KOMMISSIONENS DELEGEREDE FORORDNING (EU) Nr. 231/2013
af 19. december 2012
om udbygning af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/61/EU for så vidt angår undtagelser, generelle vilkår for drift, depositarer, gearing, gennemsigtighed og tilsyn
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/61/EU af 8. juni 2011 om forvaltere af alternative investeringsfonde og om ændring af direktiv 2003/41/EF og 2009/65/EF samt forordning (EF) nr. 1060/2009 og (EU) nr. 1095/2010 (1), særlig artikel 3, stk. 6, artikel 4, stk. 3, artikel 9, stk. 9, artikel 12, stk. 3, artikel 14, stk. 4, artikel 15, stk. 5, artikel 16, stk. 3, artikel 17, artikel 18, stk. 2, artikel 19, stk. 11, artikel 20, stk. 7, artikel 21, stk. 17, artikel 22, stk. 4, artikel 23, stk. 6, artikel 24, stk. 6, artikel 25, stk. 9, artikel 34, stk. 2, artikel 35, stk. 11, artikel 36, stk. 3, artikel 37, stk. 15, artikel 40, stk. 11, artikel 42, stk. 3, og artikel 53, stk. 3,
under henvisning til udtalelse fra Den Europæiske Centralbank, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Direktiv 2011/61/EU giver Kommissionen beføjelse til at vedtage delegerede retsakter på en række specifikke områder, navnlig regler vedrørende beregningen af tærskelværdi, gearing, vilkår for drift for forvaltere af alternative investeringsfonde (herefter benævnt »FAIF'er«), herunder risiko- og likviditetsstyring, værdiansættelse og delegering, krav vedrørende funktioner og opgaver for depositarer for alternative investeringsfonde (herefter benævnt »AIF'er«), regler om gennemsigtighed og særlige krav vedrørende tredjelande. Det er vigtigt, at alle disse supplerende regler tages i anvendelse på samme tid som direktiv 2011/61/EU, således at de nye krav til FAIF'er kan træde i kraft effektivt. Bestemmelserne i denne forordning er tæt forbundne indbyrdes, da de omhandler meddelelse af tilladelse, løbende driftsvilkår og gennemsigtighedskrav vedrørende FAIF'er, der forvalter og/eller markedsfører AIF'er i Unionen, hvilket er uløseligt forbundne aspekter, som knytter sig til det at starte og udøve formueforvaltning. For at sikre konsekvens mellem disse bestemmelser, som bør træde i kraft samtidigt, og for at de personer, som er omfattet af disse regler, lettere kan få et samlet overblik over og samlet adgang til dem, herunder investorer, der ikke er bosiddende i EU, er det hensigtsmæssigt at samle alle de i direktiv 2011/61/EU krævede delegerede retsakter i én enkelt forordning.
(2)
Det er vigtigt at sikre, at målene i direktiv 2011/61/EU opfyldes på ensartet vis i alle medlemsstater med henblik på at styrke integriteten i det indre marked og give dets deltagere retssikkerhed, herunder institutionelle investorer, kompetente myndigheder og andre interessenter, gennem vedtagelse af en forordning. En forordning sikrer en sammenhængende ramme for alle markedsaktører og er den bedst mulige garanti for lige vilkår, ensartede konkurrencevilkår og en fælles velegnet standard for investorbeskyttelse. Derudover sikres den direkte anvendelighed af detaljerede ensartede regler om FAIF'ers aktiviteter, som pr. definition anvendes umiddelbart og derfor ikke kræver gennemførelse på nationalt niveau. En forordning udgør desuden et hensigtsmæssigt middel til at undgå forsinket anvendelse af direktiv 2011/61/EU i medlemsstaterne.
(3)
Da den delegerede forordning angiver opgaverne og ansvarsområderne for »ledelsesorganet« og den »øverste ledelse«, er det vigtigt at præcisere betydningen af disse begreber, navnlig den kendsgerning, at et forvaltende organ kan være sammensat af topledere. Da denne forordning desuden indfører begrebet »tilsynsfunktion«, bør det i definitionen af ledelsesorganet præciseres, at det er dette organ, som omfatter ledelsesfunktionen, i tilfælde af at tilsyns- og ledelsesfunktionerne er adskilt fra hinanden i overensstemmelse med den nationale selskabslovgivning. I henhold til direktiv 2011/61/EU skal FAIF'er fremlægge visse oplysninger for de kompetente myndigheder, herunder den procentuelle andel af AIF'ens aktiver, som, fordi de er illikvide, er omfattet af særlige foranstaltninger. Denne forordning præciserer betydningen af særlige foranstaltninger, således at FAIF'erne præcist ved, hvilke oplysninger de skal fremlægge for de kompetente myndigheder.
(4)
Direktiv 2011/61/EU foreskriver, at der skal gælde en mere lempelig ordning for de FAIF'er, som forvalter AIF-porteføljer, hvis samlede forvaltede aktiver ikke overstiger de relevante tærskelværdier. Det er nødvendigt at angive klart, hvordan den samlede værdi af de forvaltede aktiver beregnes. I den sammenhæng er det vigtigt at fastlægge de trin, der er nødvendige for at beregne aktivernes samlede værdi, at bestemme klart, hvilke aktiver der ikke er omfattet af beregningen, at præcisere, hvordan de aktiver, der er erhvervet gennem brug af gearing, bør værdiansættes, og at fastlægge regler for håndtering af tilfælde af gensidig deltagelse blandt AIF'er, der forvaltes af en FAIF.
(5)
Den samlede værdi af de forvaltede aktiver skal mindst beregnes én gang om året og ved hjælp af ajourførte oplysninger. Værdien af aktiverne fastsættes derfor i de 12 måneder, der ligger forud for datoen for beregningen af de forvaltede aktivers samlede værdi og så tæt som muligt på denne dato.
(6)
For at sikre, at en FAIF forbliver egnet til at drage fordel af den mere lempelige ordning i henhold til direktiv 2011/61/EU, bør den fastlægge en procedure, der gør det muligt at føre løbende tilsyn med den samlede værdi af de forvaltede aktiver. FAIF'en kan vurdere de forvaltede AIF-typer og de forskellige klasser af investerede aktiver med henblik på at fastslå sandsynligheden for at overskride tærskelværdien eller behovet for en yderligere beregning.
(7)
Hvis en FAIF ikke længere opfylder betingelserne vedrørende tærskelværdierne, skal den underrette den kompetente myndighed og ansøge om en tilladelse inden for 30 kalenderdage. Hvis over- eller underskridelse af tærskelværdierne kun forekommer lejlighedsvist inden for et kalenderår, og sådanne situationer anses for at være midlertidige, er FAIF'en dog ikke forpligtet til at ansøge om en tilladelse. I disse tilfælde skal FAIF'en informere den kompetente myndighed om overskridelsen af tærskelværdien og forklare, hvorfor den vurderer, at den pågældende overskridelse er af midlertidig karakter. En situation, der varer mere end tre måneder, kan ikke anses for at være midlertidig. Ved en vurdering af sandsynligheden for, at en situation er midlertidig, bør FAIF'en tage den forventede tegnings- og indløsningsaktivitet i betragtning eller, hvis det er relevant, kapitaludbetalinger og udlodning. FAIF'en bør ikke anvende forventede markedsbevægelser som en del af denne vurdering.
(8)
Data, der anvendes af FAIF'er til at beregne den samlede værdi af de forvaltede aktiver, behøver ikke at være tilgængelige for offentligheden eller investorerne. De kompetente myndigheder skal dog kunne kontrollere, at FAIF'en beregner og overvåger den samlede værdi af de forvaltede aktiver korrekt, herunder vurderingerne af tilfælde, hvor den samlede værdi af de forvaltede aktiver midlertidigt overskrider den relevante tærskelværdi, og skal derfor have adgang til disse data på forlangende.
(9)
Det er vigtigt, at FAIF'er, som drager fordel af bestemmelserne vedrørende den lempeligere ordning i direktiv 2011/61/EU, forsyner de kompetente myndigheder med ajourførte oplysninger på registreringstidspunktet. Ikke alle typer af FAIF'er kan have opdaterede udbudsdokumenter, der afspejler den seneste udvikling i forbindelse med de forvaltede AIF'er, og disse FAIF'er finder det måske mere praktisk at angive de krævede oplysninger i et særskilt dokument, der beskriver fondens investeringsstrategi. Dette kunne være tilfældet i private equity-fonde eller venturekapitalfonde, som ofte rejser kapital gennem forhandlinger med potentielle investorer.
(10)
En AIF, der kun har kapitalandele i noterede selskaber, anses ikke for at være gearet, så længe kapitalandelene ikke erhverves ved lån. Hvis den samme AIF køber optioner på et aktieindeks, anses den for at være gearet, da den har øget AIF'ens eksponering for en given investering.
(11)
Med henblik på at sikre en ensartet anvendelse af FAIF'ens forpligtelser til at give et objektivt overblik over den anvendte gearing, er det nødvendigt at have to metoder til beregning af gearingen. Som det fremgår af markedsundersøgelser, opnås de bedste resultater ved at kombinere de såkaldte brutto- og forpligtelsesmetoder.
(12)
Med henblik på at modtage tilstrækkelige oplysninger til at kunne overvåge systemiske risici og få et komplet billede af FAIF'ens brug af gearing, skal der fremlægges oplysninger om en AIF's eksponering for de kompetente myndigheder og investorerne på grundlag af både en brutto- og en forpligtelsesmetode, og alle FAIF'er skal derfor beregne eksponering ved hjælp af såvel brutto- som forpligtelsesmetoden. Bruttometoden angiver AIF'ens samlede eksponering, mens forpligtelsesmetoden giver et indblik i de hedging- og nettingteknikker, som forvalteren anvender, og derfor skal begge metoder ses i sammenhæng. Mere specifikt kan graden af forskelle i den samlede eksponering mellem bruttometoden og forpligtelsesmetoden give nyttige oplysninger. Hvis det er nødvendigt for at sikre, at en stigning i AIF'ers eksponering afspejles tilstrækkeligt, kan Kommissionen vedtage yderligere delegerede retsakter vedrørende en supplerende og valgfri metode til beregning af gearingen.
(13)
Ved beregning af eksponeringen skal alle AIF-positioner medtages indledningsvis, herunder korte og lange aktiver og passiver, lån, afledte instrumenter samt enhver anden metode, der øger eksponeringen, hvor risiciene og tildelingen af aktiver og passiver påhviler AIF'en, og alle andre positioner, der udgør nettoaktivværdien.
(14)
Låneaftaler indgået af AIF'en er undtaget, hvis de har midlertidig karakter, vedrører og er fuldt ud omfattet af investorers kapitalforpligtelser. Revolverende kreditfaciliteter anses ikke for at have midlertidig karakter.
(15)
Ud over at beregne eksponeringen ved hjælp af bruttometoden skal alle FAIF'er beregne eksponeringen ved hjælp af forpligtelsesmetoden. I henhold til forpligtelsesmetoden skal afledte finansielle instrumenter konverteres til ækvivalente positioner i det underliggende aktiv. Hvis en AIF imidlertid investerer i visse derivater for at forebygge markedsrisikoen for andre aktiver, som AIF'en har investeret i, bør disse derivater under visse omstændigheder ikke konverteres til en ækvivalent position i de underliggende aktiver, da eksponeringerne i de to investeringer udligner hinanden. Det er f.eks. tilfældet, hvis en AIF-portefølje investerer i et bestemt indeks og har et afledt instrument, som swapper indeksets resultater med resultaterne for et andet indeks, hvilket svarer til at være eksponeret for det andet indeks i porteføljen, og derfor vil AIF'ens nettoaktivværdi ikke være afhængig af resultaterne for det første indeks.
(16)
Ved beregning af eksponeringen i henhold til forpligtelsesmetoden øges eksponeringen ikke af derivater, der opfylder kriterierne i forordningen. Hvis AIF'en således investerer i indeksbaserede future-kontrakter og har en kontantposition, der svarer til den samlede underliggende markedsværdi for future-kontrakter, ville dette være det samme som at foretage en direkte investering i indeksaktier, og derfor skal der ikke tages hensyn til den indeksbaserede future-kontrakt ved beregningen af AIF'ens eksponering.
(17)
Ved beregning af eksponeringen i henhold til forpligtelsesmetoden skal FAIF'er have mulighed for at medregne hedging- og nettingordninger, under forudsætning af at de opfylder kriterierne i forbindelse med forpligtelsesmetoden.
(18)
Kravet om, at nettingordninger skal vedrøre det samme underliggende aktiv, skal fortolkes strengt, således at aktiver, som FAIF'en anser for at være ens eller tæt forbundne, f.eks. forskellige klasser af kapitalandele eller obligationer udstedt af den samme udsteder, ikke betragtes som identiske med henblik på indgåelse af nettingaftaler. Definitionen af nettingordninger har til formål at sikre, at der kun tages hensyn til de transaktioner, der forebygger risiciene i forbindelse med andre transaktioner, og som ikke efterlader nogen væsentlig resterende risiko. Kombinationer af transaktioner, der har til formål at generere et afkast, også selv om det er begrænset, ved at reducere nogle risici, mens andre bevares, anses ikke for at være nettingordninger, som det gælder for investeringsstrategier for arbitragehandel med det formål at generere et afkast ved at udnytte prisforskelle mellem afledte instrumenter med det samme underliggende aktiv, men med forskellige løbetider.
(19)
En praksis for porteføljepleje, der sigter mod at reducere løbetidsrisikoen ved at kombinere en investering i en obligation med lang løbetid med en renteswap eller at reducere løbetiden for en AIF-obligationsportefølje ved at tage en kort position på obligationsbaserede future-kontrakter, der er repræsentative for porteføljens renterisiko (hedging af løbetidsrisiko), bør betragtes som en hedgingordning, under forudsætning af at den opfylder hedgingkriterierne.
(20)
En praksis for porteføljepleje, der sigter mod at forebygge de væsentlige risici, der er forbundet med en investering i en portefølje af kapitalandele med en høj grad af diversifikation, ved at tage en kort position på en indeksbaseret aktiemarkedsfuture, hvor sammensætningen af equity-porteføljen ligger meget tæt på sammensætningen af aktiemarkedsindekset, og hvor den korte position på den indeksbaserede aktiemarkedsfuture muliggør en ubestridelig reduktion af den generelle markedsrisiko i forbindelse med equity-porteføljen og den specifikke risiko er ubetydelig, f.eks. en beta-hedging af en equity-portefølje med en høj grad af diversifikation, hvor den specifikke risiko anses for at være ubetydelig, bør anses for at opfylde hedgingkriterierne.
(21)
En praksis for porteføljepleje, der sigter mod at forebygge den risiko, der er forbundet med en investering i en obligation med fast rentesats ved at kombinere en lang position på en credit default swap med en renteswap, som swapper denne faste rentesats med en rentesats, der svarer til en relevant sats på pengemarkedet plus en spredning, bør betragtes som en hedgingordning, hvis alle hedgingkriterier i forbindelse med forpligtelsesmetoden i princippet er opfyldt.
(22)
En praksis for porteføljepleje, der sigter mod at forebygge risikoen ved en given kapitalandel ved at tage en kort position via en derivatkontrakt på en kapitalandel, der er forskellig fra, men stærkt korreleret med denne første kapitalandel, bør ikke anses for at opfylde hedgingkriterierne. Selv om en sådan strategi er baseret på at tage positioner med modsat fortegn på den samme aktivklasse, afdækker det ikke den specifikke risiko, der er forbundet med investering i en bestemt kapitalandel. Den bør derfor ikke betragtes som en hedgingordning som fastlagt i kriterierne i forbindelse med forpligtelsesmetoden.
(23)
En praksis for porteføljepleje, der sigter mod at fastholde alfaen i en kurv af kapitalandele (som omfatter et begrænset antal kapitalandele) ved at kombinere investeringen i kurven af kapitalandele med en beta-tilpasset kort position på en future på aktiemarkedsindekset, bør ikke anses for at opfylde hedgingkriterierne. En sådan strategi sigter ikke mod at forebygge de væsentlige risici, der er forbundet med investeringen i denne kurv af kapitalandele, men mod at forebygge betaen (markedsrisikoen) ved investeringen og fastholde alfaen. Alfakomponenten i kurven af kapitalandele kan dominere over betakomponenten og som sådan medføre tab på AIF-niveau. Derfor bør den ikke betragtes som en hedgingordning.
(24)
En strategi for fusionsarbitrage er en strategi, der kombinerer en kort position på en kapitalandel med en lang position på en anden kapitalandel. Formålet med en sådan strategi er at afdække betaen (markedsrisikoen) ved positionerne og opnå et afkast, der afhænger af de relative resultater for begge kapitalandele. På samme måde kan alfakomponenten i kurven af kapitalandele dominere over betakomponenten og som sådan medfører tab på AIF-niveau. Den bør ikke betragtes som en hedgingordning som fastlagt i kriterierne i forbindelse med forpligtelsesmetoden.
(25)
En strategi, der sigter mod at afdække en lang position i en kapitalandel eller obligation med købt kreditbeskyttelse på den samme udsteder, vedrører to forskellige aktivklasser, og bør derfor ikke betragtes som en hedgingordning.
(26)
Ved anvendelse af metoder, som øger en AIF's eksponering, skal FAIF'en overholde generelle principper såsom at vurdere transaktionens indhold ud over dens juridiske form. Særligt med hensyn til genkøbsforretninger bør FAIF'en vurdere, hvorvidt de risici og afkast, der er forbundet med de involverede aktiver, videregives eller beholdes af AIF'en. FAIF'en skal desuden gennemgå afledte instrumenter eller andre kontraktforhold i forhold til de underliggende aktiver for at bestemme de mulige fremtidige forpligtelser for AIF'en som følge af disse transaktioner.
(27)
Da forpligtelsesmetoden medfører rentesatser, hvor forskellige løbetider betragtes som forskellige underliggende aktiver, kan AIF'er, der i henhold til deres fundamentale investeringspolitik primært investerer i rentederivater, anvende særlige nettingregler for løbetid med henblik på at tage hensyn til overensstemmelsen mellem løbetidsintervallerne på rentekurven. Ved fastlæggelsen af sin investeringspolitik og risikoprofil bør en AIF kunne definere niveauet for renterisikoen og dermed sit mål for løbetiden. AIF'en bør tage højde for det foruddefinerede mål for løbetiden, når den træffer sine investeringsvalg. Når porteføljens løbetid adskiller sig fra målet for løbetiden, bør strategien ikke betragtes som en nettingordning for løbetid som fastsat i kriterierne i forbindelse med forpligtelsesmetoden.
(28)
Nettingreglerne for løbetid giver mulighed for, at lange positioner kan nettes med korte positioner, hvis underliggende aktiver er forskellige rentesatser. De løbetider, der tjener som tærskelværdier for løbetidsintervaller, er to år, syv år og 15 år. Nettingpositioner bør være tilladt inden for hvert løbetidsinterval.
(29)
Nettingpositioner mellem to forskellige løbetidsintervallet bør være delvist tilladt. Der skal anvendes reduktionsfaktorer i forbindelse med de nettede positioner for alene at muliggøre delvis netting. De bør udtrykkes i procent baseret på gennemsnitlige korrelationer mellem løbetidsintervallerne for to år, fem år, 10 år og 30 år på rentekurven. Jo større forskellen er mellem positionernes løbetider, desto mere skal deres netting være underlagt en reduktionsfaktor, og derfor skal procentsatserne stige.
(30)
Positioner, hvis ændrede løbetid er meget længere end hele porteføljens ændrede løbetid, er ikke i overensstemmelse med AIF'ens investeringsstrategi, og det bør ikke være tilladt at matche disse fuldt ud. Det bør således ikke være tilladt at matche en kort position med en løbetid på 18 måneder (fastsat i løbetidsinterval 1) med en lang position med en løbetid på 10 år (fastsat i løbetidsinterval 3), hvis AIF'ens målløbetid er ca. to år.
(31)
Ved beregning af eksponeringen kan AIF'er i første omgang identificere hedgingordningerne. De derivater, der er involveret i disse ordninger, medtages derefter ikke i den globale beregning af eksponeringen. AIF'er bør anvende en præcis beregning i forbindelse med hedgingordninger. AIF'er bør ikke anvende nettingregler for løbetid ved hedgingberegningen. Nettingreglerne for løbetid kan bruges til at konvertere de resterende rentederivater til deres ækvivalente underliggende aktivpositioner.
(32)
I henhold til direktiv 2011/61/EU skal en FAIF sikre, at det potentielle erstatningsansvar som følge af dens aktiviteter er passende dækket enten i form af ekstra egenkapital eller i form af en erhvervsansvarsforsikring. Ensartet anvendelse af denne bestemmelse kræver en fælles forståelse for de potentielle risici for erhvervsansvar, der skal dækkes. Den generelle angivelse af de risici, der opstår som følge af en FAIF's pligtforsømmelse, bør bestemme karakteristikaene i forbindelse med de relevante risici og identificere omfanget af potentielle risici for erhvervsansvar, herunder skade eller tab forårsaget af personer, der direkte udøver aktiviteter, for hvilke FAIF'en har det juridiske ansvar, f.eks. FAIF'ens direktører, ledende medarbejdere eller ansatte, og personer, der udøver aktiviteter i henhold til en delegeringsaftale. I overensstemmelse med bestemmelserne i direktiv 2011/61/EU bør FAIF'ens ansvar ikke påvirkes af delegering eller videredelegering, og FAIF'en bør sørge for passende dækning for erhvervsrisici, for hvilke den juridisk set er debitor over for tredjemand.
