EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 375/2014
af 3. april 2014
om oprettelse af det frivillige europæiske korps for humanitær bistand (»initiativet EU-bistandsfrivillige«)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 214, stk. 5,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
efter den almindelige lovgivningsprocedure (1), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Solidaritet er en af Unionens grundlæggende værdier, og det er muligt at videreudvikle måder, hvorpå unionsborgernes solidaritet med mennesker i tredjelande, som er sårbare over for eller er ramt af menneskeskabte katastrofer eller naturkatastrofer, kan komme til udtryk. Endvidere er Unionen som helhed verdens største humanitære bidragsyder og står for næsten 50 % af den humanitære bistand på verdensplan.
(2)
Frivilligt arbejde er et konkret og synligt udtryk for solidaritet, som giver den enkelte mulighed for at bruge sin viden, sine færdigheder og sin tid til gavn for andre mennesker uden et økonomisk motiv.
(3)
Der er et behov for yderligere at udvikle solidaritet med ofre for kriser og katastrofer i tredjelande såvel som at øge kendskabet til og synligheden af humanitær bistand og frivilligt arbejde blandt unionsborgerne.
(4)
Unionens vision for humanitær bistand, herunder en fælles målsætning, principper og god praksis samt en fælles ramme for formidling af Unionens humanitære bistand, er fastsat i den fælles erklæring fra Rådet og repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet, Europa-Parlamentet og Europa-Kommissionen med titlen »Den europæiske konsensus om humanitær bistand« (2). I den europæiske konsensus om humanitær bistand understreges det, at Unionen er fast besluttet på en behovsbaseret tilgang samt at værne om og fremme de grundlæggende humanitære principper om medmenneskelighed, neutralitet, upartiskhed og uafhængighed. De aktiviteter, som det frivillige europæiske korps for humanitær bistand (»initiativet EU-bistandsfrivillige«) skal varetage, bør følge den europæiske konsensus om humanitær bistand.
(5)
Unionens humanitære bistand ydes i situationer, hvor også andre instrumenter med forbindelse til udviklingssamarbejde, krisestyring og civilbeskyttelse kan anvendes. Initiativet EU-bistandsfrivillige bør arbejde på en måde, der hænger sammen med og supplerer og undgår overlapninger med relevante EU-politikker og -instrumenter, især Unionens humanitære bistandspolitik, politik for udviklingssamarbejde og EU-civilbeskyttelsesordningen oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 1313/2013/EU (3), katastrofeberedskabskoordineringscentret oprettet ved samme afgørelse og Tjenesten for EU's Optræden Udadtil (EU-Udenrigstjenesten) og EU-delegationerne for at samordne Unionens indsats over for humanitære kriser i tredjelande.
(6)
Initiativet EU-bistandsfrivillige bør bidrage til indsatsen for at styrke Unionens evne til at yde behovsbaseret humanitær bistand og at styrke kapaciteten og modstandsdygtigheden i sårbare eller katastroferamte samfund i tredjelande. Det er endvidere vigtigt at fremme samarbejde med relevante internationale organisationer og andre humanitære organisationer og lokale og regionale aktører. Dette samarbejde bør tilstræbes i overensstemmelse med de aktiviteter, som gennemføres af De Forenede Nationer for at støtte De Forenede Nationers Kontor for Koordination af Humanitære Anliggenders (FN-OCHA's) centrale og overordnede koordinerende rolle.
(7)
Antallet, omfanget og kompleksiteten af verdens såvel naturgivne som menneskeskabte humanitære kriser er øget markant gennem årene, og denne udvikling kan forventes at vare ved og har ført til en stigende efterspørgsel efter humanitære aktører, som kan yde en øjeblikkelig, effektiv, virkningsfuld og sammenhængende indsats og støtte lokalsamfundene i tredjelande med henblik på at gøre dem mindre sårbare og styrke deres modstandsdygtighed over for katastrofer.
(8)
Frivillige kan bidrage til at styrke Unionens evne til at yde behovs- og principbaseret humanitær bistand og være med til at øge effektiviteten i den humanitære sektor, hvis de udvælges, uddannes og forberedes til udsendelse på relevant vis, og det dermed sikres, at de har de fornødne færdigheder og kompetencer til at hjælpe mennesker i nød på den mest effektive måde, forudsat at de kan regne med at modtage tilstrækkelig støtte og vejledning på stedet.
(9)
Der findes flere ordninger for frivilligt arbejde i Unionen og på verdensplan, som har fokus på udsendelse til tredjelande. Der er ofte tale om nationale ordninger, som primært eller alene vedrører udviklingsprojekter. Initiativet EU-bistandsfrivillige bør derfor tilføre en merværdi ved at give frivillige mulighed for sammen at bidrage til humanitære bistandsaktiviteter og dermed styrke et aktivt europæisk medborgerskab. Initiativet EU-bistandsfrivillige kan også tilføre en merværdi ved at fremme tværnationalt samarbejde mellem organisationer, der deltager i gennemførelsen af initiativet EU-bistandsfrivilliges aktiviteter, og derved forbedre internationale forbindelser, formidle et positivt billede af Unionen i verden og fremme interessen for fælleseuropæiske humanitære projekter.
(10)
Initiativet EU-bistandsfrivillige bør være omkostningseffektivt, bør supplere eksisterende nationale og internationale frivilligordninger uden at overlappe dem og bør være fokuseret på at afhjælpe konkrete behov og mangler på det humanitære område.
(11)
Som fremhævet i Kommissionens meddelelse af 23. november 2010 med titlen »Hvordan EU-borgeres solidaritet kan komme til udtryk gennem frivilligt arbejde: De første overvejelser om et frivilligt europæisk korps for humanitær bistand« er der inden for frivilligt humanitært arbejde i dag huller, som kan udfyldes af initiativet EU-bistandsfrivillige ved hjælp af frivillige, der har den rette profil og udsendes på det rette tidspunkt på det rette sted. Det kan navnlig opnås ved at fastsætte europæiske regler og procedurer for udpegning og udvælgelse af frivillige humanitære hjælpearbejdere, vedtage fælles benchmarks for uddannelse og forberedelse af de frivillige med henblik på udsendelse, en database over potentielle frivillige, som er udpeget på grundlag af behovene i området, og skabe muligheder for, at frivillige kan bidrage til humanitære aktiviteter, ikke kun gennem udsendelse, men også gennem back office-aktiviteter og online-aktiviteter.
(12)
En passende uddannelse af og sikkerheden for de frivillige bør fortsat have allerhøjeste prioritet og være genstand for regelmæssige udveksling af oplysninger, herunder med medlemsstaterne. EU-bistandsfrivillige bør ikke udsendes til aktioner, der gennemføres i områder med internationale og ikke-internationale væbnede konflikter.
(13)
Unionen gennemfører sine humanitære bistandsaktiviteter baseret på behov og i samarbejde med gennemførelsesorganisationer. Disse organisationer bør spille en vigtig rolle i forbindelse med gennemførelsen af initiativet EU-bistandsfrivillige med henblik på at sikre aktørerne i området ejerskab over aktiviteterne og for at maksimere den potentielle tilslutning til aktiviteterne efter det initiativ. Unionen bør navnlig uddelegere udpegning, udvælgelse, forberedelse og udsendelse af EU-bistandsfrivillige samt opfølgning under og efter deres udsendelse til sådanne organisationer i henhold til fælles regler og procedurer, som fastsættes af Kommissionen. Kommissionen bør, hvor det er muligt, kunne trække på frivillige, som allerede har gennemført uddannelses- og forberedelsesforløbet, og udsende dem til dens lokalkontorer til støttefunktioner.
(14)
Kommissionens meddelelse af 25. oktober 2011 med titlen »En ny EU-strategi 2011-2014 for virksomhedernes sociale ansvar« fastslår, at private virksomheder kan spille en vigtig rolle og bidrage til Unionens humanitære aktiviteter, navnlig ved at lade deres medarbejdere udføre frivilligt socialt arbejde i arbejdstiden.
(15)
Initiativet EU-bistandsfrivillige bør gøre det muligt for europæere i alle aldre at udvise et aktivt europæisk medborgerskab. Initiativet bør dermed bidrage til at fremme frivilligt arbejde i hele Unionen og den personlige udvikling og interkulturelle bevidsthed blandt deltagende frivillige og derved forbedre deres kompetencer og jobmuligheder i den globale økonomi.
(16)
I henhold til Unionens principper om lige muligheder og ikke-forskelsbehandling bør unionsborgere og personer med fast bopæl i Unionen kunne engagere sig som aktive borgere, uanset samfundslag og alder. I betragtning af de specifikke udfordringer inden for humanitært arbejde bør EU-bistandsfrivillige være mindst 18 år og kunne repræsentere et bredt spektrum af profiler og generationer, herunder eksperter og kvalificerede pensionerede.
(17)
En afgørende forudsætning for, at frivillige kan udsendes til lande uden for Unionen, er, at deres retlige status er klar. Betingelserne for udsendelsen af frivillige bør fastlægges ved kontrakt, inklusive krav vedrørende de frivilliges beskyttelse og sikkerhed, sende- og værtsorganisationernes ansvar, forsikring og dækning af udgifter til kost og logi m.m. Udsendelse af frivillige til tredjelande bør være betinget af, at der er truffet passende sikkerhedsforanstaltninger.
(18)
Henstillingerne i den politiske dagsorden for frivilligt arbejde i Europa og arbejdet, der udføres af de europæiske organisationer for internationalt frivilligt arbejde og FN's program for frivilligt arbejde, bør, hvor det er relevant, inddrages i aktiviteterne under initiativet EU-bistandsfrivillige.
(19)
Initiativet EU-bistandsfrivillige bør støtte behovsbaserede aktiviteter, der har til formål at styrke værtsorganisationernes kapacitet med henblik på humanitær bistand i tredjelande for at forbedre det lokale beredskab og indsatsen over for humanitære kriser og sikre de effektive og bæredygtige resultater af EU-bistandsfrivilliges arbejde på stedet via katastroferisikostyring, katastrofeberedskab og katastrofeindsats, coaching, uddannelse i organisering af frivillige samt andre relevante områder.
(20)
Initiativet EU-bistandsfrivillige bør, hvor det er relevant, have til formål at styrke kønsperspektivet i Unionens humanitære bistandspolitik, fremme en tilstrækkelig humanitær indsats over for de særlige behov hos kvinder og mænd i alle aldre. Der bør tages særlig hensyn til samarbejde med kvindegrupper og -netværk for at fremme kvinders deltagelse og lederskab inden for humanitær bistand og gøre brug af deres evner og ekspertise til at bidrage til genopbygning, fredskabelse, nedbringelse af katastroferisici og opbygning af modstandsdygtighed i de berørte samfund.
(21)
Denne forordning fastlægger for hele finansieringsperiodens løbetid en finansieringsramme, der skal udgøre det primære referencebeløb, jf. punkt 17 i den interinstitutionelle aftale af 2. december 2013 mellem Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen om budgetdisciplin, om samarbejde på budgetområdet og om forsvarlig økonomisk forvaltning (4), for Europa-Parlamentet og Rådet i forbindelse med den årlige budgetprocedure.
(22)
Tildelingen af finansiel bistand bør gennemføres i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 (5). På grund af den særlige karakter af initiativet EU-bistandsfrivilliges aktiviteter er det passende at fastsætte, at der kan ydes finansiel bistand til fysiske personer og juridiske personer reguleret i henhold til offentlig ret og privatret. Det er også vigtigt at sikre, at bestemmelserne i denne forordning overholdes, særlig principperne om forsvarlig økonomisk forvaltning og effektivitet.
(23)
Det styrende princip bag opfyldelsen af initiativet EU-bistandsfrivilliges målsætninger bør være en forbedring af støttens gennemførelse og kvalitet og samtidig sikring af en optimal udnyttelse af de finansielle ressourcer.
(24)
Unionens finansielle interesser bør gennem hele udgiftscyklussen beskyttes ved hjælp af foranstaltninger, der står i rimeligt forhold til formålet, herunder forebyggelse, påvisning og efterforskning af uregelmæssigheder, inddrivelse af tabte, uretmæssigt udbetalte eller ukorrekt anvendte midler og eventuelt sanktioner. Der bør træffes passende foranstaltninger for at forebygge uregelmæssigheder og svig, og der bør tages de nødvendige skridt til at geninddrive tabte, uretmæssigt udbetalte eller ukorrekt anvendte midler, jf. Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 (6), Rådets forordning (Euratom, EF) nr. 2185/96 (7) samt Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 883/2013 (8).
(25)
Tredjelande, navnlig tiltrædelseslande, kandidatlande, potentielle kandidatlande, partnerlande under den europæiske naboskabspolitik og lande i Den Europæiske Frihandelssammenslutning, bør have mulighed for at deltage på grundlag af samarbejdsaftaler.
(26)
Deltagende frivillige og organisationer, der gennemfører initiativet EU-bistandsfrivilliges aktiviteter, fra samarbejdslande, bør også følge og være fortalere for de principper, der er fastsat i den europæiske konsensus om humanitær bistand med fokus på beskyttelsen af »det humanitære rum«.
(27)
For at sikre løbende feedback og forbedringer og øge fleksibiliteten og effektiviteten i vedtagelsen bør Kommissionen i overensstemmelse med traktatens artikel 290 få delegeret beføjelse til at vedtage retsakter vedrørende bestemmelser med relation til fælles regler for udvælgelse, organisering og udsendelse af EU-bistandsfrivillige, ændring af resultatindikatorer og de tematiske prioriteter og justering af procentsatserne for tildeling af finansieringsrammen til gennemførelsen af denne forordning. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau. Kommissionen bør i forbindelse med forberedelsen og udarbejdelsen af delegerede retsakter sørge for samtidig, rettidig og hensigtsmæssig fremsendelse af relevante dokumenter til Europa-Parlamentet og Rådet.
(28)
For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af denne forordning bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 (9). Undersøgelsesproceduren bør anvendes til procedurerne for udvælgelsen, organiseringen og udsendelsen af EU-bistandsfrivillige, vedtagelsen af certificeringsmekanismen, uddannelsesprogrammet og det årlige arbejdsprogram for initiativet EU-bistandsfrivillige.
(29)
Denne forordning overholder de grundlæggende rettigheder og følger de principper, der er anerkendt i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.
