyan információt, amely magyarázatot adhat az e cikk (2) bekezdése a) pontja iii. alpontjának megfelelően elkészített előrejelzések és a teljesített kiadások vagy a beszedett címzett bevételek közötti esetleges számottevő eltérésekre;
b)
legkésőbb minden hónap tizenkettedik napjáig benyújtják az 1306/2013/EU rendelet 18. cikkének (3) bekezdése szerinti kiadásigazoló nyilatkozatot. Az október 1. és 15. között kifizetett kiadásokra és beszedett címzett bevételekre vonatkozó tájékoztatást legkésőbb október 27-ig kell továbbítani.
(2) Az (1) bekezdés b) pontjában említett kiadásigazoló nyilatkozat a következőket tartalmazza:
a)
az egyes kifizető ügynökségek - a Bizottság által az információs rendszereken keresztül a tagállamok rendelkezésére bocsátott minta szerint készített - kimutatása, az uniós költségvetés nómenklatúrája szerinti kiadás- és bevételtípusonként való lebontásban, a tagállamok rendelkezésére bocsátott alábbi részletes nómenklatúra szerint:
i.
az előző hónap folyamán kifizetett kiadások és beszedett címzett bevételek;
ii.
a pénzügyi év kezdetétől az előző hónap végéig kifizetett összes kiadás és címzett bevétel;
iii.
a kiadásokra és címzett bevételekre vonatkozóan készített előrejelzések, melyek esettől függően a következőkre vonatkozhatnak:
-
kizárólag a folyó hónapra és a következő két hónapra,
-
a folyó hónapra, a következő két hónapra és a pénzügyi év végéig terjedő időszakra;
iv.
szükség esetén további kiegészítő adatok;
b)
az a) pont szerinti adatok tagállamok által elkészített, az adott tagállam összes kifizető ügynökségére kiterjedő összegzése, a Bizottság által az információs rendszereken keresztül a tagállamok rendelkezésére bocsátott minta alapján;
c)
az állami intervencióhoz kapcsolódó kiadásokat és bevételeket alátámasztó, a 19. cikk (2) bekezdése szerinti számlák.
(3) Az e cikk alkalmazása alapján bekért valamennyi pénzügyi információt euróban kell megadni.
11. cikk
A kiadásigazoló nyilatkozatokra és a címzett bevételekre alkalmazandó általános szabályok
(1) A közraktározást érintő kifizetésekről és bevételekről szóló, a 12. cikkben említett nyilatkozatokra vonatkozó különös rendelkezések sérelme nélkül a kifizető ügynökségek által az adott hónapra bejelentett kiadások és címzett bevételek a szóban forgó hónap folyamán ténylegesen realizált kifizetéseknek és bevételeknek felelnek meg.
Az érintett kiadásokat és bevételeket az EMGA költségvetéséhez kapcsolódó könyvelésben az N. pénzügyi év alatt kell feltüntetni.
Ugyanakkor:
a)
azokat a kiadásokat, amelyek az EMGA általi teljes vagy részleges átvállalásukat előíró rendelkezés végrehajtása előtt kifizetésre kerülhetnek, csak a következőképpen lehet bejelenteni:
-
vagy arra a hónapra, amely folyamán az említett rendelkezés végrehajtásra került;
vagy
-
az említett rendelkezés végrehajtását követő hónapra;
b)
a tagállam által a Bizottságnak befizetendő címzett bevételeket arra a hónapra kell bejelenteni, amelynek folyamán lejár az uniós jogszabályokban a megfelelő összegek befizetésére előírt határidő;
c)
a számlaelszámolás és a megfelelőségi vizsgálat keretében a Bizottság által elrendelt korrekciókat a Bizottság közvetlenül levonja vagy hozzáadja a 33. cikk (2) bekezdésében, illetőleg a 34. cikk (8) bekezdésében említett havi kifizetések összegéből, illetve összegéhez. A tagállamok ugyanakkor az e korrekcióknak megfelelő összegeket feltüntetik a korrekciók végrehajtásának hónapjára vonatkozóan elkészített nyilatkozatokban.
(2) A kiadásokat és a címzett bevételeket azzal a dátummal kell elszámolni, amikor a kifizető ügynökség számláját azokkal megterhelték vagy a számlán azokat jóváírták. Ugyanakkor a kifizetések esetében azt a dátumot is figyelembe lehet venni, amikor az érintett ügynökség kibocsátotta és elküldte valamely pénzintézetnek vagy a kedvezményezettnek a fizetési utalványt. Egy adott ügynökségnek a pénzügyi év folyamán mindvégig ugyanazt a módszert kell alkalmaznia.
(3) Az (1) bekezdésnek megfelelően bejelentett kiadások és címzett bevételek tartalmazhatnak az azonos pénzügyi év előző hónapjaira bejelentett összegekre vonatkozó korrekciókat.
Amennyiben valamely kifizető ügynökség esetében a címzett bevételek korrekciói egy költségvetési tételhez kapcsolódó negatív címzett bevételek bevallását eredményeznék, a túllépést okozó korrekciókat át kell vinni a következő hónapra. A korrekciókat szükség esetén a tárgyév végső elszámolásakor kell rendezni.
(4) A nem teljesített fizetési megbízásokat, valamint a számlára terhelt, majd újra jóváírt kifizetéseket azon hónap kiadásainak csökkentésével kell lekönyvelni, amely hónap folyamán a nem teljesítést vagy a törlést a kifizető ügynökségnek jelezték.
(5) Ha az EMGA címén járó kifizetéseket hitelekkel terhelik meg, azokat az (1) bekezdés alkalmazása céljából úgy kell tekinteni, mint amelyeket teljes egészében:
a)
a kedvezményezettnek járó összeg kifizetésének napján teljesítettek, ha a hitel kisebb a teljesített kiadásnál;
b)
a kiegyenlítés napján teljesítettek, ha a kiadás a hitelnél kisebb vagy azzal azonos összegű.
(6) A valamely pénzügyi évre elszámolandó kiadásokra és címzett bevételekre vonatkozó, a Bizottság részére legkésőbb október 27-ig továbbítandó halmozott adatokat kizárólag az 1306/2013/EU rendelet 102. cikke (1) bekezdése első albekezdése c) pontjának iii. alpontja szerinti, a Bizottságnak benyújtandó éves elszámolás keretében lehet helyesbíteni.
12. cikk
A közraktározásra vonatkozó kiadásigazoló nyilatkozatokra alkalmazandó különös szabályok
(1) A közraktározással kapcsolatos kiadásokról szóló nyilatkozat elkészítéséhez azokat a kifizető ügynökség számláin a hónap végén megjelenő műveleteket kell figyelembe venni, amelyekre a 907/2014/EU felhatalmazáson alapuló rendelet 3. cikke (3) bekezdése első albekezdésének a) pontja szerinti számviteli év elejétől az említett hónap végéig került sor.
(2) Ez a kiadásigazoló nyilatkozat azokat az e rendelet 17. és 18. cikkének, valamint a 906/2014/EU felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet (11) 4. cikkének megfelelően megállapított értékeket és összegeket tartalmazza, amelyeket a kifizető ügynökségek a műveletek által érintett hónapot követő hónapban számoltak el.
Ugyanakkor:
a)
a szeptember folyamán végzett műveletek esetében a kifizető ügynökségeknek legkésőbb október 15-ig el kell számolniuk az értékeket és az összegeket;
b)
a 906/2014/EU felhatalmazáson alapuló rendelet 3. cikke (1) bekezdésének e) pontjában meghatározott értékcsökkenés teljes összegei esetében az összegeket az azokat előíró határozatban megállapított napon kell elszámolni.
13. cikk
A Bizottság kifizetési határozata
(1) A Bizottság a 10. cikk (1) bekezdése b) pontjának megfelelően megküldött adatok alapján dönt az 1306/2013/EU rendelet 18. cikkének (3) bekezdése szerinti havi kifizetések folyósításáról, az 1306/2013/EU rendelet 51. és 52. cikke szerinti későbbi határozatokban esetlegesen elvégzett korrekciók sérelme nélkül és figyelembe véve az ugyanazon rendelet 41. cikkének megfelelően elrendelt kifizetés-csökkentéseket és -felfüggesztéseket.
(2) Amennyiben a tagállamok által a következő pénzügyi évre bejelentett összes kiadás meghaladja a folyó pénzügyi év összes vonatkozó előirányzatának háromnegyedét, a 966/2012/EU, Euratom rendelet 170. cikkének (3) bekezdésében említett előzetes kötelezettségvállalásokat és a megfelelő havi kifizetéseket a kiadásigazoló nyilatkozatokkal arányosan, a folyó pénzügyi év előirányzatának legfeljebb 75 %-áig lehet engedélyezni. A Bizottság a tagállamoknak vissza nem térített egyenleget a későbbi visszatérítésekre vonatkozó határozatok meghozatalakor veszi figyelembe.
14. cikk
A pénzügyi források tagállamok rendelkezésére bocsátása
(1) A Bizottság a havi kifizetésekkel kapcsolatos döntése nyomán a költségvetési előirányzatok keretében az egyes tagállamok által nyitott számlán a tagállamok rendelkezésére bocsátja az EMGA-ból finanszírozandó kiadások fedezéséhez szükséges pénzügyi forrásokat, miután levonta a címzett bevételeknek megfelelő összeget.
Amennyiben a Bizottság által teljesítendő, a címzett bevételekkel csökkentett kifizetések egy tagállam esetében negatív összeget eredményeznek, a levonási többletet át kell vinni a következő hónapokra.
(2) A tagállamoknak a Bizottság által rendelkezésükre bocsátott formátumban kell közölniük a Bizottsággal az (1) bekezdésben említett számla megnevezését és számát.
15. cikk
Az állami intervencióval kapcsolatos kommunikáció
(1) A kifizető ügynökségek:
a)
kérésre átadják a Bizottságnak a 907/2014/EU felhatalmazáson alapuló rendelet 3. cikkének (7) bekezdésben említett dokumentumokat és információkat, valamint az intervenciós intézkedések alkalmazására és végrehajtására elfogadott kiegészítő nemzeti közigazgatási rendelkezéseket;
b)
az e rendelet 10. cikke (1) bekezdésének b) pontjában előírt határidőre, a Bizottság által az információs rendszereken keresztül a tagállamok rendelkezésére bocsátott minta szerint benyújtják a Bizottságnak a közraktározásra vonatkozó információkat.
(2) A 24. cikkben hivatkozott, releváns információs rendszerek az értesítések és adatcserék végrehajtására, valamint az állami intervenciós kiadásokhoz kapcsolódó dokumentumok kiállítására szolgálnak.
16. cikk
A kifizető ügynökségek közraktározási műveletekről vezetett elszámolásainak tartalma
(1) A 907/2014/EU felhatalmazáson alapuló rendelet 3. cikke (3) bekezdése első albekezdésének a) pontja szerinti készletnyilvántartásnak a következő adatkategóriákat kell elkülönítve tartalmaznia:
a)
a fizikai művelet segítségével vagy anélkül történő betároláskor és kitároláskor megállapított termékmennyiségek;
b)
a leginkább rászoruló személyek javára a leginkább rászoruló személyeket támogató európai segítségnyújtási alapból ingyenesen szétosztott mennyiségek, melyeket a 906/2014/EU felhatalmazáson alapuló rendelet 4. cikke (3) bekezdésének rendelkezései alapján vettek számviteli nyilvántartásba, megkülönböztetve a más tagállamoknak átadott mennyiségeket;
c)
a mintavételezés tárgyát képező mennyiségek, megkülönböztetve a felvásárlók által vett mintákat;
d)
azon mennyiségek, amelyek az éves leltár keretében vagy az intervenciós készletekbe való átvétel utáni ellenőrzés alkalmával történt szemrevételezést követően nem újracsomagolhatók, így közvetlen értékesítés tárgyát képezik;
e)
az azonosítható vagy azonosíthatatlan okból hiányzó mennyiségek, a hivatalos tűréshatároknak megfelelőeket is beleértve;
f)
a minőségromlást mutató mennyiségek;
g)
a többletmennyiségek;
h)
a tűréshatárokat meghaladó hiányzó mennyiségek;
i)
azon betárolt mennyiségek, amelyekről bebizonyosodott, hogy nem felelnek meg a megkövetelt feltételeknek, és amelyek átvételét ebből kifolyólag elutasították;
j)
az egyes hónapok vagy a számviteli év végén készleten lévő, és a következő hónapra vagy a következő számviteli évre átvitt nettó mennyiségek.