(33)
For at sikre en fælles forståelse af den generelle angivelse bør en liste med eksempler tjene som benchmark for at identificere hændelser, der kan indebære potentielle risici for erhvervsansvar. Denne liste bør indeholde en lang række hændelser, der er afledt af pligtforsømmelse, fejl eller undladelser, f.eks. tab af dokumenter, der beviser adkomst til investeringer, fejlagtige oplysninger eller overtrædelse af de forskellige forpligtelser eller opgaver, som påhviler FAIF'en. Den bør også omfatte forsømmelse af - ved hjælp af relevante interne kontrolsystemer - at forebygge svigagtig adfærd inden for FAIF'ens organisation. Skade som følge af manglende tilstrækkelig fornøden omhu i forbindelse med en investering, der viste sig at være svigagtig, vil udløse FAIF'ens ansvar for erhvervsansvar og bør være dækket på passende måde. Tab opstået på grund af, at en investering har mistet værdi som følge af uønskede markedsforhold, bør ikke være dækket. Listen skal omfatte værdiansættelser, der er udført ukorrekt, hvilket skal forstås som en værdiansættelsesfejl, der er i strid med artikel 19 i direktiv 2011/61/EU og de tilsvarende delegerede retsakter.
(34)
I overensstemmelse med deres risikostyringsforpligtelser bør FAIF'er have passende interne kvalitetskontrolmekanismer for at forebygge eller mindske operationelle fejl, herunder risici for erhvervsansvar. Derfor bør en FAIF som en del af sin risikostyringspolitik have passende politikker og procedurer for operationel risikostyring, der svarer til arten, omfanget og kompleksitetsgraden af dens forretninger. Sådanne procedurer og politikker bør under alle omstændigheder muliggøre en intern tabsdatabase, der opbygges med det formål at vurdere den operationelle risikoprofil.
(35)
For at sikre, at ekstra egenkapital og erhvervsansvarsforsikring dækker potentielle risici for erhvervsansvar i tilstrækkelig grad, bør der fastsættes kvantitative minimumsbenchmarks til bestemmelse af det passende dækningsniveau. Sådanne kvantitative benchmarks bør fastsættes af FAIF'en som en bestemt procentdel af porteføljeværdien for de forvaltede AIF'er beregnet som summen af den absolutte værdi af alle aktiver for alle forvaltede AIF'er, uafhængigt af hvorvidt de er erhvervet via brug af gearing eller med investorernes penge. I den sammenhæng bør afledte instrumenter værdiansættes til deres markedspris, da de vil kunne genanskaffes til den pris. Da dækning via en erhvervsansvarsforsikring er mere usikker end dækning via ekstra egenkapital, bør der benyttes forskellige procentsatser for de to forskellige instrumenter, der anvendes til dækning af risikoen for erhvervsansvar.
(36)
For at sikre, at erhvervsansvarsforsikringen er tilstrækkelig effektiv til at kunne dække opståede tab i forbindelse med forsikrede hændelser, bør den tegnes hos et forsikringsselskab, der har tilladelse til at tilbyde erhvervsansvarsforsikringer. Dette omfatter forsikringsselskaber i og uden for Unionen i det omfang, de har tilladelse til at tilbyde sådanne forsikringer i henhold til EU-lovgivningen eller national lovgivning.
(37)
For at give mulighed for en vis fleksibilitet ved udviklingen af passende erhvervsansvarsforsikringer skal det være muligt for FAIF'en og forsikringsselskabet at indgå aftale om en klausul, under forudsætning af at FAIF'en afholder et fastsat beløb som den første del af et eventuelt tab (defineret overskud). Hvis der er aftalt et sådant defineret overskud, bør FAIF'en have en egenkapital, der svarer til den fastsatte størrelse af det tab, som FAIF'en skal afholde. Denne egenkapital bør supplere FAIF'ens startkapital og den egenkapital, som FAIF'en skal have i henhold til artikel 9, stk. 3, i direktiv 2011/61/EU.
(38)
Rent principielt bør der foretages en kontrol af dækningens tilstrækkelighed via egenkapital eller erhvervsansvarsforsikring mindst én gang om året. FAIF'en bør imidlertid have procedurer, der sikrer løbende overvågning af den samlede værdi af de forvaltede AIF-porteføljer og løbende justeringer af dækningsbeløbet for erhvervsansvarsrisici, i tilfælde af at der identificeres væsentlige uoverensstemmelser. Derudover kan den kompetente myndighed i en FAIF's hjemland reducere eller forhøje minimumskravet til ekstra egenkapital under hensyntagen til FAIF'ens risikoprofil, dens tabshistorik og tilstrækkeligheden af dens ekstra egenkapital eller erhvervsansvarsforsikring.
(39)
I henhold til direktiv 2011/61/EU skal FAIF'er handle i AIF'ernes og AIF-investorernes interesse og tilgodese markedets integritet. FAIF'er bør derfor anvende passende politikker og procedurer, som gør det muligt for dem at forebygge uregelmæssigheder såsom markedstiming og sen handel. Markedstimere drager fordel af udløbsdatoer eller forældede priser på værdipapirporteføljer, der påvirker beregningen af AIF'ens nettoaktivværdi, eller køber og indløser andele i AIF'en inden for få dage og udnytter derved den måde, som AIF'en beregner sin nettoaktivværdi på. Sen handel involverer formidling af ordrer om at købe eller indløse andele i AIF'er efter et bestemt skæringstidspunkt, men hvor den modtagne pris er prisen på skæringstidspunktet. Begge uregelmæssigheder skader langsigtede investorers interesser, da de udvander deres forrentning og har skadelige virkninger for AIF'ens forrentning, idet de øger transaktionsomkostningerne og forstyrrer porteføljeplejen. FAIF'er bør også indføre passende procedurer for at sikre, at AIF'en forvaltes effektivt, og bør handle med henblik på at forhindre, at AIF'en og dens investorer opkræves unødvendige omkostninger.
(40)
I overensstemmelse med den metode, der finder anvendelse for UCITS-forvaltere, bør FAIF'er sikre en høj standard for omhu ved valg og overvågning af investeringer. De bør have passende erhvervserfaring og viden om de aktiver, som AIF'erne investerer i. Med henblik på at sikre, at investeringsbeslutninger foretages i overensstemmelse med investeringsstrategien og, hvis det er relevant, risikogrænserne for de forvaltede AIF'er, skal FAIF'er udarbejde og gennemføre skriftlige politikker og procedurer vedrørende fornøden omhu. Disse politikker og procedurer skal gennemgås og opdateres regelmæssigt. Når FAIF'er investerer i bestemte typer af aktiver med en lang løbetid, mindre likvide aktiver såsom fast ejendom eller interessentskabsandele, bør krav til fornøden omhu også gælde i forhandlingsfasen. De aktiviteter, som FAIF'en udfører før indgåelse af en aftale, bør være veldokumenterede for at vise, at de er i overensstemmelse med den økonomiske og finansielle plan og derfor med AIF'ens løbetid. FAIF'er bør føre referat over de relevante møder, forberedende dokumentation og den økonomiske og finansielle analyse, der foretages for at vurdere projektets egnethed og den aftalemæssige forpligtelse.
(41)
Kravet om, at FAIF'er handler med fornøden dygtighed, omhu og hurtighed, bør også gælde i de tilfælde, hvor FAIF'en udpeger en prime broker eller modpart. FAIF'en bør kun vælge og udpege de prime brokere og modparter, der er underlagt løbende tilsyn, er finansielt sunde og har den nødvendige organisatoriske struktur, der passer til de ydelser, der skal leveres til FAIF'en eller AIF'en. Med henblik på at sikre, at investorernes interesser beskyttes tilstrækkeligt, er det vigtigt at præcisere, at et af de kriterier, som den finansielle sundhed bør vurderes i forhold til, er, hvorvidt prime brokere eller modparter er underlagt relevante tilsynsregler, herunder tilstrækkelige kapitalkrav og effektiv overvågning.
(42)
I overensstemmelse med direktiv 2011/61/EU, i hvilket der stilles krav om, at FAIF'er handler ærligt, rimeligt og med fornøden dygtighed, bør personer, som i praksis leder FAIF'ens forretninger, som er medlemmer af ledelsesorganet eller den øverste ledelse, i tilfælde af enheder, der ikke har en bestyrelse, have den nødvendige viden, de nødvendige færdigheder og den nødvendige sagkundskab for at kunne varetage de arbejdsopgaver, de tildeles, og navnlig at forstå de risici, der er forbundet med FAIF'ens aktiviteter. I henhold til Kommissionens grønbog om selskabsledelse i den finansielle sektor (2) bør de personer, som i praksis leder en FAIF's drift, også afsætte tilstrækkelig tid til at kunne udøve deres funktioner og udvise hæderlighed, integritet og uafhængighed for bl.a. i praksis at vurdere og i givet fald anfægte afgørelser truffet af den øverste ledelse.
(43)
Med henblik på at sikre, at de relevante aktiviteter udføres korrekt, bør FAIF'er ansætte medarbejdere med de nødvendige færdigheder, den nødvendige viden og den nødvendige sagkundskab for at kunne varetage de arbejdsopgaver, de tildeles.
(44)
FAIF'er, der yder service i forbindelse med individuel porteføljepleje, skal overholde de tilskyndelsesregler, der er fastsat i Kommissionens direktiv 2006/73/EF af 10. august 2006 om gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/39/EF for så vidt angår de organisatoriske krav til og betingelserne for drift af investeringsselskaber samt definitioner af begreber med henblik på nævnte direktiv (3). For at sikre konsekvens bør disse principper udstrækkes til FAIF'er, der yder en kollektiv porteføljeplejeservice, samt markedsføring. Eksistensen, arten og størrelsen af et gebyr, en provision eller en naturalieydelse eller, hvis det ikke er muligt at konstatere beløbets størrelse, hvilken metode der er anvendt til beregning heraf, bør fremgå af FAIF'ens årsrapport.
(45)
Investorer i AIF'er bør drage fordel af en beskyttelse svarende til den, der gælder for FAIF-kunder, som FAIF'er yder individuel porteføljeplejeservice til, da de i et sådant tilfælde skal overholde reglerne om »bedste udførelse« i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/39/EF af 21. april 2004 om markeder for finansielle instrumenter, om ændring af Rådets direktiv 85/611/EØF, og 93/6/EØF samt Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/12/EF og om ophævelse af Rådets direktiv 93/22/EØF (4) og direktiv 2006/73/EF. Der bør tages hensyn til forskellene mellem de forskellige typer af aktiver, som AIF'er investerer i, idet »bedste udførelse« ikke er relevant, f.eks. når FAIF'en investerer i fast ejendom eller interessentskabsandele, og investeringen foretages efter omfattende forhandlinger om aftalens bestemmelser. Hvis det ikke er muligt at vælge mellem forskellige handelssystemer, bør FAIF'en over for de kompetente myndigheder og revisorer kunne godtgøre, at denne mulighed ikke foreligger.
(46)
For at sikre konsekvens i forhold til de krav, der gælder for UCITS-forvaltere, bør regler om behandling af ordrer og om aggregering og allokering af handelsordrer finde anvendelse for FAIF'er, når de yder kollektiv porteføljepleje. Sådanne regler bør imidlertid ikke finde anvendelse, hvis investeringen i aktiver foretages efter omfattende forhandlinger om aftalens bestemmelser, f.eks. investering i fast ejendom, interessentskabsandele eller unoterede selskaber, da der i disse tilfælde ikke udføres nogen ordre.
(47)
Det er vigtigt at angive de situationer, hvor der sandsynligvis vil forekomme interessekonflikter, navnlig hvis der er udsigt til økonomisk vinding eller undgåelse af økonomiske tab, eller hvor der gives økonomiske eller andre incitamenter til at styre FAIF'ens adfærd i en sådan retning, at den tilgodeser særlige interesser på bekostning af andre parters interesser, f.eks. en anden AIF, dens kunder, institutter for kollektiv investering i værdipapirer (UCITS) eller andre af FAIF'ens kunder.
(48)
Den politik vedrørende interessekonflikter, som FAIF'en har udarbejdet, bør identificere situationer, hvor FAIF-udførte aktiviteter vil kunne give anledning til interessekonflikter, som vil eller ikke vil medføre potentielle risici for skade på AIF'ens eller AIF-investorernes interesser. Med henblik på at identificere dem bør FAIF'en ikke alene tage hensyn til aktiviteten i den kollektive porteføljepleje, men også andre aktiviteter, som den har tilladelse til at udøve, herunder aktiviteter for dens kontrahenter, underkontrahenter, ekstern valuar eller modpart.
(49)
I overensstemmelse med den fremgangsmåde, der er omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/65/EF af 13. juli 2009 om samordning af love og administrative bestemmelser om visse institutter for kollektiv investering i værdipapirer (investeringsinstitutter) (5) for investeringsinstitutternes administrationsselskaber og i direktiv 2004/39/EF for investeringsfirmaer, bør FAIF'er indføre procedurer og træffe foranstaltninger for at sikre, at de relevante personer, som er involveret i forskellige aktiviteter, der vil kunne indebære interessekonflikter, udøver disse aktiviteter på et uafhængigt plan, der svarer til FAIF'ens størrelse og aktiviteter.
(50)
Det er vigtigt at fastlægge en generel ramme, i henhold til hvilken interessekonflikter, hvis de forekommer, bør styres og oplyses om. De detaljerede trin og procedurer, der skal følges i sådanne situationer, bør præciseres i den politik vedrørende interessekonflikter, som FAIF'en skal udarbejde.
(51)
Et af de centrale elementer i et risikostyringssystem er en permanent risikostyringsfunktion. Af konsekvenshensyn bør opgaver og ansvarsområder svare til dem, der fastsættes i Kommissionens direktiv 2010/43/EU af 1. juli 2010 om gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/65/EF for så vidt angår organisatoriske krav, interessekonflikter, god forretningsskik, risikostyring og indholdet af aftalen mellem en depositar og et administrationsselskab (6), for den permanente risikostyringsfunktion i investeringsinstitutters administrationsselskaber. Denne funktion bør have en primær rolle ved udarbejdelsen af AIF'ens risikoprofil, risikoovervågning og risikomåling med henblik på at sikre, at risikoniveauet løbende overholder AIF'ens risikoprofil. Den permanente risikostyringsfunktion bør have den nødvendige autoritet og adgang til alle relevante oplysninger og regelmæssig kontakt med FAIF'ens øverste ledelse og ledelsesorganet med henblik på at forsyne dem med opdateringer, således at de kan træffe øjeblikkelige afhjælpende foranstaltninger, hvis det er relevant.
(52)
Risikostyringspolitikken danner en anden søjle i risikostyringssystemet. Den politik bør være passende dokumenteret og bør navnlig forklare de foranstaltninger og procedurer, der anvendes til at måle og styre risici, beskyttelsesforanstaltningerne for uafhængig udførelse af risikostyringsfunktionen, de teknikker, der anvendes for at styre risici, og de nærmere oplysninger om ansvarsfordelingen i FAIF'en i relation til risikostyring og operationelle procedurer. Med henblik på at sikre, at den er effektiv, bør risikostyringspolitikken gennemgås mindst én gang om året af den øverste ledelse.
(53)
I henhold til direktiv 2011/61/EU bør risikostyringsfunktionen være funktionsmæssigt og hierarkisk adskilt fra de operative enheder. Det bør således præciseres, at en sådan adskillelse er sikret op til FAIF'ens ledelsesorgan, og at personerne i risikostyringsfunktionen ikke bør udføre nogen modstridende opgaver eller overvåges af nogen, der er ansvarlig for modstridende funktioner.
(54)
Det er afgørende at angive, hvilke beskyttelsesforanstaltninger der under alle omstændigheder skal anvendes af FAIF'en, for at sikre risikostyringsfunktionens uafhængighed, og især, at de personer, som varetager risikostyringsfunktionen, ikke bør pålægges modstridende opgaver, at de bør træffe beslutninger på grundlag af de oplysninger, som de kan vurdere på en hensigtsmæssig måde, og at beslutningsprocessen bør kunne gøres til genstand for en gennemgang.
(55)
Selv om direktiv 2011/61/EU ikke pålægger AIF'er nogen investeringsbegrænsninger, kan den pågældende AIF's risici ikke styres effektivt, hvis FAIF'erne ikke har fastsat risikogrænserne på forhånd. Risikogrænserne bør være i overensstemmelse med AIF'ens risikoprofil og oplyses til investorerne i henhold til direktiv 2011/61/EU.
(56)
Af konsekvenshensyn er krav vedrørende identifikation, måling og overvågning af risiko baseret på tilsvarende bestemmelser i direktiv 2010/43/EU. FAIF'er bør på en hensigtsmæssig måde kunne håndtere den mulige sårbarhed ved deres risikohåndteringsteknikker og -modeller ved at foretage stresstest, backtest og scenarieanalyser. Hvis stresstest og scenarieanalyser afslører en særlig sårbarhed over for bestemte omstændigheder, skal FAIF'erne øjeblikkeligt træffe de nødvendige korrigerende foranstaltninger.
(57)
I henhold til direktiv 2011/61/EU skal Kommissionen angive likviditetsstyringssystemer og -procedurer, der giver FAIF'en mulighed for at overvåge AIF'ens likviditetsrisiko undtagen i de tilfælde, hvor AIF'en er af den ikke-gearede lukkede type, og sikre, at likviditetsprofilen for AIF'ens investeringer stemmer overens med de underliggende forpligtelser. Derfor er det vigtigt at fastsætte nogle grundlæggende generelle krav, der er rettet til alle FAIF'er, og hvis anvendelse bør tilpasses til størrelsen, strukturen og arten af de AIF'er, som den pågældende FAIF forvalter.
(58)
FAIF'er bør over for de kompetente myndigheder kunne godtgøre, at de har indført relevante og effektive likviditetsstyringspolitikker og -procedurer. Det kræver, at der tages behørigt hensyn til AIF'ens art, herunder typen af underliggende aktiver og størrelsen af den likviditetsrisiko, som AIF'en eksponeres for, omfanget og kompleksiteten af AIF'en eller kompleksiteten af processen med at realisere eller sælge aktiver.
(59)
Likviditetsstyringssystemer og -procedurer kan gøre det muligt for FAIF'er at anvende de værktøjer og ordninger, der er nødvendige for at kunne håndtere illikvide aktiver og relaterede værdiansættelsesproblemer med henblik på at imødekomme anmodninger om indløsning. Sådanne værktøjer og ordninger kan omfatte, hvis det er tilladt i henhold til den nationale lovgivning, delvise indløsninger, midlertidige lån, opsigelsesvarsler, og puljer af likvide aktiver. »Side pockets« og andre mekanismer, hvor visse aktiver er underlagt tilsvarende ordninger mellem AIF'en og dens investorer, bør betragtes som »særlige ordninger«, da de har indvirkning på investorernes specifikke indløsningsrettigheder i AIF'en. Suspensionen af en AIF bør ikke anses for at være en særlig ordning, da dette gælder for alle AIF'ens aktiver og alle AIF'ens investorer. Brugen af værktøjer og særlige ordninger i forbindelse med likviditetsstyring bør gøres afhængig af konkrete omstændigheder og variere i henhold til AIF'ens art, omfang og investeringsstrategi.
(60)
Kravet om at overvåge likviditetsstyringen af underliggende institutter for kollektiv investering, som AIF'er investerer i, sammen med kravene om at tilvejebringe værktøjer og ordninger med henblik på at styre likviditetsrisikoen samt identificere, håndtere og overvåge interessekonflikter mellem investorer, bør ikke finde anvendelse for FAIF'er, der forvalter AIF'er af den lukkede type, uafhængigt af hvorvidt de anses for at anvende gearing. Undtagelsen fra disse indløsningsrelaterede krav til likviditetsstyringen bør afspejle forskellene i de generelle indløsningsbetingelser for investorer i en lukket AIF i forhold til dem, der investerer i en åben AIF.
(61)
Anvendelsen af minimumsgrænser for AIF'ens likviditet eller illikviditet kunne være et effektivt overvågningsværktøj for visse typer af FAIF'er. Hvis en grænse overskrides, kræver dette ikke i sig selv, at FAIF'en træffer foranstaltninger, da dette afhænger af fakta og omstændigheder samt de tolerancer, som FAIF'en har fastsat. Grænser vil således i praksis kunne anvendes ved overvågning af den gennemsnitlige daglige indløsning i forhold til fondslikviditet for så vidt angår dage i den samme periode. Dette værktøj kunne også bruges til at overvåge investorkoncentrationen med henblik på at støtte stresstestscenarier. Disse grænser vil kunne give anledning til fortsat overvågning eller afhjælpende foranstaltninger afhængigt af omstændighederne.