(30)
Behandling af personoplysninger inden for rammerne af denne forordning rækker ikke ud over, hvad der er nødvendigt og står i rimeligt forhold til formålet om at sikre, at initiativet EU-bistandsfrivillige fungerer effektivt. Kommissionens behandling af personoplysninger vil være reguleret af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 (10). Behandling af personoplysninger foretaget af organisationer, der gennemfører initiativet EU-bistands aktiviteter, med juridisk hjemsted i Unionen vil være reguleret af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF (11).
(31)
Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse blev hørt i overensstemmelse med artikel 28, stk. 2, i forordning (EF) nr. 45/2001 og afgav udtalelse den 23. november 2012 (12).
(32)
Det er hensigtsmæssigt at afstemme denne forordnings anvendelsesperiode med Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 1311/2013 (13). Denne forordning bør derfor anvendes fra den 1. januar 2014 -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL I
INDLEDENDE BESTEMMELSER
Artikel 1
Genstand
Ved denne forordning oprettes et frivilligt europæisk korps for humanitær bistand (»initiativet EU-bistandsfrivillige«) som en ramme for fælles bidrag fra europæiske frivillige til at støtte og supplere humanitær bistand i tredjelande.
Forordningen fastsætter statutten og de nærmere bestemmelser om funktionsmåden for initiativet EU-bistandsfrivillige samt reglerne for at yde finansiel bistand.
Artikel 2
Anvendelsesområde
Denne forordning finder anvendelse på:
1)
udvælgelse, uddannelse og udsendelse af EU-bistandsfrivillige til at støtte og supplere humanitær bistand i tredjelande
2)
aktiviteter til støtte, fremme og forberedelse af udsendelsen af EU-bistandsfrivillige til at støtte og supplere humanitær bistand i tredjelande
3)
aktiviteter inden for og uden for Unionen, der har til formål at opbygge værtsorganisationernes kapacitet med henblik på humanitær bistand i tredjelande.
Artikel 3
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
a) »frivillig«: en person, som af fri vilje og uden et økonomisk motiv vælger at engagere sig i aktiviteter, som er til gavn for et fællesskab og samfundet som helhed
b) »kandidat«: en person, som opfylder kravene i artikel 11, stk. 3, med hensyn til at ansøge om at deltage i initiativet EU-bistandsfrivilliges aktiviteter
c) »EU-bistandsfrivillig«: en kandidat, som er blevet udvalgt, og som er uddannet i henhold til de specifikke standarder, procedurer og referencekriterier samt vurderet egnet og registreret som værende til rådighed med henblik på udsendelse til at støtte og supplere humanitær bistand i tredjelande
d) »humanitær bistand«: aktiviteter og aktioner i tredjelande, hvorigennem der formidles behovsbaseret nødhjælp med det formål at beskytte liv, forebygge og lindre menneskelige lidelse og værne om den menneskelige værdighed i forbindelse med menneskeskabte kriser eller naturkatastrofer. Der er tale om bistands-, nødhjælps- og beskyttelsesforanstaltninger under humanitære kriser eller umiddelbart herefter, støtteforanstaltninger, der skal sikre adgang til mennesker i nød og fremme uhindret adgang til bistand, samt foranstaltninger, der har til formål at styrke tredjelandes katastrofeberedskab og nedbringelse af katastroferisici og bidrage til at styrke deres modstandsdygtighed og kapacitet til at håndtere kriser og komme på fode igen efter en krise
e) »tredjeland«: et land uden for Unionen, hvor humanitære bistandsaktiviteter og hjælpeaktioner som omhandlet i litra d) finder sted.
Artikel 4
Mål
Målet for initiativet EU-bistandsfrivillige er at bidrage til at styrke Unionens evne til at yde behovsbaseret humanitær bistand med det formål at beskytte liv, forebygge og lindre menneskelige lidelse og værne om den menneskelige værdighed og styrke kapaciteten og modstandsdygtigheden i sårbare eller katastroferamte samfund i tredjelande, navnlig gennem katastrofeberedskab, nedbringelse af katastroferisici og styrkelse af sammenkoblingen af nødhjælp, rehabilitering og udvikling. Dette mål skal nås via merværdien af fælles bidrag fra EU-bistandsfrivillige, der giver udtryk for Unionens værdier og solidaritet med mennesker i nød og synligt fremme bevidstheden om et europæisk medborgerskab.
Artikel 5
Generelle principper
1. Initiativet EU-bistandsfrivilliges aktiviteter udføres i overensstemmelse med de humanitære bistandsprincipper om medmenneskelighed, neutralitet, upartiskhed og uafhængighed og den europæiske konsensus om humanitær bistand.
2. Initiativet EU-bistandsfrivilliges aktiviteter tilgodeser lokalsamfunds humanitære behov og værtsorganisationernes krav og skal have til formål at bidrage til at øge effektiviteten i den humanitære sektor.
3. Sikkerheden for kandidater og EU-bistandsfrivillige skal prioriteres højt.
4. Initiativet EU-bistandsfrivillige fremmer behovsbaserede fælles projekter og tværnationale partnerskaber mellem deltagende frivillige fra forskellige lande og organisationer, der gennemfører initiativets aktiviteter som omhandlet i artikel 10.
Artikel 6
Sammenhæng og komplementaritet i EU-indsatsen
1. Det skal i forbindelse denne forordningens gennemførelse sikres, at den hænger sammen med og supplerer andre instrumenter og områder af Unionens optræden udadtil og med andre relevante EU-politikker, navnlig humanitær bistandspolitik, politik for udviklingssamarbejde og EU-civilbeskyttelsesmekanismen, samtidigt med at dobbeltarbejde og overlapninger undgås, og at det erkendes, at humanitær bistand er omfattet af de humantære bistandsprincipper som omhandlet i denne forordnings artikel 5, stk. 1. Der skal rettes særlig opmærksomhed mod at sikre en gnidningsløs overgang mellem nødhjælp, rehabilitering og udvikling.
2. Kommissionen og medlemsstaterne samarbejder om at opnå produktivitet og effektivitet ved at sikre sammenhæng og overensstemmelse mellem nationale ordninger for frivillige og de aktiviteter, der gennemføres som led i initiativet EU-bistandsfrivillige. Disse aktiviteter skal baseres på relevant god praksis og eksisterende programmer og, hvor det er hensigtsmæssigt, gøre brug af etablerede europæiske netværk.
3. Unionen fremmer samarbejde med relevante internationale organisationer og andre humanitære organisationer og lokale og regionale aktører i forbindelse med gennemførelsen af initiativet EU-bistandsfrivilliges aktiviteter.
Initiativet EU-bistandsfrivilliges aktiviteter skal, når de fremmer en sammenhængende international indsats over for humanitære kriser, være i overensstemmelse med dem, som gennemføres af De Forenede Nationer for at støtte FN-OCHA's centrale og overordnede koordinerende rolle.
Artikel 7
Operationelle mål
1. Initiativet EU-bistandsfrivillige arbejder for at opfylde følgende operationelle mål:
a)
bidrage til at øge og forbedre Unionens evne til at yde humanitær bistand.
Fremskridt med hensyn til opfyldelse af dette operationelle mål vurderes på grundlag af indikatorer såsom:
-
antallet af EU-bistandsfrivillige, der er udsendt eller står klar til at blive udsendt med de nødvendige kvalifikationer og antallet af EU-bistandsfrivillige, som har afsluttet deres kontrakt om udsendelse
-
antallet af personer, som den humanitære bistand, der ydes via initiativet EU-bistandsfrivillige, når ud til, og den gennemsnitlige udgift pr. person, der nås ud til
-
graden af tilfredshed blandt udsendte EU-bistandsfrivillige og blandt sende- og værtsorganisationerne med hensyn til det effektive humanitære bidrag fra EU-bistandsfrivillige på stedet.
b)
forbedre de frivilliges færdigheder, viden og kompetencer inden for humanitær bistand samt vilkårene og betingelserne for deres engagement.
Fremskridt med hensyn til opfyldelse af dette operationelle mål vurderes på grundlag af indikatorer såsom:
-
antallet af uddannede kandidater og frivillige, som i henhold til vurderingen anses for at være parate til udsendelse
-
antallet af certificerede sendeorganisationer, der anvender de fælles regler og procedurer for organisering af kandidater og EU-bistandsfrivillige
-
graden af tilfredshed blandt de uddannede og udsendte frivillige, blandt sende- og værtsorganisationerne med kvaliteten af de frivilliges uddannelse, viden, kvalifikationer, overholdelsen og tilstrækkeligheden af reglerne og procedurerne for organisering af kandidater og EU-bistandsfrivillige.
c)
opbygge kapacitet i værtsorganisationerne og fremme frivilligt arbejde i tredjelande.
Fremskridt med hensyn til opfyldelse af dette operationelle mål vurderes på grundlag af indikatorer såsom:
-
antallet og typen af kapacitetsopbyggende aktiviteter i tredjelande
-
antallet af ansatte og frivillige fra tredjelande, som deltager i kapacitetsopbyggende aktiviteter
-
graden af tilfredshed blandt de ansatte i værtsorganisationerne og de frivillige fra tredjelande, som deltager i kapacitetsopbyggende aktiviteter, med kvaliteten og effektiviteten af de gennemførte aktiviteter.
d)
informere om Unionens humanitære bistandsprincipper, som er vedtaget i den europæiske konsensus om humanitær bistand.
Fremskridt med hensyn til opfyldelse af dette operationelle mål vurderes på grundlag af indikatorer såsom:
-
antallet, typen af og udgifterne til informations-, kommunikations- og bevidstgørelsesaktiviteter.
e)
styrke sammenhængen og overensstemmelsen mellem det frivillige arbejde i medlemsstaterne for at forbedre unionsborgernes muligheder for at deltage i humanitære bistandsaktiviteter og hjælpeaktioner.
Fremskridt med hensyn til opfyldelse af dette operationelle mål vurderes på grundlag af indikatorer såsom:
-
antallet af certificerede sendeorganisationer
-
antallet og typen af tekniske bistandsaktiviteter for sendeorganisationer
-
udbredelse og anvendelse af de fælles regler og procedurer for organisering af kandidater og EU-bistandsfrivillige inden for andre ordninger for frivilligt arbejde.
2. De indikatorer, der er beskrevet i stk. 1, litra a)-e), benyttes alt efter behov til at overvåge, evaluere og revidere resultaterne af indsatsen. De er vejledende og kan ændres ved hjælp af delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 24, for at tage hensyn til erfaringer med resultatmåling.
KAPITEL II
INITIATIVET EU-BISTANDSFRIVILLIGES AKTIVITETER
Artikel 8
Aktiviteter som led i initiativet EU-bistandsfrivillige
Initiativet EU-bistandsfrivillige arbejder for at opfylde de mål, der er beskrevet i artikel 4 og 7, gennem følgende typer aktiviteter:
-
udvikling og tilpasning af fælles regler og procedurer vedrørende kandidater og EU-bistandsfrivillige
-
udvikling og tilpasning af en certificeringsmekanisme for sende- og værtsorganisationer
-
udpegning og udvælgelse af kandidater
-
oprettelse af et uddannelsesprogram og støtte til uddannelse og praktikpladser
-
oprettelse, tilpasning og ajourføring af en database over EU-bistandsfrivillige
-
udsendelse af EU-bistandsfrivillige til at støtte og supplere humanitær bistand i tredjelande
-
opbygning af kapacitet i værtsorganisationerne
-
oprettelse og styring af et netværk for initiativet EU-bistandsfrivillige
-
kommunikation og bevidstgørelse
-
biaktiviteter, der styrker initiativet EU-bistandsfrivilliges ansvarlighed, åbenhed og effektivitet.
Artikel 9
Fælles regler og procedurer for kandidater og EU-bistandsfrivillige
1. Kommissionen fastsætter på grundlag af eksisterende relevant praksis regler og procedurer for de nødvendige betingelser, ordninger og krav, der skal anvendes af sende- og værtsorganisationerne ved udpegning, udvælgelse, forberedelse, organisering og udsendelse af kandidater og EU-bistandsfrivillige til at støtte humanitære bistandsaktioner i tredjelande.
2. Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 24 vedrørende regler for:
-
en ramme af færdigheder, der skal bruges til udpegning, udvælgelse og forberedelse af frivillige som junior- eller seniormedarbejdere
-
bestemmelser om at sikre lige muligheder og ikke-forskelsbehandling i udpegnings- og udvælgelsesprocessen
-
bestemmelser til sikring af sende- og værtsorganisationernes overholdelse af den relevante nationale ret og EU-ret samt værtslandets ret
-
regler vedrørende partnerskaber mellem sende- og værtsorganisationer
-
bestemmelser om anerkendelse af kvalifikationer og kompetencer, som EU-bistandsfrivillige har opnået, i overensstemmelse med eksisterende relevante EU-initiativer.
3. Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage gennemførelsesretsakter for at fastsætte følgende:
-
procedurer, der skal følges for udpegning, udvælgelse og den nødvendige forberedelse forud for udsendelse af kandidater, herunder praktikophold, hvor det er relevant
-
bestemmelser for udsendelse og organisering af EU-bistandsfrivillige i tredjelande, herunder bl.a. vejledning på stedet, fortsat støtte via coaching, mentorordninger, supplerende uddannelse, nødvendige arbejdsvilkår, støtte efter udsendelsen
-
dækning af forsikringsudgifter og levevilkår for frivillige, herunder dækning af udgifter til kost og logi, rejser og andre relevante udgifter
-
procedurer, der skal følges inden, under og efter udsendelsen for at sikre rettidig omhu og passende sikkerhedsforanstaltninger, herunder protokoller for medicinsk evakuering og sikkerhedsplaner, som omfatter nødevakuering fra tredjelande, herunder de nødvendige procedurer for kontakt med nationale myndigheder
-
procedurer for overvågning og vurdering af EU-bistandsfrivilliges individuelle resultater.
Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 26, stk. 2.
Artikel 10
Certificeringsmekanisme for sende- og værtsorganisationer
1. Kommissionen udvikler ved hjælp af gennemførelsesretsakter en certificeringsmekanisme med inddragelse af, hvis det er relevant, humanitære partnere, der sikrer, at sendeorganisationer overholder de i artikel 9 omhandlede regler og procedurer, og en differentieret certificeringsmekanisme for værtsorganisationer.
Kommissionen fastsætter proceduren for certificeringsmekanismernes funktion ved tage udgangspunkt i eksisterende relevante certificeringsmekanismer og -procedurer ved hjælp af gennemførelsesretsakter. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 26, stk. 2.