(2) A 907/2014/EU felhatalmazáson alapuló rendelet 3. cikke (3) bekezdése első albekezdésének a) pontja szerinti pénzügyi elszámolásoknak a következőket kell tartalmazniuk:
a)
az e cikk (1) bekezdésének a) pontjában említett mennyiségek értéke, külön feltüntetve a felvásárolt mennyiségek és az eladott mennyiségek értékét;
b)
az e cikk (1) bekezdésének b) pontjában említett ingyenes szétosztási rendszer keretében felhasznált vagy elkönyvelt mennyiségek könyv szerinti értéke;
c)
a 906/2014/EU felhatalmazáson alapuló rendelet 3. cikke (1) bekezdésének a) pontjában említett pénzügyi költségek;
d)
a 906/2014/EU felhatalmazáson alapuló rendelet 3. cikke (1) bekezdésének b) és c) pontjában említett fizikai műveletekkel kapcsolatban felmerülő kiadások;
e)
a 906/2014/EU felhatalmazáson alapuló rendelet 3. cikke (1) bekezdésének e) pontjában említett értékcsökkenésekből következő összegek;
f)
az eladóktól, felvásárlóktól és raktározóktól beszedett vagy visszafizettetett, az e rendelet 20. cikkének (2) bekezdésében említetteken kívüli összegek;
g)
az éves leltár nyomán vagy a termékeknek az intervenciós készletekbe való átvételt követő ellenőrzések nyomán történt közvetlen értékesítéséből származó összeg;
h)
a termékek kitárolásából származó veszteségek vagy nyereségek, figyelembe véve az e bekezdés e) pontjában említett értékcsökkenéseket;
i)
egyéb terhelések vagy jóváírások, többek között az e cikk (1) bekezdésének c)-g) pontjában említett mennyiségekhez kapcsolódó műveletek;
j)
az átlagos könyv szerinti érték, értelemszerűen tonnában, illetőleg hektoliterben kifejezve.
17. cikk
Az állami intervenciós műveletek elszámolása
(1) A 16. cikkben említett tételeket a kifizető ügynökségek által ténylegesen megállapított mennyiségekre, értékekre, összegekre és átlagokra, vagy a Bizottság által megállapított átalányösszegek alapján kiszámított értékekre és összegekre kell könyvelni.
(2) Az (1) bekezdésben említett megállapítások és számítások azonban a következő szabályok alkalmazásától függenek:
a)
a hiányt vagy minőségromlást mutató mennyiségekhez kapcsolódó kitárolási költségeket - a 906/2014/EU felhatalmazáson alapuló rendelet VI. és VII. mellékletében említett szabályoknak megfelelően - csak a ténylegesen eladott és kitárolt mennyiségek esetében kell lekönyvelni;
b)
a tagállamok közötti átadáskor hiányzónak tekintett mennyiségek nem tekinthetők úgy, mint amelyeket a rendeltetési tagállamban betároltak, így nem vonatkoznak rájuk a betárolási átalányköltségek;
c)
szállításkor vagy átadáskor az e célra átalányban rögzített betárolási és kitárolási költségeket csak akkor kell könyvelni, ha ezek a költségek az uniós szabályozás értelmében nem minősülnek a szállítási költségek szerves részének;
d)
amennyiben az uniós szabályok másképpen nem rendelkeznek, a romlott minőségű termékek értékesítéséből származó összegeket és az ennek keretében esetlegesen befolyt egyéb összegeket nem kell az EMGA nyilvántartásában elkönyvelni;
e)
az esetlegesen megállapítható többletmennyiségeket negatív összegek formájában kell a készletállomány és a készletmozgások keretében hiányzó mennyiségekhez könyvelni. Ezeket a mennyiségeket a tűréshatárt meghaladó mennyiségek meghatározásánál figyelembe kell venni;
f)
a nem a felvásárlók által vett minták értékét a 906/2014/EU felhatalmazáson alapuló rendelet VII. melléklete 2.a) pontjának megfelelően kell könyvelni.
(3) A folyó számviteli évre vonatkozó, a 16. cikkben említett tételek esetében a Bizottság korrekcióiról tájékoztatni kell a Mezőgazdasági Alapok Bizottságát. A korrekciókról a tagállamok is kaphatnak értesítést a havi kifizetésről szóló határozat, vagy ennek hiányában a számlák végső elszámolásról szóló határozat meghozatalakor. A korrekciókat a kifizető ügynökségek az említett határozatban előírt feltételek mellett könyvelik.
18. cikk
Az állami intervenciós kiadások és bevételek, valamint a termékmozgatás könyvelésének időpontjai
(1) A különböző kiadási és bevételi tételeket az intervenciós intézkedés miatti fizikai művelet teljesítésének időpontjában kell lekönyvelni, a 906/2014/EU felhatalmazáson alapuló rendelet 3. cikkének (2) bekezdése szerinti átváltási árfolyam alkalmazásával.
Ugyanakkor az alábbi esetekben a következő időpontok alkalmazandók:
a)
az e rendelet 16. cikke (2) bekezdésének f) és g) pontja szerinti beszedett vagy visszafizettetett összegek esetében a bevételezés napja;
b)
ha az érintett költségeket nem fedezik átalányösszegek, a fizikai műveletekkel összefüggő költségek tényleges kifizetésének időpontja.
(2) A termékek fizikai mozgásával és a készletek kezelésével összefüggő különböző tételeket az intervenciós intézkedés miatti fizikai művelet teljesítésének időpontjában kell lekönyvelni.
Ugyanakkor az alábbi esetekben a következő időpontok alkalmazandók:
a)
az 1272/2009/EU bizottsági rendelet (12) 31. cikke (2) bekezdésének és 33. cikkének megfelelően, a raktározási helyszín megváltozása nélkül közraktározásra kerülő mennyiségek esetében a termékek kifizető ügynökség általi átvételének időpontja;
b)
a hiányzó vagy minőségromlást mutató mennyiségek, valamint a többletmennyiségek esetében a ténymegállapítás időpontja;
c)
a raktáron maradó olyan termékek közvetlen értékesítése esetében, amelyeket az éves leltár keretében vagy az intervenciós átvétel utáni ellenőrzéskor végzett szemrevételezést követően nem lehetett újracsomagolni, a termékek tényleges kitárolásának időpontja;
d)
a 907/2014/EU felhatalmazáson alapuló rendelet 4. cikkének (2) bekezdése szerinti tűréshatárt meghaladó veszteségek esetében a számviteli év utolsó napja.
19. cikk
Az állami intervenció keretében finanszírozott összeg
(1) A 906/2014/EU felhatalmazáson alapuló rendelet 2. cikkében említett intervenciós intézkedések címén finanszírozandó összeget a kifizető ügynökségek által a 907/2014/EU felhatalmazáson alapuló rendelet 3. cikke (3) bekezdése első albekezdése a) pontjának megfelelően elkészített és vezetett számlák alapján kell meghatározni, ahova terhelésként vagy jóváírásként az e rendelet 16. cikkében említett különböző kiadási, illetve bevételi tételeket könyvelik, adott esetben figyelembe véve a közvetlenül az ágazati mezőgazdasági jogszabályokban rögzített kiadási összegeket is.
(2) A kifizető ügynökségek vagy adott esetben a koordináló szervek a közraktározási kiadások finanszírozásához szükséges információkat, valamint a közraktározáshoz kapcsolódó kiadásokat és bevételeket igazoló könyveléseket havonta és évente elektronikusan, a Bizottság által az információs rendszereken keresztül a tagállamok rendelkezésére bocsátott minta szerinti táblázatos formában (P-STO táblázatok) eljuttatják a Bizottságnak, a 10. cikk (1) bekezdésének b) pontjában, illetve a 30. cikk (2) bekezdésében megállapított határidőn belül.
20. cikk
Az intervenciós intézkedés kiadásaihoz és bevételeihez kapcsolódó nyilatkozatok
(1) A 906/2014/EU felhatalmazáson alapuló rendelet 2. cikkében említett intervenciós intézkedések címén az EMGA-ból nyújtott finanszírozás összege megegyezik a kifizető ügynökség által közölt adatok alapján az intervenciós intézkedésekből eredő esetleges bevételek levonásával kiszámított, a Bizottság által üzembe helyezett informatikai rendszer segítségével validált és a kifizető ügynökség által az e rendelet 12. cikke szerinti kiadásigazolási nyilatkozatokban közölt kiadások összegével.
(2) Az 1306/2013/EU rendelet 54. cikkének megfelelően visszafizettetett összegekről, továbbá az említett rendelet 43. cikkében meghatározott kritériumoknak megfelelő, eladóktól, felvásárlóktól és raktározóktól beszedett vagy visszafizettetett összegekről az EMGA költségvetésében kell nyilatkozni, az e rendelet 10. cikke (2) bekezdésének a) pontjában előírt feltételek mellett.
3. SZAKASZ
Az EMVA számlavezetése
21. cikk
Finanszírozási igények előrejelzése
A tagállamok az 1305/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (13) 6. cikke szerinti valamennyi vidékfejlesztési programra vonatkozóan az 1306/2013/EU rendelet 102. cikke (1) bekezdése első albekezdése c) pontja ii. alpontjának megfelelően legkésőbb január 31-ig és augusztus 31-ig évente kétszer megküldik a Bizottságnak a folyó pénzügyi évben az EMVA-ból finanszírozandó összegekre vonatkozó előrejelzéseiket. Ezen túlmenően a tagállamok eljuttatják a Bizottságnak a következő pénzügyi évre szóló finanszírozási kérelmeik naprakész becslését is.
Ezeket az előrejelzéseket és naprakész becsléseket strukturált adatok formájában, a 184/2014/EU bizottsági végrehajtási rendelet (14) I. fejezetében előírt SFC2014 információs rendszeren keresztül kell eljuttatni a Bizottság részére.
22. cikk
Kiadásigazoló nyilatkozatok
(1) A kifizető ügynökség minden, az 1305/2013/EU rendelet 6. cikke szerinti vidékfejlesztési program kiadásairól kiadásigazoló nyilatkozatot állít ki.
Minden vidékfejlesztési intézkedés esetében a kifizető ügynökség a kiadásigazoló nyilatkozatban részletesen leírja:
a)
az e cikk (2) bekezdésében leírt referencia-időszakok mindegyike esetében az elszámolható közkiadások összegét, amely után a kifizető ügynökség ténylegesen kifizette az annak megfelelő EMVA-hozzájárulást;
b)
az 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (15) második részének IV. címe szerinti pénzügyi eszközökre vonatkozóan előírt kiegészítő információkat;
c)
a kedvezményezettek számára az 1306/2013/EU rendelet 75. cikke (1) bekezdésének megfelelően teljesített előlegkifizetésekre vonatkozó kiegészítő információkat;
d)
az e cikk (2) bekezdésében meghatározott aktuális időszakban visszafizettetett összeget.
(2) A vidékfejlesztési program Bizottság általi jóváhagyását követően a tagállamok az 1306/2013/EU rendelet 102. cikke (1) bekezdése első albekezdése c) pontja i. alpontjának megfelelően megküldik a Bizottságnak kiadásigazoló nyilatkozataikat, a következő határidők szerint:
a)
a január 1-jétől március 31-ig terjedő időszak kiadásaira vonatkozóan legkésőbb április 30-ig;
b)
az április 1-jétől június 30-ig terjedő időszak kiadásaira vonatkozóan legkésőbb július 31-ig;
c)
a július 1-jétől október 15-ig terjedő időszak kiadásaira vonatkozóan legkésőbb november 10-ig;
d)
az október 16-tól december 31-ig terjedő időszak kiadásaira vonatkozóan legkésőbb január 31-ig.