(62)
Stresstest bør, hvis det er relevant, simulere mangel på likviditet i aktiverne samt atypiske indløsningsanmodninger. Der bør tages højde for nylige og forventede fremtidige tegninger og indløsninger sammen med virkningen af de forventede AIF-resultater i forhold til konkurrencen inden for sådanne aktiviteter. FAIF'en bør analysere den periode, der er nødvendig for at imødekomme indløsningsanmodninger i de simulerede stressscenarier. FAIF'en bør ligeledes gennemføre stresstest af markedsfaktorer såsom valutabevægelser, der i væsentlig grad kunne påvirke FAIF'ens eller AIF'ens kreditprofil og som et resultat heraf kravene til sikkerhedsstillelse. FAIF'en bør tage højde for sensitivitet i værdiansættelsen under stressede forhold ved dens tilgang til stresstest eller scenarieanalyser.
(63)
Den hyppighed, hvormed stresstest bør gennemføres, bør afhænge af arten af AIF, investeringsstrategien, likviditetsprofilen, investortypen og AIF'ens indløsningspolitik. Det forventes imidlertid, at der gennemføres sådanne test mindst én gang årligt. Hvis stresstest antyder en likviditetsrisiko, der er væsentligt højere end forventet, bør FAIF'en handle i alle AIF-investorers interesse under hensyntagen til risikoprofilen for AIF'ens aktiver, niveauet af indløsningsanmodninger samt, hvis det er relevant, tilstrækkeligheden af likviditetsstyringspolitikkerne og -procedurerne.
(64)
I henhold til direktiv 2011/61/EU skal Kommissionen angive, hvordan investeringsstrategien, likviditetsprofilen og indløsningspolitikken skal tilpasses hinanden. Der sikres sammenhæng mellem disse tre elementer, hvis investorerne kan indløse deres investeringer i overensstemmelse med AIF'ens indløsningspolitik, hvilket bør dække betingelserne for indløsning under både normale og ekstraordinære omstændigheder på en måde, der sikrer investorerne en retfærdig behandling.
(65)
Direktiv 2011/61/EU foreskriver konsekvens på tværs af sektorerne og fjernelsen af manglende afstemning af interesserne for firmaer, der »ompakker« lån til omsættelige værdipapirer (engagementsleverende kreditinstitutter), og FAIF'er, der investerer i disse værdipapirer eller andre finansielle instrumenter på vegne af AIF'er. Med henblik på at nå dette mål er der taget hensyn til de relevante bestemmelser i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/48/EF af 14. juni 2006 om adgang til at optage og udøve virksomhed som kreditinstitut (7), der fastsætter de kvantitative og kvalitative krav, som skal opfyldes af investorer, der er eksponeret for kreditrisikoen ved en securitisationsposition, af engagementsleverende og organiserende kreditinstitutter. Da det er samme mål, nemlig at bringe det engagementsleverende eller organiserende kreditinstituts interesser på linje med investorernes interesser, der forfølges med denne forordning og de relevante bestemmelser i direktiv 2006/48/EF, er det vigtigt, at terminologien anvendes konsekvent i begge retsakter, og derfor anvendes definitionerne i direktiv 2006/48/EF som reference. Da Det Europæiske Banktilsynsudvalg, forgængeren for Den Europæiske Banktilsynsmyndighed, har fastlagt detaljerede retningslinjer for fortolkningen af de relevante bestemmelser i direktiv 2006/48/EF (8), kræves det for at opnå sammenhæng på tværs af sektorerne, at de nuværende bestemmelser sigter mod en tilpasning af de engagementsleverende kreditinstitutters, de organiserende kreditinstitutters og FAIF'ernes interesser til hinanden, således at de kan fortolkes i lyset af disse retningslinjer.
(66)
Det er vigtigt, at transaktioner, der ompakker lån til omsættelige værdipapirer, ikke struktureres på en måde, hvorved de unddrager sig anvendelsen af kravene vedrørende investeringer i securitisationspositioner. Derfor bør henvisningen til en investering i omsættelige værdipapirer eller andre finansielle instrumenter baseret på ompakkede lån ikke fortolkes snævert som en retsgyldig og bindende overdragelse af ejendomsret for så vidt angår sådanne instrumenter, men som en investering foretaget i en væsentlig økonomisk henseende, således at eventuelle andre former for syntetiske investeringer bør være dækket og underlagt de specifikke krav. For at undgå misforståelser og tilpasse sproget til det, der anvendes i banklovgivningen, bør begrebet »antagelse om eksponering for kreditrisikoen ved en securitisation« anvendes i stedet for »investering i omsættelige værdipapirer eller andre finansielle instrumenter baseret på ompakkede lån«.
(67)
De krav, der skal overholdes af institutter, der optræder som engagementsleverende kreditinstitutter, organiserende kreditinstitutter eller oprindelige långivere af en securitisation, er direkte blevet dem pålagt i henhold til direktiv 2006/48/EF. Det er derfor vigtigt at fastsætte de tilsvarende opgaver for en FAIF under antagelse af eksponering for securitisationer. Som følge heraf bør FAIF'en kun antage eksponering for securitisationer, hvis det engagementsleverende kreditinstitut, det organiserende kreditinstitut eller den oprindelige långiver har givet et udtrykkeligt tilsagn til FAIF'en om bibeholdelse af en væsentlig økonomisk interesse i det underliggende aktiv, kendt som tilbageholdelseskravet. Derudover bør FAIF'en sikre, at de forskellige kvalitative krav, der pålægges det organiserende og det engagementsleverende kreditinstitut i henhold til direktiv 2006/48/EF, overholdes. Desuden bør FAIF'en selv overholde de kvalitative krav med henblik på at have en omfattende og indgående forståelse af securitisationsinvesteringen og dens underliggende eksponering. For at opnå dette bør FAIF'er først træffe en investeringsbeslutning, når de har udvist fornøden omhu og forsigtighed, hvorved de bør have fået tilstrækkelige oplysninger og viden om de pågældende securitisationer.
(68)
Der er omstændigheder, hvor enheder svarer til definitionen af engagementsleverende eller organiserende kreditinstitut eller opfylder rollen som oprindelig långiver; en anden enhed, som hverken svarer til definitionen af det organiserende eller engagementsleverende kreditinstitut eller opfylder rollen som oprindelig långiver - men hvis interesser er mest optimalt tilpasset til investorernes - kan imidlertid søge at opfylde tilbageholdelseskravet. Af hensyn til retssikkerheden bør det ikke kræves, at denne anden enhed opfylder tilbageholdelseskravet, hvis tilbageholdelseskravet opfyldes af det engagementsleverende kreditinstitut, det organiserende kreditinstitut eller den oprindelige långiver.
(69)
I tilfælde af overtrædelse af tilbageholdelseskravet eller de kvalitative krav bør FAIF'en overveje at træffe nogle korrigerende foranstaltninger, f.eks. hedging, salg eller reduktion af eksponeringen, eller at kontakte den part, der har overtrådt tilbageholdelseskravet, med henblik på at genskabe compliance. Sådanne korrigerende foranstaltninger bør altid være i investorernes interesse og ikke involvere nogen direkte forpligtelse til at sælge aktiverne, straks efter at overtrædelsen har vist sig, således at man undgår et »brandsalg«. FAIF'en bør tage hensyn til overtrædelsen, når den overvejer at foretage en anden investering i en anden transaktion, som involverer den part, der har overtrådt kravet.
(70)
Med henblik på at overholde kravene i direktiv 2011/61/EU om at præcisere de interne procedurer og organisatoriske foranstaltninger, som hver enkelt FAIF bør anvende, bør FAIF'erne etablere en veldokumenteret organisatorisk struktur, der klart tildeler ansvarsområder, fastlægger kontrolmetoder og sikrer en god informationsstrøm mellem alle involverede parter. FAIF'erne bør også indføre systemer for at beskytte oplysninger og sikre forretningskontinuitet. Ved indførelsen af disse procedurer og strukturer bør FAIF'erne også tage hensyn til proportionalitetsprincippet, som giver mulighed for at tilpasse procedurer, metoder og den organisatoriske struktur til arten, omfanget og kompleksitetsgraden af deres forretninger og arten og omfanget af aktiviteterne i forbindelse med deres forretninger.
(71)
Afgivelse af oplysninger til investorer er af vital betydning for at beskytte disse investorer, og derfor bør FAIF'erne gennemføre passende politikker og procedurer til at sikre, at AIF'ens indløsningspolitik oplyses til investorerne tilstrækkeligt detaljeret og med passende vægt, inden de investerer, og i tilfælde af væsentlige ændringer. Dette kunne omfatte oplysninger om opsigelsesperioder i forbindelse med indløsninger, detaljer om lock-up-perioder, angivelse af omstændigheder, hvor normale indløsningsmekanismer eventuelt ikke finder anvendelse eller kan suspenderes, og detaljer om eventuelle foranstaltninger, der kan overvejes af ledelsesorganet, f.eks. »gates« og »side pockets«, da de har indvirkning på investorernes specifikke indløsningsrettigheder i den pågældende AIF.
(72)
For at sikre, at de relevante aktiviteter udøves korrekt, bør FAIF'er i særdeleshed anvende passende elektroniske systemer med henblik på at opfylde registreringskravene vedrørende porteføljetransaktioner eller tegnings- og indløsningsordrer og indføre, gennemføre og til enhver tid anvende regnskabsmetoder og -procedurer for at sikre, at nettoaktivværdien beregnes korrekt som krævet i direktiv 2011/61/EU og denne forordning.
(73)
Med henblik på at sikre sammenhæng med kravene til UCITS-forvaltere i henhold til direktiv 2009/65/EF bør ledelsesorganet, den øverste ledelse, eller, hvis det er relevant, FAIF'ens tilsynsfunktion overdrages lignende typer af opgaver, hvortil der tildeles passende ansvarsområder. En sådan tildeling af ansvarsområder bør dog være i overensstemmelse med den rolle og de ansvarsområder, som ledelsesorganet, den øverste ledelse og tilsynsfunktionen har i henhold til den gældende nationale lovgivning. Den øverste ledelse kan bestå af nogle eller alle medlemmer af ledelsesorganet.
(74)
Kravet om at etablere en permanent og effektiv compliancefunktion bør altid være opfyldt af FAIF'en, uafhængigt af størrelsen og kompleksitetsgraden af dens forretninger. Compliancefunktionens tekniske og personalemæssige struktur bør imidlertid tilpasses til arten, omfanget og kompleksitetsgraden af FAIF'ens virksomhed og arten og omfanget af servicen og aktiviteterne. Der bør ikke være krav om, at FAIF'en opretter en uafhængig complianceenhed, hvis et sådant krav ville være uforholdsmæssigt i lyset af FAIF'ens størrelse eller arten, omfanget og kompleksitetsgraden af dens forretninger.
(75)
Værdiansættelsesstandarder er forskellige på tværs af jurisdiktioner og aktivklasser. Denne forordning supplerer de fælles generelle regler og fastsætter benchmarks for FAIF'er ved udvikling og gennemførelse af passende og konsekvente metoder og procedurer for korrekt og uafhængig værdiansættelse af AIF'ers aktiver. Metoderne og procedurerne bør beskrive de forpligtelser, roller og ansvarsområder, der vedrører alle de parter, som deltager i værdiansættelsen, herunder eksterne valuarer.
(76)
Aktivernes værdi kan bestemmes på forskellige måder, f.eks. under henvisning til observerede priser på et aktivt marked eller med et skøn ved brug af andre værdiansættelsesmetoder i henhold til national lovgivning, AIF'ens regler eller vedtægter. Da værdien af individuelle aktiver og passive kan fastsættes ved hjælp af forskellige metoder og kan tages fra forskellige kilder, bør FAIF'en fastlægge og beskrive de anvendte værdiansættelsesmetoder.
(77)
Hvis der anvendes en model til værdiansættelse af aktiver, bør værdiansættelsesprocedurerne og -metoderne angive de vigtigste træk ved modellen. Før anvendelse af modellen bør den underkastes en valideringsprocedure, som udføres af en intern eller ekstern person, der ikke har været involveret i processen med at udarbejde modellen. En given person bør anses for at være kvalificeret til at gennemføre en værdiansættelsesprocedure i forbindelse med den model, der anvendes til at værdiansætte aktiverne, hvis han er i besiddelse af tilstrækkelig kompetence til og erfaring med værdiansættelse af aktiver ved hjælp af sådanne modeller. Denne person kunne være en revisor.
(78)
Da AIF'er opererer i et dynamisk miljø, hvor investeringsstrategier kan ændre sig over tid, bør værdiansættelsesmetoder og -procedurer gennemgås mindst én gang årligt, og under alle omstændigheder inden AIF'er anlægger en ny investeringsstrategi eller erhverver en ny type aktiver. Enhver ændring i værdiansættelsesmetoder og -procedurer, herunder værdiansættelsesmetoder, bør følge en forud fastsat procedure.
(79)
FAIF'en skal sikre, at AIF'ens individuelle aktiver er blevet værdiansat korrekt i overensstemmelse med værdiansættelsesmetoderne og -procedurerne. For nogle aktiver, især komplekse og illikvide finansielle instrumenter, er der en højere risiko for uhensigtsmæssig værdiansættelse. Med henblik på at tackle denne type situationer bør FAIF'en indføre passende kontroller for at sikre, at der kan knyttes en tilstrækkelig grad af objektivitet til værdien af AIF'ens aktiver.
(80)
Beregning af nettoaktivværdien pr. andel er underlagt national lovgivning og/eller fondsbestemmelser eller vedtægter. Denne forordning indeholder kun proceduren for beregning og ikke metoden for beregning. FAIF'en kan selv foretage beregningen af nettoaktivværdien pr. andel eller kapitalandel som en del af de forvaltningsfunktioner, som den udfører for AIF'en. Alternativt kan der udpeges en tredjepart til at udføre forvaltningsopgaver, herunder beregning af nettoaktivværdien. En tredjepart, der udfører beregningen af nettoaktivværdien for en AIF, bør ikke betragtes som en ekstern valuar i henhold til direktiv 2011/61/EU, så længe der ikke foretages værdiansættelser af individuelle aktiver, herunder dem, der kræver en subjektiv vurdering, men som inkorporerer værdier i beregningsproceduren, der er indhentet fra FAIF'en, prisfastsættelseskilder eller en ekstern valuar.
(81)
Der er værdiansættelsesprocedurer, som kan udføres dagligt, eksempelvis værdiansættelse af finansielle instrumenter, men der er også værdiansættelsesprocedurer, der ikke kan udføres med den samme hyppighed, som udstedelser, tegninger, indløsninger og mortifikationer finder sted, f.eks. værdiansættelsen af fast ejendom. Hyppigheden af værdiansættelse af åbne AIF'ers aktiver bør fastlægges under hensyntagen til forskellene i værdiansættelsesprocedurerne for så vidt angår typerne af AIF'ens aktiver.
(82)
De strenge krav og begrænsninger, der skal overholdes, når en FAIF har til hensigt at delegere udførelsen af opgaver, er fastsat i direktiv 2011/61/EU. FAIF'en forbliver til enhver tid fuldt ud ansvarlig for den korrekte udførelse af de delegerede opgaver og deres overensstemmelse med direktiv 2011/61/EU og dets gennemførelsesforanstaltninger. FAIF'en bør derfor sikre, at den, der har fået overdraget ansvaret, anvender de kvalitetsstandarder, som FAIF'en selv ville anvende. Hvis det desuden er nødvendigt for at sikre, at de delegerede funktioner udføres på et konsekvent højt niveau, skal FAIF'en kunne inddrage delegeringen, og delegeringsaftalen bør således give FAIF'en fleksible opsigelsesrettigheder. Delegeringsbegrænsninger og -krav bør finde anvendelse på de forvaltningsfunktioner, der er fastsat i bilag I til direktiv 2011/61/EU, mens støtteopgaver såsom administrative eller tekniske funktioner, der understøtter forvaltningsopgaverne, f.eks. logistisk støtte i form af rengøring, catering og indkøb af basisydelser eller -produkter, ikke bør betragtes som delegering af FAIF-funktioner. Andre eksempler på tekniske eller administrative funktioner er indkøb af standardhyldesoftware og aftaler med softwareleverandører om at yde ad hoc-driftssupport i forbindelse med hyldesystemer eller supportere personalefunktionen i forbindelse med udvælgelse af midlertidigt ansatte eller udarbejdelse af lønregnskaber.
(83)
For at sikre et højt niveau af investorbeskyttelse ud over den øgede effektivitet i FAIF'ens forretningsadfærd bør hele delegeringen være begrundet i objektive forhold. Ved vurderingen af disse forhold bør de kompetente myndigheder overveje strukturen i delegeringen og dens indvirkning på FAIF'ens struktur samt vekselvirkningen mellem de delegerede aktiviteter og de aktiviteter, der forbliver hos FAIF'en.
(84)
Med henblik på at vurdere, hvorvidt den person, som rent faktisk udfører opgaverne for den, der får overdraget ansvaret, er i besiddelse af et tilstrækkeligt godt omdømme, bør denne persons forretningsadfærd undersøges, og det bør kontrolleres, hvorvidt han har begået strafbare handlinger i relation til finansielle aktiviteter. Alle andre relevante oplysninger vedrørende personlige kvaliteter, der måske kan påvirke personens udførelse af opgaverne i negativ retning, f.eks. tvivl om dennes hæderlighed og integritet, bør tages i betragtning ved vurderingen af kravet om et tilstrækkeligt godt omdømme.
(85)
Investeringsselskaber, der har erhvervet tilladelse i henhold til direktiv 2009/65/EF, anses ikke for at være virksomheder, der er bemyndiget eller registreret med henblik på forvaltning af aktiver, og de er underlagt tilsyn, fordi de ikke må udøve andre aktiviteter end kollektiv porteføljepleje i henhold til nævnte direktiv. På samme måde bør en internt forvaltet AIF ikke anses for at være klassificeret som en sådan virksomhed, idet den ikke må udøve andre aktiviteter end intern forvaltning af AIF'en.
(86)
Hvis delegeringen omfatter porteføljepleje eller risikostyring, hvilket er FAIF'ens kerneområde, og som derfor er yderst relevant for så vidt angår investorbeskyttelse og systemiske risici, bør den kompetente myndighed i FAIF'ens hjemland og tilsynsmyndigheden for tredjelandsvirksomheden ud over kravene i artikel 20, stk. 1, litra c), i direktiv 2011/61/EU have indgået en skriftlig samarbejdsaftale. Aftalen bør være indgået inden delegeringen. Aftalens nærmere indhold bør fastlægges inden for rammerne af internationale standarder.
(87)
Skriftlige aftaler bør give de kompetente myndigheder ret til at foretage kontrol på stedet, herunder hvis de anmoder tilsynsmyndigheden i det tredjeland, hvori virksomheden med uddelegerede funktioner er beliggende, og hvor de anmoder om tilladelse fra tredjelandets tilsynsmyndighed til selv at foretage kontrol, eller ledsage personale fra tredjelandets tilsynsmyndighed for at hjælpe dem med at foretage kontrol på stedet.
(88)
På grundlag af forpligtelserne i direktiv 2011/61/EU bør FAIF'er altid handle i AIF'ernes eller investorernes interesse med hensyn til de AIF'er, som de forvalter. Derfor kan delegering kun komme i betragtning, hvis den ikke forhindrer FAIF'en i at handle i eller forvalte AIF'en i investorernes interesse.
(89)
For at opretholde en høj standard for investorbeskyttelse skal der tages højde for mulige interessekonflikter ved enhver delegering af funktioner. Flere kriterier bør lægges til grund for benchmarks med henblik på identifikation af situationer, som vil kunne afføde væsentlige interessekonflikter. Disse kriterier bør forstås som ikke-udtømmende og på den måde, at ikke-væsentlige interessekonflikter også er relevante i henhold til direktiv 2011/61/EU. Udførelsen af compliance- eller revisionsfunktioner bør dermed anses for at være i konflikt med opgaver i relation til porteføljeplejen, mens prisstillingsaktiviteter og afsætningsgaranti bør forstås som værende i konflikt med porteføljepleje eller risikostyring. Denne forpligtelse gælder dog med forbehold af den forpligtelse, som den person, der har fået overdraget ansvaret, har til at adskille opgaverne i forbindelse med porteføljeplejen og risikostyringen funktionsmæssigt og hierarkisk fra hinanden i henhold til bestemmelserne i artikel 15 i direktiv 2011/61/EU.
(90)
De krav, der finder anvendelse på delegering af udførelsen af opgaver på vegne af FAIF'en, bør finde tilsvarende anvendelse, hvis den, der har fået overdraget ansvaret, videredelegerer nogle af de delegerede funktioner, og også i tilfælde af en eventuel yderligere videredelegering.
(91)
Med henblik på at sikre, at FAIF'en under alle omstændigheder udfører investeringsforvaltningsfunktioner, bør FAIF'en ikke delegere sine funktioner i et sådant omfang, at denne reelt ikke kan anses for at være forvalter af AIF'en eller i en sådan udstrækning, at FAIF'en blot fungerer som et tomt selskab. FAIF'en bør til enhver tid have tilstrækkelige ressourcer til at kunne føre effektivt tilsyn med de delegerede funktioner. FAIF'en skal selv varetage funktioner i relation til investeringsforvaltningen, have den nødvendige ekspertise og de nødvendige ressourcer til at kunne træffe beslutninger, som hører ind under den øverste ledelses ansvarsområde, og til at varetage funktioner i relation til den øverste ledelse, hvilket kunne indbefatte gennemførelsen af den generelle investeringspolitik og investeringsstrategier.