2. I forbindelse med udviklingen af certificeringsmekanismen sikrer Kommissionen synergivirkninger med partnerskabsinstrumenterne på det humanitære område og med de eksisterende humanitære standarder med henblik på administrativ forenkling. Certificeringsmekanismen skal være inklusiv og ikke-diskriminerende for så vidt angår enhver form for støtteberettiget organisation.
3. Sendeorganisationer kan certificeres, hvis:
a)
de overholder de i artikel 9 omhandlede regler og procedurer
b)
de beskæftiger sig med humanitær bistand som defineret i artikel 3, litra d), og
c)
de tilhører en af følgende kategorier:
i)
ikke-statslige almennyttige organisationer, som er oprettet i henhold til en medlemsstats lovgivning, og hvis hovedkontor er beliggende i Unionen
ii)
offentligretlige organer af civil karakter, som er underlagt en medlemsstats lovgivning
iii)
ikke-statslige almennyttige organisationer, som er oprettet i de lande, der er nævnt i artikel 23, under de betingelser, der er fastsat i nævnte artikel og de deri omhandlede aftaler
iv)
offentligretlige organer af civil karakter, som er oprettet i de lande, der er nævnt i artikel 23, under de betingelser, der er fastsat i nævnte artikel og de deri omhandlede aftaler
v)
Det Internationale Forbund af Røde Kors- og Røde Halvmåne-selskaber.
4. Organisationer i tredjelande skal kunne komme i betragtning som værtsorganisationer, hvis:
a)
de følger de i artikel 9 omhandlede regler og procedurer
b)
de beskæftiger sig med humanitær bistand som defineret i artikel 3, litra d), og
c)
de tilhører en af følgende kategorier:
i)
ikke-statslige almennyttige organisationer, som arbejder eller er oprettet i et tredjeland i henhold til gældende lov i dette land
ii)
offentligretlige organer af civil karakter, som er underlagt en medlemsstats lovgivning
iii)
internationale agenturer og organisationer.
5. Med forbehold af de krav, der er omhandlet i stk. 3 og 4, kan sende- og værtsorganisationer gennemføre initiativet EU-bistandsfrivilliges aktiviteter i samarbejde med profitorienterede private organisationer.
6. På grundlag af en forudgående behovsvurdering kan sendeorganisationerne, der skal certificeres, gøre brug af teknisk bistand, der har til formål at styrke deres kapacitet til at deltage i initiativet EU-bistandsfrivillige og sikre overholdelse af de i artikel 9 omhandlede regler og procedurer.
Værtsorganisationer, der skal certificeres, kan også nyde godt af den i første afsnit omhandlede bistand i forbindelse med de i artikel 15 omhandlede aktiviteter.
7. Kommissionen offentliggør listen over certificerede sende- og værtsorganisationer i rette tid efter certificeringen.
Artikel 11
Udpegning og udvælgelse af kandidater
1. På grundlag af sende- eller værtsorganisationers eller andre relevante aktørers forudgående vurdering af behovene i tredjelande udpeger og udvælger certificerede sendeorganisationer kandidater med henblik på uddannelse.
2. Udpegningen og udvælgelsen af kandidater sker i overensstemmelse med de fælles regler og efter procedurer, der er omhandlet i artikel 9 og overholder principperne om lige muligheder og ikke-forskelsbehandling.
3. Følgende personer, som er mindst 18 år, kan ansøge om at blive kandidat:
a)
Unionsborgere
b)
tredjelandsstatsborgere med fast lovligt ophold i en EU-medlemsstat, og
c)
statsborgere fra de i artikel 23, stk. 1, omhandlede lande, jf. betingelserne omhandlet i nævnte artikel.
Artikel 12
Uddannelsesprogram og støtte til uddannelse og praktikpladser
1. Kommissionen opretter et uddannelsesprogram med udgangspunkt i eksisterende programmer og procedurer og med inddragelse, hvis det er relevant, af specialiserede organisationer med henblik på at forberede kandidater til at blive udsendt for at støtte og supplere humanitær bistand.
2. Kandidater, som er blevet udpeget og udvalgt i henhold til artikel 11, kan deltage i uddannelsesprogrammet, der gennemføres af kvalificerede organisationer. Det individuelle omfang af og indhold i den undervisning, som den enkelte kandidat skal gennemføre, fastlægges af den pågældende sendeorganisation i samråd med den certificerede værtsorganisation på grundlag af behov under hensyntagen til kandidatens tidligere erfaring og den planlagte udsendelse.
3. Som led i deres uddannelse og navnlig deres forberedelse til udsendelse kan kandidater pålægges at gennemføre et praktikophold i certificerede sendeorganisationer, om muligt i et andet land end deres eget.
4. Med forbehold af stk. 3 kan kandidater, som ikke har haft nytte af et praktikophold, eventuelt tilbydes et ekstra forberedelsesforløb, der specielt er målrettet mod udsendelsens behov og særlige forhold. Både forberedelses- og praktikforløbet skal følge de fælles regler og procedurerne for forberedelse, der er omhandlet i artikel 9.
5. Uddannelsesprogrammet skal omfatte en vurdering af, om kandidaterne er parate til at blive udsendt til at støtte og supplere humanitær bistand i tredjelande og er i stand til at opfylde de lokale behov. Denne vurdering skal foretages i samarbejde med sendeorganisationerne.
6. Kommissionen vedtager de nærmere ordninger for uddannelsesprogrammet og proceduren for vurdering af, om kandidaterne er parate til at blive udsendt, ved hjælp af gennemførelsesretsakter. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 26, stk. 2.
Artikel 13
Database over EU-bistandsfrivillige
1. Kandidater, for hvem den vurdering, der er omhandlet i artikel 12, stk. 5, er positiv, betragtes som værende EU-bistandsfrivillige og kan udsendes. De opføres som sådan i databasen over EU-bistandsfrivillige.
2. Kommissionen opretter, tilpasser og ajourfører databasen over EU-bistandsfrivillige, herunder for så vidt angår disponibiliteten af og kriterierne for EU-bistandsfrivilliges udsendelse, og regulerer adgang til og brugen af den. Behandlingen af personoplysninger, som indsamles i eller til denne database, foretages, hvis det er relevant, i overensstemmelse med direktiv 95/46/EF og forordning (EF) nr. 45/2001.
Artikel 14
Udsendelse af EU-bistandsfrivillige til tredjelande
1. EU-bistandsfrivillige, som er opført i databasen, kan udsendes til at støtte og supplere humanitær bistand som defineret i artikel 3, litra d):
a)
af certificerede sendeorganisationer til værtsorganisationer i tredjelande, eller
b)
hvor det er relevant af Kommissionen til dens lokalkontorer til støttefunktioner.
2. Udsendelsen skal opfylde reelle behov, som værtsorganisationerne på lokalt niveau har givet udtryk for.
3. Med henblik på udsendelse som omhandlet i stk. 1, litra a), sikrer sendeorganisationer, at de i artikel 9 omhandlede regler og procedurer er fulgt. EU-bistandsfrivillige må ikke udsendes til aktioner, der gennemføres i områder med internationale og ikke-internationale væbnede konflikter.
4. Certificerede sendeorganisationer skal underrette medlemsstaternes og andre deltagende landes relevante nationale myndigheder i overensstemmelse med artikel 23, inden en af deres statsborgere udsendes som en EU-bistandsfrivillig i overensstemmelse med de i artikel 9 omhandlede fælles regler og procedurer.
5. De specifikke betingelser for udsendelse af og rollen for EU-bistandsfrivillige fastsættes i tæt samråd med værtsorganisationerne, i en kontrakt mellem sendeorganisationen og EU-bistandsfrivillige, hvoraf rettighederne og pligterne, udsendelsens varighed, udsendelsesstedet og EU-bistandsfrivillige opgaver fremgår.
6. Med henblik på udsendelse som omhandlet i stk. 1, litra b), indgår Kommissionen en »kontrakt om udsendelse af frivillig« med EU-bistandsfrivillige, hvoraf fremgår de specifikke vilkår og betingelser for udsendelsen. Ved indgåelse af en kontrakt om udsendelse af frivillig omfattes de frivillige ikke af de rettigheder og pligter, som er fastsat i vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union og i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Den Europæiske Union, der er fastsat i Rådets forordning (EØF, Euratom, EKSF) nr. 259/68 (14).
7. Der udpeges en mentor for hver EU-bistandsfrivillig fra værtsorganisationerne, som skal overvåge og støtte den EU-bistandsfrivillige under udsendelsen.
Artikel 15
Kapacitetsopbygning med henblik på humanitær bistand i værtsorganisationerne
På grundlag af en forudgående vurdering af behovene i tredjelande, som foretages af sende- og værtsorganisationerne eller andre relevante aktører, støtter Kommissionen nedenstående aktiviteter, der har til formål at styrke værtsorganisationernes kapacitet med henblik på humanitær bistand for at forbedre det lokale beredskab og indsats over for humanitære kriser og sikre effektive og bæredygtige resultater af EU-bistandsfrivilliges arbejde på stedet:
a)
katastroferisikostyring, katastrofeberedskab og katastrofeindsats, coaching, uddannelse i organisering af frivillige samt andre områder med relevans for ansatte og frivillige i værtsorganisationer
b)
udveksling af bedste praksis, faglig bistand, twinning-programmer og udveksling af ansatte og frivillige, oprettelse af netværk og andre relevante aktiviteter.
Artikel 16
Netværk for initiativet EU-bistandsfrivillige
1. Kommissionen opretter og styrer et netværk for initiativet EU-bistandsfrivillige, som er sammensat af:
a)
kandidater og EU-bistandsfrivillige, som deltager eller har deltaget i initiativet
b)
sende- og værtsorganisationer
c)
repræsentanter fra medlemsstaterne og Europa-Parlamentet.
2. Netværket for initiativet EU-bistandsfrivillige skal navnlig:
a)
fremme interaktion og fungere som en platform for udveksling af viden, konsultation og udbredelse af oplysninger, for udveksling af god praksis såvel som for den i artikel 21, stk. 3, omhandlede behovsvurdering
b)
fremme etablering af partnerskaber og udvikling af fælles projekter for udsendelse og kapacitetsopbygningsaktiviteter, som involverer sendeorganisationer i hele Unionen og værtsorganisationer i tredjelande
c)
udgøre et grundlag, som initiativet EU-bistandsfrivilliges aktiviteter kan baseres på med henblik på at sikre løbende forbedringer og effektiv kontrol og evaluering
d)
give muligheder for frivilligt arbejde online i projekter, som er relateret til initiativet EU-bistandsfrivillige.
Artikel 17
Kommunikation og bevidstgørelse
1. Kommissionen støtter offentlig oplysning, kommunikation og bevidstgørelsestiltag med henblik på at øge synligheden af initiativet EU-bistandsfrivillige og opmuntre til frivilligt humanitært arbejde inden for Unionen og dens medlemsstater samt i de tredjelande, der er målet for initiativets aktiviteter.
2. Kommissionen udvikler en kommunikationsplan for initiativet EU-bistandsfrivilliges mål, aktiviteter og synlige resultater, og planen beskriver kommunikations- og oplysningsaktiviteter over for offentligheden, navnlig for kommende potentielle kandidater og målgruppen for initiativets aktiviteter. Denne kommunikationsplan gennemføres af Kommissionen og målgruppen, navnlig sende- og værtsorganisationer samt af EU-bistandsfrivillige.
KAPITEL III
PROGRAMMERING OG TILDELING AF MIDLER
Artikel 18
Støtteberettigede aktiviteter
1. Der kan ydes finansiel støtte til de aktiviteter, som er omhandlet i artikel 8, herunder foranstaltninger, som er nødvendige for aktiviteternes gennemførelse, og nødvendige foranstaltninger, som skal styrke koordineringen mellem initiativet EU-bistandsfrivillige og andre relevante ordninger på nationalt og internationalt plan, der er baseret på eksisterende god praksis.
2. Den finansielle støtte, der er omhandlet i stk. 1, kan også dække udgifter, der vedrører forberedelse, overvågning, kontrol, revision og evaluering, og som er nødvendig for forvaltningen af initiativet EU-bistandsfrivillige og for opfyldelsen af dets mål.
3. De i stk. 2 omhandlede udgifter kan navnlig være udgifter til researcharbejde, ekspertmøder, informations- og kommunikationstiltag som fastsat i artikel 17, herunder intern kommunikation om Unionens vigtigste mål, for så vidt de har relation til initiativet EU-bistandsfrivilliges mål, udgifter med forbindelse til it-netværk med fokus på informationsbehandling og -udveksling (herunder sammenkobling med eksisterende eller fremtidige systemer til fremme af tværsektoriel dataudveksling og relateret udstyr) samt alle Kommissionens øvrige udgifter til teknisk og administrativ bistand.
Artikel 19
Finansielle støttemodtagere
Der kan efter denne forordning ydes finansiel støtte til fysiske personer og juridiske personer, der er underlagt privat eller offentlig ret, og de betragtes efterfølgende som finansielle støttemodtagere i den i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 anvendte betydning.
Artikel 20
Finansiel ramme
1. Den finansielle ramme til gennemførelse af denne forordning udgør for perioden fra den 1. januar 2014 til den 31. december 2020 et beløb på 147 936 000 EUR i løbende priser. De årlige bevillinger godkendes af Europa-Parlamentet og Rådet inden for rammerne af den flerårige finansielle ramme. Der kan om nødvendigt afsættes betalingsbevillinger i budgettet, der rækker ud over 2020, for at dække lignende udgifter og derigennem muliggøre gennemførelsen af betalingen af aktiviteter, som endnu ikke er afsluttet pr. 31. december 2020.
2. Finansieringsrammen i stk. 1, tildeles i perioden 2014-2020 i overensstemmelse med de operationelle mål, tematiske prioriteter og procentsatser, der er fastlagt i bilaget.
3. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 24 med henblik på at ændre og tilpasse hvert af tallene i bilaget med over 10 og op til 20 procentpoint. Denne tilpasning skal kun finde sted efter resultaterne af Kommissionens revision af de tematiske prioriteter og procentsatser, der er fastlagt i bilaget, i lyset af resultaterne af den i artikel 27, stk. 4, litra b), omhandlede midtvejsevaluering, og i så fald vedtages de delegerede retsakter senest den 30. juni 2018.