A kifizető ügynökségek által az 1303/2013/EU rendelet 65. cikke (2) bekezdésének megfelelően a kedvezményezettek részére az 1305/2013/EU rendelet 6. cikke szerinti vidékfejlesztési program jóváhagyását megelőzően kifizetett kiadásért a tagállamok viselnek felelősséget, és azokat az érintett program elfogadását követő első kiadásigazoló nyilatkozatban be kell jelenteni a Bizottságnak. A vidékfejlesztési programoknak az 1305/2013/EU rendelet 11. cikke szerinti módosítása esetében is ugyanezt a szabályt kell értelemszerűen alkalmazni.
(3) A vidékfejlesztési programokhoz kapcsolódó kiadásigazoló nyilatkozatokat a kifizető ügynökségeknek strukturált adatok formájában rögzíteniük kell a(z) 184/2014/EU végrehajtási rendelet I. fejezetében előírt SFC2014 információs rendszerben.
(4) Amennyiben a Bizottság további ellenőrzéseket ír elő a valamely referencia-időszak kiadásigazoló nyilatkozataihoz kapcsolódóan szolgáltatott adatok hiányossága vagy nem egyértelmű volta, illetve különösen az 1305/2013/EU rendelet és az ahhoz kapcsolódóan elfogadott bizottsági jogi aktusok értelmében kért információk közlésének hiányából eredő eltérések, értelmezési különbségek vagy inkoherencia, illetve arra utaló komoly jelek miatt, hogy a kiadásigazoló nyilatkozatokban szereplő kiadásokat szabálytalanságok érinthetik vagy a vidékfejlesztési irányítási és ellenőrzési rendszerek működésében hiányosságok tapasztalhatók, az érintett tagállam a Bizottság kérésére a probléma súlyosságának megfelelően megállapított határidőn belül köteles kiegészítő tájékoztatást adni.
Az 1306/2013/EU rendelet 36. cikkének (5) bekezdésében az időközi kifizetésekre előírt határidőt meg lehet szakítani a fizetési kérelem tárgyát képező összeg egészére vagy egy részére vonatkozóan, az információkérés megküldésének időpontjától a kért információk kézhezvételéig, de legfeljebb az 1303/2013/EU rendelet 83. cikkének (1) bekezdésében előírt végső határidőig.
Amennyiben az érintett tagállam a meghatározott határidőn belül nem tesz eleget a Bizottság kiegészítő tájékoztatás iránti kérésének, vagy válasza elégtelennek minősül, illetőleg arra mutat, hogy nem teljesítette a vonatkozó szabályokat vagy nem megfelelően használta fel az uniós alapokat, a Bizottság az 1306/2013/EU rendelet 41. cikke értelmében felfüggesztheti vagy csökkentheti a kifizetéseket.
(5) A valamely időszakra bejelentett kiadások tartalmazhatják az azonos pénzügyi év korábbi nyilatkozattételi időszakaira bejelentett adatok helyesbítéseit.
Az adott pénzügyi évre elszámolandó kiadásokra és címzett bevételekre vonatkozó, a (2) bekezdés a), b) és c) pontjában említett nyilatkozatokban nem szereplő helyesbítések kizárólag a Bizottságnak az 1306/2013/EU rendelet 102. cikke (1) bekezdése első albekezdése c) pontjának iii. alpontja szerint benyújtandó éves elszámolás keretében hajthatók végre.
23. cikk
A fizetendő összeg kiszámítása
(1) Az elszámolható közkiadások címén fizetendő uniós hozzájárulást az egyes intézkedések és referencia-időszakok tekintetében a referencia-időszak első napján hatályos, az 1305/2013/EU rendelet 8. cikke (1) bekezdésének h) pontja szerinti finanszírozási terv alapján kell kiszámolni. A számítás során figyelembe kell venni az adott időszakra vonatkozó kiadásigazoló nyilatkozatokban az uniós hozzájárulásra vonatkozóan megjelölt korrekciókat.
(2) Az 1306/2013/EU rendelet 34. cikkének (2) bekezdésében meghatározott felső határ sérelme nélkül, amennyiben a vidékfejlesztési programra kifizetett uniós hozzájárulások teljes összege meghaladja a vidékfejlesztési intézkedésre előirányzott teljes összeget, a kifizetendő összeget az adott intézkedésre előirányzott összegre kell csökkenteni. Az ennek következtében kizárt uniós hozzájárulás a későbbiekben kifizetésre kerülhet, amennyiben a tagállam kiigazított finanszírozási tervet mutat be és azt a Bizottság elfogadja.
(3) Az uniós hozzájárulás kifizetését - a rendelkezésre álló források erejéig - a Bizottság az egyes tagállamok által nyitott számlára vagy számlákra teljesíti.
A tagállamoknak a Bizottság által rendelkezésükre bocsátott formátumban kell megadniuk a Bizottság részére a számla vagy számlák megnevezését vagy számát.
4. SZAKASZ
Az EMGA-RA és az EMVA-RA vonatkozó közös rendelkezések
24. cikk
Az információk és dokumentumok elektronikus cseréje
(1) A Bizottság meghatározza azon információs rendszereket és a szükséges alkalmazási szabályokat, amelyek az 1306/2013/EU rendelet 102. cikkében meghatározott információközlések és -kérések tekintetében lehetővé teszik közte és a tagállamok között az információk és dokumentumok elektronikus cseréjét. A tagállamokat tájékoztatja az e rendszereknek - a Mezőgazdasági Alapok Bizottsága közreműködésével történő - megvalósítására vonatkozó általános feltételekről.
(2) Az (1) bekezdésben említett információs rendszerek elsősorban a következő információk továbbítására szolgálnak:
a)
a pénzügyi műveletekhez szükséges adatok, különös tekintettel a kifizető ügynökségek havi és éves elszámolásaira, a kiadásigazoló és bevételi nyilatkozatokra, valamint a(z) 907/2014/EU felhatalmazáson alapuló rendelet 3. cikkében és e rendelet 10., 11., 14., 15., 19., 20., 23. és 29. cikkében meghatározott információk és dokumentumok továbbítására vonatkozó adatokra;
b)
a havi és éves elszámolások ellenőrzését, valamint azon információk és dokumentumok megtekintését lehetővé tevő közös érdekű dokumentumok, amelyeket a kifizető ügynökségnek a Bizottság rendelkezésére kell bocsátania;
c)
a közös agrárpolitikának az 1306/2013/EU rendelet értelmében akkreditált és kijelölt hatóságok által történő finanszírozására vonatkozó uniós jogszabályok és bizottsági útmutatások, valamint a vonatkozó jogszabályok összehangolt alkalmazására vonatkozó iránymutatások.
(3) A 10., 19., 20., 23. cikkben és a 30. cikk (1) bekezdésének a), b) és d) pontjában említett dokumentumok formai és tartalmi követelményeit a Bizottság az információs rendszerek révén a tagállamok rendelkezésére bocsátott mintákban határozza meg.
Ezeket a mintákat a Mezőgazdasági Alapok Bizottsága tájékoztatását követően a Bizottság kiigazíthatja és aktualizálhatja.
(4) Az (1) bekezdésben említett információs rendszerek magukban foglalhatják az adatok beviteléhez, illetve az alapok számláinak kezeléséhez a Bizottság számára szükséges eszközöket, valamint az átalánykiadások vagy az egységes módszerek alkalmazását szükségeltető kiadások kiszámítására szolgáló eszközöket, különös tekintettel a pénzügyi költségekre és az értékcsökkenésekre.
(5) A pénzügyi műveletekre vonatkozó adatok közlését, az (1) bekezdés szerinti információs rendszerekben való rögzítését és aktualizálását a kifizető ügynökségek felelősségére maguknak a kifizető ügynökségeknek vagy az e feladattal megbízott szerveknek kell elvégezniük, adott esetben az 1306/2013/EU rendelet 7. cikke (4) bekezdésének megfelelően akkreditált koordináló szervek közreműködésével.
(6) Amennyiben az 1306/2013/EU rendeletben vagy az ahhoz kapcsolódóan elfogadott bizottsági jogi aktusokban meghatározott egyes dokumentumokhoz vagy eljárásokhoz egy felhatalmazott személy aláírása vagy jóváhagyása szükséges az eljárás egy vagy több szakaszában, az uniós jogszabályoknak megfelelően az említett dokumentumok közlésére létrehozott információs rendszereknek lehetővé kell tenniük, hogy minden személyt egyértelműen azonosítani lehessen, és ésszerű biztosítékokat kell nyújtaniuk e dokumentumok tartalmának megváltoztathatatlanságáról, ideértve az eljárás szakaszait is. Az 1306/2013/EU rendelet 102. cikke (1) bekezdése első albekezdése c) pontjának i. és iii. alpontjában említett kiadásigazoló nyilatkozatok és az éves elszámolásokhoz csatolt vezetőségi nyilatkozat esetében a kifizető ügynökségeknek vagy adott esetben az említett rendelet 7. cikke (2) és (4) bekezdésének megfelelően akkreditált koordináló szerveknek az elektronikus úton közölt dokumentumokat eredeti formájukban is meg kell őrizniük.
(7) A 32. cikkben előírt időtartam teljes egészére biztosítani kell az elektronikus és digitalizált dokumentumok megőrzését.
(8) Az információs rendszer esetleges működési zavara vagy a megbízható kapcsolat hiánya esetén - a Bizottság előzetes hozzájárulásával és az általa meghatározott feltételek szerint - a tagállam más formában is elküldheti a dokumentumokat.
25. cikk
A kifizetés felfüggesztése késedelmes benyújtás esetén
Az 1306/2013/EU rendelet 18. cikkének (3) bekezdése szerinti havi kifizetéseket, illetve az említett rendelet 36. cikke szerinti időközi kifizetéseket meghatározó végrehajtási aktusoknak figyelembe kell venniük az említett rendelet 42. cikkének megfelelően felfüggesztett kifizetéseket.
26. cikk
Műholdas felvételek beszerzése
(1) Az 1306/2013/EU rendelet 21. cikke alkalmazásának céljából a tagállamok legkésőbb minden év november 1-jén tájékoztatják a Bizottságot a következőkről:
a)
az ellenőrzési program végrehajtásához és/vagy a tagállam mezőgazdaságiparcella-azonosító rendszerének minőségértékeléséhez szükséges műholdas felvételek Bizottság által történő beszerzésére irányuló kéréseikről,
b)
az ellenőrzendő területről, valamint a tervezett ellenőrzési területek számáról.
(2) A Bizottságtól műholdas felvételek beszerzését kérő tagállamok a Bizottsággal együttműködve, az (1) bekezdésben előírt adatközlést követő január 15-e előtt véglegesítik a műholdas felvételek által érintett területeket és a felvételek beszerzésére rendelkezésre álló határidőket.
(3) A Bizottság a tagállamok által felhatalmazott személynek térítésmentesen átadja az általa beszerzett műholdas felvételeket. A felhatalmazott személynek be kell tartania a felvétel szolgáltatójával kötött szerződésben rögzített szerzői jogi rendelkezéseket, és az ellenőrzés befejezését követően vissza kell szolgáltatnia a felvételeket.
(4) Amennyiben a tagállamok részéről beérkező kérések értéke meghaladja az 1306/2013/EU rendelet 21. cikkének alkalmazására rendelkezésre álló forrásokat, a Bizottság a rendelkezésre álló források lehető leghatékonyabb felhasználása érdekében korlátozza a beszerzendő műholdas felvételek mennyiségét.
III. FEJEZET
SZÁMLAELSZÁMOLÁS
1. SZAKASZ
Tartozások visszafizettetése
27. cikk
Jogosulatlan kifizetések visszafizettetése esetén alkalmazandó kamatok
(1) Amennyiben az agrárágazati jogszabályok másként nem rendelkeznek, a jogosulatlan kifizetések kamatait, amelyeket szabálytalanság vagy hanyagság következtében vissza kell fizettetni, a visszafizetési felszólításban a kedvezményezettnek előírt fizetési határidő lejárta és a visszafizetés vagy az összeg levonása között eltelt időszakra kell számítani. A fizetési határidő nem eshet a visszafizetési felszólítás keltétől számított 60 napnál későbbi időpontra.