(92)
Vurderingen af en delegeringsstruktur er en vanskelig opgave, der må baseres på en række kriterier, hvis de kompetente myndigheder skal kunne nå frem til en holdning. Denne kombination er nødvendig, for at der kan tages højde for det brede spektrum af fondsstrukturer og investeringsstrategier i Unionen. ESMA kan udarbejde retningslinjer for at sikre en konsekvent vurdering af delegeringsstrukturer i hele Unionen.
(93)
Kommissionen skal overvåge, hvordan kriterierne anvendes, og hvilke konsekvenser de har for markederne. Kommissionen skal foretage en vurdering af situationen efter to år og om nødvendigt træffe passende foranstaltninger til yderligere at præcisere, under hvilke omstændigheder en FAIF må anses for at have delegeret sine funktioner i et sådant omfang, at den bliver et tomt selskab og ikke længere kan betragtes som forvalter af AIF'en.
(94)
Direktiv 2011/61/EU fastsætter en lang række krav vedrørende en AIF's depositar med henblik på at sikre en høj standard for investorbeskyttelse. De respektive konkrete rettigheder og forpligtelser for depositaren, FAIF'en og/eller AIF'en og tredjemand bør derfor fastlægges klart. Den skriftlige aftale bør omfatte alle de detaljer, der er nødvendige for en passende opbevaring af alle AIF'ens aktiver hos depositaren eller en tredjepart, som får overdraget opbevaringsfunktioner i henhold til direktiv 2011/61/EU, og for depositaren med henblik på at kunne opfylde sine tilsyns- og kontrolfunktioner. For at depositaren har mulighed for at vurdere og overvåge depotrisikoen, bør aftalen give tilstrækkelige oplysninger om de kategorier af aktiver, som AIF'en kan investere i, og omfatte de geografiske regioner, hvor AIF'en planlægger at investere. Aftalen bør også indeholde oplysninger om en eskaleringsprocedure. Depositaren bør således advare FAIF'en om enhver væsentlig risiko, som identificeres i et bestemt markeds afregningssystem. For så vidt angår ophævelse af aftalen, bør den afspejle den kendsgerning, at ophævelsen af aftalen er depositarens sidste udvej, hvis det ikke godtgøres, at aktiverne er tilstrækkeligt beskyttet. Den bør også forebygge moralsk hasard, hvor FAIF'en træffer investeringsbeslutningen uafhængigt af depotrisici, på baggrund af at depositaren ville være ansvarlig i de fleste tilfælde. Med henblik på at opretholde en høj standard for investorbeskyttelse bør kravet om oplysninger med hensyn til overvågning af tredjemand anvendes i relation til hele opbevaringskæden.
(95)
En depositar, der er etableret i et tredjeland, bør være underlagt offentlig tilsynsregulering og tilsyn udført af en tilsynsmyndighed, der er kompetent til at føre løbende tilsyn, foretage undersøgelser og pålægge sanktioner. Hvis dette tilsyn med depositaren involverer flere tilsynsmyndigheder, bør én tilsynsmyndighed fungere som kontaktpunkt i henhold til direktiv 2011/61/EU og alle delegerede retsakter og gennemførelsesforanstaltninger, der vedtages i henhold hertil.
(96)
Vurderingen af tredjelandets lovgivning i henhold til artikel 21, stk. 6, sidste afsnit, i direktiv 2011/61/EU bør foretages af Europa-Kommissionen ved at sammenligne tilladelseskriterierne og de aktuelle driftsvilkår, der gælder for depositaren i tredjelandet, med de tilsvarende krav i henhold til EU-lovgivningen for kreditinstitutter og/eller for investeringsfirmaer i forbindelse med adgang til depositarens forretninger og udøvelsen af depositarfunktioner med henblik på at fastslå, hvorvidt de lokale kriterier har den samme effekt som dem, der er oprettet i henhold til EU-lovgivningen. En depositar, der er underlagt tilsyn og har tilladelse i tredjelandet under en lokal kategori andet end et kreditinstitut eller et investeringsfirma, kan vurderes af Europa-Kommissionen med det formål at undersøge, hvorvidt de relevante bestemmelser i tredjelandets lovgivning har den samme effekt som dem, der er oprettet i henhold til EU-lovgivningen for kreditinstitutter og/eller for investeringsfirmaer.
(97)
For at depositaren har et klart overblik over alle AIF'ens ind- og udgående cash flows i alle tilfælde, bør FAIF'en sikre, at depositaren uden unødig forsinkelse modtager nøjagtige oplysninger om alle cash flows, herunder fra enhver tredjepart, hvor der oprettes en AIF-kontantkonto.
(98)
For at AIF'ens cash flows kan overvåges korrekt, består depositarens forpligtelse i at sikre, at der er effektivt gennemførte procedurer til rådighed, for i passende grad at kunne overvåge AIF'ens cash flows, og at der foretages en periodisk gennemgang af disse procedurer. Depositaren bør navnlig undersøge afstemningsproceduren for at sikre, at proceduren er egnet til AIF'en og udføres med passende intervaller under hensyntagen til AIF'ens art, omfang og kompleksitet. Denne procedure bør eksempelvis sammenligne hver enkelt cash flow, der figurerer på kontoudtogene, med de cash flows, der registreres på AIF'ens konti. Hvis der foretages afstemning dagligt, som det er tilfældet for de fleste åbne AIF'er, bør depositaren også gennemføre sin afstemning dagligt. Depositaren bør navnlig overvåge de forskelle, der fremhæves i forbindelse med afstemningsprocedurerne, og de korrigerende foranstaltninger, der træffes for uden unødig forsinkelse at underrette FAIF'en om enhver uregelmæssighed, der ikke er afhjulpet, og at gennemføre en fuld gennemgang af afstemningsprocedurerne. En sådan gennemgang bør foretages mindst én gang årligt. Depositaren bør også rettidigt identificere væsentlige cash flows og især dem, som kan være uforenelige med AIF'ens drift, f.eks. ændringer i positioner i AIF'ens aktiver eller tegninger og indløsninger, og han bør med jævne mellemrum modtage kontoudtog og kontrollere sammenhængen i sine egne registreringer af likvide positioner med FAIF'ens. Depositaren skal sørge for, at registrene er ajourførte i overensstemmelse med artikel 21, stk. 8, litra b), i direktiv 2011/61/EU.
(99)
Depositaren skal sikre, at alle betalinger, som foretages af eller på vegne af investorer i forbindelse med tegning af kapitalandele eller andele i en AIF, er modtaget og bogført på en eller flere kontantkonti i henhold til direktiv 2011/61/EU. FAIF'en bør derfor sørge for, at depositaren får de relevante oplysninger, der er nødvendige for at kunne overvåge modtagelsen af investorernes betalinger korrekt. FAIF'en skal sikre, at depositaren modtager disse oplysninger uden unødig forsinkelse, når tredjeparten modtager en ordre om at indløse eller udstede kapitalandele eller andele i en AIF. Oplysningerne bør derfor overføres ved afslutningen af hver bankdag fra den enhed, der er ansvarlig for tegning og indløsning af kapitalandele eller andele i en AIF, til depositaren med henblik på at undgå forkert anvendelse af investorernes betalinger.
(100)
Afhængigt af den type aktiver, der skal opbevares, skal aktiver enten opbevares, som det er tilfældet med finansielle instrumenter, der kan registreres på en konto for finansielle instrumenter, eller som fysisk kan leveres til depositaren i overensstemmelse med direktiv 2011/61/EU, eller være underlagt kontrol af ejendomsret og registrering. Depositaren bør opbevare alle finansielle instrumenter for AIF'en eller for den FAIF, der handler på vegne af AIF'en, der kan registreres eller opbevares på en konto direkte eller indirekte i depositarens navn eller i en tredjeparts navn, som får overdraget opbevaringsfunktioner, navnlig på værdipapircentralniveau. Ud over disse situationer skal de finansielle instrumenter opbevares i et depot, der udelukkende er registreret hos udstederen eller dennes agent i depositarens navn eller i den tredjeparts navn, som har fået overdraget opbevaringsfunktioner. Disse finansielle instrumenter, som i henhold til den nationale lovgivning udelukkende er registreret i AIF'ens navn hos udstederen eller dennes agent, f.eks. private equity-fondes eller venturekapitalfondes investeringer i unoterede selskaber, bør ikke opbevares i depot. Alle finansielle instrumenter, der kan leveres fysisk til depositaren, bør opbevares i depot. Under forudsætning af at betingelserne for opbevaringen af de finansielle instrumenter er opfyldt, skal finansielle instrumenter, der stilles som sikkerhed til en tredjepart eller tilvejebringes af en tredjepart til fordel for AIF'en, også opbevares af depositaren selv eller af en tredjepart, som har fået overdraget opbevaringsfunktioner, så længe de er ejet af AIF'en eller den FAIF, der handler på vegne af AIF'en. Desuden gælder, at finansielle instrumenter, der ejes af AIF'en eller af FAIF'en på vegne af AIF'en, for hvilken AIF'en eller FAIF'en på vegne af AIF'en har givet sit samtykke til depositarens genanvendelse heraf, skal opbevares, så længe retten til genanvendelse ikke er blevet udøvet.
(101)
I forbindelse med finansielle instrumenter, der opbevares, bør der til enhver tid udvises fornøden omhu og beskyttelse. Med henblik på at vurdere opbevaringsrisikoen korrekt ved udvisningen af fornøden omhu bør depositaren især vide, hvilke tredjeparter der indgår i opbevaringskæden, sikre, at forpligtelsen til at udvise fornøden omhu og forpligtelsen til adskillelse er bevaret gennem hele opbevaringskæden, sikre, at denne har en passende adgangsret til regnskaber og registre hos tredjeparter, som har fået overdraget opbevaringsfunktioner, sikre overholdelsen af disse krav, dokumentere alle disse opgaver og gøre disse dokumenter tilgængelige for samt rapportere til FAIF'en.
(102)
Med henblik på at forhindre omgåelse af kravene i direktiv 2011/61/EU bør depositaren anvende opbevaringsopgaverne i forhold til de underliggende aktiver i finansielle strukturer og/eller retlige strukturer, der direkte eller indirekte kontrolleres af AIF'en eller af den FAIF, der handler på vegne af AIF'en. Look-through-bestemmelsen bør ikke finde anvendelse på midler i fonde eller master-feeder-strukturer, under forudsætning af at de har en depositar, der opbevarer fondens aktiver hensigtsmæssigt.
(103)
Depositaren bør til enhver tid have et komplet overblik over alle aktiver, som ikke er finansielle instrumenter, der skal opbevares. Disse aktiver vil være underlagt forpligtelsen vedrørende kontrol af ejerskabet og registrering i henhold til direktiv 2011/61/EU. Eksempler på sådanne aktiver er fysiske aktiver, der ikke anses for finansielle instrumenter i henhold til direktiv 2011/61/EU eller ikke kunne leveres til depositaren, samt finansielle kontrakter såsom derivater, kontante deposita eller investeringer i unoterede selskaber og andele i interessentskaber.
(104)
For at opnå en tilstrækkelig grad af sikkerhed for, at AIF'en eller den FAIF, der handler på vegne af AIF'en, rent faktisk er ejeren af aktiverne, bør depositaren sørge for at få alle de oplysninger, som han anser for nødvendige til at godtgøre, at AIF'en eller den FAIF, der handler på vegne af AIF'en, har ejendomsretten til aktiverne. Disse oplysninger kan være en kopi af et officielt dokument, som godtgør, at AIF'en eller den FAIF, der handler på vegne af AIF'en, er ejeren af aktivet, eller enhver formel og pålidelig dokumentation, som depositaren finder relevant. Om nødvendigt bør depositaren anmode om yderligere dokumentation fra AIF'en eller FAIF'en og/eller fra en tredjepart.
(105)
Depositaren bør registrere alle aktiver, for hvilke det er godtgjort, at AIF'en har ejendomsretten. Denne kan indføre en procedure for modtagelse af oplysninger fra tredjeparter, hvor procedurer, der sikrer, at aktiverne ikke kan overføres, uden at depositaren eller den tredjepart, som har fået overdraget opbevaringsfunktioner, er blevet informeret om sådanne transaktioner, kan være mulige i tilfælde af AIF'er med uregelmæssige transaktioner og/eller transaktioner, der er underlagt en ordning om forudgående afregning. Kravet om at have adgang til dokumentation for hver transaktion fra en tredjepart kan være hensigtsmæssigt for AIF'er med mere hyppig porteføljehandel, f.eks. investeringer i børsnoterede derivater.
(106)
Med henblik på at sikre, at depositaren kan udføre sine opgaver, er det nødvendigt at præcisere de opgaver, der foreskrives i artikel 21, stk. 9, i direktiv 2011/61/EU, og især kontrollerne i »andet lag«, der skal foretages af depositaren. Sådanne opgaver bør ikke forhindre depositaren i at foretage forhåndskontroller, hvor denne anser det for relevant og efter aftale med FAIF'en. Med henblik på at sikre, at depositaren kan udføre sine opgaver, kan denne fastlægge sin egen eskaleringsprocedure for at tackle situationer, hvor der er konstateret uregelmæssigheder. Denne procedure skal sikre, at de kompetente myndigheder underrettes om eventuelle væsentlige overtrædelser. Depositarens tilsynsansvar i forhold til tredjeparter som fastsat i denne forordning berører ikke de ansvarsområder, der påhviler FAIF'en i henhold til direktiv 2011/61/EU.
(107)
Depositaren bør kontrollere sammenhængen mellem antallet af udstedte andele eller kapitalandele og det modtagne tegningsprovenu. For at sikre, at betalinger fra investorer i forbindelse med tegning er modtaget, bør depositaren også sikre, at der foretages en anden afstemning mellem tegningsordrerne og tegningsprovenuet. Der bør udføres den samme afstemning for så vidt angår indløsningsordrer. Depositaren bør også kontrollere, at antallet af andele eller kapitalandele på AIF'ens konti svarer til antallet af cirkulerende andele eller kapitalandele i AIF'ens register. Depositaren bør tilpasse sine procedurer i overensstemmelse hermed under hensyntagen til hyppigheden af tegninger og indløsninger.
(108)
Depositaren bør træffe alle fornødne foranstaltninger for at sikre, at de relevante værdiansættelsesmetoder og -procedurer i relation til AIF'ens aktiver gennemføres effektivt ved hjælp af stikprøvekontroller eller ved at sammenligne sammenhængen mellem ændringen i beregningen af nettoaktivværdien over tid med en given referenceværdi. Ved fastlæggelsen af sine procedurer bør depositaren have en klar forståelse for de værdiansættelsesmetoder, som FAIF'en eller den eksterne valuar anvender, for at kunne værdiansætte AIF'ens aktiver. Hyppigheden af disse kontroller bør svare til hyppigheden af AIF'ens aktivværdiansættelse.
(109)
Som følge af sin tilsynsforpligtelse i henhold til direktiv 2011/61/EU bør depositaren indføre en procedure for på ex post-grundlag at kontrollere AIF'ens overholdelse af gældende love og administrative bestemmelser og dens bestemmelser og vedtægter. Dette omfatter områder såsom kontrol af, hvorvidt AIF'ens investeringer er i overensstemmelse med dens investeringsstrategier som beskrevet i AIF'ens bestemmelser og udbudsdokumenter, og sikre, at AIF'en ikke overtræder sine investeringsbegrænsninger, hvis det er relevant. Depositaren bør overvåge AIF'ens transaktioner og undersøge eventuelle usædvanlige transaktioner. Hvis der sker overskridelse af de grænser eller begrænsninger, der er fastsat i de gældende nationale love og bestemmelser eller i AIF'ens regler og vedtægter, bør depositaren eksempelvis få anvisninger fra FAIF'en om at tilbageføre den pågældende transaktion. Denne forordning forhindrer ikke depositaren i at anvende en ex ante-tilgang, hvor denne anser det for relevant og efter aftale med FAIF'en.
(110)
Depositaren bør sikre, at indtægterne beregnes nøjagtigt i henhold til direktiv 2011/61/EU. Med henblik herpå skal depositaren sikre, at indtægtsfordelingen er passende og, hvis den konstaterer en fejl, at FAIF'en træffer hensigtsmæssige afhjælpende foranstaltninger. Når depositaren har sørget for dette, bør denne kontrollere fuldstændigheden og nøjagtigheden af indtægtsfordelingen og navnlig af udbyttebetalingerne.
(111)
Ved delegering af opbevaringsfunktioner, der har relation til andre aktiver i henhold til direktiv 2011/61/EU, vil delegeringen i de fleste tilfælde sandsynligvis vedrøre administrative funktioner. Hvis depositaren delegerer registreringsfunktioner, vil denne skulle gennemføre og anvende en hensigtsmæssig og dokumenteret procedure for at sikre, at delegeringen til enhver tid overholder kravene i artikel 21, stk. 11, litra d), i direktiv 2011/61/EU. For at sikre et tilstrækkeligt beskyttelsesniveau for aktiverne er det nødvendigt at fastsætte en række principper, der bør anvendes i forbindelse med delegering af opbevaringsfunktioner. Ved delegering af opbevaringsopgaver er det vigtigt at fastsætte nogle hovedprincipper, som skal anvendes effektivt gennem hele delegeringsprocessen. Disse principper bør ikke betragtes som udtømmende, hverken med hensyn til fastlæggelsen af alle detaljer om depositarens udvisning af fornøden dygtighed, omhu og hurtighed, eller med hensyn til fastlæggelsen af de foranstaltninger, som en depositar bør træffe i forbindelse med selve disse principper. Forpligtelsen til løbende at overvåge den tredjepart, som har fået overdraget opbevaringsfunktioner, bør bestå i at kontrollere, at denne tredjepart udfører alle delegerede funktioner korrekt og overholder delegeringsaftalen. Tredjeparten bør handle ærligt og i god tro med henblik på at varetage AIF'ens og dens investorers interesser i overensstemmelse med lov- og tilsynskrav og udvise den omhu og dygtighed, som normalt forventes af en yderst påpasselig erhvervsdrivende i den pågældende finansielle branche under sammenlignelige omstændigheder. Depositaren bør bl.a. gennemgå elementer vurderet i løbet af udvælgelses- og udpegningsprocessen og sætte disse elementer i perspektiv ved at sammenligne dem med markedsudviklingen. Formen af den regelmæssige gennemgang bør afspejle omstændighederne, således at depositaren er i stand til på passende måde at vurdere de risici, der er forbundet med at delegere opbevaringen af aktiver til tredjemand. Hyppigheden af gennemgangen bør tilpasses, således at den altid er i overensstemmelse med markedsvilkårene og dertil knyttede risici. Med henblik på at sikre, at depositaren kan reagere effektivt på tredjepartens eventuelle konkurs, bør denne udarbejde nødplaner, herunder udfærdigelse af alternative strategier og den mulige udvælgelse af alternative leverandører, hvis det er relevant. Mens sådanne foranstaltninger kan mindske depositarens risiko i forbindelse med opbevaringen, ændrer de ikke ved forpligtelsen til at erstatte de finansielle instrumenter eller betale det tilsvarende beløb, hvis de skulle gå tabt, hvilket afhænger af, hvorvidt kravene i artikel 21, stk. 12, i direktiv 2011/61/EU er opfyldt eller ej.
(112)
Ved delegering af opbevaringsfunktioner bør depositaren sikre, at kravene i artikel 21, stk. 11, litra d), nr. iii), i direktiv 2011/61/EU er opfyldt, og at AIF'ens kunders aktiver holdes korrekt adskilt fra depositarens aktiver. Denne forpligtelse bør navnlig sikre, at AIF'ens aktiver ikke går tabt på grund af konkurs hos den tredjepart, som fik overdraget opbevaringsfunktioner. Med henblik på at minimere risikoen i lande, hvor virkningerne af adskillelse ikke anerkendes i konkursloven, bør depositaren træffe yderligere foranstaltninger. Depositaren kan videreformidle oplysninger til AIF'en og den FAIF, der handler på vegne af AIF'en, således at der i rimeligt omfang tages hensyn til disse aspekter af opbevaringsrisikoen ved investeringsbeslutningen, eller der så vidt muligt træffes sådanne foranstaltninger i de lokale jurisdiktioner for at gøre aktiverne så konkurssikre som muligt i henhold til den lokale lovgivning. Desuden kan depositaren forbyde en forbigående manko i kundeaktiver, gøre brug af buffere eller indføre ordninger, der forbyder anvendelsen af en debetbalance for en kunde til at udligne en kreditbalance for en anden. Mens sådanne foranstaltninger kan mindske depositarens risiko i forbindelse med delegering af opbevaringsfunktioner, ændrer de ikke ved forpligtelsen til at erstatte de finansielle instrumenter eller betale det tilsvarende beløb, hvis de skulle gå tabt, hvilket afhænger af, om kravene i direktiv 2011/61/EU er opfyldt eller ej.