4. Såfremt der i tilfælde af en nødvendig revision af de budgetmidler, der står til rådighed for støtte til katastrofeindsatsforanstaltninger, i særligt hastende tilfælde er behov herfor, tillægges Kommissionen beføjelser til at vedtage delegerede retsakter med henblik på, inden for de til rådighed stående budgetbevillinger og efter proceduren i artikel 25, at revidere hvert af tallene fastsat i bilaget med over 10 og op til 20 procentpoint.
Artikel 21
Finansielle bistandsformer og gennemførelsesprocedurer
1. Kommissionen formidler Unionens finansielle bistand i overensstemmelse med forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012.
2. Finansiel bistand under denne forordning kan antage enhver af de former, der er beskrevet i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012.
3. Med henblik på denne forordnings gennemførelse vedtager Kommissionen et årligt arbejdsprogram for initiativet EU-bistandsfrivillige ved hjælp af gennemførelsesretsakter. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 26, stk. 2. Det årlige arbejdsprogram skal beskrive målene, de forventede resultater, gennemførelsesmetoden og beløbet for de samlede relaterede udgifter. Det årlige arbejdsprogram skal desuden beskrive de aktiviteter, der skal finansieres, en angivelse af det beløb, der bevilges til de enkelte aktiviteter i givet fald under hensyntagen til de anslåede behov, og en vejledende tidsplan for gennemførelsen. I forbindelse med tilskud skal det årlige arbejdsprogram beskrive de prioriterede mål, de vigtigste evalueringskriterier og den maksimale grad af medfinansiering. Det årlige arbejdsprogram skal også fastsætte tredjelandenes deltagelse i henhold til de i artikel 23 omhandlede betingelser.
Artikel 22
Beskyttelse af Unionens finansielle interesser
1. I forbindelse med gennemførelsen af aktiviteter, som finansieres under initiativet EU-bistandsfrivillige, træffer Kommissionen passende foranstaltninger til at sikre, at Unionens finansielle interesser beskyttes ved hjælp af foranstaltninger til forebyggelse af svig, bestikkelse og andre ulovlige aktiviteter, ved hjælp af effektiv kontrol og, såfremt der konstateres uregelmæssigheder, ved hjælp af inddrivelse af de uretmæssigt udbetalte beløb og efter omstændighederne ved hjælp af sanktioner, der skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsens grovhed og have en afskrækkende virkning.
2. Kommissionen eller dens befuldmægtigede og Revisionsretten har beføjelse til gennem bilagskontrol og kontrol på stedet at kontrollere alle tilskudsmodtagere, kontrahenter og underkontrahenter, som har modtaget EU-midler i henhold til initiativet EU-bistandsfrivillige.
3. Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) gives efter procedurerne i forordning (Euratom, EF) nr. 2185/96 og forordning (EU, Euratom) nr. 883/2013 tilladelse til at foretage kontrol og inspektion på stedet hos økonomiske aktører, der direkte eller indirekte er berørt af finansieringen, for at klarlægge, om der foreligger svig, bestikkelse eller andre ulovlige aktiviteter, der berører Unionens finansielle interesser, i forbindelse med en aftale om tilskud, en afgørelse om ydelse af tilskud eller en kontrakt finansieret under initiativet EU-bistandsfrivillige.
4. Med forbehold af stk. 1 og 2 skal samarbejdsaftaler med tredjelande og internationale organisationer, aftaler om tilskud, afgørelser om ydelse af tilskud samt kontrakter, som følger af denne forordnings gennemførelse, udtrykkeligt give Kommissionen, Revisionsretten og OLAF beføjelse til at foretage denne kontrol og inspektion på stedet med behørig overholdelse af alle relevante proceduremæssige garantier.
KAPITEL IV
SAMARBEJDE MED ANDRE LANDE
Artikel 23
Samarbejde med andre lande
1. Initiativet EU-bistandsfrivillige er åbent for deltagelse af:
a)
borgere og sendeorganisationer fra tiltrædelseslande, kandidatlande, potentielle kandidat- og partnerlande under den europæiske naboskabspolitik i overensstemmelse med de generelle principper og generelle betingelser for disse landes deltagelse i Unionens programmer, som er fastsat i de respektive rammeaftaler og associeringsrådsafgørelser eller lignende
b)
borgere og sendeorganisationer fra lande i Den Europæiske Frihandelssammenslutning, som er medlemmer af Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS), i overensstemmelse med betingelserne i EØS-aftalen
c)
borgere og sendeorganisationer fra andre europæiske lande, såfremt der er indgået bilaterale aftaler med disse lande.
2. Deltagende frivillige og organisationer, der gennemfører initiativet EU-bistandsfrivilliges aktiviteter, fra samarbejdslande, skal også overholde de generelle principper, der er fastsat i artikel 4.
3. Samarbejde med de i stk. 1 omhandlede deltagende lande gennemføres, hvor det er relevant, ved hjælp af supplerende bevillinger fra deltagende lande, som stilles til rådighed efter procedurer, der aftales med disse lande.
KAPITEL V
DELEGEREDE BEFØJELSER OG GENNEMFØRELSESBESTEMMELSER
Artikel 24
Udøvelse af delegerede beføjelser
1. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter tillægges Kommissionen på de i denne artikel fastlagte betingelser.
2. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 7, stk. 2, artikel 9, stk. 2, og artikel 20, stk. 3, tillægges Kommissionen for en periode på syv år fra den 25. april 2014.
3. Den i artikel 7, stk. 2, artikel 9, stk. 2, og artikel 20, stk. 3, omhandlede delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet. En afgørelse om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er angivet i denne afgørelse, til ophør. Den får virkning fra dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende eller på et senere tidspunkt, der angives i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af de delegerede retsakter, der allerede er trådt i kraft.
4. Så snart Kommissionen vedtager en delegeret retsakt, giver den samtidigt Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom.
5. En delegeret retsakt vedtaget i henhold til artikel 7, stk. 2, artikel 9, stk. 2, og artikel 20, stk. 3, træder kun i kraft, hvis hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har gjort indsigelse inden for en frist på to måneder fra meddelelsen af den pågældende retsakt til Europa-Parlamentet og Rådet, eller hvis Europa-Parlamentet og Rådet inden udløbet af denne frist begge har underrettet Kommissionen om, at de ikke agter at gøre indsigelse. Fristen forlænges med to måneder på Europa-Parlamentets eller Rådets initiativ.
Artikel 25
Hasteprocedure
1. Under særlige og behørigt begrundede omstændigheder træder delegerede retsakter vedtaget i henhold til denne artikel i kraft straks og anvendes, så længe der ikke er gjort indsigelse i henhold til stk. 2. I meddelelsen til Europa-Parlamentet og Rådet af en delegeret retsakt anføres begrundelsen for anvendelse af hasteproceduren.
2. Europa-Parlamentet eller Rådet kan efter proceduren i artikel 24, stk. 5, gøre indsigelse mod en delegeret retsakt. I så fald skal Kommissionen ophæve retsakten straks efter Europa-Parlamentets eller Rådets meddelelse af afgørelsen om at gøre indsigelse.
Artikel 26
Udvalgsprocedure
1. Kommissionen bistås af det udvalg, der er nedsat ved artikel 17, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1257/96 (15). Dette udvalg er et udvalg som omhandlet i forordning (EU) nr. 182/2011.
2. Når der henvises til denne bestemmelse, finder artikel 5 i forordning (EU) nr. 182/2011 anvendelse.
KAPITEL VI
KONTROL OG EVALUERING
Artikel 27
Kontrol og evaluering
1. Initiativet EU-bistandsfrivilliges aktiviteter, som tildeles finansiel bistand, skal regelmæssigt kontrolleres, så deres gennemførelse kan følges, og de skal regelmæssigt evalueres ved hjælp af en uafhængig ekstern evaluering, hvor foranstaltningernes effektivitet, virkning og betydning for initiativet EU-bistandsfrivilliges mål vurderes. Kontrollen og evalueringen omfatter rapporter som omhandlet i stk. 4 og andre aktiviteter vedrørende specifikke aspekter af denne forordning, som kan iværksættes når som helst i løbet af dens gennemførelse.
2. Sendeorganisationer, der udsender EU-bistandsfrivillige uden for Unionen, er ansvarlige for at kontrollere deres aktiviteter og skal regelmæssigt indgive kontrolrapporter til Kommissionen, i hvilken forbindelse samtlige rettigheder for de enkelte frivillige vedrørende beskyttelse af personoplysninger garanteres.
3. I evalueringerne anvendes eksisterende fælles evalueringsregler, herunder dem, som er udarbejdet af Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udviklings komité for Udviklingsbistand med det formål at måle de langsigtede indvirkninger af initiativet EU-bistandsfrivillige på humanitær bistand. I evalueringsfasen sørger Kommissionen for regelmæssigt at høre alle relevante interesserede parter, herunder frivillige, sende- og værtsorganisationer, den støttemodtagende lokalbefolkning og -samfund, humanitære organisationer og personer, der arbejder på stedet. Resultaterne af evalueringen anvendes i forbindelse med udformningen af programmet og fordelingen af ressourcerne.
4. Kommissionen forelægger Europa-Parlamentet og Rådet:
a)
årlige rapporter, der behandler de opnåede fremskridt med gennemførelsen af denne forordning, herunder resultater og så vidt som muligt de vigtigste resultater
b)
en midtvejsevalueringsrapport om de opnåede resultater og de kvalitative og kvantitative aspekter af gennemførelsen af denne forordning, herunder virkningen af initiativet EU-bistandsfrivillige i den humanitære sektor og programmets omkostningseffektivitet, i løbet af de første tre år af dens gennemførelse og senest den 31. december 2017
c)
en meddelelse om den fortsatte gennemførelse af denne forordning baseret på den i dette stykke litra b), omhandlede midtvejsevalueringsrapport senest den 31. december 2018
d)
en efterfølgende evalueringsrapport for den syvårige finansielle gennemførelsesperiode senest den 31. december 2021.
5. Kommissionen reviderer de i denne forordning fastsatte foranstaltninger senest den 1. september 2019 og skal, hvis det er relevant efter forelæggelsen af den midtvejsevalueringsrapport, der er omhandlet i denne artikels stk. 4, litra b), ledsage denne revision af et lovgivningsforslag til ændring af denne forordning.
6. Kommissionen underretter også regelmæssigt EU-Udenrigstjenesten om initiativet EU-bistandsfrivillige i overensstemmelse med de relevante samarbejdsordninger.
KAPITEL VII
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 28
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 2014.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 3. april 2014.
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 375/2014/EU RENDELETE
(2014. április 3.)
az Európai Önkéntes Humanitárius Segítségnyújtási Hadtest létrehozásáról (az „EU segítségnyújtási önkéntesei” kezdeményezés)
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 214. cikke (5) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
a jogalkotási aktus tervezete nemzeti parlamenteknek való megküldését követően,
rendes jogalkotási eljárás keretében (1),
mivel:
(1)
A szolidaritás az Unió alapvető értéke és még tovább lehet fejleszteni azokat az eszközöket, amelyekkel az uniós polgárok kifejezésre juttathatják szolidaritásukat az ember okozta válságoknak vagy természeti katasztrófáknak kitett vagy azok által sújtott harmadik országbeli emberek iránt. Továbbá az Unió egésze a humanitárius segélyek tekintetében a legfőbb adományozó, világviszonylatban a támogatások csaknem 50 %-át biztosítja.
(2)
Az önkéntesség a szolidaritás konkrét és látható kifejezésre juttatása, amellyel az egyének tudásukat, készségeiket és idejüket anyagi érdek nélkül embertársaik szolgálatába állíthatják.
(3)
Tovább kell erősíteni a válságok és katasztrófák sújtotta harmadik országbeli áldozatok iránti szolidaritást, valamint fokozni kell a humanitárius segítségnyújtást és általában az önkéntességet érintő tudatosságot és láthatóságot az uniós polgárok körében.
(4)
Az Unió humanitárius segítségnyújtással kapcsolatos jövőképét, ideértve a közös célkitűzést, az alapelveket és a bevált módszereket, valamint az uniós humanitárius segítségnyújtás közös keretét a Tanács és a tagállamok kormányainak a Tanács keretében ülésező képviselői, az Európai Parlament és az Európai Bizottság által elfogadott, „A humanitárius segítségnyújtással kapcsolatos európai konszenzus” című együttes nyilatkozata (2) határozza meg. A humanitárius segítségnyújtással kapcsolatos európai konszenzus hangsúlyozza az Unió szilárd elkötelezettségét a szükségleteken alapuló megközelítés, valamint amellett, hogy fenntartja és előmozdítja az alapvető humanitárius elveket, az emberséget, a semlegességet, a pártatlanságot és a függetlenséget. Az Európai Önkéntes Humanitárius Segítségnyújtási Hadtest (az „EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezés”) fellépéseire a humanitárius segítségnyújtással kapcsolatos európai konszenzus az irányadó.
(5)
Az Unió olyan helyzetekben nyújt humanitárius segítséget, amelyekben a fejlesztési együttműködéshez, a válságkezeléshez és a polgári védelemhez kapcsolódó más eszközök is alkalmazásra kerülhetnek. A harmadik országbeli humanitárius válságokra való uniós reagálás koordinálása érdekében az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezésnek koherensnek és kiegészítő jellegűnek kell lennie, és el kell kerülnie a releváns uniós szakpolitikákkal és eszközökkel - különösen az Unió humanitárius segítségnyújtási szakpolitikájával, fejlesztési együttműködési szakpolitikájával, az 1313/2013/EU európai parlamenti és tanácsi határozattal (3) létrehozott uniós polgári védelmi mechanizmussal, az e határozattal létrehozott Veszélyhelyzet-reagálási Koordinációs Központtal, valamint az Európai Külügyi Szolgálattal (EKSZ) és az EU-küldöttségekkel - való átfedéseket.
(6)
Az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezésnek hozzá kell járulnia a szükségleteken alapuló humanitárius segítségnyújtásra irányuló uniós kapacitás erősítését célzó erőfeszítésekhez, valamint a sérülékeny vagy katasztrófák által sújtott harmadik országbeli közösségek kapacitásának erősítéséhez és ellenálló képességük növeléséhez. Fontos továbbá az érintett nemzetközi szervezetekkel és más humanitárius partnerekkel, valamint a helyi és regionális szereplőkkel folytatott együttműködés előmozdítása. Az ENSZ Humanitárius Ügyekért Felelős Koordinációs Hivatala (OCHA) központi és átfogó koordináló szerepének erősítése érdekében az említett együttműködést az ENSZ fellépéseivel összhangban kell megvalósítani.