(2) Az alkalmazott kamatláb semmilyen esetben nem lehet alacsonyabb a hasonló jogosulatlan kiadások visszafizettetése, illetve az esedékes követelések behajtása tekintetében a nemzeti jog által előírt kamatlábnál.
28. cikk
Levonás formájában történő visszafizettetés
A nemzeti jogban előírt egyéb jogérvényesítő intézkedések sérelme nélkül a tagállam a kedvezményezettnek a nemzeti joggal összhangban megállapított, fennálló tartozását levonja az adósság visszafizettetéséért felelős kifizető ügynökség által a kedvezményezett javára végrehajtandó jövőbeli kifizetés összegéből.
2. SZAKASZ
Elszámolás
29. cikk
Az éves elszámolás tartalma
Az 1306/2013/EU rendelet 102. cikke (1) bekezdése első albekezdése c) pontjának iii. alpontja szerinti éves elszámolásnak tartalmaznia kell a következőket:
a)
az említett rendelet 43. cikke szerinti címzett bevételek;
b)
az uniós költségvetési tételenként és altételenként összesített EMGA-kiadások, az e cikk f) pontjának hatálya alá tartozó kifizetéseken kívüli, a pénzügyi év végéig vissza nem fizettetett, jogosulatlan kifizetéseknek a kamatokkal együtt történő levonását követően;
c)
az EMVA-kiadások programok, intézkedések és egyedi finanszírozási ráták szerint. Az éves kiadási kimutatásnak a visszafizettetett összegek adatait is tartalmaznia kell. A program lezárása esetén az e cikk f) pontjának hatálya alá nem tartozó, vissza nem fizettetett jogosulatlan kifizetéseket a kamatokkal együtt a szóban forgó pénzügyi év kiadásaiból kell levonni;
d)
az éves elszámolásban, illetve az EMGA esetében az e rendelet 10. cikke (1) bekezdésének b) pontja, az EMVA esetében az e rendelet 22. cikkének (2) bekezdése szerinti dokumentumokban szereplő adatok között a megegyező időszakra bevallott kiadások és címzett bevételek között fennálló eltéréseket tételek és altételek, illetve az EMVA esetében programok, intézkedések, egyedi finanszírozási ráták és kiemelt területek szerint csoportosítva tartalmazó eltérési táblázat, amely minden eltéréshez magyarázatot fűz;
e)
az érintett tagállam, illetve az Unió által az 1306/2013/EU rendelet 54. cikke (2) bekezdése első albekezdésének, illetve 54. cikke (3) bekezdésének megfelelően viselt összegek elkülönített kimutatása;
f)
a 2988/95/EK, Euratom tanácsi rendelet (16) 1. cikkének (2) bekezdésében említett szabálytalanságok következtében a pénzügyi év végén visszafizettetendő jogosulatlan kifizetések táblázata, az alkalmazandó ágazati uniós szabályok által előírt bírságokat és kamataikat is tartalmazó összegekkel, az e rendelet II. mellékletében szereplő minta alapján;
g)
az adósnyilvántartás kivonata, a visszafizettetendő és az EMGA vagy az EMVA javára jóváírandó, az e cikk b), c) és f) pontjaiban nem említett, bírságokat és kamatokat is tartalmazó összegekkel, az e rendelet III. mellékletében található minta alapján;
h)
az intervenciós műveletek összefoglalása és nyilatkozat a pénzügyi év végén rendelkezésre álló készletek mennyiségéről és helyéről;
i)
igazoló nyilatkozat arról, hogy az intervenciós raktározás keretében minden kiadás, címzett bevétel és készletmozgás részletei szerepelnek a kifizető ügynökség nyilvántartásában és könyvelésében;
j)
a tagállamok által a kedvezményezettek részére kifizetett, fel nem használt/el nem számolt halmozott előlegek zárómérlege a pénzügyi év végén, az EMGA esetében intézkedések szerinti, az EMVA esetében programok szerinti lebontásban, az utóbbi esetében a pénzügyi eszközöket is beleértve. A pénzügyi eszközök esetében a zárómérleg a Bizottság által kifizetett azon összegeket érinti, amelyeket a tagállam nem használt fel a végső kedvezményezetteknek történő kifizetésekre, és nem kötött le garanciaszerződésekre az 1303/2013/EU rendelet 42. cikke (1) bekezdésének megfelelően.
30. cikk
Információtovábbítás
(1) Az 1306/2013/EU rendelet 51. cikke szerinti számlaelszámolás céljából a tagállamok megküldik a Bizottság részére a következőket:
a)
az éves elszámolásban szereplő tételek az e rendelet 29. cikke szerint;
b)
az e rendelet 5. cikkének (3) és (4) bekezdésében említett tanúsító szerv vagy szervek által kiadott vélemény és jelentések;
c)
a statisztikai és ellenőrzési célból szükséges számviteli információk teljes nyilvántartása;
d)
az e rendelet 3. cikkében említett vezetőségi nyilatkozat.
(2) Az (1) bekezdésben említett dokumentumokat és számviteli adatokat legkésőbb az általuk érintett pénzügyi év végét követő év február 15-ig kell a Bizottságnak eljuttatni. Az említett bekezdés a), b) és d) pontjában hivatkozott dokumentumokat egy nyomtatott és egy elektronikus példányban kell benyújtani a Bizottság által a 24. cikknek megfelelően meghatározott formában és feltételek szerint.
(3) A Bizottság kérésére vagy a tagállam kezdeményezésére a tagállam további, a számlaelszámolással kapcsolatos információkat nyújthat be a Bizottságnak, a Bizottság által az információ szolgáltatásához szükséges munka mennyiségének figyelembevételével meghatározott határidőn belül. Hasonló kiegészítő tájékoztatás hiányában a Bizottság a rendelkezésére álló információk alapján számolja el a számlákat.
(4) Megfelelően indokolt esetben a Bizottság helyt adhat az információk későbbi szolgáltatására vonatkozó kérelemnek, amennyiben azt a benyújtási határidő előtt adták be.
31. cikk
A számviteli adatok formája és tartalma
(1) A 30. cikk (1) bekezdésének c) pontjában említett számviteli adatok formája és tartalma, illetve a Bizottságnak történő továbbításuk módja megfelel a 991/2013/EU bizottsági végrehajtási rendelet (17) rendelkezéseiben előírtaknak.
(2) A számviteli információkat a Bizottság kizárólag az alábbi célokra használja fel:
a)
az 1306/2013/EU rendelet szerinti számlaelszámolással kapcsolatos feladatok végrehajtása;
b)
a fejlemények figyelemmel kísérése és előrejelzések készítése az agrárágazatban.
Az Európai Számvevőszék és az Európai Csalás Elleni Hivatal (OLAF) feladataik ellátása céljából hozzáférhetnek ezekhez az információkhoz.
(3) A beszolgáltatott számviteli adatok között szereplő személyes adatokat kizárólag a (2) bekezdésben meghatározott célokra lehet felhasználni. Különösen abban az esetben, ha a Bizottság a (2) bekezdés első albekezdésének b) pontjában említett célból használja a számviteli adatokat, ezeket anonim adatokká alakítja és kizárólag összesített formában kezeli.
(4) Az érintett személyek a személyes adataik feldolgozásával kapcsolatos kérdéseiket a IV. mellékletben meghatározottak szerint nyújthatják be a Bizottságnak.
(5) A Bizottság biztosítja a számviteli információk titkos és biztonságos tárolását.
32. cikk
A számviteli adatok megőrzése
(1) Az EMGA által finanszírozott kiadásokkal és beszedendő címzett bevételekkel kapcsolatos igazoló dokumentumokat az adott pénzügyi év számláinak a Bizottság által az 1306/2013/EU rendelet 51. cikke szerint történő elszámolását követő három évig kell a Bizottság rendelkezésére tartani.
(2) Az EMVA által finanszírozott kiadásokkal és beszedendő címzett bevételekkel kapcsolatos igazoló dokumentumokat a kifizető ügynökség által teljesített végső kifizetés dátumától számított legalább három évig kell a Bizottság rendelkezésére tartani.
(3) Szabálytalanság vagy gondatlanság esetén az (1) és a (2) bekezdésben említett igazoló dokumentumokat az összegek kedvezményezettől történő maradéktalan visszafizettetésének és az alapoknak történő jóváírásának napjától, vagy a visszafizettetés elmaradásából származó pénzügyi következményeknek az 1306/2013/EU rendelet 54. cikkének (2) bekezdése szerint történő megállapításától számított legalább három évig kell a Bizottság rendelkezésére tartani.
(4) Az 1306/2013/EU rendelet 52. cikke szerinti megfelelőségi vizsgálati eljárás esetén az e cikk (1) és (2) bekezdésében említett igazoló dokumentumokat az eljárás lezárásának évét követő egy évig, illetve ha a megfelelőségi vizsgálatra vonatkozó határozat az Európai Unió Bírósága előtt folyó jogi eljárás tárgyát képezi, az utóbbi eljárás lezárultának évétől számított egy évig kell a Bizottság rendelkezésére tartani.
(5) Az (1)-(4) bekezdésben említett igazoló dokumentumokat nyomtatott formában, elektronikus formában vagy elektronikus és nyomtatott formában kell a Bizottság rendelkezésére bocsátani.
A dokumentumok csak akkor tárolhatók kizárólagosan elektronikus formában, ha az érintett tagállam nemzeti joga a nemzeti bírósági eljárásokban az eljárások tárgyát képező ügyletek bizonyítása során engedélyezi az elektronikus dokumentumok felhasználását.
Ha a dokumentumokat kizárólag elektronikus formában tárolják, az erre szolgáló rendszernek meg kell felelnie a 907/2014/EU felhatalmazáson alapuló rendelet I. melléklete 3.B. pontjában foglalt követelményeknek.
33. cikk
Pénzügyi záróelszámolás
(1) Az 1306/2013/EU rendelet 51. cikke szerinti bizottsági számlaelszámolási határozat állapítja meg, hogy az egyes tagállamokban a szóban forgó pénzügyi év során felmerült kiadások mely összege ismerhető el az alapok terhére az e rendelet 29. cikkében említett számlák alapján, illetve hogy milyen, az 1306/2013/EU rendelet 41. cikke szerinti esetleges csökkentéseket és felfüggesztéseket kell alkalmazni.
A határozat ezen túlmenően megállapítja az 1306/2013/EU rendelet 54. cikkének (2) bekezdése alapján az Uniót, illetve a tagállamokat terhelő összegeket.
Az EMVA esetében a számlaelszámolási határozatban meghatározott összeg tartalmazza azokat az összegeket, amelyeket az érintett tagállam az 1306/2013/EU rendelet 56. cikkének második bekezdése alapján átcsoportosítással újra felhasználhat.
(2) Az EMGA esetében a számlaelszámolási határozat alapján az egyes tagállamok által visszafizettetendő vagy részükre folyósítandó összegeket úgy kell meghatározni, hogy a szóban forgó pénzügyi évre vonatkozó havi kifizetéseket kivonják az ugyanerre az évre vonatkozó, az (1) bekezdés szerint elismert kiadásokból. Az így kapott összeget a Bizottság a számlaelszámolási határozat elfogadásának hónapját követő második hónapban felmerülő kiadásokhoz kapcsolódó havi kifizetésből levonja, illetve ahhoz hozzáadja.
Az EMVA esetében a számlaelszámolási határozat alapján az egyes tagállamok által visszafizettetendő vagy részükre folyósítandó összeget úgy kell meghatározni, hogy a szóban forgó pénzügyi évre vonatkozó időközi kifizetéseket kivonják az ugyanerre az évre vonatkozó, az (1) bekezdés szerint elismert kiadásokból.