(113)
Depositarens ansvar i henhold til artikel 21, stk. 12, andet afsnit, i direktiv 2011/61/EU udløses i tilfælde af tab af et finansielt instrument, der opbevares af depositaren selv eller af en tredjepart, som har fået overdraget opbevaringen, forudsat at depositaren ikke kan bevise, at tabet skyldes en ekstern hændelse, som depositaren ikke med rimelighed kan forventes at have kontrol over, og hvis konsekvenser ville have været uundgåelige, også selv om depositaren havde truffet alle rimelige forholdsregler. Der bør skelnes mellem dette tab og et investeringstab for investorer, som skyldes et fald i værdien af aktiverne på grund af en investeringsbeslutning.
(114)
For at få dette fastslået, er det vigtigt, at tabet er definitivt, og at der ikke er nogen udsigt til at kunne tilvejebringe det finansielle aktiv. Situationer, hvor et finansielt instrument kun er midlertidigt utilgængeligt eller indefrosset, bør således ikke tælle som tab i henhold til artikel 21, stk. 12, i direktiv 2011/61/EU. I modsætning hertil kan der identificeres tre typer af situationer, hvor tabet bør anses for definitivt: hvis det finansielle instrument ikke længere findes eller aldrig har eksisteret, hvis det finansielle instrument eksisterer, men AIF'en endeligt har mistet ejendomsretten over det, og hvis AIF'en har ejendomsretten, men ikke længere kan overdrage ejendomsretten over eller skabe begrænsede ejendomsrettigheder vedrørende det finansielle instrument på et permanent grundlag.
(115)
Et finansielt instrument anses for ikke længere at eksistere, hvis det f.eks. er forsvundet som følge af en regnskabsfejl, der ikke kan korrigeres, eller hvis det aldrig har eksisteret, eller hvis AIF'ers ejerskab blev registreret på basis af forfalskede dokumenter. Situationer, hvor tabet af finansielle instrumenter forårsages af svigagtig adfærd, bør betragtes som tab.
(116)
Der kan ikke fastslås et tab, hvis det finansielle instrument er blevet udskiftet med eller konverteret til et andet finansielt instrument, f.eks. i situationer, hvor kapitalandele er annulleret og erstattet med udstedelsen af nye kapitalandele i forbindelse med en omstrukturering af selskabet. En AIF bør ikke anses for at være permanent frataget sin ejendomsret over det finansielle instrument, hvis AIF'en eller den FAIF, der handler på vegne af AIF'en, har overdraget ejendomsretten lovligt til en tredjepart. Hvis der sondres mellem det juridiske ejerskab og det egentlige ejerskab af aktiverne, bør definitionen af tab henvise til tab af den egentlige ejendomsret.
(117)
Kun i tilfælde af en ekstern hændelse, som depositaren ikke med rimelighed kan forventes at have kontrol over, og hvis konsekvenser ville have været uundgåelige, også selv om depositaren har truffet alle rimelige forholdsregler, kan depositaren undgå at blive holdt ansvarlig i henhold til artikel 21, stk. 12, i direktiv 2011/61/EU. Den kumulative opfyldelse af disse betingelser bør godtgøres af depositaren for at blive frigjort for ansvar.
(118)
Det bør først bestemmes, hvorvidt det var en ekstern hændelse, der medførte tabet. Depositarens ansvar bør ikke blive påvirket af delegering, og derfor bør en hændelse anses for ekstern, hvis den ikke forekommer som et resultat af en handling eller undladelse fra depositaren eller den tredjepart, som har fået overdraget opbevaringen af finansielle instrumenter. Der bør således foretages en vurdering af, om hændelsen ligger uden for rimelig kontrol, ved at undersøge, om en depositar under iagttagelse af forsigtighedsprincippet med rimelighed kunne have truffet forholdsregler og dermed have undgået hændelsen. I forbindelse hermed kan både naturlige hændelser og offentlige myndigheders handlinger anses for at være eksterne hændelser, der ligger uden for rimelig kontrol. I tilfælde af konkurs for en tredjepart, som har fået overdraget opbevaring, anses lovgivningen i det land, hvor instrumenterne opbevares, og som ikke anerkender virkningen af en hensigtsmæssig gennemført adskillelse, for at være en ekstern hændelse, der ligger uden for rimelig kontrol. Til forskel herfra kan et tab forårsaget af manglende anvendelse af adskillelseskravene i artikel 21, stk. 11, litra d), nr. iii), i direktiv 2011/61/EU eller tabet af aktivet som følge af en afbrydelse i tredjepartens aktiviteter i forbindelse med dennes konkurs ikke anses for at være eksterne hændelser, der ligger uden for rimelig kontrol.
(119)
Endelig bør depositaren bevise, at tabet var uundgåeligt, også selv om depositaren havde truffet alle rimelige forholdsregler. I den sammenhæng bør depositaren informere FAIF'en og træffe relevante foranstaltninger afhængigt af omstændighederne. I en situation, hvor depositaren eksempelvis mener, at den eneste hensigtsmæssige foranstaltning er at afhænde de finansielle instrumenter, bør depositaren på behørig vis informere FAIF'en herom, som derefter giver depositaren skriftlig besked om, hvorvidt denne skal beholde de finansielle instrumenter eller afhænde dem. Enhver besked til depositaren om at beholde aktiverne bør rapporteres til AIF'ens investorer. FAIF'en eller AIF'en bør tage behørigt hensyn til depositarens anbefalinger. Hvis depositaren stadig er bekymret over, at standarden for investorbeskyttelse ikke er tilstrækkelig til trods for gentagne advarsler, bør den afhængigt af omstændighederne overveje eventuelle foranstaltninger, f.eks. annullering af kontrakten, under forudsætning af at AIF'en får tid til at finde en anden depositar i overensstemmelse med den nationale lovgivning.
(120)
For at sikre den samme standard for investorbeskyttelse bør der gælde de samme betragtninger for den person, som en depositar kontraktmæssigt har overdraget sit ansvar til. Med henblik på at blive frigjort for ansvar i henhold til artikel 21, stk. 12, i direktiv 2011/61/EU skal denne person bevise, at han kumulativt opfylder de samme betingelser.
(121)
En depositar har under visse omstændigheder mulighed for at blive frigjort for ansvaret for tab af finansielle instrumenter, der opbevares i depot af en tredjepart, som har fået overdraget opbevaringen. Hvis en sådan ansvarsfrigørelse skal være tilladt, skal der være en objektiv grund til at aftale frigørelsen, som accepteres af både depositaren og AIF'en eller den FAIF, der handler på vegne af AIF'en. Der bør angives en objektiv grund for hver ansvarsfrigørelse under hensyntagen til de konkrete omstændigheder, hvorunder opbevaringen blev delegeret.
(122)
Ved vurderingen af den objektive grund bør den rette balance findes for at sikre, at den kontraktmæssige frigørelse effektivt kan påberåbes, hvis det er nødvendigt, og at der indføres passende sikkerhedsregler for at undgå en eventuel forkert anvendelse af den kontraktmæssige ansvarsfrigørelse fra depositarens side. Den kontraktmæssige ansvarsfrigørelse bør under ingen omstændigheder anvendes til at omgå kravene vedrørende depositarens ansvarsfrigørelse i henhold til direktiv 2011/61/EU. Depositaren bør godtgøre, at han var nødsaget til at delegere opbevaringen til en tredjepart på grund af de særlige omstændigheder. Indgåelse af en aftale om ansvarsfrigørelse bør altid være i AIF'ens eller dens investorers interesse, og AIF'en eller den FAIF, der handler på vegne af AIF'en, bør udtrykkeligt fastslå, at de handler i denne interesse. Eksempler på scenarier bør angive de situationer, hvor en depositar kan anses for ikke at have andre muligheder end at delegere opbevaringen til en tredjepart.
(123)
Det er vigtigt for de kompetente myndigheder at få relevante og tilstrækkelige oplysninger med henblik på at føre tilsyn med FAIF'ens aktiviteter og de risici, der er forbundet hermed, på passende og konsekvent vis. Da FAIF'ens aktiviteter også kan have virkninger på tværs af grænserne og på de finansielle markeder, bør de kompetente myndigheder nøje overvåge FAIF'er og AIF'er for at kunne træffe relevante foranstaltninger for at forhindre opbygning af systemiske risici. Den øgede gennemsigtighed og logiske sammenhæng gennem bestemmelser om rapportering og offentliggørelse af relevante oplysninger som angivet i gennemførelsesbestemmelserne bør gøre det muligt for de kompetente myndigheder at opdage og reagere på risici på de finansielle markeder.
(124)
Det er essentielt for investorer at få de mindsteoplysninger, som er nødvendige med hensyn til FAIF'er og AIF'er og deres struktur for at kunne tage den rigtige investeringsbeslutning, der er skræddersyet til deres behov og risikoparathed. Disse oplysninger bør være tydelige, pålidelige, letforståelige og fremlægges klart, mens anvendeligheden af oplysningerne forbedres, når de er sammenlignelige fra FAIF til FAIF og AIF til AIF og fra en periode til den næste. En FAIF bør ikke udøve aktiviteter, der kan være skadelige for den objektive forståelse og praktiske brug af oplysningerne til investorer, forud for videregivelsen heraf, f.eks. »window dressing«.
(125)
Det er nødvendigt at fastlægge en ramme, der giver minimumsstandarder for så vidt angår rapporteringskrav, herunder nøgleelementer og en ikke-udtømmende liste over poster. Væsentlige ændringer som omhandlet i artikel 22, stk. 2, litra d), i direktiv 2011/61/EU bør oplyses i årsrapporten i forbindelse med årsregnskabet. Ud over den ikke-udtømmende liste over underliggende poster kan yderligere poster, overskrifter og subtotaler medtages, hvis præsentationen af disse poster er relevant for forståelsen af AIF'ens samlede finansielle stilling eller resultater. Poster af en anden art eller med en anden funktion vil kunne samles, under forudsætning af at de hver for sig er uvæsentlige. Disse poster vil kunne samles under kategorien »andre« såsom »andre aktiver« eller »andre passiver«. Hvis poster overhovedet ikke finder anvendelse for en bestemt AIF, skal de ikke præsenteres. Uanset hvilke regnskabsstandarder der er fulgt i overensstemmelse med direktiv 2011/61/EU, bør alle aktiver værdiansættes mindst én gang årligt. Balancen eller formueopgørelsen i henhold til direktiv 2011/61/EU bør bl.a. omfatte kassebeholdning og likvide midler. Likvide midler bør således betragtes som særdeles likvide investeringer med det formål at beregne en AIF's eksponering.
(126)
For så vidt angår indholdet og formatet af rapporten om aktiviteter for regnskabsåret, som skal indgå i årsrapporten i henhold til direktiv 2011/61/EU, bør rapporten inkludere en retvisende og afbalanceret gennemgang af AIF'ens aktiviteter med en beskrivelse af de grundlæggende risici og investeringer eller økonomiske usikkerheder, som den står over for. Disse oplysninger bør ikke resultere i videregivelsen af fortrolig viden om AIF'en, som ville være skadelig for AIF'en og dens investorer. Hvis videregivelse af fortrolige oplysninger ville have en sådan virkning, vil de kunne samles til et niveau, som ville forhindre den skadelige virkning og ikke behøvede at inkorporere eksempelvis resultaterne eller statistikkerne i forbindelse med et individuelt porteføljeselskab eller en individuel investering, som kunne medføre videregivelsen af AIF'ens fortrolige oplysninger. Disse oplysninger bør indgå i ledelsesrapporten, hvis den normalt præsenteres sammen med årsregnskabet.
(127)
Med hensyn til indholdet i formatet for oplysning om aflønningspolitikken, hvor oplysninger præsenteres på FAIF-niveau, bør der tilvejebringes yderligere oplysninger ved offentliggørelse af en allokering eller opdeling af den samlede løn, da den vedrører den relevante AIF. Det vil kunne opnås gennem offentliggørelse af de samlede aflønningsdata for FAIF'en opdelt i faste og variable elementer, en erklæring om, at disse data vedrører hele FAIF'en og ikke AIF'en, antallet af AIF'er og UCITS-fonde, som FAIF'en forvalter, og de samlede forvaltede aktiver for disse AIF'er og UCITS-fonde med en oversigt over aflønningspolitikker og en henvisning til, at FAIF'ens fuldstændige aflønningspolitik kan stilles til rådighed for investorerne efter anmodning herom. Yderligere oplysninger kan gives ved offentliggørelse af det samlede variable vederlag, som finansieres af AIF'en gennem betaling af resultatbetingede honorarer og/eller påløbne renter. Ud over aflønningsoplysninger kan det være hensigtsmæssigt for FAIF'er at give oplysninger vedrørende de finansielle og ikke-finansielle kriterier for aflønningspolitikker og -praksisser for relevante medarbejderkategorier for at gøre det muligt for investorer at vurdere de skabte incitamenter.
(128)
Hvis AIF'en udsteder andele, bør der beregnes overdragelse af aktiver til »side pockets« på overdragelsestidspunktet på basis af antallet af andele, der tildeles ved overdragelse af aktiver, multipliceret med prisen pr. andel. Værdiansættelsesgrundlaget bør under alle omstændigheder klart oplyses, og det bør omfatte gennemførelsesdatoen for værdiansættelsen.
(129)
Med henblik på at styre likviditeten bør FAIF'er kunne indgå låneaftaler på vegne af de AIF'er, som de forvalter. Disse aftaler kan være kortvarige eller mere permanente. I sidstnævnte tilfælde er det mere sandsynligt, at en sådan aftale ville være en særaftale med det formål at forvalte illikvide aktiver.
(130)
I overensstemmelse med princippet om differentiering og anerkendelse af de mange forskellige typer af AIF'er bør det krav om oplysninger til investorer, der stilles til en FAIF, variere i henhold til AIF-typen og afhænge af andre faktorer såsom investeringsstrategi og porteføljesammensætning.
(131)
I henhold til direktiv 2011/61/EU skal FAIF'er give bestemte oplysninger regelmæssigt til den kompetente myndighed i deres medlemsstat for hver EU-AIF, de forvalter, og for hver af de AIF'er, som de markedsfører i Unionen. Det er derfor vigtigt yderligere at specificere disse oplysninger og rapporteringshyppigheden, som afhænger af værdien af de forvaltede aktiver i AIF-porteføljer, som forvaltes af en given FAIF. Der bør stilles rapporteringsformularer til rådighed for og udfyldes af FAIF'en for de AIF'er, som den forvalter. Hvis en enhed er i besiddelse af en tilladelse til som FAIF at markedsføre AIF'er, der forvaltes af andre FAIF'er, handler den ikke som forvalter af disse AIF'er, men som mellemmand som ethvert andet firma, der er omfattet af direktiv 2004/39/EF. Denne behøver således ikke foretage rapportering i forbindelse med disse AIF'er, da dette ville betyde dobbelt- eller multirapportering. Rapporteringskravet bør ikke desto mindre gælde for ikke-EU-FAIF'er, der forvalter AIF'er, som markedsføres i Unionen.
(132)
Den tærskel, der er fastsat i denne forordning, udløser kun rapporteringskrav i henhold til artikel 24, stk. 4, i direktiv 2011/61/EU. En AIF med en gearingsgrad, der er beregnet i overensstemmelse med forpligtelsesmetoden, på mindre end tre gange dens nettoaktivværdi anses ikke for at anvende gearing på et væsentligt grundlag. De kompetente myndigheder kan imidlertid anmode om yderligere oplysninger, hvis det er relevant for den effektive overvågning af systemiske risici. Fastsættelsen af en rapporteringstærskel sikrer også, at oplysninger vedrørende opbygningen af systemiske risici indsamles i hele EU på en konsekvent måde, og at FAIF'er opnår en vis sikkerhed.
(133)
En kompetent myndigheds tilsynsbeføjelser i henhold til artikel 25, stk. 3, i direktiv 2011/61/EU udøves i forbindelse med det nye tilsynssystem som en del af de kompetente myndigheders og de europæiske tilsynsmyndigheders løbende proces med at føre tilsyn med og foretage systemiske risikovurderinger af FAIF'er under henvisning til stabiliteten og integriteten i det finansielle system. De kompetente myndigheder bør gøre passende brug af de oplysninger, som de modtager, og indføre grænser for den gearing, som anvendes af en FAIF, eller andre begrænsninger for forvaltningen af AIF'en for så vidt angår de forvaltede AIF'er, hvor de anser dette for nødvendigt med henblik på at sikre stabiliteten og integriteten i det finansielle system. Vurderingen af systemiske risici vil sandsynligvis variere afhængigt af det økonomiske klima, i hvilken forbindelse enhver FAIF for så vidt angår de AIF'er, som den forvalter, har potentialet til at være systemisk relevant. Det er således et grundlæggende krav, at de kompetente myndigheder får alle de oplysninger, der er nødvendige for at kunne vurdere disse situationer ordentligt og med henblik på at forebygge opbygningen af systemiske risici. De kompetente myndigheder bør derefter vurdere oplysningerne grundigt og træffe relevante foranstaltninger.
(134)
For at tillade EU-FAIF'er at forvalte og markedsføre ikke-EU-AIF'er og ikke-EU-FAIF'er at forvalte og markedsføre AIF'er i Unionen kræver direktiv 2011/61/EU indgåelse af relevante samarbejdsaftaler med de relevante tilsynsmyndigheder i tredjelandet, hvor ikke-EU-AIF'en og/eller ikke-EU-FAIF'en er etableret. Sådanne samarbejdsaftaler bør som minimum sikre en effektiv udveksling af oplysninger, der gør det muligt for de kompetente EU-myndigheder at udføre deres opgaver i overensstemmelse med direktiv 2011/61/EU.
(135)
Samarbejdsaftaler bør gøre det muligt for de kompetente myndigheder at udføre deres tilsyns- og kontrolopgaver i forbindelse med tredjelandsenheder. Samarbejdsaftaler bør derfor fastlægge en klar, konkret ramme for adgang til oplysninger, udførelse af inspektioner på stedet og for den hjælp, som tredjelandsmyndighederne skal yde. Samarbejdsaftalerne bør sikre, at de modtagne oplysninger kan deles med andre relevante kompetente myndigheder samt med ESMA og ESRB.
(136)
For at give de kompetente myndigheder, FAIF'er og depositarer mulighed for at tilpasse sig de nye krav i forordningen, således at de kan anvendes på en effektiv og hensigtsmæssig måde, bør startdatoen for anvendelsen af forordningen justeres i forhold til gennemførelsesdatoen for direktiv 2011/61/EU -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL I
DEFINITIONER
Artikel 1
Definitioner
Ud over definitionerne i artikel 2 i direktiv 2011/61/EU finder følgende definitioner anvendelse i denne forordning:
1) »kapitalforpligtelse«: en investors kontraktmæssige forpligtelse til at stille et aftalt investeringsbeløb til rådighed for den alternative investeringsfond (AIF'en) efter anmodning fra FAIF'en
2) »relevant person«: for så vidt angår en FAIF:
3) »den øverste ledelse«: den eller de personer, der faktisk leder FAIF'ens forretninger, jf. artikel 8, stk. 1, litra c), i direktiv 2011/61/EU og/eller direktionsmedlem eller medlemmer af ledelsesorganet
4) »ledelsesorgan«: det organ, der har de øverste beslutningsbeføjelser i en FAIF, og som omfatter tilsyns- og ledelsesfunktionerne, eller kun ledelsesfunktionen, hvis de to funktioner er adskilt
5) »særlig aftale«: en aftale, der opstår som en direkte konsekvens af en AIF's aktivers illikvide karakter, der har indvirkning på investorernes særlige indløsningsrettigheder i en type af andele eller kapitalandele i en AIF, og som er skræddersyet til eller en særordning fra investorernes almindelige indløsningsrettigheder.
KAPITEL II
ALMINDELIGE BESTEMMELSER
AFDELING 1
Beregning af forvaltede aktiver
(artikel 3, stk. 2, i direktiv 2011/61/EU)
Artikel 2
Beregning af den samlede værdi af forvaltede aktiver
1. For at være omfattet af undtagelsen i artikel 3, stk. 2, i direktiv 2011/61/EU skal en FAIF:
a)
identificere alle de AIF'er, som den udpeges som ekstern FAIF for, eller den AIF, for hvilken den er FAIF, hvis AIF'ens retlige form tillader intern forvaltning i overensstemmelse med artikel 5 i direktiv 2011/61/EU
b)
identificere porteføljen af aktiver for hver forvaltet AIF og bestemme i overensstemmelse med de fastlagte værdiansættelsesregler i det lands lovgivning, hvor AIF'en er etableret, og/eller i AIF'ens regler eller vedtægter den tilsvarende værdi af de forvaltede aktiver, herunder alle aktiver, der er erhvervet gennem brug af gearing
c)
aggregere de bestemte værdier for forvaltede aktiver for alle forvaltede AIF'er og sammenligne den samlede værdi af de forvaltede aktiver med den relevante tærskel i henhold til artikel 3, stk. 2, i direktiv 2011/61/EU.
2. Med henblik på stk. 1 skal institutter for kollektiv investering i værdipapirer (UCITS), for hvilke FAIF'en handler som det udpegede administrationsselskab i henhold til direktiv 2009/65/EF, ikke medtages i beregningen.