(7)
Az évek során világszerte jelentősen megnőtt mind a természet, mind az ember okozta humanitárius válságok száma, mérete és összetettsége, és ez a tendencia valószínűleg tovább folytatódik, ami egyre inkább növeli az olyan humanitárius szereplők iránti szükségletet, amelyek azonnali, eredményes, hatékony és koherens módon képesek reagálni és támogatást nyújtani a harmadik országbeli közösségek számára sérülékenységük csökkentése és ellenálló képességük növelése érdekében.
(8)
A megfelelően kiválasztott, kiképzett és kiküldésre felkészített önkéntesek hozzájárulhatnak a szükségleteken alapuló és elvek által vezérelt uniós humanitárius segítségnyújtási kapacitás erősítéséhez, valamint a humanitárius ágazat eredményességének fokozásához, amennyiben rendelkeznek azokkal a készségekkel és képességekkel, amelyek a rászorulók leghatékonyabb segítéséhez szükségesek, feltéve, hogy megfelelő támogatásra és felügyeletre számíthatnak az önkéntes tevékenység helyszínén.
(9)
Európában és világszerte számos, harmadik országbeli kiküldésekre összpontosító önkéntességi program létezik. Ezek gyakran nemzeti programok, amelyek túlnyomórészt vagy kizárólagosan fejlesztési projektekre koncentrálnak. Az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezésnek többletértéket kell tehát nyújtania azáltal, hogy lehetőséget biztosít az önkéntesek számára a humanitárius segítségnyújtási műveletekben való közös részvételre, ezáltal megerősítve az aktív európai polgári szerepvállalást. Az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezés többletérték nyújthat azáltal is, hogy előmozdítja az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezés fellépéseinek végrehajtásában részt vevő szervezetek közötti transznacionális együttműködést, mindezek révén javítva a nemzetközi kapcsolatokat, pozitív képet sugározva az Unióról a világ számára és növelve a páneurópai humanitárius projektek iránti érdeklődést.
(10)
Az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezésnek költséghatékonynak kell lennie, ki kell egészítenie a már létező nemzeti és nemzetközi önkéntes programokat, elkerülve azok megkettőzését, és a humanitárius területen megmutatkozó konkrét szükségletekre és hiányosságokra kell összpontosítania.
(11)
Amint azt a Bizottság 2010. november 23-i, „Az uniós polgárok szolidaritásának kifejezési lehetőségei az önkéntességen keresztül: az Európai Önkéntes Humanitárius Segítségnyújtási Hadtestre vonatkozó előzetes észrevételek” című közleménye kiemeli, a humanitárius önkéntesség területén jelenleg hiányosságok vannak, amelyeket az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezés pótolhat azáltal, hogy megfelelő képességekkel rendelkező önkénteseket küld ki kellő időben a megfelelő helyekre. Ez nevezetesen a következők révén biztosítható: a humanitárius önkéntesek azonosítására és kiválasztására vonatkozó európai előírások és eljárások, közösen meghatározott teljesítménymutatók a képzésére és a humanitárius önkéntesek kiküldésre való felkészítésére vonatkozóan, a helyszíni szükségletek alapján azonosított, potenciális önkénteseket tartalmazó adatbázis, valamint lehetőségek az önkéntesek számára a humanitárius műveletekben való részvételhez nemcsak kiküldéseken keresztül, hanem háttértámogatás és a virtuális önkéntességi tevékenységek révén is.
(12)
A megfelelő képzés, valamint az önkéntesek biztonsága és védelme döntő fontossággal bír, és arról - többek között a tagállamok bevonásával - rendszeres információcserét kell folytatni. Az uniós segítségnyújtási önkéntesek nem küldhetők ki nemzetközi és belső fegyveres konfliktusok helyszínén folytatott műveletekhez.
(13)
Az Unió humanitárius segítségnyújtási műveleteit a felmerülő szükségletek alapján a végrehajtó szervezetekkel partnerségben végzi. Ezeknek a szervezeteknek jelentős szerepet kell játszaniuk az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezés végrehajtásában annak érdekében, hogy biztosítsák a helyszíni szereplők felelősségvállalását, és maximalizálják az említett kezdeményezés fellépéseiben való részvételt. Az Uniónak a Bizottság által meghatározott előírásoknak és eljárásoknak megfelelően ilyen szervezeteket kell megbíznia az uniós segítségnyújtási önkéntesek azonosításával, kiválasztásával, felkészítésével, kiküldésével, valamint a megbízatásuk ideje alatt és azt követően történő monitoringgal. Amennyiben szükséges, a helyi kirendeltségekre támogató feladatok elvégzése céljából történő kiküldésekhez a Bizottság részére sikeresen kiképzett és felkészített önkénteseknek kell rendelkezésre állniuk.
(14)
A Bizottság 2011. október 25-i„A vállalati társadalmi felelősségvállalásra vonatkozó megújult uniós stratégia (2011-2014)”című közleményében foglaltak szerint a magánvállalkozások fontos szerepet játszhatnak és hozzájárulhatnak az Unió humanitárius műveleteihez, különösen a munkavállalói önkéntesség révén.
(15)
Az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezésnek segítenie kell az európaiakat - legyenek bármely életkorban - abban, hogy aktív európai polgári szerepvállalásról tegyenek bizonyságot. A kezdeményezésnek ily módon Unió-szerte elő kell mozdítania az önkéntességet, valamint a részt vevő önkéntesek személyes fejlődését és interkulturális tudatosságát, ezzel is javítva képességeiket és foglalkoztathatóságukat a globális gazdaságban.
(16)
Az esélyegyenlőségnek és a hátrányos megkülönböztetés tilalmának uniós elve arra utal, hogy bármilyen társadalmi háttérrel rendelkező és bármilyen életkorú uniós polgár és az Unió területén huzamosan tartózkodó személy válhat aktív polgárrá. Tekintettel a humanitárius kontextus különleges kihívásaira, az uniós segítségnyújtási önkénteseknek legalább 18. életévüket betöltött személyeknek kell lenniük, és sokféle szakmai háttérrel rendelkezhetnek és bármely korosztályhoz tartozhatnak, ideértve a szakértőket és a képzett nyugdíjasokat is.
(17)
Az önkéntesek Unió területén kívüli országokba való kiküldésének döntő előfeltétele az egyértelmű jogállás. Szerződésben kell meghatározni az önkéntesek kiküldésének feltételeit, ideértve az önkéntesek védelmére és biztonságára vonatkozó előírásokat, a küldő és a fogadó szervezetek kötelezettségeit, a biztosítást, valamint az ellátás, a lakhatás és más kapcsolódó kiadások fedezését. Az önkéntesek harmadik országbeli kiküldése megfelelő biztonsági és védelmi feltételekhez kötött.
(18)
Az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezés fellépései során adott esetben figyelembe kell venni az európai önkéntesség szakpolitikai menetrendjében szereplő ajánlásokat, valamint az önkéntességgel foglalkozó európai és nemzetközi szervezetek és az Egyesült Nemzetek önkéntességi programja által folytatott munkát.
(19)
Az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezésnek a harmadik országbeli fogadó szervezetek humanitárius segítségnyújtási kapacitásának erősítésére irányuló, szükségleteken alapuló fellépéseket kell támogatnia annak érdekében, hogy humanitárius válságok esetén fokozza a helyi felkészülést és a reagálási képességet, valamint hogy a válsághelyzeti kockázatkezelés, a felkészülés és a reagálási képesség, továbbá az önkéntesek irányítására és az egyéb kapcsolódó területekre vonatkozó coaching és képzés révén biztosítsa az uniós segítségnyújtási önkéntesek helyszíni munkájának eredményes és fenntartható hatását.
(20)
Az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezésnek adott esetben arra kell törekednie, hogy a bármilyen korosztályhoz tartozó nők és férfiak egyedi szükségleteihez igazított megfelelő humanitárius reagálás révén erősítse az uniós humanitárius segítségnyújtási szakpolitikájának nemi dimenzióját. Külön figyelmet kell fordítani a nők csoportjaival és hálózataival való együttműködésre annak érdekében, hogy fokozni lehessen a nők részvételét és vezető szerepvállalását a humanitárius segítségnyújtásban, valamint hogy támaszkodni lehessen képességeikre és szakértelmükre a válság sújtotta közösségek újjáépítése, a béketeremtés, a katasztrófakockázatok csökkentése és az ellenálló képesség erősítése során.
(21)
E rendelet meghatározza a pénzügyi időszak teljes időtartamára szóló pénzügyi keretösszeget, és az éves költségvetési eljárás során ez az összeg jelenti az Európai Parlament és a Tanács számára az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság közötti, a költségvetési fegyelemről, a költségvetési ügyekben való együttműködésről és a hatékony és eredményes pénzgazdálkodásról szóló, 2013. december 2-i intézményközi megállapodás (4)17. pontja értelmében vett elsődleges referenciaösszeget.
(22)
A pénzügyi támogatást a 966/2012/EU, Euratom európai parlamenti és tanácsi rendeletnek (5) megfelelően kell elosztani. Tekintettel az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezés fellépéseinek különleges jellegére, helyénvaló biztosítani, hogy pénzügyi támogatás természetes személyeknek, valamint a közjog vagy a magánjog hatálya alá tartozó jogi személyeknek is nyújtható legyen. Fontos továbbá biztosítani az említett rendelet szabályainak betartását, különösen a gazdaságosság, a hatékonyság és az eredményesség elve tekintetében.
(23)
Az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezés célkitűzéseinek megvalósítása során - a pénzügyi források optimális felhasználásának biztosításával egyidejűleg - vezérelvnek kell tekinteni a kiadási oldal végrehajtásának és minőségének javítását.
(24)
Az Unió pénzügyi érdekeit a teljes kiadási ciklusban arányos intézkedésekkel kell védeni, ideértve a szabálytalanságok megelőzését, felderítését és kivizsgálását, az elveszített, jogosulatlanul kifizetett vagy szabálytalanul felhasznált források visszafizettetését, valamint adott esetben szankciók alkalmazását. Megfelelő intézkedéseket kell hozni a szabálytalanságok és a csalás megelőzése érdekében, valamint meg kell tenni a szükséges lépéseket az eltűnt, jogosulatlanul kifizetett vagy szabálytalanul felhasznált források visszafizettetésére a 2988/95/EK, Euratom tanácsi rendeletnek (6), a 2185/96/Euratom, EK tanácsi rendeletnek (7), továbbá a 883/2013/EU, Euratom európai parlamenti és tanácsi rendeletnek (8) megfelelően.
(25)
A harmadik országok - különösen a csatlakozó országok, a tagjelölt országok, a potenciális tagjelölt országok, az európai szomszédságpolitika partnerországai és az Európai Szabadkereskedelmi Társulás országai - részvételét együttműködési megállapodások alapján lehetővé kell tenni.
(26)
Az együttműködő országok részt vevő önkénteseinek és az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezés fellépéseit végrehajtó szervezeteinek tiszteletben kell tartaniuk és hirdetniük kell a humanitárius segítségnyújtással kapcsolatos európai konszenzusban megfogalmazott elvek tiszteletben tartását, különös tekintettel a „humanitárius tér” védelmére.
(27)
A folyamatos visszacsatolás és javítás, valamint az elfogadás rugalmasságának és hatékonyságának javítása érdekében fel kell hatalmazni a Bizottságot arra, hogy az EUMSZ 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el az uniós segítségnyújtási önkéntesek kiválasztására, irányítására és kiküldésére vonatkozó előírásokhoz, a teljesítménymutatók és a tematikus prioritások módosításához, valamint az e rendelet végrehajtásához szükséges pénzügyi keretösszeg felosztása során alkalmazandó százalékok kiigazításához kapcsolódó rendelkezésekre vonatkozóan. Különösen fontos, hogy a Bizottság előkészítő munka során megfelelő konzultációkat folytasson, többek között szakértői szinten is. A felhatalmazáson alapuló jogi aktus elkészítésekor és szövegezésekor a Bizottságnak gondoskodnia kell a vonatkozó dokumentumoknak az Európai Parlament és a Tanács részére történő egyidejű, időben történő és megfelelő továbbításáról.
(28)
E rendelet végrehajtása egységes feltételeinek biztosítása érdekében a Bizottságra végrehajtási hatáskörökkel kell ruházni. Ezeket a 182/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek (9) megfelelően kell gyakorolni. Vizsgálóbizottsági eljárást kell alkalmazni az uniós segítségnyújtási önkéntesek kiválasztására, irányítására és kiküldésére vonatkozó eljárásoknak, az akkreditációs mechanizmusnak, a képzési programnak és az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezés éves munkaprogramjának elfogadására.
(29)
Ez a rendelet tiszteletben tartja az alapvető jogokat, és szem előtt tartja az Európai Unió Alapjogi Chartája által elismert elveket.
(30)
A személyes adatok e rendelet keretében történő feldolgozása nem lépi túl az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezés zökkenőmentes működésének biztosítása szempontjából szükséges és arányos mértéket. A személyes adatok Bizottság általi bármilyen feldolgozása a 45/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletnek (10) megfelelően történik. A személyes adatoknak az Unió területén jogszerűen letelepedett, az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezés fellépéseit végrehajtó szervezetek általi bármilyen feldolgozása a 95/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek (11) megfelelően történik.
(31)
Az európai adatvédelmi biztossal való konzultáció a 45/2001/EK rendelet 28. cikkének (2) bekezdésével összhangban megtörtént, a biztos 2012. november 23-án kinyilvánította véleményét (12).
(32)
Helyénvaló e rendelet alkalmazásának időtartamát összehangolni az 1311/2013/EU, Euratom tanácsi rendelettel (13). Ezért e rendeletnek 2014. január 1-jétől kell alkalmazandónak lennie,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
I. FEJEZET
BEVEZETŐ RENDELKEZÉSEK
1. cikk
Tárgy
Ez a rendelet létrehozza az Európai Önkéntes Humanitárius Segítségnyújtási Hadtestet („az EU segítségnyújtási önkéntesei” kezdeményezés), amely keretet nyújt az európai önkénteseknek ahhoz, hogy együttes hozzájárulásukkal támogassák és kiegészítsék a harmadik országokban folyó humanitárius segítségnyújtást.
Ez a rendelet meghatározza az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezés működésére vonatkozó szabályokat és eljárásokat, valamint a pénzügyi támogatás nyújtására vonatkozó szabályokat.