Az így kapott összeget a Bizottság levonja az első olyan kifizetésből, illetőleg hozzáadja az első olyan kifizetéshez, amelyre vonatkozóan a tagállam az 1306/2013/EU rendelet 51. cikke szerinti határozat elfogadását követően benyújtotta a kiadásigazoló nyilatkozatot.
(3) A Bizottság legkésőbb a pénzügyi év végét követő április 30-ig közli az érintett tagállammal a benyújtott információk ellenőrzésének eredményeit, valamint az általa javasolt módosításokat.
(4) Amennyiben az érintett tagállamnak felróható okokból a Bizottság a következő év május 31-ig nem tudja elszámolni a tagállam számláit, a Bizottság értesíti a tagállamot arról, hogy az 1306/2013/EU rendelet 47. cikke alapján milyen további vizsgálatok elvégzését kezdeményezi.
(5) Az (1)-(4) bekezdés rendelkezései értelemszerűen vonatkoznak az 1306/2013/EU rendelet 43. cikke értelmében vett címzett bevételekre.
34. cikk
Megfelelőségi vizsgálat
(1) Annak meghatározásakor, hogy milyen összegeket kell kizárni az uniós finanszírozásból az uniós szabályoknak meg nem felelő módon történő teljesítésük következtében, a Bizottság saját vizsgálatának eredményeire támaszkodik és figyelembe veszi a tagállamok által rendelkezésére bocsátott információkat, amennyiben az utóbbiak a Bizottság által az 1306/2013/EU rendelet 52. cikkének megfelelően és e cikkel összhangban elvégzett megfelelőségi vizsgálat keretében kijelölt határidőkön belül benyújtásra kerülnek.
(2) Amennyiben egy vizsgálat alapján a Bizottság úgy véli, hogy egy kiadást nem az uniós szabályoknak megfelelően teljesítettek, megállapításait közli az érintett tagállammal, és meghatározza az említett szabályok jövőbeni teljesítését biztosító korrekciós intézkedéseket, továbbá feltünteti a pénzügyi korrekciónak az eljárás adott szakaszában általa a feltárt szabálytalanságokkal arányosnak tartott, ideiglenesen megállapított szintjét. Közleményében a Bizottság javaslatot tesz egy, a tagállam számára előírt válaszadási határidő lejártát követő négy hónapon belül esedékes kétoldalú találkozó időpontjára. A közleményben hivatkozni kell erre a cikkre.
A tagállam a kézhezvételét követő két hónapon belül köteles választ adni a bizottsági közleményre. Válaszában a tagállamnak lehetőséget kell kapnia, hogy:
a)
igazolja a Bizottság felé, hogy a nem megfelelés, illetve az alapokra jelentett kockázat tényleges mértéke kisebb volt a Bizottság által megállapítottnál;
b)
tájékoztassa a Bizottságot az uniós szabályoknak való megfelelés érdekében tett korrekciós intézkedésekről és végrehajtásuk időpontjáról.
Indokolt esetben a Bizottság a tagállam kellően megalapozott kérésére a két hónapos időszakot legfeljebb további két hónappal meghosszabbíthatja. A kérelmet a Bizottságnak kell benyújtani az említett időszak lejárta előtt.
Amennyiben a tagállam megítélése szerint nincs szükség kétoldalú találkozóra, a fent említett közleményre elküldött válaszában tájékoztatja erről a Bizottságot.
(3) A kétoldalú találkozó során a két fél megkísérel megállapodásra jutni a végrehajtandó intézkedések, a jogsértés súlyának értékelése, valamint az uniós költségvetésnek okozott anyagi kár mértéke tekintetében.
A Bizottság a kétoldalú találkozó időpontjától számított 30 munkanapon belül elkészíti annak jegyzőkönyvét, amelyet elküld a tagállamnak. A tagállam a jegyzőkönyv kézhezvételétől számított 15 munkanapon belül eljuttatja észrevételeit a Bizottságnak.
A Bizottság a kétoldalú találkozó jegyzőkönyvének elküldését követő hat hónapon belül a megfelelőségi vizsgálati eljárás keretében összegyűjtött információk alapján hivatalosan közli következtetéseit a tagállammal. E közlemény magában foglalja az uniós finanszírozásból az 1306/2013/EU rendelet 52. cikke és a 907/2014/EU felhatalmazáson alapuló rendelet 12. cikke szerint kizárandó kiadásokra vonatkozó becslést. A közleményben hivatkozni kell e rendelet 40. cikkének (1) bekezdésére.
(4) Amennyiben a tagállam él a 40. cikk szerinti egyeztetési eljárással, a Bizottságnak hat hónapos időszak áll a rendelkezésére, hogy eljuttassa következtetéseit a tagállam részére, mely időszak kezdő időpontja:
a)
az egyeztető testület jelentésének kézhezvétele; vagy
b)
a tagállam által a 40. cikk (3) bekezdésének második albekezdésében megjelölt határidőn belül eljuttatott kiegészítő tájékoztatás kézhezvétele, amennyiben az e cikk (6) bekezdésében előírt feltételek teljesülnek.
(5) A (3) és a (4) bekezdésnek a megjelölt határidők betartásával történő alkalmazása érdekében a Bizottságnak rendelkeznie kell minden, az eljárás adott szakaszában releváns információval. Amennyiben a Bizottság úgy ítéli meg, hogy nem rendelkezik elegendő információval, a (3) és a (4) bekezdésben előírt határidőkön belül bármikor:
a)
kiegészítő tájékoztatást kérhet a tagállamtól, amely kérésre a tagállam köteles a felszólítástól számított két hónapon belül válaszolni; és/vagy
b)
tájékoztathatja a tagállamot a kiegészítő vizsgálat kezdeményezésére irányuló szándékáról a szükséges ellenőrzések elvégzése érdekében.
Ezekben az esetekben a (3) és a (4) bekezdésben előírt határidők vagy a kért kiegészítő tájékoztatás Bizottság által történő kézhezvételének napjától, vagy a kiegészítő vizsgálat utolsó napjától számítanak.
(6) Az uniós finanszírozásból kizárandó kiadások értékelésekor a (3) bekezdés második albekezdése szerinti hivatalos bizottsági értesítést követően a tagállam által benyújtott esetleges tájékoztatást csak a következő esetekben kell figyelembe venni:
a)
amennyiben az szükséges az uniós költségvetésnek okozott veszteség jelentős túlbecslésének elkerüléséhez; illetve
b)
amennyiben az információk késői benyújtását külső tényezők kellően indokolják, és az nem gátolja meg a Bizottságot az 1306/2013/EU rendelet 52. cikkében említett határozat időben történő elfogadásában.
(7) A Bizottság, miután e rendelet 34. cikke (3), illetve (4) bekezdésének megfelelően közölte a vizsgálat következtetéseit a tagállammal, adott esetben egy vagy több határozatban rendelkezik az 1306/2013/EU rendelet 52. cikke szerint az uniós szabályok nem teljesítése által érintett kiadási tétel uniós finanszírozásból történő kizárásáról. A Bizottság további megfelelőségi vizsgálati eljárásokat folytathat mindaddig, amíg a tagállam ténylegesen végre nem hajtja a korrekciós intézkedéseket.
(8) Az EMGA esetében az uniós finanszírozásból történő levonásokat a Bizottság az 1306/2013/EU rendelet 52. cikke szerinti határozatot követő második hónapban felmerült kiadásokhoz kapcsolódó havi kifizetésekből hajtja végre.
Az EMVA esetében az uniós finanszírozásból történő levonásokat a Bizottság abból a kifizetésből hajtja végre, amelyre vonatkozóan a tagállam az 1306/2013/EU rendelet 52. cikke szerinti határozat elfogadását követően nyújtott be kiadásigazoló nyilatkozatot.
Ugyanakkor a tagállam kérésére és a Mezőgazdasági Alapok Bizottságával történő konzultációt követően a Bizottság új időpontot jelölhet ki a levonások végrehajtására, vagy engedélyezheti a levonások összegének több részletben történő visszafizetését, amennyiben ezt az 1306/2013/EU rendelet 52. cikke alapján elfogadott végrehajtási aktusban foglalt levonások mértéke indokolja.
(9) Megfelelően indokolt esetekben, az érintett tagállam értesítését követően a Bizottság meghosszabbíthatja a (3) és a (4) bekezdésben előírt határidőket.
(10) Az (1)-(9) bekezdés rendelkezései értelemszerűen vonatkoznak az 1306/2013/EU rendelet 43. cikke értelmében vett címzett bevételekre.
35. cikk
A megfelelőségi vizsgálattól való elállásra vagy annak felfüggesztésére vonatkozó döntés
(1) A Bizottság úgy határozhat, hogy nem kezdeményezi, illetve nem folytatja le az 1306/2013/EU rendelet 52. cikke szerinti megfelelőségi vizsgálatot, amennyiben úgy ítéli meg, hogy a 34. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálat eredményeképpen azonosított nem megfelelés miatti esetleges pénzügyi korrekció összege nem haladná meg az 50 000 EUR-t vagy az érintett kiadások, illetve a visszafizettetendő összegek 2 %-át.
(2) Amennyiben a Bizottság az 1306/2013/EU rendelet 41. cikke (1) bekezdésének megfelelően csökkenti a havi kifizetéseket, úgy határozhat, hogy nem kezdeményezi, illetve nem folytatja le az ugyanazon rendelet 52. cikke szerinti megfelelőségi vizsgálatot, ha az érintett tagállam az említett rendelet 41. cikkének (1) bekezdésében előírt eljárás keretében nem tett ellenvetést e bekezdés alkalmazásával szemben.
36. cikk
Egyeztető testület
Az 1306/2013/EU rendelet 52. cikke szerinti megfelelőségi vizsgálati eljárás lefolytatása céljából egyeztető testületet kell felállítani. Az egyeztető testület a következő feladatokat látja el:
a)
megvizsgálja az azon tagállamok által a testület elé utalt ügyeket, amelyek a Bizottságtól e rendelet 34. cikke (3) bekezdésének második albekezdése szerinti hivatalos közleményt kaptak, ideértve mindazon kiadási tételek felbecsülését, amelyet a Bizottság ki kíván zárni az uniós finanszírozásból;
b)
elősegíti az érintett tagállam és a Bizottság eltérő álláspontjainak összeegyeztetését;
c)
vizsgálatai végén jelentést készít az egyeztetés terén tett erőfeszítéseinek eredményéről, amelyben - abban az esetben, ha a vita tárgyát képező kérdések egy része vagy egésze megoldatlan maradt - feltünteti hasznosnak vélt esetleges észrevételeit.
37. cikk
Az egyeztető testület összetétele
(1) Az egyeztető testület teljes mértékben garantált függetlenségű, a közös agrárpolitika finanszírozásával és ezen belül a vidékfejlesztéssel kapcsolatos ügyek, illetve a pénzügyi vizsgálatok gyakorlata terén magasan képzett személyek közül választott legalább öttagú testület.
A tagoknak különböző tagállamok állampolgárainak kell lenniük.
(2) Az elnököt, a tagokat és a helyettesítő tagokat a Mezőgazdasági Alapok Bizottságával folytatott konzultációt követően a Bizottság jelöli ki hároméves hivatali időre.
A Mezőgazdasági Alapok Bizottságának tájékoztatását követően a hivatali idő egy alkalommal egy évvel meghosszabbítható. Ha azonban a kijelölendő elnök már tagja az egyeztető testületnek, az elnöki poszton kitöltendő kezdeti hivatali ideje három év.
Az elnök, a tagok és a helyettesítő tagok nevét az Európai Unió Hivatalos Lapjának„C” sorozatában közzé kell tenni.
(3) Az egyeztető testület tagjainak díjazása az általuk végzett feladat időigényének figyelembevételével kerül megállapításra. A költségek megtérítése a Bizottság alkalmazottaira vonatkozó hatályos szabályoknak megfelelően történik.
(4) Hivatali idejük lejárta után az elnök és a tagok mindaddig hivatalban maradnak, amíg nem gondoskodnak utódjukról, vagy meg nem újítják kinevezésüket.