Med henblik på stk. 1 skal AIF'er, der forvaltes af den FAIF, som FAIF'en har delegeret funktioner til i overensstemmelse med artikel 20 i direktiv 2011/61/EU, medtages i beregningen. AIF-porteføljer, som FAIF'en forvalter ved delegering, skal imidlertid ikke medtages i beregningen.
3. Med det formål at beregne den samlede værdi af de forvaltede aktiver skal hver enkelt position i afledte instrumenter, herunder ethvert derivat indeholdt i værdipapirer, omregnes til den tilsvarende position i de underliggende aktiver for dette derivat ved hjælp af de omregningsmetoder, der er fastsat i artikel 10. Den absolutte værdi af denne tilsvarende position skal derefter bruges til beregningen af den samlede værdi af de forvaltede aktiver.
4. Hvis en AIF investerer i andre AIF'er, der forvaltes af den samme eksternt udpegede FAIF, kan investeringen udelades ved beregningen af FAIF'ens forvaltede aktiver.
5. Hvis en afdeling i en internt eller eksternt forvaltet AIF investerer i en anden afdeling af denne AIF, kan denne investering udelades ved beregningen af FAIF'ens forvaltede aktiver.
6. Den samlede værdi af de forvaltede aktiver skal beregnes i overensstemmelse med stk. 1-4 mindst én gang om året og ved hjælp af de senest tilgængelige aktivværdier. Den senest tilgængelige aktivværdi for hver AIF skal fastsættes i de tolv måneder, der ligger forud for datoen for beregningen af tærsklen i overensstemmelse med første punktum i dette stykke. FAIF'en skal fastsætte en tærskelberegningsdato og anvende den på en konsekvent måde. Enhver efterfølgende ændring i den valgte dato skal begrundes til den kompetente myndighed. Ved valget af tærskelberegningsdatoen skal FAIF'en tage hensyn til tidspunktet for og hyppigheden af værdiansættelsen af de forvaltede aktiver.
Artikel 3
Løbende overvågning af forvaltede aktiver
FAIF'er skal indføre, gennemføre og anvende procedurer med henblik på løbende overvågning af den samlede værdi af de forvaltede aktiver. Overvågningen skal give en opdateret oversigt over de forvaltede aktiver og omfatte observationen af tegnings- og indløsningsaktivitet eller, hvis det er relevant, kapitaludbetalinger, kapitalfordelinger og værdien af de aktiver, der er investeret i, for hver AIF.
Der skal tages hensyn til, hvordan den samlede værdi af de forvaltede aktiver ligger i forhold til tærsklen i henhold til artikel 3, stk. 2, i direktiv 2011/61/EU og den forventede tegnings- og indløsningsaktivitet med henblik på at vurdere behovet for hyppigere beregninger af den samlede værdi af de forvaltede aktiver.
Artikel 4
Lejlighedsvis overtrædelse af tærsklen
1. FAIF'en skal vurdere situationer, hvor den samlede værdi af de forvaltede aktiver overstiger den relevante tærskel med henblik på at fastslå, hvorvidt de er eller ikke er af en midlertidig karakter.
2. Hvis den samlede værdi af de forvaltede aktiver overstiger den relevante tærskel, og FAIF'en vurderer, at situationen ikke er af midlertidig karakter, skal FAIF'en straks underrette de kompetente myndigheder med angivelse af, at situationen ikke vurderes at være af midlertidig karakter og skal ansøge om tilladelse inden for 30 kalenderdage i henhold til artikel 7 i direktiv 2011/61/EU.
3. Hvis den samlede værdi af de forvaltede aktiver overstiger den relevante tærskel, og FAIF'en vurderer, at situationen er af midlertidig karakter, skal FAIF'en straks underrette den kompetente myndighed herom med angivelse af, at situationen anses for at være af midlertidig karakter. Meddelelsen skal omfatte underbyggende oplysninger for at begrunde FAIF'ens vurdering af situationen som værende af midlertidig karakter, herunder en beskrivelse af situationen og en forklaring af årsagerne til, at den vurderes som midlertidig.
4. En situation anses ikke for at være af midlertidig karakter, hvis den forventes at fortsætte i en periode, som overstiger tre måneder.
5. Tre måneder efter den dato, hvor den samlede værdi af de forvaltede aktiver overstiger den relevante tærskel, skal FAIF'en foretage en fornyet beregning af den samlede værdi af de forvaltede aktiver med henblik på at vise, at den ligger under den relevante tærskel, eller godtgøre over for den kompetente myndighed, at den situation, som resulterede i, at de forvaltede aktivers værdi oversteg tærsklen, er blevet løst, og at det således ikke er nødvendigt for FAIF'en at indgive en ansøgning om tilladelse hertil.
Artikel 5
Oplysninger, der skal indgives ved registrering
1. Som del af kravet i artikel 3, stk. 3, litra b), i direktiv 2011/61/EU skal FAIF'er til de kompetente myndigheder meddele den samlede værdi af de forvaltede aktiver beregnet i overensstemmelse med proceduren i artikel 2 i denne forordning.
2. Som del af kravet i artikel 3, stk. 3, litra c), i direktiv 2011/61/EU skal FAIF'er for hver AIF levere udbudsdokumentet eller et relevant uddrag af udbudsdokumentet eller en generel beskrivelse af investeringsstrategien. Det relevante uddrag af udbudsdokumentet og beskrivelsen af investeringsstrategien skal mindst omfatte følgende oplysninger:
a)
de vigtigste kategorier af aktiver, som AIF'en kan investere i
b)
alle industrielle, geografiske eller andre markedssektorer eller andre specifikke aktivklasser, som investeringsstrategien fokuserer på
c)
en beskrivelse af AIF'ens låne- eller gearingspolitik.
3. De oplysninger, der skal indgives af FAIF'en i henhold til artikel 3, stk. 3, litra d), i direktiv 2011/61/EU, er angivet i artikel 110, stk. 1, i denne forordning. De skal indgives i overensstemmelse med formularen til rapportering fastsat i bilag IV.
4. De oplysninger, der indsamles i overensstemmelse med artikel 3, stk. 3, litra d), i direktiv 2011/61/EU, skal udveksles mellem de kompetente myndigheder i Unionen, Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed (ESMA) og Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risici (ESRB), hvis det er nødvendigt i forbindelse med opfyldelsen af deres forpligtelser.
5. De oplysninger, der er påkrævet med henblik på registrering, skal opdateres og indgives én gang om året. Af hensyn til udøvelsen af deres beføjelser i henhold til artikel 46 i direktiv 2011/61/EU kan de kompetente myndigheder kræve, at en FAIF forelægger de oplysninger, der omtales i artikel 3 i direktiv 2011/61/EU, hyppigere.
AFDELING 2
Beregning af gearing
(artikel 4, stk. 3, i direktiv 2011/61/EU)
Artikel 6
Generelle bestemmelser om beregning af gearing
1. Gearing af en AIF skal udtrykkes som forholdet mellem en AIF's eksponering og dens nettoaktivværdi.
2. FAIF'er skal beregne den forvaltede AIF's eksponering i overensstemmelse med bruttometoden i artikel 7 og forpligtelsesmetoden i artikel 8.
I lyset af markedsudviklingen og ikke senere end 21. juli 2015 skal Kommissionen gennemgå beregningsmetoderne i første afsnit med henblik på at afgøre, hvorvidt disse metoder er tilstrækkelige og hensigtsmæssige for alle typer af AIF'er, eller om der skal udvikles en supplerende og valgfri metode for beregning af gearing.
3. Eksponering indeholdt i finansielle eller retlige strukturer, der involverer tredjeparter kontrolleret af den relevante AIF, skal medtages ved beregningen af eksponeringen, hvis de omhandlede strukturer er specifikt udviklet for direkte eller indirekte at øge eksponeringen på AIF-niveau. For AIF'er, hvis fundamentale investeringspolitik er at erhverve kontrol over unoterede selskaber eller udstedere, skal FAIF'en ved beregningen af gearingen ikke medtage en eventuel eksponering, der eksisterer på niveauet for disse unoterede selskaber og udstedere, under forudsætning af at AIF'en eller den FAIF, der handler på vegne af AIF'en, ikke skal bære potentielle tab, som ligger ud over dennes investering i det pågældende selskab eller den pågældende udsteder.
4. FAIF'er skal udelukke indgåede låneaftaler, hvis disse er af midlertidig karakter og er fuldt ud dækket af kontraktmæssige kapitalforpligtelser fra investorer i AIF'en.
5. En FAIF skal have hensigtsmæssigt dokumenterede procedurer for at beregne eksponeringen for hver forvaltet AIF i henhold til bruttometoden og forpligtelsesmetoden. Beregningen skal anvendes konsekvent over tid.
Artikel 7
Bruttometode til beregning af AIF'ens eksponering
En AIF's eksponering, der er beregnet i henhold til bruttometoden, skal være summen af de absolutte værdier af alle positioner værdiansat i overensstemmelse med artikel 19 i direktiv 2011/61/EU og alle delegerede retsakter, der er vedtaget i henhold hertil.
Ved beregningen af en AIF's eksponering i henhold til bruttometoden skal en FAIF:
a)
udelade værdien af eventuel kassebeholdning og likvide midler, der er meget likvide investeringer i AIF'ens basisvaluta, der umiddelbart vil kunne omsættes til et kendt beløb i likvide beholdninger og have en ubetydelig risiko for værdiændringer og give en forrentning på maksimalt renten på en statsobligation af høj kvalitet med 3 måneders løbetid
b)
omregne afledte instrumenter til den tilsvarende position i deres underliggende aktiver ved hjælp af omregningsmetoderne i artikel 10 og metoderne i punkt 4-9 og 14 i bilag I
c)
fradrage kontante lån, der forbliver i kassebeholdning eller likvide midler som omhandlet i litra a), og hvis det er kendte beløb, der skal betales
d)
medtage eksponering, som er et resultat af reinvestering af kontante lån, der svarer til markedsværdien af den realiserede investering eller det samlede beløb af de lånte kontanter som omhandlet i punkt 1 og 2 i bilag I, alt efter hvad der er højest
e)
medtage positioner i genkøbsforretninger eller omvendte genkøbsforretninger og udlån af værdipapirer og indlån af værdipapirer eller andre ordninger i henhold til punkt 3 og 10-13 i bilag I.
Artikel 8
Forpligtelsesmetode til beregning af AIF'ens eksponering
1. En AIF's eksponering, der er beregnet i henhold til forpligtelsesmetoden, er summen af de absolutte værdier af alle positioner værdiansat i overensstemmelse med artikel 19 i direktiv 2011/61/EU og dets tilsvarende delegerede retsakter, der er underlagt kriterierne i stk. 2-9.
2. Ved beregningen af en AIF's eksponering i henhold til forpligtelsesmetoden skal en FAIF:
a)
omregne hver enkelt position i afledte instrumenter til en tilsvarende position i de underliggende aktiver for dette derivat ved hjælp af omregningsmetoderne i artikel 10 og punkt 4-9 og 14 i bilag II
b)
anvende netting- og hedgingordninger
c)
beregne den eksponering, som er tilvejebragt ved reinvestering af lån, hvis denne reinvestering øger AIF'ens eksponering som omhandlet i punkt 1 og 2 i bilag I
d)
medtage andre ordninger ved beregningen i henhold til punkt 3 og 10-13 i bilag I
3. Med det formål at beregne en AIF's eksponering i overensstemmelse med forpligtelsesmetoden gælder følgende:
a)
Nettingordninger skal omfatte kombinationer af transaktioner vedrørende afledte instrumenter eller værdipapirpositioner, der vedrører det samme underliggende aktiv, uafhængigt af - i tilfælde af afledte instrumenter - løbetiden på de afledte instrumenter, og hvis disse transaktioner vedrørende afledte instrumenter eller værdipapirpositioner indgås alene med det formål at fjerne de risici, som er forbundet med positioner, der tages gennem de andre afledte instrumenter eller værdipapirpositioner.
b)
Hedgingordninger skal omfatte kombinationer af transaktioner vedrørende afledte instrumenter eller værdipapirpositioner, som ikke nødvendigvis vedrører det samme underliggende aktiv, og hvor disse transaktioner vedrørende afledte instrumenter eller værdipapirpositioner indgås alene med det formål at udligne risici i forbindelse med positioner, der tages gennem de andre afledte instrumenter eller værdipapirpositioner.
4. Uanset stk. 2 skal et afledt instrument ikke omregnes til en tilsvarende position i det underliggende aktiv, hvis det har alle følgende karakteristika:
a)
Det swapper resultaterne for de finansielle aktiver i AIF'ens portefølje med resultaterne for andre finansielle referenceresultater.
b)
Det udligner fuldstændig risiciene ved de swappede aktiver i AIF'ens portefølje, således at AIF'ens resultater ikke afhænger af resultaterne for de swappede aktiver.
c)
Det omfatter hverken yderligere valgfrie egenskaber eller gearingsklausuler, yderligere risici i forhold til en direkte besiddelse af finansielle referenceaktiver.
5. Uanset stk. 2 skal et afledt instrument ikke omregnes til en tilsvarende position i det underliggende aktiv ved beregning af eksponeringen i henhold til forpligtelsesmetoden, hvis det opfylder følgende to betingelser:
a)
AIF'ens kombinerede besiddelse af et afledt instrument, som vedrører et finansielt aktiv og kontanter, der investeres i likvider som omhandlet i artikel 7, litra a), svarer til besiddelse af en lang position i det pågældende finansielle aktiv.
b)
Det afledte instrument må ikke generere nogen øget eksponering og gearing eller risiko.
6. Der skal kun tages hensyn til hedgingordninger ved beregningen af en AIF's eksponering, hvis de opfylder alle følgende betingelser:
a)
Formålet med de positioner, der indgår i sikringsforholdet, er ikke at generere et afkast, og generelle og specifikke risici opvejer hinanden.
b)
Der er en verificerbar reduktion af markedsrisikoen på AIF-niveau.
c)
De eventuelle risici, der er forbundet med afledte instrumenter, generelle og specifikke, udlignes.
d)
Hedgingordningerne vedrører den samme aktivklasse.
e)
De er effektive under spændte markedsvilkår.
7. Med forbehold af stk. 6 skal afledte instrumenter, der anvendes til valutakurssikringsformål, og som ikke medfører nogen øget eksponering, gearing eller andre risici, ikke medtages i beregningen.
8. En FAIF skal opgøre positioner i følgende tilfælde:
a)
mellem afledte instrumenter, under forudsætning af at de vedrører det samme underliggende aktiv, selv om det afledte instruments forfaldsdato er forskellig
b)
mellem et afledt instrument, hvis underliggende aktiv er et værdipapir, pengemarkedsinstrument eller andele i et institut for kollektiv investering som omhandlet i bilag I, punkt C, nr. 1-3, til direktiv 2004/39/EF og det tilsvarende underliggende aktiv.
9. AIF-forvaltende FAIF'er, der i overensstemmelse med deres fundamentale investeringspolitik primært investerer i rentederivater, skal anvende særlige nettingregler for løbetid med henblik på at tage hensyn til overensstemmelsen mellem løbetidsintervallerne på rentekurven som omhandlet i artikel 11.
Artikel 9
Metoder til øgning af en AIF's eksponering
Ved beregning af eksponeringen skal FAIF'er anvende metoderne i bilag I for de heri omhandlede situationer.
Artikel 10
Omregningsmetoder for afledte instrumenter
FAIF'er skal anvende omregningsmetoderne i bilag II i forbindelse med de heri omhandlede afledte instrumenter.
Artikel 11
Nettingregler for løbetid
1. Nettingregler for løbetid skal anvendes af FAIF'er ved beregning af AIF'ers eksponering i henhold til artikel 8, stk. 9.
2. Nettingreglerne for løbetid skal ikke anvendes, hvis de vil medføre en fejlagtig opfattelse af AIF'ens risikoprofil. FAIF'er, der gør brug af disse nettingregler, skal ikke inkorporere andre risikokilder såsom volatilitet i deres rentestrategi. Derfor skal disse nettingregler ikke anvendes i forbindelse med rentearbitragestrategier.
3. Brugen af disse nettingregler for løbetid skal ikke generere et uberettiget gearingsniveau gennem investering i kortsigtede positioner. Kortsigtede rentederivater skal ikke være hovedindtægtskilden for en AIF med mellemlang løbetid, som anvender nettingregler for løbetid.
4. Rentederivater skal omregnes til deres tilsvarende underliggende aktivposition og beregnes i overensstemmelse med bilag III.
5. En AIF, der gør brug af nettingregler for løbetid, kan fortsat anvende hedgingrammen. Nettingregler for løbetid kan kun anvendes i forbindelse med rentederivater, der ikke indgår i hedgingordninger.
AFDELING 3
Ekstra egenkapital og erhvervsansvarsforsikring
(artikel 9, stk. 7, og artikel 15 i direktiv 2011/61/EU)
Artikel 12
Risici for erhvervsansvar
1. De risici for erhvervsansvar, der skal dækkes i henhold til artikel 9, stk. 7, i direktiv 2011/61/EU, skal være risici for tab eller skade forårsaget af en relevant person, som har handlet skødesløst ved udøvelsen af aktiviteter, for hvilke FAIF'en har det juridiske ansvar.
2. Risici for erhvervsansvar som omhandlet i stk. 1 skal omfatte, men er ikke begrænset til, risici for:
a)
tab af dokumenter, der beviser adkomst til AIF'ens aktiver
b)
urigtige oplysninger eller vildledende erklæringer til AIF'en eller dens investorer
c)
handlinger, fejl eller undladelser, der resulterer i manglende overholdelse af:
i)
retlige og forskriftsmæssige forpligtelser
ii)
pligten til at udvise fornøden dygtighed og omhu i forhold til AIF'en og dens investorer
iii)
betroede opgaver
iv)
fortrolighedspligt
v)
AIF-regler eller vedtægter
vi)
betingelser for AIF'ens udpegelse af FAIF'en
d)
manglende overholdelse af krav om at indføre, gennemføre og opretholde passende procedurer for at forebygge uærlige, svigagtige eller ondsindede handlinger
e)
ukorrekt udført værdiansættelse af aktiver eller beregning af priser på andele/kapitalandele
f)
tab som følge af forretningsforstyrrelser, systemfejl, fejl i transaktionsbehandling eller processtyring.
3. Risici for erhvervsansvar skal under alle omstændigheder dækkes enten gennem passende ekstra egenkapital i overensstemmelse med artikel 14 eller gennem passende dækning i en erhvervsansvarsforsikring, der er fastlagt i henhold til artikel 15.
Artikel 13
Kvalitative krav vedrørende risici for erhvervsansvar
1. En FAIF skal implementere effektive interne politikker og procedurer for operationel risikostyring for på passende måde at kunne påvise, måle, styre og overvåge operationelle risici, herunder risici for erhvervsansvar, som FAIF'en er eller med rimelighed kan forventes at blive eksponeret for. De operationelle risikostyringsaktiviteter skal udføres uafhængigt som en del af risikostyringspolitikken.
2. En FAIF skal opbygge en historisk tabsdatabase, hvori alle operationelle fejl, tab og skade skal registreres. Denne database skal registrere, men er ikke begrænset til, potentielle risici for erhvervsansvar som omhandlet i artikel 12, stk. 2, efter at de har vist sig.
3. FAIF'en skal inden for risikostyringsrammen gøre brug af sine interne historiske tabsdata, og, hvis det er relevant, af eksterne data, scenarieanalyser og faktorer, der afspejler forretningspraksis, samt interne kontrolsystemer.
4. Der skal ske løbende overvågning af og regelmæssig intern rapportering om erfaringer med eksponering og tab i forbindelse med operationel risiko.
5. En FAIF's politikker og procedurer for operationel risikostyring skal være veldokumenterede. En FAIF skal have rutiner til sikring af overholdelsen af styringspolitikkerne for operationel risiko og effektive foranstaltninger vedrørende håndtering af manglende overholdelse af disse politikker. En FAIF skal have forretningsgange for passende foranstaltninger som opfølgning herpå.
6. Styringspolitikker og -procedurer og målingssystemer for operationel risiko skal underkastes regelmæssig kontrol, dvs. mindst én gang årligt.
7. En FAIF skal opretholde finansielle ressourcer, der afspejler dens risikoprofil.
Artikel 14
Ekstra egenkapital
1. Denne artikel finder anvendelse på FAIF'er, der vælger at dække risici for erhvervsansvar gennem ekstra egenkapital.
2. FAIF'en skal tilvejebringe ekstra egenkapital for at dække risici for erhvervsansvar som følge af pligtforsømmelse, som mindst svarer til 0,01 % af værdien af de forvaltede AIF-porteføljer.
Værdien af de forvaltede AIF-porteføljer skal være summen af den absolutte værdi af samtlige aktiver i alle af FAIF'en forvaltede AIF'er, herunder aktiver erhvervet gennem brug af gearing, i hvilken forbindelse afledte instrumenter skal værdiansættes til deres markedsværdi.
3. Kravet om ekstra egenkapital som omhandlet i stk. 2 skal genberegnes ved udgangen af hvert regnskabsår, og behovet for ekstra egenkapital skal justeres i overensstemmelse hermed.