2. cikk
Hatály
Ez a rendelet az alábbiakra alkalmazandó:
1.
az uniós segítségnyújtási önkéntesek kiválasztása, képzése és kiküldése a harmadik országbeli humanitárius segítségnyújtás támogatása és kiegészítése céljából;
2.
olyan fellépések, amelyek támogatják, elősegítik és előkészítik az uniós segítségnyújtási önkéntesek kiküldését a harmadik országbeli humanitárius segítségnyújtás támogatása és kiegészítése céljából;
3.
az Unión belüli és kívüli olyan fellépések, amelyek célja a fogadó szervezetek harmadik országbeli humanitárius segítségnyújtási kapacitásának építése.
3. cikk
Fogalommeghatározások
E rendelet alkalmazásában:
a) „önkéntes”: az a személy, aki szabad akaratából és anyagi érdek nélkül valamely közösséget és a társadalom egészét szolgáló tevékenységeket végez;
b) „önkéntesjelölt”: az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezés fellépéseiben való részvételre a 11. cikk (3) bekezdésével összhangban alkalmas személy;
c) „uniós segítségnyújtási önkéntes”: az az önkéntesjelölt, akit kiválasztottak, és a különleges előírások, eljárások és referenciakritériumok alapján kiképeztek, alkalmasnak ítéltek, és akit harmadik országbeli humanitárius segítségnyújtás támogatása vagy kiegészítése céljából történő kiküldésre rendelkezésre állóként regisztráltak;
d) „humanitárius segítségnyújtás”: olyan harmadik országban végzett tevékenységek és műveletek, amelyek célja a szükségleteken alapuló sürgősségi segély nyújtása az élet védelme, az emberi szenvedés megelőzése és enyhítése, valamint az emberi méltóság megőrzése érdekében az ember okozta válságok vagy természeti katasztrófák esetén. A humanitárius segítségnyújtás kiterjed a humanitárius válságok vagy azok közvetlen hatásai miatt szükséges támogatási, segítségnyújtási és védelmi műveletekre, a rászorulók megközelíthetőségét biztosító és az akadálymentes segítségnyújtást elősegítő támogató intézkedésekre, továbbá az olyan fellépésekre is, amelyek célja a katasztrófákra való felkészülés megerősítése és a katasztrófakockázatok csökkentése, az ellenálló képesség erősítéséhez való hozzájárulás, valamint a válságkezelés és a válságokból való felépülés képességének javítása;
e) „harmadik ország”: az Unió területén kívüli ország, ahol a d) pontban említett humanitárius segítségnyújtási tevékenységeket és műveleteket folytatják.
4. cikk
Célkitűzés
Az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezés célja az, hogy hozzájáruljon a szükségleteken alapuló uniós humanitárius segítségnyújtási kapacitás erősítéséhez, amelynek célja az élet védelme, az emberi szenvedés megelőzése és enyhítése, valamint az emberi méltóság megőrzése, továbbá - különösen a katasztrófákra való felkészülés megerősítése, a katasztrófakockázatok csökkentése, valamint a kárenyhítés, helyreállítás és fejlesztés közötti kapcsolat megerősítése révén - a sérülékeny vagy katasztrófa sújtotta harmadik országbeli közösségek kapacitásának és ellenálló képességének növelése. Ez a célkitűzés az Unió értékeit és a rászoruló emberek iránti szolidaritását kifejező és az európai polgárság szellemiségét láthatóan előmozdító uniós segítségnyújtási önkéntesek együttes hozzájárulása által jelentett hozzáadott érték révén valósul meg.
5. cikk
Általános elvek
(1) Az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezés fellépéseit az emberiesség, a semlegesség, a pártatlanság és a függetlenség humanitárius segítségnyújtási elvével és a humanitárius segítségnyújtással kapcsolatos európai konszenzussal összhangban kell megvalósítani.
(2) Az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezés fellépéseinek a helyi közösségek humanitárius szükségleteinek és a fogadó szervezetek követelményeinek kell megfelelniük, és a humanitárius ágazat eredményességének fokozásához történő hozzájárulásra kell irányulniuk.
(3) Prioritásként kell kezelni az önkéntesjelöltek és az uniós segítségnyújtási önkéntesek védelmét és biztonságát.
(4) Az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezésnek elő kell mozdítania a szükségleteken alapuló közös projekteket, valamint a különböző országokból származó részt vevő önkéntesek és az e kezdeményezés fellépéseit végrehajtó, a 10. cikkben említett szervezetek közötti transznacionális partnerségeket.
6. cikk
Az uniós fellépés koherens és kiegészítő jellege
(1) E rendelet végrehajtása során - a párhuzamos feladatvégzés és az átfedések elkerülése mellett, valamint felismerve, hogy a humanitárius segítségnyújtásra az e rendelet 5. cikkének (1) bekezdésében említett humanitárius segítségnyújtási elvek vonatkoznak - biztosítani kell a koherenciát és a kiegészítő jelleget az Unió külső fellépésének egyéb eszközeivel és területeivel, valamint egyéb vonatkozó uniós szakpolitikával, különösen az Unió humanitárius segítségnyújtási szakpolitikájával, fejlesztési együttműködési szakpolitikájával és az uniós polgári védelmi mechanizmussal. Külön figyelmet kell fordítani a kárenyhítés, a helyreállítás és a fejlesztés közötti zökkenőmentes átmenet biztosításának.
(2) A vonatkozó nemzeti önkéntességi programok és az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezés fellépései közötti konzisztencia és koherencia biztosítása révén a Bizottság és a tagállamok együttműködnek a hatékonyság és az eredményesség érdekében. Az említett fellépéseknek a vonatkozó bevált gyakorlatokra és a meglévő programokra kell támaszkodniuk, és adott esetben ki kell használniuk a már meglévő uniós hálózatokat.
(3) Az Unió elősegíti az együttműködést az érintett nemzetközi szervezetekkel és más humanitárius partnerekkel, valamint a helyi és regionális szereplőkkel az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezés fellépéseinek végrehajtása terén.
A humanitárius válságokra adott koherens nemzetközi reagálás előmozdítása érdekében az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezés fellépéseinek a Humanitárius Ügyekért Felelős Koordinációs Hivatal (ENSZ-OCHA) központi és átfogó koordináló szerepe elismerése céljából összhangban kell lenniük az ENSZ kezdeményezéseivel.
7. cikk
Működési célkitűzések
(1) Az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezés a következő működési célkitűzéseket követi:
a)
az Unió humanitárius segítségnyújtási kapacitásának növeléséhez és javításához való hozzájárulás.
Az e működési célkitűzés elérésében tett előrelépést olyan mutatók alapján értékelik, mint:
-
a szükséges képesítésekkel rendelkező, kiküldött vagy kiküldésre kész uniós segítségnyújtási önkéntesek, valamint a kiküldési szerződésüknek már eleget tevő uniós segítségnyújtási önkéntesek száma,
-
az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezés által nyújtott humanitárius segélyben részesült emberek száma és a személyenkénti átlagos költség,
-
az uniós segítségnyújtási önkéntesek helyszínen való tényleges humanitárius közreműködésével kapcsolatos elégedettségi szint a kiküldött uniós segítségnyújtási önkéntesek, valamint a küldő és a fogadó szervezetek körében.
b)
Az önkéntesek készségeinek, tudásának és képességeinek javítása a humanitárius segítségnyújtás terén, valamint az alkalmazásukra vonatkozó feltételek és szabályok.
Az e működési célkitűzés elérésében tett előrelépést olyan mutatók alapján értékelik, mint:
-
a kiképzett önkéntesjelöltek száma és a kiképzést követő értékelésen sikerrel túljutó önkéntesek száma,
-
az önkéntesjelöltek és az uniós segítségnyújtási önkéntesek irányítására vonatkozó előírásokat és eljárásokat alkalmazó, akkreditált küldő szervezetek száma,
-
az önkéntesek képzésének minőségével, valamint tudásának és képességeinek szintjével kapcsolatos elégedettségi szint a kiképzett és kiküldött önkéntesek, valamint a küldő és a fogadó szervezetek körében, továbbá az önkéntesjelöltek és az uniós segítségnyújtási önkéntesek kiküldésére és irányítására vonatkozó előírásoknak és eljárásoknak való megfelelés és azok helyénvalósága.
c)
A fogadó szervezetek kapacitásának építése és az önkéntesség előmozdítása harmadik országokban:
Az e működési célkitűzés elérésében tett előrelépést olyan mutatók alapján értékelik, mint:
-
a harmadik országbeli kapacitásépítési fellépések száma és típusa,
-
a kapacitásépítési fellépésekben részt vevő, harmadik országbeli alkalmazottak és önkéntesek száma,
-
a fellépések minőségével és eredményességével kapcsolatos elégedettségi szint a kapacitásépítési fellépésekben részt vevő, fogadó szervezetekben dolgozó alkalmazottak és a harmadik országbeli önkéntesek körében.
d)
A Unió humanitárius segítségnyújtási elveinek kommunikációja a humanitárius segítségnyújtással kapcsolatos európai konszenzusban foglaltak szerint.
Az e működési célkitűzés elérésében tett előrelépést olyan mutatók alapján értékelik, mint:
-
a tájékoztatási, kommunikációs és tudatosító fellépések száma, típusa és költsége.
e)
Az önkéntesség koherenciájának és konzisztenciájának javítása a tagállamokban az uniós polgárok humanitárius segítségnyújtási tevékenységekben és műveletekben való részvételi lehetőségeinek javítása érdekében:
Az e működési célkitűzés elérésében tett előrelépést olyan mutatók alapján értékelik, mint:
-
az akkreditált küldő szervezetek száma,
-
a küldő szervezetek számára szervezett technikai segítségnyújtási fellépések száma és típusa,
-
az önkéntesjelöltek és az uniós segítségnyújtási önkéntesek irányítására vonatkozó előírások és eljárások terjesztése és átvétele más önkéntességi programok révén.
(2) Az (1) bekezdés a)-e) pontjában említett mutatókat kell használni szükség szerint a teljesítmény monitoringjára, értékelésére és felülvizsgálatára. A mutatók indikatívak és a 24. cikkel összhangban felhatalmazáson alapuló jogi aktusok útján módosíthatók az előrelépés mérése terén szerzett tapasztalatok figyelembevétele érdekében.
II. FEJEZET
AZ EU SEGÍTSÉGNYÚJTÁSI ÖNKÉNTESEI KEZDEMÉNYEZÉS FELLÉPÉSEI
8. cikk
Az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezés fellépései
Az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezés a 4. és a 7. cikkben említett célkitűzéseket követi a következő fellépéstípusok révén:
-
az önkéntesjelöltekre és az uniós segítségnyújtási önkéntesekre vonatkozó előírások és eljárások kidolgozása és fenntartása,
-
a küldő és a fogadó szervezetek számára akkreditációs mechanizmus kidolgozása és fenntartása,
-
az önkéntesjelöltek azonosítása és kiválasztása,
-
képzési program létrehozása, valamint a képzések és gyakornoki helyek támogatása,
-
az uniós segítségnyújtási önkéntesek adatbázisának létrehozása, fenntartása és frissítése,
-
uniós segítségnyújtási önkéntesek kiküldése a harmadik országbeli humanitárius segítségnyújtás támogatása és kiegészítése céljából,
-
a fogadó szervezetek kapacitásának építése,
-
az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezés hálózatának létrehozása és irányítása,
-
kommunikáció és tudatosítás,
-
az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezés elszámoltathatóságát, átláthatóságát és eredményességét fokozó kiegészítő tevékenységek.
9. cikk
Az önkéntesjelöltekre és az uniós segítségnyújtási önkéntesekre vonatkozó előírások és eljárások
(1) A meglévő bevett gyakorlatok alapján a Bizottság előírásokat és eljárásokat állapít meg arra vonatkozóan, hogy az önkéntesjelöltek és az uniós segítségnyújtási önkéntesek harmadik országokban folyó humanitárius segítségnyújtási műveletek támogatása céljából történő azonosítása, kiválasztása, felkészítése, irányítása és kiküldése során a küldő és a fogadó szervezeteknek milyen feltételeket, szabályokat és követelményeket kell alkalmazniuk.
(2) A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy a 24. cikknek megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el a következő előírások meghatározására vonatkozóan:
-
az önkéntesek mint kezdő vagy vezető szakemberek azonosítására, kiválasztására és felkészítésére használt kompetencia-referenciakeret,
-
az azonosítási és kiválasztási eljárás során az esélyegyenlőségnek és a hátrányos megkülönböztetés tilalmának a biztosítására irányuló rendelkezések,
-
az annak biztosítására irányuló rendelkezések, hogy a küldő és a fogadó szervezetek megfeleljenek a vonatkozó nemzeti és uniós jognak, valamint a fogadó ország jogának,
-
a küldő és a fogadó szervezetek közötti partnerséget szabályozó előírások,
-
az uniós segítségnyújtási önkéntesek által elsajátított készségek és képességek elismerésére vonatkozó rendelkezések, a meglévő vonatkozó uniós kezdeményezésekkel összhangban.
(3) A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy végrehajtási jogi aktusokat fogadjon el a következőkre vonatkozóan:
-
az önkéntesjelöltek azonosítása, kiválasztása és kiküldés előtti felkészítése során követendő eljárások, ideértve adott esetben a gyakornoki helyeket is,
-
az uniós segítségnyújtási önkéntesek harmadik országokba történő kiküldésére és az e harmadik országokban való irányítására vonatkozó rendelkezések, ideértve többek között a helyszíni felügyeletet, továbbá a coaching, mentorálás, továbbképzés, a megfelelő munkafeltételek biztosítása és a hazatérést követő támogatás révén történő folyamatos támogatást,
-
az önkéntesek számára biztosítási fedezet és megfelelő életkörülmények biztosítása, ideértve az ellátási, lakhatási, utazási és egyéb kapcsolódó költségek fedezését,
-
a kiküldés előtt, alatt és után követendő, a gondoskodási kötelezettség és a megfelelő védelmi és biztonsági eljárások, ideértve a harmadik országokból való sürgősségi evakuálásra vonatkozó egészségügyi célú evakuálási és biztonsági terveket, köztük a nemzeti hatóságokkal való kapcsolattartást illető eljárásokat,
-
az uniós segítségnyújtási önkéntesek egyéni teljesítményének monitoringjára és értékelésére szolgáló eljárások.
Ezeket a végrehajtási jogi aktusokat a 26. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárás keretében kell elfogadni.