(5) Azon tagok hivatali idejét, amelyek az egyeztető testületen belüli feladataik ellátásához szükséges feltételeket már nem tejesítik vagy bármely okból határozatlan ideig nem állnak rendelkezésre, a Bizottság a Mezőgazdasági Alapok Bizottságával folytatott konzultáció után megszüntetheti.
Ez esetben az érintett tagot az eredeti kinevezése szerinti hivatali idejének hátralevő részében helyettes tag váltja fel, és erről értesítik a Mezőgazdasági Alapok Bizottságát.
Amennyiben az elnök hivatali ideje szűnik meg, a Bizottság a Mezőgazdasági Alapok Bizottságával folytatott konzultáció után kijelöli az elnöki feladatokat az elnök eredeti hivatali idejének hátralevő része folyamán ellátó tagot.
38. cikk
Az egyeztető testület függetlensége
(1) Az egyeztető testület tagjai feladataikat független személyként eljárva hajtják végre, és sem a Bizottságtól, sem bármilyen kormánytól vagy testülettől nem kérhetnek és nem fogadhatnak el utasításokat.
A korábbi tisztségükben valamely ügyben személyesen érintett tagok a kérdéses ügyben nem vehetnek részt az egyeztető testület munkájában, és nem írhatnak alá az ügyről szóló jelentést.
(2) A Szerződés 287. cikkének sérelme nélkül a testület tagjai nem hozhatnak nyilvánosságra az egyeztető testületnél végzett munkájuk során birtokukba jutott információt. Az ilyen információ bizalmas és szakmai titoktartási kötelezettség tárgyát képezi.
39. cikk
Munkaszervezés
(1) Az egyeztető testület a Bizottság székhelyén tartja üléseit. Az elnök készíti elő és szervezi meg a munkát. Az elnök távollétében, a 37. cikk (5) bekezdése első albekezdésének sérelme nélkül, a legmagasabb beosztású tag veszi át az elnöki feladatot.
Az egyeztető testület titkárságát a Bizottság biztosítja.
(2) A 38. cikk (1) bekezdése második albekezdésének sérelme nélkül a jelentéseket a jelen levő tagok abszolút többséggel fogadják el, a határozatképes létszám három.
A jelentéseket az elnök és a tanácskozásokon részt vevő tagok írják alá. A jelentéseket a titkárság ellenjegyzi.
40. cikk
Egyeztető eljárás
(1) A tagállam a 34. cikk (3) bekezdésének második albekezdésében említett hivatalos bizottsági közlemény kézhezvételétől számított 30 munkanapon belül utalhat valamely ügyet az egyeztető testület elé, oly módon, hogy indoklással ellátott kérelmet nyújt be az egyeztető testület titkárságához.
A követendő eljárásról és a titkárság címéről a tagállamok a Mezőgazdasági Alapok Bizottságán keresztül kapnak értesítést.
(2) Az egyeztetési kérelem csak akkor fogadható el, ha az uniós finanszírozásból a Bizottság közleménye értelmében kizárásra ítélt összeg:
a)
meghaladja az 1 millió EUR-t;
vagy
b)
a tagállam érintett költségvetési jogcímen belüli éves összkiadásának legalább 25 %-át teszi ki.
Ezen túlmenően az egyeztető testület elnöke az egyeztetési kérelmet abban az esetben is elfogadhatónak nyilváníthatja, ha az egyeztetést megelőző megbeszélések során a tagállam állítja és be is bizonyítja, hogy az ügy az uniós szabályok alkalmazásához kapcsolódó elvi kérdést vet fel. A kérelem abban az esetben nem fogadható el, ha kizárólag jogértelmezési ügyre vonatkozik.
(3) Az egyeztető testület a vizsgálatait a lehető legkötetlenebb formában és legrövidebb határidővel végzi, kizárólag a 34. cikk (3) bekezdése szerinti hivatalos következtetések közlésének pillanatában a Bizottság rendelkezésére álló bizonyítékok, valamint a Bizottság és az érintett nemzeti hatóságok kiegyensúlyozott meghallgatása alapján.
Amennyiben a tagállam szükségesnek véli, hogy egyeztetési kérelmében a Bizottság részére korábban át nem adott információkat közöljön, az egyeztető testület felszólíthatja a Bizottságot, hogy - amennyiben a 34. cikk (6) bekezdésében előírt feltételek teljesülnek - értékelje az új információt. A szóban forgó információt a 36. cikk c) pontjában említett jelentés elküldését követően legkésőbb két hónapon belül át kell adni a Bizottságnak.
(4) Amennyiben az egyeztető testület az ügyben való közbelépésének kezdetét követő négy hónapon belül nem tudja összeegyeztetni a Bizottság és a tagállam álláspontját, az egyeztetési eljárás sikertelennek minősül.
A 36. cikk c) pontjában említett jelentésnek ebben az esetben tartalmaznia kell az álláspont-egyeztetés sikertelenségének okait. A jelentésben szerepelnie kell annak, hogy sikerült-e az eljárás során bármilyen részleges megállapodásra jutni, illetve hogy az egyeztető testület a (3) bekezdés második albekezdésének megfelelően felkéri-e a Bizottságot új információk értékelésére.
A jelentést el kell küldeni:
a)
az érintett tagállamnak;
b)
a Bizottságnak, hogy tanulmányozhassa azt, mielőtt közli következtetéseit a tagállammal;
c)
a Mezőgazdasági Alapok Bizottságának keretein belül a többi tagállamnak.
IV. FEJEZET
ELLENŐRZÉSI SZABÁLYOK
1. SZAKASZ
Általános szabályok
41. cikk
A helyszíni ellenőrzések szintjének csökkentése
(1) A tagállamok az 1306/2013/EU rendelet 59. cikke (5) bekezdésének megfelelően úgy határozhatnak, hogy csökkentik a helyszíni ellenőrzések minimális szintjét, ha az alábbi feltételek mindegyike teljesül:
a)
a tanúsító szerv az 1306/2013/EU rendelet 9. cikkének megfelelően kiadott véleményében megerősítette, hogy a belső kontrollrendszer megfelelően működik, és az érintett sokaságra vonatkozó hibaarány a 2,0 %-os lényegességi küszöbérték alatt maradt az azt az évet megelőző legalább két pénzügyi év folyamán, amikortól a tagállam alkalmazni kívánja a csökkentett ellenőrzési szintet;
b)
a Bizottság nem küldött az érintett tagállamnak olyan értesítést, hogy nem fogadja el a tanúsító szerv által az 1306/2013/EU rendelet 9. cikkének megfelelően kiállított, az e bekezdés a) pontjában említett véleményt; valamint
c)
a Bizottság:
i.
nem értesítette az érintett tagállamot az 1306/2013/EU rendelet 52. cikkének megfelelően az adott támogatási rendszer vagy az érintett intézkedés kontrollrendszerének gyengeségeiről, illetve
ii.
e rendelet 34. cikkének alkalmazásában kielégítőnek tartja a tagállam által azt követően hozott korrekciós intézkedéseket, hogy az utóbbi kézhez kapta az 1306/2013/EU rendelet 52. cikke szerinti bizottsági értesítést az adott támogatási rendszer vagy az érintett intézkedés kontrollrendszerének gyengeségeiről, és a Bizottság erről megfelelő formában értesítette a tagállamot.
(2) A tagállamok úgy határozhatnak, hogy az ágazatspecifikus jogszabályokban előírt szinteknek és adott esetben kiegészítő feltételeknek megfelelően csökkentik a helyszíni ellenőrzésekre alkalmazandó minimális szintet.
A tagállamok a helyszíni ellenőrzések szintjének csökkentésére vonatkozó döntésükről annak elfogadását követően haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot. Az értesítés tartalmazza a következőket:
a)
az érintett támogatási rendszer vagy intézkedés neve;
b)
a helyszíni ellenőrzések csökkentett minimális szintjének alkalmazási időszaka;
c)
a helyszíni ellenőrzésekre alkalmazandó csökkentett minimális szint.
(3) Amennyiben a továbbiakban nem teljesül az (1) bekezdésben említett halmozott feltételek bármelyike vagy az ágazatspecifikus szabályozás által előírt bármely egyéb feltétel, a tagállam haladéktalanul visszavonja a helyszíni ellenőrzések minimális szintjének csökkentésére vonatkozó döntését, és a következő igénylési évtől kezdve a helyszíni ellenőrzéseknek az agrárágazati jogszabályok által előírt minimális szintjét alkalmazza.
2. SZAKASZ
Az ügyletek vizsgálata
42. cikk
Tagállamok által elvégzett vizsgálatok
(1) A vállalkozások kereskedelmi dokumentumainak az 1306/2013/EU rendelet 80. cikke (1) bekezdése szerinti szisztematikus vizsgálata esetében az e cikk (4) bekezdése szerinti vizsgálati időszakokban a vizsgálat által érintett vállalkozások száma nem lehet kevesebb, mint azon vállalkozások számának a fele, amelyeknek bevételei, illetve kifizetései, vagy ezek összege - az EMGA finanszírozási rendszere keretében - az EMGA-nak a kérdéses vizsgálati időszak kezdetét megelőző pénzügyi éve során a 150 000 EUR-t meghaladta.
(2) A tagállamok az egyes vizsgálati időszakokban - az 1306/2013/EU rendelet 80. cikke (1) bekezdésében meghatározott kötelezettségeik sérelme nélkül - minden erre alkalmas intézkedés esetében kockázatelemzés alapján választják ki a vizsgálandó vállalkozásokat. A tagállamok legalább 6 hónappal a vizsgálati időszak kezdete előtt megküldik a Bizottságnak a kockázatelemzés felhasználására vonatkozó javaslataikat. A javaslatok tartalmaznak minden fontos információt a követendő megközelítésre, az elemzéshez felhasznált módszerekre és adatokra, valamint az elvégzendő ellenőrzésekhez kapcsolódó kritériumokra és az ellenőrzés végrehajtásának tervezett módjára vonatkozóan. A javaslatokat az e rendelet V. mellékletében foglaltaknak megfelelően kell elkészíteni. A tagállamnak figyelembe kell vennie a Bizottság kockázatelemzési javaslathoz fűzött észrevételeit, melyeket a Bizottságnak a javaslat kézhezvételétől számított nyolc héten belül kell megtennie.
(3) Azon intézkedések esetében, amelyekre a tagállam nem tartja ésszerűnek a kockázatelemzést alkalmazni, kötelező minden olyan vállalkozást bevonni a vizsgálat körébe, amelynek összes bevétele vagy kifizetése vagy ezeknek az összege - az EMGA finanszírozási rendszere keretében - meghaladta a 350 000 EUR-t, és amelyet a két előző vizsgálati időszak egyikében sem vetették alá az e rendeletben, illetve az 1306/2013/EU rendelet V. címének III. fejezetében előírt vizsgálatnak.
(4) A vizsgálati időszak július 1-jétől a következő év június 30-ig tart. A vizsgálat legalább az előző vizsgálati időszak alatt véget érő 12 hónapos időszakra terjed ki; ez kiterjeszthető a 12 hónapos időszakot megelőző vagy követő, a tagállam által meghatározandó időszakokra.
43. cikk
Hozzáférés a kereskedelmi dokumentumokhoz
A vállalkozások a kereskedelmi dokumentumokat legalább a dokumentum keletkezési évének végétől számított három évig megőrzik. A tagállamok az említett dokumentumok megőrzésére hosszabb időtartamot is előírhatnak.
44. cikk
Közös intézkedések
A Bizottság hivatalból vagy egy tagállam javaslatára, az érintett tagállamok beleegyezésével úgy határozhat, hogy az 1306/2013/EU rendelet 83. cikke (1) bekezdésének megfelelően összehangolja két vagy több tagállam kölcsönös segítségnyújtást magában foglaló közös intézkedéseit.