FAIF'en skal indføre, gennemføre og anvende procedurer for løbende at overvåge værdien af de forvaltede AIF-porteføljer, beregnet i henhold til stk. 2, andet afsnit. Hvis værdien af de forvaltede AIF-porteføljer øges væsentligt, inden den årlige genberegning som omhandlet i første afsnit, skal FAIF'en straks genberegne behovet for ekstra egenkapital og justere den ekstra egenkapital i overensstemmelse hermed.
4. Den kompetente myndighed i FAIF'ens hjemland kan kun give FAIF'en tilladelse til at tilvejebringe en egenkapitalforøgelse, der er lavere end beløbet nævnt i stk. 2, hvis den har vished for - på grundlag af FAIF'ens historiske tabsdata som registreret i en observationsperiode på mindst tre år forud for vurderingen - at FAIF'en tilvejebringer tilstrækkelig ekstra egenkapital til i passende grad at dække risici for erhvervsansvar. Det tilladte lavere beløb for den ekstra egenkapital må ikke være mindre end 0,008 % af værdien af de AIF'er, som FAIF'en forvalter.
5. Den kompetente myndighed i FAIF'ens hjemland kan kræve, at FAIF'en tilvejebringer en egenkapitalforøgelse, der er højere end det i stk. 2 nævnte beløb, hvis den ikke har vished for, at FAIF'en har tilstrækkelig ekstra egenkapital til i passende grad at dække risici for erhvervsansvar. Den kompetente myndighed skal begrunde, hvorfor den finder, at FAIF'ens ekstra egenkapital er utilstrækkelig.
Artikel 15
Erhvervsansvarsforsikring
1. Denne artikel finder anvendelse på FAIF'er, der vælger at dække risici for erhvervsansvar gennem erhvervsansvarsforsikring.
2. FAIF'en skal tegne og til enhver tid opretholde en erhvervsansvarsforsikring, der:
a)
skal have en oprindelig løbetid på mindst et år
b)
skal have en opsigelsesfrist på mindst 90 dage
c)
skal dække risici for erhvervsansvar som defineret i artikel 12, stk. l og 2
d)
tegnes hos et selskab i eller uden for EU med tilladelse til at levere erhvervsansvarsforsikringsydelser i overensstemmelse med EU-retten og national lovgivning
e)
leveres af tredjemand.
Enhver aftalt overskridelse skal dækkes fuldt ud af egenkapital, som supplerer den egenkapital, der skal tilvejebringes i overensstemmelse med artikel 9, stk. 1 og 3, i direktiv 2011/61/EU.
3. Forsikringsdækningen for et individuelt erstatningskrav skal svare til mindst 0,7 % af værdien af de AIF-porteføljer, som FAIF'en forvalter, beregnet i henhold til artikel 14, stk. 2, andet afsnit.
4. Forsikringsdækningen for flere erstatningskrav sammenlagt pr. år skal svare til mindst 0,9 % af værdien af de AIF-porteføljer, som FAIF'en forvalter, beregnet i henhold til artikel 14, stk. 2, andet afsnit.
5. FAIF'en skal kontrollere erhvervsansvarsforsikringspolicen og dens overensstemmelse med kravene i denne artikel mindst én gang årligt og i tilfælde af ændringer, som har indflydelse på policens overensstemmelse med kravene i denne artikel.
KAPITEL III
VILKÅR FOR DRIFT AF FAIF'ER
AFDELING 1
Generelle principper
(artikel 12, stk. 1, i direktiv 2011/61/EU)
Artikel 16
Generelle forpligtelser for kompetente myndigheder
Ved vurderingen af FAIF'ens overholdelse af artikel 12, stk. 1, i direktiv 2011/61/EU, skal de kompetente myndigheder som minimum anvende de i denne afdeling fastlagte kriterier.
Artikel 17
Pligt til at handle i AIF'ens eller AIF-investorernes interesse og tilgodese markedets integritet
1. FAIF'erne skal anvende metoder og procedurer til at forebygge uregelmæssigheder, herunder dem, som med rimelighed kan forventes at påvirke markedets stabilitet og integritet i negativ retning.
2. FAIF'erne skal sikre, at der ikke opkræves unødige omkostninger af de af dem forvaltede AIF'er eller AIF-investorerne.
Artikel 18
Fornøden omhu
1. FAIF'erne skal udvise stor omhu i forbindelse med udvælgelse og løbende tilsyn med investeringer.
2. FAIF'erne skal sikre, at de har passende kendskab til og forståelse af de aktiver, som AIF'en har investeret i.
3. FAIF'erne skal indføre, gennemføre og anvende skriftlige metoder og procedurer for fornøden omhu og anvende effektive ordninger til at sikre, at beslutninger om investering på AIF'ens vegne gennemføres i overensstemmelse med AIF'ens mål, investeringsstrategi og, hvis det er relevant, risikogrænser.
4. De metoder og procedurer for fornøden omhu, der nævnes i stk. 3, skal gennemgås og opdateres regelmæssigt.
Artikel 19
Fornøden omhu ved investering i aktiver med begrænset likviditet
1. Hvis FAIF'erne investerer i aktiver med begrænset likviditet, og hvis der forud for denne investering er en forhandlingsfase, skal de i forbindelse med forhandlingsfasen og ud over de krav, der er fastsat i artikel 18:
a)
udarbejde og regelmæssigt opdatere en forretningsplan, der er i overensstemmelse med AIF'ens løbetid og markedsvilkårene
b)
finde og vælge mulige transaktioner i tråd med den forretningsplan, der nævnes i litra a)
c)
vurdere de valgte transaktioner under hensyntagen til eventuelle muligheder og de hermed forbundne overordnede risici, alle relevante retlige, skattemæssige, finansielle eller andre værdipåvirkende faktorer, menneskelige og materielle ressourcer samt strategier, herunder exitstrategier
d)
udøve due diligence-aktiviteter i relation til transaktioner forud for udførelsen heraf
e)
overvåge AIF'ens resultater med hensyn til den i litra a) omtalte forretningsplan.
2. FAIF'erne skal føre journaler over de aktiviteter, der er udført i henhold til stk. 1, i mindst fem år.
Artikel 20
Fornøden omhu ved udvælgelsen og udpegelsen af modparter og prime brokere
1. Ved udvælgelsen og udpegelsen af modparter og prime brokere skal FAIF'erne udvise fornøden dygtighed, omhu og hurtighed inden indgåelse af en aftale og derefter løbende for at tage hensyn til det fulde omfang og kvaliteten af sine ydelser.
2. Ved udvælgelsen af prime brokere eller modparter til en FAIF eller en AIF ved en transaktion i OTC-derivater, ved udlån af værdipapirer eller ved en genkøbsaftale skal FAIF'erne sikre, at disse prime brokere og modparter opfylder alle følgende betingelser:
a)
De er underkastet løbende tilsyn af en offentlig myndighed.
b)
De er finansielt solide.
c)
De har den nødvendige organisatoriske struktur og de fornødne ressourcer til at kunne udføre de ydelser, som de skal levere til FAIF'en eller AIF'en.
3. Ved bedømmelsen af den finansielle soliditet i stk. 2, litra b), skal FAIF'en tage hensyn til, om prime brokeren eller modparten er eller ikke er underlagt tilsynsmæssig regulering, herunder tilstrækkelige kapitalkrav og effektiv overvågning.
4. Listen over udvalgte prime brokere skal godkendes af FAIF'ens øverste ledelse. I ekstraordinære tilfælde kan prime brokere, som ikke er optaget på listen, udpeges, under forudsætning af at de opfylder kravene i stk. 2, og at dette godkendes af den øverste ledelse. FAIF'en skal kunne begrunde et sådant valg og godtgøre at have udvist den fornødne omhu ved udvælgelsen og overvågningen af prime brokere, som ikke var optaget på listen.
Artikel 21
Handle ærligt, rimeligt og med fornøden dygtighed
Med henblik på at fastslå, om en FAIF udøver sine aktiviteter ærligt, rimeligt og med den fornødne dygtighed skal de kompetente myndigheder mindst vurdere, hvorvidt følgende betingelser er opfyldt:
a)
FAIF'ens ledelsesorgan skal besidde tilstrækkelig kollektiv viden, faglig kompetence og erfaring til at kunne forstå FAIF'ens aktiviteter, herunder de største risici i forbindelse med disse aktiviteter og de aktiver, som AIF'en har investeret i.
b)
Medlemmerne af ledelsesorganet skal afsætte tilstrækkelig tid til at udføre deres arbejdsopgaver i FAIF'en.
c)
Hvert medlem af ledelsesorganet skal udvise hæderlighed, integritet og uafhængighed.
d)
FAIF'en skal afsætte tilstrækkelige ressourcer til introduktions- og efteruddannelseskurser for medlemmer af ledelsesorganet.
Artikel 22
Ressourcer
1. FAIF'erne skal ansætte medarbejdere med de nødvendige færdigheder, den nødvendige viden og den nødvendige sagkundskab for at kunne varetage de ansvarsområder, de tildeles.
2. Ved anvendelsen af stk. 1 skal FAIF'erne tage hensyn til arten, omfanget og kompleksiteten af deres virksomhed og arten og omfanget af servicen og aktiviteterne i forbindelse med deres virksomhed.
Artikel 23
Retfærdig behandling af AIF-investorer
1. FAIF'en skal sørge for, at dens beslutningsprocedurer og organisatoriske struktur som omhandlet i artikel 57 sikrer retfærdig behandling af investorer.
2. Enhver fortrinsstilling, som en FAIF opnår i forhold til en eller flere investorer, må ikke betyde en generel væsentlig ulempe for andre investorer.
Artikel 24
Incitamenter
1. FAIF'erne anses ikke for at handle ærligt, redeligt og i de af dem forvaltede AIF'ers interesse eller i AIF-investorernes interesse, hvis de ved udøvelsen af aktiviteterne i forbindelse med udførelsen af de funktioner, der er fastlagt i bilag I til direktiv 2011/61/EU, betaler eller modtager gebyr, provision eller naturalieydelser, bortset fra:
a)
gebyrer, provisioner eller naturalieydelser, der betales eller gives til eller af AIF'en eller en person på AIF'ens vegne
b)
gebyrer, provisioner eller naturalieydelser, der betales eller gives til eller af tredjemand eller en person, der handler på tredjemands vegne, hvis FAIF'en kan godtgøre, at følgende betingelser er opfyldt:
i)
AIF-investorerne er klart blevet oplyst om, at der foreligger et gebyr, en provision eller en naturalieydelse, eller, hvis det ikke er muligt at konstatere beløbets størrelse, hvilken metode der er anvendt til beregning heraf, på en omfattende, nøjagtig og forståelig måde, før den pågældende service er ydet.
ii)
Betalingen af gebyr eller provision eller leveringen af naturalieydelser skal øge kvaliteten af den tjeneste, der ydes til kunden, og må ikke forhindre FAIF'en i at overholde sin pligt til at handle i den AIF's interesse, som den forvalter, eller i AIF-investorernes interesse
c)
egentlige gebyrer, som gør det muligt eller er nødvendige for at få ydet den relevante service, herunder opbevaringsgebyrer, afviklings- og vekslingsgebyrer, lovbestemte afgifter eller salærer, og som på grund af deres art ikke kan give anledning til interessekonflikter med FAIF'ens pligt til at handle ærligt, redeligt og i den AIF's interesse, som den forvalter, eller i AIF-investorernes interesse.
2. En kort beskrivelse af de væsentlige vilkår i ordningerne vedrørende gebyrer, provisioner og naturalieydelser anses for tilfredsstillende for så vidt angår stk. 1, litra b), nr. i), såfremt FAIF'en forpligter sig til at give yderligere detaljer på forespørgsel fra investoren i den AIF, som den forvalter, og den overholder denne forpligtelse.
Artikel 25
Effektiv anvendelse af ressourcer og procedurer - behandling af ordrer
1. FAIF'erne skal indføre, gennemføre og anvende procedurer og ordninger, som sikrer en øjeblikkelig, redelig og hurtig udførelse af ordrer på AIF'ens vegne.
2. De i stk. 1 omhandlede procedurer og ordninger skal opfylde følgende betingelser:
a)
De skal sikre, at ordrer, der udføres på AIF'ers vegne, registreres og allokeres omgående og nøjagtigt.
b)
De skal sikre udførelse af ellers sammenlignelige AIF-ordrer fortløbende og omgående, medmindre ordrens art eller de gældende markedsbetingelser umuliggør dette, eller det strider mod AIF'ens eller AIF-investorernes interesser.
3. De finansielle instrumenter, pengebeløb eller andre aktiver tilhørende kunder, der er modtaget ved afregningen af den udførte ordre, skal omgående og korrekt indsættes på den pågældende AIF's konto.
4. En FAIF må ikke misbruge oplysninger vedrørende ikke-udførte AIF-ordrer og skal træffe alle rimelige foranstaltninger for at forhindre misbrug af disse oplysninger af nogen af dens relevante personer.
Artikel 26
Krav om underretning i forbindelse med udførelse af tegnings- og indløsningsordrer
1. Når FAIF'erne har udført en tegningsordre eller, hvis det er relevant, en indløsningsordre for en investor, skal de straks give investoren de væsentlige oplysninger om udførelsen af ordren på et varigt medium og/eller underretning om accept af tegningstilbuddet.
2. Stk. 1 finder ikke anvendelse, hvis en tredjepart skal forsyne investoren med en bekræftelse på udførelsen af ordren, og hvis bekræftelsen indeholder de væsentlige oplysninger.
FAIF'erne skal sikre, at denne tredjepart opfylder sine forpligtelser.
3. De væsentlige oplysninger, der er nævnt i stk. 1 og 2, skal bl.a. omfatte følgende:
a)
identificering af FAIF'en
b)
identificering af investoren
c)
datoen og tidspunktet for modtagelsen af ordren
d)
datoen for udførelse
e)
identificering af AIF'en
f)
ordrens bruttoværdi, inklusive tegningsgebyrer, eller nettobeløbet efter fradrag af indløsningsgebyrer.
4. FAIF'erne skal efter anmodning herom give investoren oplysninger om ordrens status eller accept af tegningstilbuddet og/eller i givet fald begge dele.
Artikel 27
Efterkommelse af beslutninger om at handle på den forvaltede AIF's vegne
1. FAIF'erne skal handle i de AIF'ers eller AIF-investorers interesse, som de forvalter, når de efterkommer beslutninger om at handle på den forvaltede AIF's vegne ved forvaltning af deres porteføljer.
2. Når FAIF'erne køber eller sælger finansielle instrumenter eller andre aktiver, for hvilke »bedste udførelse« er relevant, og med henblik på stk. 1, skal de træffe alle rimelige foranstaltninger for at opnå det bedst mulige resultat for de AIF'er, som de forvalter, eller for AIF-investorerne under hensyntagen til pris, omkostninger, hurtighed, gennemførelses- og afregningssandsynlighed, omfang, art og andre eventuelle overvejelser med relevans for udførelsen af ordren. Sådanne faktorers relative betydning afgøres under henvisning til følgende kriterier:
a)
AIF'ens mål, investeringsstrategi og risikoprofil, som anført i AIF'ens regler eller vedtægter, prospekter eller udbudsdokumenter
b)
ordrens karakteristika
c)
karakteristika ved de finansielle instrumenter eller andre aktiver, der indgår i ordren
d)
karakteristika ved de handelssystemer, som ordren kan rettes til.
3. FAIF'erne skal etablere og anvende effektive ordninger til opfyldelse af kravene i stk. 1 og 2. FAIF'en har navnlig til opgave skriftligt at udforme og gennemføre en udførelsespolitik, der sætter AIF'er og deres investorer i stand til at opnå det bedst mulige resultat for alle AIF-ordrer, jf. stk. 2.
4. FAIF'erne skal med jævne mellemrum kontrollere, om deres ordreudførelsesordninger og -politik fungerer efter hensigten, således at eventuelle mangler kan findes og i givet fald afhjælpes.
5. FAIF'erne skal tage udførelsespolitikken op til vurdering én gang om året. Der foretages også en vurdering, når der er indtruffet en væsentlig ændring, som påvirker FAIF'ens evne til fortsat at opnå det bedst mulige resultat for de forvaltede AIF'er.
6. FAIF'erne skal kunne dokumentere, at de har udført ordrer på AIF'ens vegne i overensstemmelse med FAIF'ens udførelsespolitik.
7. Hvis det ikke er muligt at vælge mellem forskellige handelssystemer, finder stk. 2-5 ikke anvendelse. FAIF'erne skal dog kunne påvise, at der ikke er mulighed for at vælge mellem forskellige handelssystemer.
Artikel 28
Formidling af ordrer til andre enheder om at handle på AIF'ens vegne
1. Når FAIF'en køber eller sælger finansielle instrumenter eller andre aktiver, for hvilke »bedste udførelse« er relevant, skal den handle i den AIF's interesse, som den forvalter, eller i AIF-investorernes interesse, når den formidler ordrer til andre enheder om at handle på de forvaltede AIF'ers vegne ved forvaltning af deres porteføljer.
2. FAIF'erne skal træffe alle rimelige foranstaltninger for at opnå det bedst mulige resultat for AIF'en eller AIF-investorerne under hensyntagen til pris, omkostninger, hurtighed, gennemførelses- og afregningssandsynlighed, omfang, art og andre eventuelle overvejelser med relevans for udførelsen af ordren. Sådanne faktorers relative betydning afgøres under henvisning til kriterierne i artikel 27, stk. 2.
FAIF'erne skal udforme, gennemføre og anvende en politik, der sætter dem i stand til at opfylde kravet i første afsnit. I denne politik defineres for så vidt angår hver type instrument de enheder, hos hvem ordren kan placeres. FAIF'en skal kun indgå i udførelsesordninger, hvis ordningerne opfylder kravene i denne artikel. FAIF'en skal stille passende oplysninger til rådighed for investorerne i de AIF'er, som den forvalter, om den politik, der er udformet i overensstemmelse med dette stykke, og om eventuelle væsentlige ændringer af denne politik.
3. FAIF'erne skal med jævne mellemrum kontrollere, hvor effektiv den politik, der er udformet i overensstemmelse med stk. 2, er, navnlig for så vidt angår kvaliteten af ordreudførelsen hos de enheder, der er identificeret i denne politik, og i fornødent omfang korrigere mangler.
FAIF'erne skal desuden tage politikken op til vurdering én gang om året. Der foretages også en vurdering, når der er indtruffet en væsentlig ændring, som påvirker FAIF'ens evne til fortsat at opnå det bedst mulige resultat for de forvaltede AIF'er.
4. FAIF'erne skal kunne dokumentere, at de har formidlet ordrer på AIF'ens vegne i overensstemmelse med den politik, der er udformet i henhold til stk. 2.
5. Hvis det ikke er muligt at vælge mellem forskellige handelssystemer, finder stk. 2-5 ikke anvendelse. FAIF'erne skal dog kunne påvise, at der ikke er mulighed for at vælge mellem forskellige handelssystemer.
Artikel 29
Aggregering og allokering af handelsordrer
1. FAIF'erne kan kun udføre en AIF-ordre, hvis den aggregeres med en ordre fra en anden AIF, et investeringsinstitut eller en kunde eller med en transaktion for egen regning, hvis:
a)
det med rimelighed kan forventes, at en aggregering af ordrerne overordnet vil være til ulempe for en AIF, et investeringsinstitut eller en kunde, hvis ordre indgår heri
b)
der fastlægges og følges en ordreallokeringspolitik, som giver mulighed for en tilstrækkelig rimelig allokering af aggregerede ordrer, herunder hvordan ordrernes omfang og pris har betydning for allokeringer og behandlingen af delvis udførte ordrer.
2. Hvis en FAIF aggregerer en AIF-ordre med en eller flere andre ordrer fra andre AIF'er, et investeringsinstitut eller kunder, og den samlede ordre kun delvis udføres, fordeler FAIF'en de dermed forbundne handler i overensstemmelse med ordrefordelingspolitikken.
3. Hvis en FAIF aggregerer transaktioner for egen regning med en eller flere ordrer fra AIF'er, et investeringsinstitut eller andre kunder, må den ikke allokere de dermed forbundne handler, således at det er til ugunst for AIF'en, investeringsinstituttet eller en anden kunde.
4. Hvis en FAIF aggregerer en ordre fra en AIF, et investeringsinstitut eller en anden kunde med en transaktion for egen regning, og den aggregerede ordre kun delvis udføres, allokerer selskabet de dermed forbundne handler til AIF'en, investeringsinstituttet eller den anden kunde frem for FAIF'en.
Hvis en FAIF imidlertid er i stand til at fremlægge tilstrækkelige beviser over for AIF'en eller den anden kunde for, at den uden denne aggregering ikke ville have kunnet udføre ordren på lige så fordelagtige vilkår, om overhovedet, kan den allokere transaktionen for egen regning forholdsmæssigt i overensstemmelse med den politik, der er omhandlet i stk. 1, litra b).