10. cikk
A küldő és fogadó szervezetekre vonatkozó akkreditációs mechanizmus
(1) A Bizottság végrehajtási jogi aktusok révén - adott esetben a humanitárius partnerek bevonásával - akkreditációs mechanizmust hoz létre, amely biztosítja, hogy a küldő szervezetek megfeleljenek a 9. cikkben említett előírásoknak és eljárásoknak, és külön akkreditációs mechanizmust hoz létre a fogadó szervezetek számára.
A Bizottság a meglévő vonatkozó akkreditációs mechanizmusok és eljárások alapján - végrehajtási jogi aktusok révén - elfogadja az akkreditációs mechanizmus működésére vonatkozó eljárást. Ezeket a végrehajtási jogi aktusokat a 26. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárás keretében kell elfogadni.
(2) Az akkreditációs mechanizmus kidolgozása során - az adminisztráció egyszerűsítése céljából - a Bizottság törekszik a bizottsági partnerségi humanitárius eszközök és a meglévő humanitárius előírások közötti szinergiák kialakítására. Az akkreditációs mechanizmusnak befogadó jellegűnek kell lennie, és egyik típusú alkalmas szervezettel szemben sem alkalmazhat hátrányos megkülönböztetést.
(3) A küldő szervezetek akkor akkreditálhatók, ha:
a)
megfelelnek a 9. cikkben említett előírásoknak és eljárásoknak;
b)
a 3. cikk d) pontjában meghatározottaknak megfelelően a humanitárius segítségnyújtás területén tevékenykednek, és
c)
a következő kategóriák valamelyikébe tartoznak:
i.
a valamely tagállam jogának megfelelően létrehozott, Unión belüli székhellyel rendelkező, nem kormányzati non-profit szervezetek;
ii.
valamely tagállam jogának hatálya alá tartozó civil jellegű közjogi szervezetek;
iii.
a 23. cikkben említett országokban letelepedett nem kormányzati non-profit szervezetek az említett cikkben meghatározott feltételek és az abban említett megállapodások szerint;
iv.
a 23. cikkben említett országokban letelepedett civil jellegű közjogi szervezetek az említett cikkben meghatározott feltételek és az abban említett megállapodások szerint;
v.
a Vöröskereszt és Vörös Félhold Társaságok Nemzetközi Szövetsége.
(4) Harmadik országbeli szervezetek akkor lehetnek fogadó szervezetek, ha:
a)
megfelelnek a 9. cikkben említett előírásoknak és eljárásoknak;
b)
a 3. cikk d) pontjában meghatározottaknak megfelelően a humanitárius segítségnyújtás területén tevékenykednek; és
c)
a következő kategóriák valamelyikébe tartoznak:
i.
nem kormányzati non-profit szervezetek, amelyek valamely harmadik ország hatályos jogszabályainak megfelelően működnek, vagy amelyek valamely harmadik ország hatályos jogszabályainak megfelelően letelepedettek;
ii.
harmadik ország jogának hatálya alá tartozó civil jellegű közjogi szervezetek;
iii.
nemzetközi ügynökségek és szervezetek.
(5) A (3) és a (4) bekezdésekben említett követelmények sérelme nélkül a küldő és a fogadó szervezetek az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezés fellépéseit végrehajthatják nyereségérdekelt magánszervezetek közreműködésével is.
(6) A szükségletek előzetes értékelése alapján az akkreditálandó küldő szervezetek számára technikai segítséget lehet nyújtani abból a célból, hogy nagyobb kapacitással tudjanak részt venni az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezésben, valamint hogy biztosítani lehessen a 9. cikkben említett előírásoknak és eljárásoknak való megfelelésüket.
A 15. cikkben említett fellépések keretében az akkreditálandó fogadó szervezet számára is nyújtható az első albekezdésben említett segítség.
(7) Az akkreditációt követően a Bizottság kellő időben közzéteszi az akkreditált küldő és fogadó szervezetek jegyzékét.
11. cikk
Az önkéntesjelöltek azonosítása és kiválasztása
(1) A harmadik országbeli szükségletek küldő vagy fogadó szervezetek, vagy más érintett szereplők által elvégzett előzetes felmérése alapján az akkreditált küldő szervezetek azonosítják és kiválasztják a képzésben részesülő önkéntesjelölteket.
(2) Az önkéntesjelöltek azonosítása és kiválasztása során meg kell felelni a 9. cikkben említett előírásoknak és eljárásoknak, és tiszteletben kell tartani a hátrányos megkülönböztetés tilalmának és az esélyegyenlőségnek az elvét.
(3) Önkéntesjelöltként alkalmasak pályázni azok a legalább 18. életévüket betöltött személyek, akik:
a)
az Unió polgárai;
b)
az Unió valamely tagállamában huzamosan tartózkodó harmadik országbeli állampolgárok; és
c)
a 23. cikk (1) bekezdésében említett országok állampolgárai, az abban a cikkben említett feltételek mellett.
12. cikk
Képzési program, valamint a képzések és gyakorlatok támogatása
(1) A Bizottság a meglévő programok és eljárások alapján, valamint adott esetben szakosított intézmények bevonásával képzési programot hoz létre az önkéntesjelöltek számára, hogy fel lehessen készíteni őket a humanitárius segítségnyújtás támogatása és kiegészítése céljából történő kiküldésre.
(2) Azok az önkéntesjelöltek, akiket a 11. cikkben foglaltaknak megfelelően azonosítottak és kiválasztottak, alkalmasak a minősített szervezetek által megvalósított képzési programokban való részvételre. Az egyes önkéntesjelöltek által teljesítendő képzés körét és tartalmát az akkreditált fogadó szervezettel folytatott konzultációt követően az érintett akkreditált küldő szervezet határozza meg a szükségletek alapján, figyelembe véve az önkéntesjelölt előzetes tapasztalatát és a tervezett kiküldést.
(3) A képzésük és különösen a kiküldésre való felkészítésük részeként az önkéntesjelöltek számára előírhatják, hogy teljesítsenek gyakorlatot az akkreditált küldő szervezeteknél, lehetőség szerint a származási országuktól eltérő országban.
(4) A (3) bekezdés sérelme nélkül azok az önkéntesjelöltek, akik nem teljesítettek gyakorlatot, adott esetben a kiküldés szükségleteihez és egyedi körülményeihez igazított kiegészítő felkészítésben részesülhetnek a kiküldést megelőzően. Ennek a felkészítésnek és a gyakorlatnak meg kell felelnie a 9. cikkben említett, felkészítésre vonatkozó előírásoknak és eljárásoknak.
(5) A képzési program keretében értékelni kell, hogy az önkéntesjelöltek mennyire felkészültek a harmadik országbeli humanitárius segítségnyújtás támogatása és kiegészítése céljából történő kiküldésre, valamint a helyi szükségletek kielégítésére. Ezen értékelést a küldő szervezetekkel együttműködésben kell elvégezni.
(6) A Bizottság végrehajtási jogi aktusok útján elfogadja a képzési program szabályait és az önkéntesjelöltek kiküldésre való felkészültségének értékelésére szolgáló eljárást. Ezeket a végrehajtási jogi aktusokat a 26. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárás keretében kell elfogadni.
13. cikk
Az uniós segítségnyújtási önkéntesek adatbázisa
(1) A 12. cikk (5) bekezdésében említett értékelésen sikerrel túljutott önkéntesjelöltek uniós segítségnyújtási önkéntesnek tekintendők és alkalmasak kiküldésre. Az ilyen önkéntesjelöltek neve szerepel az uniós segítségnyújtási önkéntesek adatbázisában.
(2) Az uniós segítségnyújtási önkéntesek (többek között a rendelkezésre álló és kiküldhető uniós segítségnyújtási önkénteseket tartalmazó) adatbázisát a Bizottság hozza létre, tartja fenn és frissíti, valamint szabályozza az ahhoz való hozzáférést és annak felhasználását. Az ezen adatbázisban szereplő vagy az ezen adatbázis számára gyűjtött személyes adatokat - amennyiben alkalmazandó - a 95/46/EK irányelvvel és a 45/2001/EK rendelettel összhangban kell feldolgozni.
14. cikk
Az uniós segítségnyújtási önkéntesek kiküldése harmadik országokba
(1) Az adatbázisban szereplő uniós segítségnyújtási önkéntesek kiküldhetők a 3. cikk d) pontjában meghatározott humanitárius segítségnyújtás támogatása és kiegészítése céljából:
a)
akkreditált küldő szervezetek által harmadik országok fogadó szervezeteihez; vagy
b)
adott esetben a Bizottság által a helyi humanitárius segítségnyújtási irodáiba, támogató feladatok végzése érdekében.
(2) A kiküldésnek igazodnia kell a fogadó szervezetek által helyi szinten megfogalmazott tényleges szükségletekhez.
(3) Az 1. cikk a) pontjában említett kiküldést illetően az akkreditált küldő szervezeteknek biztosítaniuk kell, hogy megfelelnek a 9. cikkben említett előírásoknak és eljárásoknak. Az uniós segítségnyújtási önkéntesek nem küldhetők ki nemzetközi és belső fegyveres konfliktusok helyszínén folytatott műveletekhez.
(4) A 23. cikkel összhangban az akkreditált küldő szervezetek tájékoztatják az adott tagállam és más részt vevő országok illetékes nemzeti hatóságait, mielőtt egy állampolgárukat a 9. cikkben említett előírásokkal és eljárásokkal összhangban uniós segítségnyújtási önkéntesként kiküldik.
(5) A kiküldés részletes feltételeit és az uniós segítségnyújtási önkéntesek szerepét a fogadó szervezettel folytatott szoros együttműködésben határozzák meg a küldő szervezetek és az uniós segítségnyújtási önkéntesek közötti szerződésben, amely kitér a jogokra és kötelezettségekre, a kiküldés időtartamára és helyére, valamint az adott uniós segítségnyújtási önkéntes feladataira.
(6) Az 1. cikk b) pontjában említett kiküldést illetően a Bizottság „önkénteskiküldési szerződést” ír alá az uniós segítségnyújtási önkéntesekkel, amelyben meghatározza a kiküldésre vonatkozó részletes feltételeket. Az önkénteskiküldési szerződések alapján az önkéntesekre nem vonatkoznak a 259/68/EGK, Euratom, ESZAK tanácsi rendeletben (14) meghatározott, az Európai Unió tisztviselőinek személyzeti szabályzata, valamint az Európai Unió egyéb alkalmazottainak alkalmazási feltételei szerinti jogok és kötelezettségek.
(7) A fogadó szervezet mentort jelöl ki az uniós segítségnyújtási önkéntes részére a kiküldése alatti felügyelete és támogatása céljából.
15. cikk
A fogadó szervezetek humanitárius segítségnyújtási kapacitásának építése
A harmadik országok szükségleteinek küldő és fogadó szervezetek, vagy más érintett szereplők általi előzetes értékelése alapján, a Bizottság támogatja a fogadó szervezetek humanitárius segítségnyújtási kapacitásának építésére irányuló fellépéseket a humanitárius válságok kapcsán a helyi felkészülés és a reagálási képességet fokozása, valamint annak biztosítása céljából, hogy az uniós segítségnyújtási önkéntesek helyszíni tevékenységének hatása eredményes és fenntartható legyen. Ezek a fellépések a következők lehetnek:
a)
válsághelyzeti kockázatkezelés, felkészülés és reagálás, coaching és képzés az önkéntesek irányítása, valamint más releváns területeken a fogadó szervezetek alkalmazottai és önkéntesei számára;
b)
a bevált gyakorlatok cseréje, technikai segítségnyújtás, ikerintézményi programok, alkalmazottak és önkéntesek cseréje, hálózatok létrehozása és más releváns fellépések.
16. cikk
Az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezés hálózata
(1) A Bizottság létrehozza és irányítja az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezés hálózatát, amelyben a következők vesznek részt:
a)
önkéntesjelöltek, a kezdeményezésben jelenleg részt vevő vagy korábban részt vett uniós segítségnyújtási önkéntesek;
b)
küldő és fogadó szervezetek;
c)
a tagállamok és az Európai Parlament képviselői.
(2) Az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezés hálózatának tevékenységéhez tartoznak különösen:
a)
a kölcsönhatás elősegítése, platform biztosítása a tudásmegosztás, a konzultáció és az információk terjesztése, a bevált gyakorlatok megosztása és a 21. cikk (3) bekezdésében említett szükségletértékelés céljából;
b)
a partnerségépítésnek, valamint a kiküldésekre és a kapacitásépítésre irányuló közös projektek kidolgozásának előmozdítása az unióbeli küldő szervezetek és a harmadik országbeli fogadó szervezetek bevonásával;
c)
olyan alap nyújtása, amelyre az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezés fellépéseit építeni lehet azzal a céllal, hogy biztosítani lehessen a folyamatos javítást, az eredményes monitoringot és az értékelést;
d)
az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezéssel kapcsolatos projektre való online jelentkezés lehetőségének biztosítása.
17. cikk
Kommunikáció és tudatosítás
(1) A Bizottság támogatja a nyilvánosság tájékoztatását és a tudatosító fellépéseket a látható EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezés előmozdítására, és az önkéntesség ösztönzésére a humanitárius segítségnyújtás területén az Unión és tagállamain belül, valamint azokban a harmadik országokban, amelyek az e kezdeményezés fellépéseinek kedvezményezettjei.
(2) A Bizottság az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezés célkitűzéseit, fellépéseit és látható eredményeit tartalmazó kommunikációs tervet dolgoz ki, amely meghatározza a nyilvánosságot és különösen a jövőbeli potenciális önkéntesjelölteket, valamint az e kezdeményezés fellépéseinek kedvezményezettjeit célzó kommunikációs és ismeretterjesztési tevékenységeket. Ezt a kommunikációs tervet a Bizottság és a kedvezményezettek, különösen a küldő és a fogadó szervezetek, valamint az EU segítségnyújtási önkéntesei hajtják végre.
III. FEJEZET
PROGRAMOZÁS ÉS FORRÁSELOSZTÁS
18. cikk
Támogatható fellépések
(1) A 8. cikkben említett fellépések jogosultak pénzügyi támogatásra, ideértve az e fellépések végrehajtásához szükséges intézkedéseket, valamint az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezés és a vonatkozó nemzeti és nemzetközi szintű programok közötti koordinációt erősítő, a bevált gyakorlatokra épülő intézkedéseket.