45. cikk
Kölcsönös segítségnyújtás
(1) A tagállamok az EMGA keretében teljesített kifizetés szerinti pénzügyi évet követő első három hónapban az 1306/2013/EU rendelet 83. cikkének (1) bekezdésében említett vállalkozások jegyzékét minden olyan tagállamnak megküldik, amelyben valamely azon szereplő vállalkozás székhellyel rendelkezik. A jegyzéknek minden ahhoz szükséges adatot tartalmaznia kell, hogy a rendeltetési hely szerinti tagállam a vállalkozásokat azonosítsa és vizsgálati kötelezettségeit teljesítse. A rendeltetési hely szerinti tagállam hatásköre e vállalkozásokat alávetni az 1306/2013/EU rendelet 80. cikke szerinti vizsgálatnak. Minden jegyzékről másolatot kell küldeni a Bizottság részére.
A kifizetést teljesítő, illetve átvevő tagállam, kérése indoklásának és különösen az azzal összefüggő kockázatoknak a feltüntetése mellett felkérheti a vállalkozás székhelye szerinti tagállamot, hogy az 1306/2013/EU rendelet 80. cikkével összhangban végezze el az említett jegyzéken szereplő vállalkozások közül egyeseknek a vizsgálatát.
A kéréssel megkeresett tagállam kellően figyelembe veszi a vállalkozással összefüggő kockázatokat, amelyekről a megkereső tagállam tájékoztatta.
A megkeresett tagállam a megkereső tagállamot tájékoztatja a kérés nyomán tett intézkedésekről. A jegyzéken szereplő vállalkozás vizsgálatát követően a vizsgálatot végző megkeresett tagállam legkésőbb a vizsgálati időszak végétől számított három hónap elteltével tájékoztatja a megkereső tagállamot a vizsgálat eredményéről.
Az ilyen irányú kérelmekről negyedévente, a negyedév végét követő egy hónapon belül áttekintést kell küldeni a Bizottságnak. A Bizottság kérheti az egyes kérelmek másolatának rendelkezésre bocsátását.
Az első albekezdésben említett vállalkozások jegyzékét a VI. mellékletben szereplő formanyomtatvány-mintának megfelelően kell összeállítani.
(2) A vállalkozások 1306/2013/EU rendelet 83. cikkének (2) bekezdésében említett jegyzékét az e rendelet VII. mellékletében található formanyomtatvány-mintának megfelelően kell összeállítani.
(3) Egy másik tagállamban letelepült vállalkozásnak az (1) bekezdés második albekezdése, illetve az 1306/2013/EU rendelet 83. cikkének (3) bekezdése szerinti vizsgálatára irányuló tagállami kérelmeket az e rendelet VIII. mellékletében található formanyomtatvány-mintának megfelelően kell elkészíteni.
(4) Az (1) bekezdés második albekezdése, illetve az 1306/2013/EU rendelet 83. cikkének (3) bekezdése szerinti vizsgálatok eredményeiről küldött tájékoztatást az e rendelet IX. mellékletében található formanyomtatvány-mintának megfelelően kell összeállítani.
(5) A kérelmekről az (1) bekezdés ötödik albekezdése, illetve az 1306/2013/EU rendelet 83. cikkének (3) bekezdése szerint készített, a vizsgálati eredményeket is tartalmazó jelentést az e rendelet X. mellékletében található formanyomtatvány-mintának megfelelően kell összeállítani.
(6) Az (1) bekezdés értelmében szolgáltatandó információkat a 991/2013/EU végrehajtási rendelet II. mellékletének 2. szakaszában előírt formátumban, elektronikus formában kell közölni.
46. cikk
Éves programok és jelentések
(1) Az 1306/2013/EU rendelet 84. cikkében említett éves vizsgálati programot az e rendelet XI. mellékletében található formanyomtatvány-mintának megfelelően kell elkészíteni.
(2) Az 1306/2013/EU rendelet 86. cikkének (1) bekezdésében említett éves jelentésben ismertetni kell minden felmerült nehézséget és a leküzdésükre irányuló intézkedéseket, valamint adott esetben a helyzet javítására irányuló javaslatokat.
A jelentésnek részletes információkat kell tartalmaznia az 1306/2013/EU rendelet V. címe III. fejezete alkalmazásának a XII. mellékletben felsorolt valamennyi vonatkozásáról, az említett mellékletben szereplő címek alatt egyértelműen azonosítható szakaszokra bontva.
(3) Az e cikk és a 45. cikk értelmében benyújtandó információk mind papíralapú, mind elektronikus formában közölhetők, a feladó és a fogadó által közös megegyezéssel megállapított formátumban.
(4) A Bizottság az alapok kezeléséről szóló, az 1306/2013/EU rendelet 109. cikke szerinti éves pénzügyi jelentésében minden évben értékeli az elért haladást.
47. cikk
Külön szervezeti egységek
(1) Az 1306/2013/EU rendelet 85. cikkében említett külön szervezeti egységek az említett cikkben felsorolt feladatokon túlmenően a következők feladatkörökért felelősek:
a)
az e szakaszban előírt vizsgálatok végrehajtásáért felelős nemzeti tisztviselőknek nyújtott képzések, amelyek lehetőséget nyújtanak számukra a feladataik ellátásához szükséges ismeretanyag elsajátítására;
b)
a vizsgálati jelentések és az 1306/2013/EU rendelet V. címének III. fejezete alapján és annak előírásai szerint végzett vizsgálatokkal összefüggő minden egyéb okmány kezelése;
c)
az 1306/2013/EU rendelet 84. cikkében említett programok és ugyanazon rendelet 86. cikkének (1) bekezdésében említett jelentések elkészítése és közlése.
(2) A tagállamok felruházzák a külön szervezeti egységeket az (1) bekezdésben említett feladatok ellátásához szükséges valamennyi hatáskörrel.
A külön szervezeti egységeknek az említett feladatok ellátásához megfelelően képzett, elegendő számú tisztviselővel kell rendelkezniük.
(3) Az a tagállam, ahol a vizsgálatnak alávetendő vállalkozások minimális száma tíznél kevesebb, nem köteles külön szervezeti egységet kialakítani.
V. FEJEZET
BIZTOSÍTÉKOK
1. SZAKASZ
Hatály, információs technológia, vis maior
48. cikk
Hatály
Ezt a fejezet minden olyan esetben alkalmazni kell, amikor az agrárágazati jogszabályok biztosíték nyújtását írják elő, függetlenül attól, hogy a rendelkezések szövegében előfordul-e konkrétan a „biztosíték” kifejezés vagy sem.
Ez a fejezet nem alkalmazandó a 2913/92/EGK tanácsi rendeletben (18) említett behozatali és kiviteli vámok megfizetésének garantálására nyújtott biztosítékokra.
49. cikk
e-Közigazgatás
Az értesítések, a dokumentumok és a biztosítékok előállítása, továbbítása és kezelése információs technológia (IT) alkalmazásával történik, amennyiben az alkalmazott rendszerek a releváns, hivatalosan jóváhagyott minőségi és biztonsági protokollok alapján működnek.
Ha az illetékes hatóságok az IT-rendszerek eltérései miatt nem tudnak hozzáférni az ellenőrzéshez szükséges dokumentumokhoz, az érintett dokumentumokat ki kell nyomtatni és hitelesíttetni kell az adott IT-rendszerek kezeléséért felelős illetékes hatósággal („kibocsátó hatóság”), vagy egyéb, hivatalos okmányok hitelesítésében illetékes hatósággal.
A kinyomtatott dokumentumokat a kibocsátó hatóság és a kedvezményezett vagy az illetékes hatóság közötti elektronikus üzenetváltás helyettesítheti, amennyiben a kibocsátó hatóság hivatalosan jóváhagyott tanúsítási protokoll alkalmazása mellett tanúsítja az üzenet hitelességét.
50. cikk
Vis maior határidők
(1) Ezt a cikket olyan esetekben kell alkalmazni, amikor egy rendelet kifejezetten hivatkozik rá.
(2) A vis maior eset elismerésére irányuló kérelemnek nem lehet helyt adni abban az esetben, ha az illetékes hatósághoz való beérkezés időpontja több mint 30 naptári nappal meghaladja:
a)
azt az időpontot, amikor az illetékes hatóság tájékoztatta az érintett szereplőt a 907/2014/EU felhatalmazáson alapuló rendelet 23. cikkének (2) bekezdése értelmében vett kötelezettségmulasztás megállapított tényéről, vagy a vonatkozó kötelezettség teljesítésére rendelkezésre álló, a szóban forgó rendelet 23. cikkének (3) bekezdésében említett határidő lejártának napját, vagy a vonatkozó kötelezettség teljesítésére vonatkozó bizonyíték bemutatására rendelkezésre álló, az említett rendelet 23. cikkének (4) bekezdésében említett határidő lejártát;
b)
a harmadik országban meghirdetett tender pályázatbenyújtási határidejét olyan harmadik országok esetében, ahol a tender export-visszatérítéshez kapcsolódó előzetes rögzítési bizonyítványhoz kötött.
(3) Az érintett szereplő a kötelezettség maradéktalan teljesítésére megszabott határidő lejártát követően 181 naptári napon belül köteles az illetékes hatóság által kielégítőnek minősített bizonyítékot szolgáltatni az általa vis maiornak tekintett körülményekről. Ha az érintett szereplő annak ellenére nem tud bizonyítékkal szolgálni, hogy az elvárható gondossággal minden tőle telhetőt megtett a bizonyíték határidőn belül való megszerzése és továbbítása érdekében, további halasztást kaphat a teljesítésre.
(4) A tagállamok értesítik a Bizottságot az általuk elismert vis maior esetekről, és minden egyes esetről releváns tájékoztatást nyújtanak.
2. SZAKASZ
A biztosítékok formája
51. cikk
Formai előírások
(1) Biztosítékot a következő formában lehet nyújtani:
a)
készpénzletét formájában, a 907/2014/EU felhatalmazáson alapuló rendelet 19. cikkének (2) és (3) bekezdése szerint; és/vagy
b)
kezes biztosításával, a 907/2014/EU felhatalmazáson alapuló rendelet 21. cikkének megfelelően.
(2) Az illetékes hatóság saját hatáskörében a következő biztosítékokat engedélyezheti:
a)
zálogjog banki készpénzbetétre;
b)
zálogjog köztestülettel vagy közvagyonnal szemben fennálló, elismert és esedékes követelésekre, amelyre nézve harmadik félnek nincs elsőbbségi joga; és/vagy
c)
zálogjog az érintett tagállamban forgatható értékpapírokra, feltéve, hogy ezeket az illető tagállam adta ki vagy értük garanciát vállal.
(3) Az illetékes hatóság a (2) bekezdésben felsorolt biztosítéktípusok elfogadásával kapcsolatban további feltételeket is megszabhat.
52. cikk
Forgatható értékpapír
(1) Az 51. cikk (2) bekezdésének c) pontja szerint zálogjoggal terhelt értékpapíroknak a biztosíték megadása idején legalább az előírt biztosíték 115 %-ának megfelelő eladási értékkel kell rendelkezniük.
(2) Egy illetékes hatóság csak akkor fogadhat el bármely, az 51. cikk (2) bekezdésének c) pontja szerinti biztosítékot, ha az azt felajánló fél írásbeli kötelezettséget vállal arra, hogy amennyiben a kérdéses értékpapírok eladási értéke három hónapig az előírt biztosíték értékének 105 %-a alatt marad, további biztosítékot nyújt vagy mással helyettesíti az eredeti biztosítékot. Erre az írásbeli kötelezettségvállalásra nincs szükség, ha a szóban forgó kötelezettséget a nemzeti jogszabályok már előírják. Az illetékes hatóság rendszeresen nyomon követi az érintett biztosíték értékének alakulását.
(3) Az 51. cikk (2) bekezdésének c) pontja szerinti biztosíték eladási értékét az illetékes hatóság az elidegenítés összes lehetséges költségének figyelembevételével állapítja meg.
(4) A biztosítékul szolgáló értékpapírok eladási értékét a legutolsó rendelkezésre álló jegyzés szerint kell megállapítani.
(5) A biztosítékot adó fél az illetékes hatóság kérésére bizonyítani tartozik a biztosíték eladási értékét.
53. cikk
Biztosíték helyettesítése és felhasználása
(1) Bármely típusú biztosíték helyettesíthető más biztosítékkal.