(2) Az (1) bekezdésben említett pénzügyi támogatás fedezheti az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezés irányításához és célkitűzéseinek eléréséhez szükséges előkészítő, monitoring, kontroll, audit és értékelési tevékenységekhez kapcsolódó kiadásokat is.
(3) A (2) bekezdésben említett kiadások körébe tartozhatnak különösen a 17. cikkben említett tanulmányok, szakértői találkozók, tájékoztatási és kommunikációs fellépések, ideértve az Unió szakpolitikai prioritásainak intézményi kommunikációját is - amennyiben ezek az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezés célkitűzéseihez kapcsolódnak -, az információfeldolgozásra és -cserére összpontosító informatikai hálózatokkal (többek között azoknak az ágazatközi adatcsere előmozdítását szolgáló meglévő vagy jövőbeli rendszerekkel való összekapcsolásával és a kapcsolódó berendezésekkel) összefüggő kiadások, és minden más technikai és igazgatási segítségnyújtásra fordított kiadás, amely a Bizottságnál felmerül.
19. cikk
Pénzügyi kedvezményezettek
Az e rendelet szerinti pénzügyi támogatás természetes személyeknek, és akár a magánjog, akár a közjog hatálya alá tartozó jogi személyeknek nyújtható, akik vagy amelyek ezt követően a 966/2012/EU, Euratom rendelet értelmében vett pénzügyi kedvezményezetteknek minősülnek.
20. cikk
Pénzügyi keretösszeg
(1) Az e rendelet végrehajtásához szükséges pénzügyi keretösszeg folyó árakon a 2014. január 1. és 2020. december 31. közötti időszakra vonatkozóan 147 936 000 EUR. Az éves előirányzatokat az Európai Parlament és a Tanács engedélyezi a többéves pénzügyi keret keretein belül. A 2020. december 31-ig le nem zárult fellépésekhez szükséges kifizetések kezelése céljából szükség esetén a 2020 utáni költségvetésben is szerepelhetnek hasonló kiadások fedezésére szolgáló kifizetési előirányzatok.
(2) Az (1) bekezdésében említett pénzügyi keretösszeget a 2014 és 2020 közötti időszakban a mellékletben meghatározott működési célkitűzéseknek, tematikus prioritásoknak és százalékoknak megfelelően kell elosztani.
(3) A Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy a 24. cikknek megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el a mellékletben szereplő prioritások módosítására és a számadatok több mint 10, de legfeljebb 20 százalékponttal történő kiigazítására vonatkozóan. Az ilyen kiigazításra csak azután kerülhet sor, hogy a 27. cikk (4) bekezdésének b) pontjában említett időközi értékelés eredménye tükrében a Bizottság felülvizsgálta a mellékletben meghatározott tematikus prioritásokat és százalékokat, amely esetben a felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat 2018. június 30-ig el kell fogadni.
(4) Amennyiben a veszélyhelyzet-reagálási fellépések támogatására rendelkezésre álló költségvetési források szükséges felülvizsgálata rendkívül sürgős esetben azt megköveteli, a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el annak érdekében, hogy a rendelkezésre álló költségvetési előirányzatok keretében és a 25. cikkben előírt eljárással összhangban 10-nél több, de legfeljebb 20 százalékponttal kiigazítson a mellékletben szereplő minden egyes számadatot.
21. cikk
A pénzügyi beavatkozás típusai és végrehajtási eljárások
(1) A Bizottság az uniós pénzügyi támogatást a 966/2012/EU, Euratom rendeletnek megfelelően hajtja végre.
(2) Az e rendelet szerinti pénzügyi támogatás a 966/2012/EU, Euratom rendeletben meghatározott bármely formát öltheti.
(3) A Bizottság e rendelet végrehajtása érdekében végrehajtási jogi aktusok révén elfogadja az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezés éves munkaprogramját. E végrehajtási jogi aktusokat a 26. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárásnak megfelelően kell elfogadni. Az éves munkaprogram meghatározza a célkitűzéseket, a várt eredményeket, a végrehajtás módját és a vonatkozó kiadások teljes összegét. Az éves munkaprogram tartalmazza továbbá a finanszírozandó fellépések leírását, az egyes fellépésekhez rendelt összegek megjelölését - szükség esetén figyelembe véve az értékelt szükségleteket -, valamint az indikatív végrehajtási ütemtervet. A vissza nem térítendő támogatásokra vonatkozóan tartalmazza a prioritásokat, az alapvető értékelési kritériumokat és a társfinanszírozás maximális mértékét is. Az éves munkaprogram meghatározza továbbá a harmadik országoknak a 23. cikkben említett feltételek szerinti részvételét.
22. cikk
Az Unió pénzügyi érdekeinek védelme
(1) A Bizottság megfelelő intézkedésekkel - csalás, korrupció és más jogellenes cselekmények elleni megelőző intézkedésekkel, hatékony ellenőrzésekkel, szabálytalanság feltárása esetén a jogosulatlanul kifizetett összegek visszafizettetésével, valamint szükség esetén hatékony, arányos és visszatartó erejű szankciókkal - biztosítja az Unió pénzügyi érdekeinek védelmét az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezés alapján finanszírozott fellépések végrehajtása során.
(2) A Bizottság vagy képviselői, valamint a Számvevőszék jogosultak dokumentumalapú és helyszíni auditot végezni az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezés alapján uniós forrásokban részesülő kedvezményezetteknél, vállalkozóknál és alvállalkozóknál.
(3) Az Európai Csalás Elleni Hivatal (OLAF) jogosult az ilyen finanszírozással közvetlenül vagy közvetetten érintett gazdasági szereplőknél a 2185/96/Euratom, EK rendeletben és a 883/2013/EU, Euratom rendeletben előírt eljárásoknak megfelelően helyszíni ellenőrzéseket és vizsgálatokat végezni annak megállapítására, hogy történt-e az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezés alapján finanszírozott támogatási megállapodással, támogatási határozattal vagy szerződéssel összefüggésben olyan csalás, korrupció vagy más jogellenes cselekmény, amely az Unió pénzügyi érdekeit sérti.
(4) Az (1) és (2) bekezdés sérelme nélkül az e rendelet végrehajtása keretében harmadik országokkal és nemzetközi szervezetekkel kötött együttműködési megállapodásokban, támogatási megállapodásokban, támogatási határozatokban és szerződésekben kifejezetten rendelkezni kell arról, hogy az összes vonatkozó eljárási garancia tiszteletben tartása mellett a Bizottság, a Számvevőszék és az OLAF elvégezheti az ilyen auditokat, helyszíni ellenőrzéseket és vizsgálatokat.
IV. FEJEZET
MÁS ORSZÁGOKKAL FOLYTATOTT EGYÜTTMŰKÖDÉS
23. cikk
Más országokkal folytatott együttműködés
(1) Az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezésben a következők vehetnek részt:
a)
csatlakozó országok, tagjelölt országok, potenciális tagjelöltek és az európai szomszédságpolitika partnerországainak állampolgárai és küldő szervezetei, az említett országok uniós programokban való részvételének a vonatkozó keretmegállapodásokban és társulási tanácsi határozatokban vagy hasonló megállapodásokban meghatározott általános alapelveknek és általános feltételeknek megfelelően;
b)
az Európai Szabadkereskedelmi Társulás azon országainak állampolgárai és küldő szervezetei, amelyek tagjai az Európai Gazdasági Térségnek (EGT), az EGT-megállapodásban rögzített feltételeknek megfelelően;
c)
más európai országok állampolgárai és küldő szervezetei, amennyiben ezekkel az országokkal kétoldalú megállapodásokat kötnek.
(2) Az együttműködő országok részt vevő önkénteseinek és az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezés fellépéseit végrehajtó szervezeteinek szintén tiszteletben kell tartaniuk a 4. cikkben említett általános elveket.
(3) Az (1) bekezdésben említett részt vevő országokkal folytatott együttműködés adott esetben az (1) bekezdésben említett részt vevő országoktól származó további előirányzatokon alapul, amelyek az említett országokkal megállapítandó eljárásoknak megfelelően bocsátandók rendelkezésre.
V. FEJEZET
FELHATALMAZÁS ÉS VÉGREHAJTÁSI RENDELKEZÉSEK
24. cikk
A felhatalmazás gyakorlása
(1) A Bizottság az e cikkben meghatározott feltételek mellett felhatalmazást kap felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására.
(2) A Bizottság 7. cikk (2) bekezdésében, a 9. cikk (2) bekezdésében és a 20. cikk (3) bekezdésében említett felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására vonatkozó felhatalmazása hétéves időtartamra szól 2014. április 25-től kezdődő hatállyal.
(3) Az Európai Parlament vagy a Tanács bármikor visszavonhatja a 7. cikk (2) bekezdésében, a 9. cikk (2) bekezdésében és a 20. cikk (3) bekezdésében említett felhatalmazást. A visszavonásról szóló határozat megszünteti az abban megjelölt felhatalmazást. A határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon, vagy a benne megjelölt későbbi időpontban lép hatályba. A határozat nem érinti a már hatályban lévő felhatalmazáson alapuló jogi aktusok érvényességét.
(4) A Bizottság a felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadását követően haladéktalanul és egyidejűleg értesíti az Európai Parlamentet és a Tanácsot e jogi aktus elfogadásáról.
(5) A 7. cikk (2) bekezdése, a 9. cikk (2) bekezdése és a 20. cikk (3) bekezdése értelmében elfogadott felhatalmazáson alapuló jogi aktus csak akkor lép hatályba, ha az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a jogi aktusról való értesítését követő két hónapon belül sem az Európai Parlament, sem a Tanács nem emelt kifogást, illetve ha az említett időtartam lejártát megelőzően mind az Európai Parlament, mind a Tanács arról tájékoztatta a Bizottságot, hogy nem fog kifogást emelni. Az Európai Parlament vagy a Tanács kezdeményezésére ez az időtartam két hónappal meghosszabbodik.
25. cikk
Sürgősségi eljárás
(1) Kivételes és kellően indokolt esetben az e cikk alapján elfogadott felhatalmazáson alapuló jogi aktus haladéktalanul hatályba lép és mindaddig alkalmazandó, amennyiben nem emelnek ellene kifogást a (2) bekezdésnek megfelelően. Az Európai Parlament és a Tanács felhatalmazáson alapuló jogi aktusról való értesítése tartalmazza a sürgősségi eljárás alkalmazásának indokait.
(2) Az Európai Parlament vagy a Tanács a 24. cikk (5) bekezdésének megfelelően kifogást emelhet a felhatalmazáson alapuló jogi aktus ellen. Ebben az esetben a Bizottság az Európai Parlament vagy a Tanács kifogásáról szóló határozatról való értesítést követően haladéktalanul hatályon kívül helyezi a felhatalmazáson alapuló jogi aktust.
26. cikk
Bizottsági eljárás
(1) A Bizottságot az 1257/96/EK tanácsi rendelet (15) 17. cikkének (1) bekezdése alapján létrehozott bizottság segíti. Ez a bizottság a 182/2011/EU rendelet értelmében vett bizottságnak minősül.
(2) Az e bekezdésre történő hivatkozáskor a 182/2011/EU rendelet 5. cikkét kell alkalmazni.
VI. FEJEZET
MONITORING ÉS ÉRTÉKELÉS
27. cikk
Monitoring és értékelés
(1) Az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezés fellépéseit végrehajtásuk érdekében rendszeresen monitoring alá vonják, és független külső értékeléssel rendszeresen értékelik azok hatékonyságát, eredményességét és hatásait az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezés célkitűzései viszonylatában. A monitoring és értékelés magában foglalja az (4) bekezdésben említett jelentéseket, valamint az e rendelet egyedi aspektusait érintő tevékenységeket, amelyek bármikor elindíthatók e rendelet végrehajtása folyamán.
(2) Az Unió területén kívülre uniós segítségnyújtási önkénteseket kiküldő küldő szervezetek felelősek tevékenységeik monitoringjáért, és rendszeresen monitoringjelentéseket nyújtanak be a Bizottságnak az egyes önkéntesek személyes adatok védelmére vonatkozó valamennyi jogának biztosítása mellett.
(3) Az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezés humanitárius segítségnyújtásra gyakorolt hosszú távú hatásának felmérése érdekében, az értékelések során támaszkodni kell a meglévő értékelési előírásokra, többek között a Gazdasági Együttműködési és Fejlesztési Szervezet Fejlesztési Segítségnyújtási Bizottsága által kidolgozott előírásokra. Az értékelési szakaszban a Bizottság biztosítja az összes érdekelttel való rendszeres konzultációt, ideértve az önkénteseket, a küldő és a fogadó szervezeteket, a segítségnyújtásban részesülő helyi lakosságot és közösségeket, a humanitárius szervezeteket, és a helyszínen dolgozó munkatársakat. Az értékelés eredményei visszacsatolásra kerülnek a programtervezésbe és a forráselosztásba.
(4) A Bizottság a következőket nyújtja be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak:
a)
az e rendelet végrehajtása terén tett előrehaladást - ideértve lehetőség szerint a fő eredményeket - vizsgáló éves jelentéseket;
b)
az e rendelet végrehajtásának első három évében az elért eredményekre és az e rendelet végrehajtásának minőségi és mennyiségi vonatkozásaira - köztük az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezés hatékonyságára a humanitárius ágazatban és a program költséghatékonyságára - vonatkozó időközi értékelő jelentést, legkésőbb 2017. december 31-ig;
c)
az e bekezdés b) pontjában említett időközi értékelő jelentésen alapuló közleményt e rendelet folyamatos végrehajtásáról, legkésőbb 2018. december 31-ig;
d)
a hétéves pénzügyi végrehajtási időszakra vonatkozó utólagos értékelő jelentést, legkésőbb 2021. december 31-ig.
5. A Bizottság 2019. szeptember 1-ig felülvizsgálja az e rendeletben előírt intézkedéseket, és - szükség esetén az e cikk (4) bekezdésének b) pontjában említett időközi értékelő jelentés következtetéseit követve - e felülvizsgálati jelentéshez az e rendelet módosítására irányuló jogalkotási javaslatot csatol.
6. A Bizottság továbbá rendszeresen tájékoztatja az EKSZ-t az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezés tevékenységeiről, a vonatkozó együttműködési megállapodásoknak megfelelően.
VII. FEJEZET
ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
28. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.
Ez a rendelet 2014. január 1-jétől alkalmazandó.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2014. április 3-án.