Ehhez ugyanakkor a következő esetekben az illetékes hatóság hozzájárulása szükséges:
a)
ha az eredeti biztosíték felhasználása esedékessé vált, de azt még nem hajtották végre; vagy
b)
ha a biztosítékot az 51. cikk (2) bekezdésében felsorolt típusú biztosítékkal kívánják helyettesíteni.
(2) Egy keretbiztosítékot egy másik keretbiztosíték azzal a feltétellel helyettesíthet, hogy az új keretbiztosíték az eredetinek legalább azt a részét fedezi, amelyet a helyettesítés idején kijelöltek, hogy így szavatolják egy vagy több még esedékes kötelezettség teljesítését.
(3) Amint a keretbiztosíték egy részét egy konkrét kötelezettséghez rendelték, ezt a keretbiztosíték fennmaradó egyenlegében számításba kell venni.
3. SZAKASZ
Biztosíték feloldása és behajtása
54. cikk
Részleges feloldás
Amennyiben különös uniós szabályok a minimális mennyiséget nem határozzák meg pontosan, az illetékes hatóság maga is korlátozhatja a biztosítékok részleges feloldásának számát, továbbá megjelölheti a feloldásra kerülő részletek minimális összegét.
A biztosíték egy részének vagy egészének feloldása előtt az illetékes hatóság előírhatja, hogy az összeg feloldását írásos formában kell kérelmezni.
Amennyiben a biztosítékok a biztosítékkal kötelezően fedezendő összeg több mint 100 %-át fedezik, a 100 %-ot meghaladó biztosítékrészt a biztosítékkal fedezett maradványösszeg végleges feloldását vagy behajtását követően fel kell oldani.
55. cikk
Behajtás
(1) Ha az illetékes hatóság tudomást szerez a biztosíték részben vagy teljes egészében való elvesztésére okot adó körülményekről, haladéktalanul fel kell szólítania a teljesítésre kötelezett felet, hogy a fizetési felszólítás kézhezvételétől számított legfeljebb 30 napon belül fizesse ki a megfelelő összeget.
Amennyiben e határidőn belül nem történik meg a fizetés, az illetékes hatóság:
a)
haladéktalanul jóváírja az 51. cikk (1) bekezdésének a) pontjában leírt típusú biztosítékot a megfelelő számlára;
b)
haladéktalanul felszólítja az 51. cikk (1) bekezdésének b) pontjában említett kezest, hogy a fizetési felszólítás kézhezvételétől számított legfeljebb 30 napon belül fizesse ki a megfelelő összeget;
c)
haladéktalanul megteszi a következő lépéseket:
i.
az 51. cikk (2) bekezdésének b) és c) pontjában foglalt biztosítékokat az esedékes összeget fedező készpénzzé váltja át;
ii.
az 51. cikk (2) bekezdésének a) pontjában foglalt, készpénzbetét formájában nyújtott biztosítékokat jóváírja a saját számlájára.
Az illetékes hatóság haladéktalanul jóváírhatja az 51. cikk (1) bekezdésének a) pontjában meghatározott típusú biztosítékot a megfelelő számlára, anélkül, hogy előtte fizetésre szólítaná fel az érintett személyt.
(2) Az (1) bekezdés sérelme nélkül:
a)
ha döntés született a biztosíték behajtásáról, de azt a nemzeti jognak megfelelően valamely jogorvoslatra tekintettel elhalasztották, az érintett félnek kamatot kell fizetnie az elvesztett összeg után az (1) bekezdésben meghatározott fizetési felszólítás kézhezvételét követő 30. naptól az összeg tényleges megfizetését megelőző napig terjedő időszakra;
b)
amennyiben a jogorvoslati eljárást követően az érintett felet arra kötelezik, hogy 30 napon belül fizesse meg az elvesztett összeget, a tagállam számíthatja úgy a kamatokat, mintha a fizetés a fizetési felszólítás kézhezvételét követő 20. napon történt volna meg;
c)
az alkalmazandó kamatlábat a nemzeti jognak megfelelően kell kiszámítani, de az semmi esetre sem lehet alacsonyabb, mint a tartozások beszedésekor a tagállamon belül alkalmazott kamatláb;
d)
a kifizető ügynökségek levonják az EMGA vagy az EMVA költségeiből az 1306/2013/EU rendeletnek megfelelően kifizetett kamatot;
e)
a tagállamok időről időre követelhetik a biztosíték megnövelését a megfelelő kamatösszeggel.
(3) Amennyiben a biztosíték behajtása során a megfelelő összeget már jóváírták az alapok javára, és a jogorvoslati eljárást követően a behajtott összeget részben vagy teljes egészében vissza kell fizetni a nemzeti jognak megfelelő kamattal együtt, a visszafizetendő összeget az alapok állják, kivéve, ha a biztosítékot a közigazgatási hatóságok vagy a tagállamok egyéb szervei által elkövetett súlyos hiba vagy gondatlanság miatt kell visszafizetni.
4. SZAKASZ
Tájékoztatás
56. cikk
Tájékoztatás a biztosíték behajtásáról, a biztosítékok típusairól és a kezesekről
(1) A tagállamok kötelesek minden egyes évre vonatkozóan a Bizottság rendelkezésére bocsátani a behajtott biztosítékok számát és teljes összegét, függetlenül attól, hogy az 55. cikkben előírt eljárás mely szakaszában tart, minden esetben elkülönítve a nemzeti, illetve az uniós költségvetést illető összegeket. Az adatokat minden 1 000 EUR-t meghaladó összegű beszedett biztosíték és minden, biztosíték adását megkövetelő uniós rendelkezés esetében meg kell őrizni. A tájékoztatásnak ki kell terjednie mind az érintett fél által közvetlenül kifizetett összegekre, mind a biztosíték értékesítése útján behajtott összegekre.
(2) A tagállamok a Bizottság rendelkezésére tartják a jegyzéket, amelyben felsorolják:
a)
a kezességnyújtásra felhatalmazott intézmények típusait és az ezzel kapcsolatban meghatározott követelményeket;
b)
az 51. cikk (2) bekezdésének megfelelően elfogadott biztosíték típusait és az ezzel kapcsolatban meghatározott követelményeket.
VI. FEJEZET
ÁTLÁTHATÓSÁG
57. cikk
A közzététel tartalma
(1) Az 1306/2013/EU rendelet 111. cikke (1) bekezdésének c) és d) pontja szerinti közzétételnek tartalmaznia kell a következőket:
a)
a szóban forgó cikk c) pontjában említett kifizetések lebontását az e rendelet XIII. mellékletében felsorolt intézkedések mindegyike tekintetében, valamint az adott pénzügyi évben az egyes kedvezményezettek által kapott összegeket;
b)
az alapokból finanszírozott, a szóban forgó cikk d) pontjában említett és e rendelet XIII. mellékletében felsorolt intézkedések leírását, ideértve az egyes intézkedések jellegét és célkitűzését.
(2) Az (1) bekezdésben említett összegeket az euróövezeti tagállamok esetében euróban, a többi tagállam esetében az adott tagállam nemzeti valutájában kell kifejezni.
(3) A tagállamok az (1) és a (2) bekezdésben előírtaknál részletesebb adatokat is közzétehetnek, a személyes adatok szükséges szintű védelmének sérelme nélkül.
58. cikk
Települések nevének közzététele
Amennyiben egy adott településen lakóhellyel rendelkező vagy bejegyzett kedvezményezettek alacsony száma miatt az 1306/2013/EU rendelet 112. cikke harmadik bekezdésében előírt információk közzététele következtében egyes természetes személyek kedvezményezettként beazonosíthatóvá válnának, az érintett tagállam az említett rendelet 111. cikke (1) bekezdése első albekezdésének b) pontjában előírt közzététel címén annak az eggyel nagyobb közigazgatási egységnek a nevét teszi közzé, amelyhez az érintett település tartozik.
59. cikk
A közzététel formája és időpontja
(1) Az 1306/2013/EU rendelet 111. cikke (1) bekezdésének második albekezdésében említett egységes weboldalon közzéteendő információkat elérhetővé kell tenni olyan keresőeszköz segítségével, amely a felhasználók számára lehetővé teszi a kedvezményezettek között akár név, akár az e rendelet 58. cikke szerinti közigazgatási egység, akár támogatási összeg, akár intézkedés, akár mindezek kombinációja alapján történő keresést, valamint minden kapcsolódó információ egységes adatsorként történő kivonatolását. Az információkat a tagállam hivatalos nyelvén vagy nyelvein és/vagy a Bizottság három munkanyelvének egyikén kell közzétenni.
(2) Az (1) bekezdésben említett, az előző pénzügyi évre vonatkozó információkat legkésőbb az adott év május 31-ig közzé kell tenni.
(3) Az említett cikknek megfelelően az információknak a honlapon az első közzététel napját követően legalább két évig elérhetőnek kell maradniuk.
60. cikk
A kedvezményezettek tájékoztatása
Az 1306/2013/EU rendelet 113. cikkében említett információkat vagy az alapokból származó pénzeszközök igénylésére szolgáló űrlapon, vagy egyéb esetekben az adatok begyűjtésekor kell közölni a kedvezményezettekkel.
Az első bekezdéstől eltérve a 2014. és 2015. pénzügyi évben kapott kifizetésekre vonatkozó kedvezményezett-adatok esetében az információkat legalább két hónappal a közzétételük időpontja előtt közölni kell.
61. cikk
A kistermelői támogatási rendszerhez kapcsolódó küszöbértékek közzététele
A tagállamok által az 1306/2013/EU rendelet 112. cikke második bekezdésének megfelelően bejelentett összegeket az e rendelet 62. cikkének (1) bekezdésében említett uniós honlapon kell közzétenni.
62. cikk
A Bizottság és a tagállamok közötti együttműködés
(1) A Bizottság központi internetes címe alatt olyan uniós honlapot hoz létre és működtet, amely a tagállamok honlapjaira mutató linkeket tartalmaz. A Bizottság az internetes linkeket a tagállamok által benyújtott információk alapján frissíti.
(2) A tagállamok honlapjuk elkészültét követően haladéktalanul értesítik a Bizottságot annak internetes címéről, illetve minden olyan későbbi változásról, amely hatással van a tagállami honlap uniós honlapról való elérhetőségére.
(3) A tagállamok kijelölik az 59. cikk (1) bekezdésében említett egységes honlap elkészítéséért és működtetéséért felelős szervet. A tagállamok tájékoztatják a Bizottságot a szerv nevéről és címéről.
VII. FEJEZET
ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
63. cikk
Hatályon kívül helyezés
A 601/94/EK, a 4/2004/EK és a 259/2008/EK rendelet hatályát veszti.
A 2013. pénzügyi évre vonatkozó kifizetések tekintetében továbbra is a 259/2008/EK rendeletet kell alkalmazni. Az említett rendelet 3. cikkének (3) bekezdésétől eltérve az adott cikkben említett információknak az eredeti közzététel időpontjától számított egy évig kell elérhetőnek maradniuk a honlapon.
64. cikk
Hatálybalépés és alkalmazás
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő hetedik napon lép hatályba.
Ugyanakkor:
a)
A 10. cikk 2014. október 16-tól alkalmazandó a tagállamoknál felmerülő kiadásokra és a hozzájuk befolyó címzett bevételekre;
b)
a 34-40. cikk 2015. január 1-jétől alkalmazandó. A 34. cikk (3) és (4) bekezdésében előírt határidőket azonban nem kell alkalmazni azon megfelelőségi vizsgálatok esetében, amelyekről a 885/2006/EK rendelet 11. cikkének (1) bekezdése szerinti értesítés 2015. január 1-je előtt került kiküldésre;
c)
a VI. fejezetet a 2014. pénzügyi évtől kezdődően végrehajtott kifizetésekre kell alkalmazni;
d)
a tagállamok által a II. melléklet V1 és V2 oszlopának megfelelően továbbított adatokat a 2016. pénzügyi évtől kezdődően kell szolgáltatni.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező, és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2014. augusztus 6-án.