AFDELING 2
Interessekonflikter
(artikel 14 i direktiv 2011/61/EU)
Artikel 30
Forskellige typer interessekonflikter
Med henblik på at påvise de forskellige typer interessekonflikter, som opstår i forbindelse med forvaltningen af en AIF, skal FAIF'erne navnlig tage hensyn til, hvorvidt FAIF'en, en relevant person eller en person, der direkte eller indirekte er forbundet med FAIF'en ved et kontrolforhold:
a)
vil kunne opnå en finansiel gevinst eller undgå et finansielt tab på bekostning af AIF'ens eller dens investorer
b)
har en anden interesse end AIF'en i resultatet af en tjenesteydelse, der leveres til, eller en aktivitet, der udføres for AIF'en eller dens investorer eller en anden kunde, eller af en transaktion, der gennemføres på AIF'ens eller en anden kundes vegne
c)
har et finansielt eller andet incitament til at:
-
sætte et investeringsinstituts, en anden kundes eller kundegruppes eller en anden AIF's interesser over AIF'ens
-
sætte én investors interesser over en anden investors eller investorgruppes i den samme AIF
d)
udøver de samme aktiviteter for AIF'en og for en anden AIF, et investeringsinstitut eller en kunde eller
e)
modtager eller vil af en anden person end AIF'en eller dens investorer modtage et incitament i forbindelse med kollektiv porteføljepleje for AIF'en i form af et pengebeløb, varer eller tjenesteydelser ud over standardprovisionen eller -vederlaget for den pågældende tjenesteydelse.
Artikel 31
Politik vedrørende interessekonflikter
1. FAIF'en skal indføre, gennemføre og anvende en effektiv politik vedrørende interessekonflikter. Denne politik skal foreligge skriftligt og svare til FAIF'ens størrelse og organisation og arten, omfanget og kompleksitetsgraden af dens forretninger.
Hvis FAIF'en er medlem af en koncern, tages der i forbindelse med denne politik også hensyn til de omstændigheder, som FAIF'en er eller bør være bekendt med, og som kan føre til en interessekonflikt som følge af andre koncernmedlemmers struktur og forretningsaktiviteter.
2. Den politik vedrørende interessekonflikter, der indføres i henhold til stk. 1, skal:
a)
for så vidt angår de aktiviteter, der udføres af eller på vegne af FAIF'en, herunder aktiviteter, der udføres af en kontrahent, underkontrahent, ekstern valuar eller modpart, identificere, hvilke forhold der udgør eller kan føre til en interessekonflikt, som medfører en væsentlig risiko for, at AIF'ens eller AIF-investorers interesser skades
b)
angive, hvilke procedurer der skal følges, og hvilke foranstaltninger der skal træffes for at håndtere og overvåge sådanne konflikter.
Artikel 32
Interessekonflikter vedrørende indløsning af investeringer
En FAIF, der forvalter en åben AIF, skal identificere, håndtere og overvåge interessekonflikter, der opstår mellem investorer, som ønsker at indløse deres investeringer, og investorer, som ønsker at opretholde deres investeringer i AIF'en, samt eventuelle konflikter mellem FAIF'ens incitament til at investere i illikvide aktiver og AIF'ens indløsningspolitik i overensstemmelse med dens forpligtelser i henhold til artikel 14, stk. 1, i direktiv 2011/61/EU.
Artikel 33
Procedurer og foranstaltninger for forebyggelse eller styring af interessekonflikter
1. Procedurerne og foranstaltningerne for forebyggelse eller styring af interessekonflikter skal være udformet således, at det sikres, at relevante personer, der udfører forskellige forretningsaktiviteter, som indebærer en risiko for interessekonflikt, udfører disse aktiviteter med den grad af uafhængighed, der er passende for størrelsen af og aktiviteterne i FAIF'en eller den koncern, som den tilhører, og størrelsen af risikoen for at skade AIF'ens eller dens investorers interesser.
2. De procedurer, der skal følges, og de foranstaltninger, der skal træffes, jf. artikel 31, stk. 2, litra b), omfatter følgende, hvis det er nødvendigt og passende for FAIF'en for at sikre den krævede grad af uafhængighed:
a)
effektive procedurer til at forhindre eller kontrollere udveksling af oplysninger mellem relevante personer, som er involveret i kollektiv porteføljepleje, eller andre aktiviteter i henhold til artikel 6, stk. 2 og 4, i direktiv 2011/61/EU, der indebærer en risiko for en interessekonflikt, hvis udvekslingen af de pågældende oplysninger kan skade en eller flere AIF'ers eller AIF-investorers interesser
b)
særskilt tilsyn med relevante personer, hvis hovedfunktioner omfatter udførelse af kollektiv porteføljepleje på vegne af eller levering af tjenesteydelser til kunder eller til investorer, hvis interesser kan være i strid med hinanden, eller som på anden vis repræsenterer forskellige interesser, herunder FAIF'ens interesser, som kan være i strid med hinanden
c)
fjernelse af enhver direkte forbindelse mellem aflønningen af relevante personer, som hovedsageligt udfører én enkelt aktivitet, og aflønningen af - eller de indtægter, der genereres af - forskellige relevante personer, som hovedsageligt udfører en anden aktivitet, hvis der kan opstå en interessekonflikt i forbindelse med de pågældende aktiviteter
d)
foranstaltninger, der skal forhindre enhver person i at udøve eller begrænse enhver persons udøvelse af utilbørlig indflydelse på den måde, hvorpå en relevant person yder kollektiv porteføljepleje
e)
foranstaltninger, der skal forhindre og kontrollere en relevant persons samtidige eller senere involvering i særskilt kollektiv porteføljepleje, eller andre aktiviteter i henhold til artikel 6, stk. 2 og 4, i direktiv 2011/61/EU, hvis en sådan involvering kan hæmme en passende håndtering af interessekonflikten.
Hvis vedtagelsen eller anvendelsen af en eller flere af disse foranstaltninger og procedurer ikke sikrer den krævede grad af uafhængighed, skal FAIF'en vedtage de alternative eller supplerende foranstaltninger og procedurer, der er nødvendige og hensigtsmæssige for at opfylde dette krav.
Artikel 34
Håndtering af interessekonflikter
Hvis de organisatoriske eller administrative ordninger, som FAIF'en har indført, ikke er tilstrækkelige til med rimelig sikkerhed at kunne sikre forebyggelse af risikoen for, at AIF'ens eller AIF-investorernes interesser skades, skal FAIF'ens øverste ledelse eller et andet kompetent internt organ straks underrettes med henblik på at kunne træffe alle nødvendige beslutninger eller foranstaltninger for at sikre, at FAIF'en handler i AIF'ens eller AIF-investorernes interesser.
Artikel 35
Overvågning af interessekonflikter
1. FAIF'en skal føre og med jævne mellemrum ajourføre fortegnelser over de typer af aktiviteter, som udføres af eller på vegne af den FAIF, hvor der er opstået en interessekonflikt, der medfører en væsentlig risiko for at skade en eller flere AIF'er eller AIF-investorer eller, hvis der er tale om løbende aktivitet, hvor der kan opstå en interessekonflikt.
2. Den øverste ledelse skal med jævne mellemrum og mindst én gang årligt modtage skriftlige rapporter om de i stk. 1 omhandlede aktiviteter.
Artikel 36
Oplysninger om interessekonflikter
1. Den information, der skal oplyses over for investorer i henhold til artikel 14, stk. 1 og 2, i direktiv 2011/61/EU, skal gives til investorerne på et varigt medium eller via et websted.
2. Hvis der i medfør af stk. 1 gives oplysninger til investorer via et websted, og oplysningerne ikke er rettet personligt til investoren, skal følgende betingelser være opfyldt:
a)
Investoren er underrettet om webstedets adresse og om, hvor på webstedet der er adgang til den, og er indforstået med formidling af den omhandlede information ved hjælp af et websted.
b)
Oplysningerne skal være ajourført.
c)
Der skal løbende være adgang til oplysningerne via webstedet i så langt et tidsrum, som investoren med rimelighed kan have brug for med henblik på nærlæsning heraf.
Artikel 37
Strategier for udøvelse af stemmerettigheder
1. En FAIF skal udarbejde passende og effektive strategier til at fastlægge, hvornår og hvordan stemmerettigheder i de forvaltede AIF-porteføljer skal udøves, udelukkende til fordel for den pågældende AIF og dens investorer.
2. Strategien i stk. 1 skal fastlægge foranstaltninger og procedurer for:
a)
tilsyn med relevante virksomhedsbegivenheder
b)
sikring af, at stemmerettigheder udøves i overensstemmelse med den pågældende AIF's investeringsmål og -strategi
c)
forebyggelse eller styring af eventuelle interessekonflikter, som skyldes udøvelse af stemmerettigheder.
3. En kort beskrivelse af strategierne og nærmere oplysninger om de foranstaltninger, der træffes på grundlag af strategierne, gøres efter anmodning herom tilgængelige for investorerne.
AFDELING 3
Risikostyring
(artikel 15 i direktiv 2011/61/EU)
Artikel 38
Risikostyringssystemer
I denne afdeling forstås ved »risikostyringssystemer« systemer, der er sammensat af relevante elementer i FAIF'ens organisatoriske struktur, med en central rolle for en permanent risikostyringsfunktion, strategier og procedurer i forbindelse med risikostyringen, der er relevant for hver AIF's investeringsstrategi, og ordninger, processer og teknikker, som FAIF'en anvender i forhold til hver AIF, som den forvalter.
Artikel 39
Permanent risikostyringsfunktion
1. En FAIF skal indføre og til enhver tid have en permanent risikostyringsfunktion, der skal:
a)
implementere tilstrækkelige risikostyringsregler og -procedurer for på passende måde at kunne påvise, måle, styre og overvåge alle risici, som er relevante for hver AIF's investeringsstrategi, og som hver AIF er eller kan blive eksponeret for.
b)
sikre, at AIF'ens risikoprofil, der oplyses til investorerne i henhold til artikel 23, stk. 4, litra c), i direktiv 2011/61/EU, er i overensstemmelse med artikel 44 i denne forordning
c)
overvåge overholdelsen af de risikogrænser, der er fastsat i overensstemmelse med artikel 44, og underrette FAIF'ens ledelsesorgan og, hvis en sådan forefindes, FAIF'ens tilsynsfunktion på passende måde, når den vurderer, at AIF'ens risikoprofil er uforenelig med disse grænser eller ser en væsentlig risiko for, at risikoprofilen vil være uforenelig med disse grænser
d)
forelægge følgende regelmæssigt opdaterede oplysninger for FAIF'ens forvaltningsorgan, og hvis en sådan forefindes, for FAIF'ens tilsynsfunktion med en hyppighed, der er i overensstemmelse med arten, omfanget og kompleksiteten af AIF'en eller FAIF'ens aktiviteter, og med en vurdering af:
i)
overensstemmelsen mellem og overholdelsen af de risikogrænser, der er fastsat i overensstemmelse med artikel 44 og AIF'ens risikoprofil som oplyst til investorerne i overensstemmelse med artikel 23, stk. 4, litra c), i direktiv 2011/61/EU
ii)
tilstrækkeligheden og effektiviteten af risikostyringsprocessen, navnlig med angivelse af, om der er eller vil blive truffet passende korrigerende foranstaltninger i tilfælde af faktiske eller formodede mangler
e)
aflægge rapport med jævne mellemrum til den øverste ledelse om det nuværende risikoniveau for hver af de forvaltede AIF'er og eventuelle faktiske eller forventede overskridelser af de grænser, som er fastsat i overensstemmelse med artikel 44, med henblik på at sikre, at der omgående kan træffes passende foranstaltninger
2. Risikostyringsfunktionen skal have de nødvendige beføjelser og adgang til alle relevante oplysninger, som er nødvendige for at varetage de opgaver, der er omhandlet i stk. 1.
Artikel 40
Risikostyringspolitik
1. En FAIF skal indføre, gennemføre og til enhver tid have en passende og veldokumenteret risikostyringspolitik, som identificerer de risici, de forvaltede AIF'er udsættes eller kan udsættes for.
2. Risikostyringspolitikken skal omfatte de procedurer, som er nødvendige for at sætte FAIF'en i stand til for hver af de forvaltede AIF'er at vurdere den pågældende AIF's eksponering i forhold til markeds-, likviditets- og modpartsrisici samt AIF'ens eksponering i forhold til alle andre risici, herunder operationelle risici, som kan være af afgørende betydning for den enkelte forvaltede AIF.
3. FAIF'en skal mindst beskrive følgende aspekter ved risikostyringspolitikken:
a)
de teknikker, redskaber og ordninger, der gør det muligt for den at opfylde kravene i artikel 45
b)
de teknikker, redskaber og ordninger, der gør det muligt at vurdere og overvåge AIF'ens likviditetsrisiko under normale og ekstraordinære forhold, herunder gennem anvendelsen af regelmæssigt gennemførte stresstest i overensstemmelse med artikel 48
c)
ansvarsfordelingen i FAIF'en med hensyn til risikostyring
d)
de grænser, der er fastsat i overensstemmelse med artikel 44 i denne forordning og en begrundelse for, at sådanne forpligtelser er tilpasset til AIF'ens risikoprofil som oplyst til investorerne i overensstemmelse med artikel 23, stk. 4, litra c), i direktiv 2011/61/EU
e)
betingelserne for samt indholdet, hyppigheden og modtagerne af de rapporter, som risikostyringsfunktionen, jf. artikel 39, aflægger.
4. Risikostyringspolitikken skal omfatte en beskrivelse af de foranstaltninger, der er omhandlet i artikel 43, navnlig:
a)
arten af de potentielle interessekonflikter
b)
de indførte korrigerende foranstaltninger
c)
årsagerne til, at disse foranstaltninger med rimelighed kan forventes at resultere i en uafhængig udøvelse af risikostyringsfunktionen
d)
hvordan FAIF'en forventer at sikre, at foranstaltningerne til stadighed er effektive.
5. Risikostyringspolitikken i henhold til stk. 1 skal stå i et rimeligt forhold til arten, omfanget og kompleksitetsgraden af FAIF'ens aktiviteter og de AIF'er, som den forvalter.
Artikel 41
Vurdering af samt tilsyn med og kontrol af risikostyringssystemerne
1. FAIF'er skal vurdere, føre tilsyn med og med jævne mellemrum, mindst én gang om året, kontrollere:
a)
om risikostyringspolitikken og de ordninger, processer og teknikker, der er omhandlet i artikel 45, er passende og effektive
b)
i hvilket omfang FAIF'en overholder risikostyringspolitikken og de ordninger, processer og teknikker, der er omhandlet i artikel 45
c)
om de foranstaltninger, der træffes for at afhjælpe eventuelle mangler ved gennemførelsen af risikostyringsprocessen, er passende og effektive
d)
udførelsen af risikostyringsfunktionen
e)
om foranstaltningerne til sikring af den funktionelle og hierarkiske adskillelse af risikostyringsfunktionen i henhold til artikel 42 er passende og effektive.
Hyppigheden af den regelmæssige kontrol, der omhandles i første afsnit, skal fastlægges af den øverste ledelse i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet i betragtning af arten, omfanget og kompleksitetsgraden af FAIF'ens aktiviteter og de AIF'er, som den forvalter.
2. Ud over den i stk. 1 omhandlede regelmæssige kontrol skal risikostyringssystemerne kontrolleres, hvis:
a)
der sker væsentlige ændringer af risikostyringsregler og -procedurer samt af de ordninger, processer og teknikker, der er omhandlet i artikel 45
b)
interne eller eksterne hændelser indikerer, at en yderligere kontrol er påkrævet
c)
der foretages væsentlige ændringer af investeringsstrategien og målene for en AIF, som FAIF'en forvalter.
3. FAIF'en skal ajourføre risikostyringssystemerne på basis af resultaterne af den kontrol, der er omhandlet i stk. 1 og 2.
4. FAIF'en skal give de kompetente myndigheder i hjemlandet oplysning om eventuelle væsentlige ændringer i risikostyringspolitikken og i de ordninger, processer og teknikker, der er omhandlet i artikel 45.
Artikel 42
Funktionel og hierarkisk adskillelse af risikostyringsfunktionen
1. Risikostyringsfunktionen anses kun for funktionelt og hierarkisk adskilt fra de operationelle enheder, herunder porteføljeplejefunktionen, hvis følgende betingelser er opfyldt:
a)
Personer, der udøver risikostyringsfunktioner, kontrolleres ikke af dem, der har ansvaret for udførelsen af FAIF'ens operative opgaver, herunder porteføljeplejefunktionen.
b)
Personer, der udøver risikostyringsfunktioner, er ikke involveret i udøvelsen af aktiviteter i de operative enheder, herunder porteføljeplejefunktionen.
c)
Personer, der udøver risikostyringsfunktioner, aflønnes efter, i hvor høj grad de når målene for deres funktioner, uafhængigt af de forretningsmæssige resultater for de operationelle enheder, herunder porteføljeplejefunktionen.
d)
Aflønningen af ledende medarbejdere med risikostyringsfunktioner er underkastet direkte tilsyn af løn- og vederlagsudvalget, hvis et sådant findes.
2. Den funktionelle og hierarkiske adskillelse af risikostyringsfunktionen i overensstemmelse med stk. 1 skal sikres igennem hele FAIF'ens hierarkiske struktur op til ledelsesorganet. Den skal kontrolleres af ledelsesorganet og, hvis en sådan findes, FAIF'ens tilsynsfunktion.
3. De kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland skal kontrollere den måde, hvorpå FAIF'en har anvendt stk. 1 og 2 på grundlag af kriterierne i artikel 15, stk. 1, andet afsnit, i direktiv 2011/61/EU.
Artikel 43
Foranstaltninger til at forebygge interessekonflikter
1. De foranstaltninger til at forebygge interessekonflikter, der er omhandlet i artikel 15, stk. 1, i direktiv 2011/61/EU skal mindst sikre, at:
a)
beslutninger, der træffes af risikostyringsfunktionen, baseres på pålidelige data, som er underlagt en passende grad af kontrol af risikostyringsfunktionen
b)
aflønningen af de medarbejdere, der er involveret i udførelsen af risikostyringsfunktionen, afspejler opfyldelsen af de mål, der er knyttet til risikostyringsfunktionen, uafhængigt af hvordan de afdelinger, de fører tilsyn med, klarer sig
c)
risikostyringsfunktionen er underlagt en tilstrækkelig uafhængig kontrol for at sikre, at beslutningerne træffes uafhængigt af hinanden
d)
risikostyringsfunktionen er repræsenteret i ledelsesorganet eller tilsynsfunktionen, hvis en sådan forefindes, med mindst samme beføjelse som porteføljeplejefunktionen
e)
eventuelle modstridende opgaver adskilles korrekt.
2. Hvis det står i et rimeligt forhold under hensyntagen til arten, omfanget og kompleksitetsgraden af FAIF'en, skal de i stk. 1 omhandlede foranstaltninger også sikre, at:
a)
udførelsen af risikostyringsfunktionen kontrolleres med jævne mellemrum af den interne revisionsfunktion, eller, hvis sidstnævnte ikke forefindes, af en ekstern part udpeget af ledelsesorganet
b)
hvis der oprettes et risikoudvalg, skal det have tilstrækkelige ressourcer, og dets ikke-uafhængige medlemmer må ikke have urimelig indflydelse på udførelsen af risikostyringsfunktionen.
3. FAIF'ens ledelsesorgan og, hvis en sådan forefindes, tilsynsfunktionen skal indføre de foranstaltninger mod interessekonflikter, der er fastlagt i stk. 1 og 2, med jævne mellemrum vurdere effektiviteten heraf og rettidigt finde en hensigtsmæssig løsning på eventuelle mangler.
Artikel 44
Risikogrænser
1. En FAIF skal indføre og anvende kvantitative eller kvalitative risikogrænser, eller begge dele, for hver af de forvaltede AIF'er under hensyntagen til alle relevante risici. Hvis der kun fastsættes kvalitative grænser, skal FAIF'en kunne begrunde denne fremgangsmåde til den kompetente myndighed.
2. De kvalitative og kvantitative risikogrænser for hver AIF skal mindst omfatte følgende risici:
a)
markedsrisici
b)
kreditrisici
c)
likviditetsricisi
d)
modpartsrisici
e)
operationelle risici.
3. Ved fastsættelsen af risikogrænser skal FAIF'en tage hensyn til de strategier og aktiver, der anvendes for hver forvaltet AIF, samt de nationale regler for hver af disse AIF'er. Disse risikogrænser skal tilpasses AIF'ens risikoprofil som oplyst til investorerne i overensstemmelse med artikel 23, stk. 4, litra c), i direktiv 2011/61/EU og godkendes af ledelsesorganet.
Artikel 45
Risikomåling og -styring
1. FAIF'er skal vedtage passende og effektive ordninger, processer og teknikker med henblik på:
a)
til enhver tid at påvise, måle, styre og overvåge de risici, som de forvaltede AIF'er er eller kan blive udsat for
b)
at sikre overensstemmelse med de grænser, der er fastsat i henhold til artikel 44.
2. Ordningerne, processerne og teknikkerne i stk. 1 skal stå i et rimeligt forhold til arten, omfanget og kompleksitetsgraden af FAIF'ens forretninger og de AIF'er, som den forvalter, og være i overensstemmelse med AIF'ens risikoprofil som oplyst til investorerne i overensstemmelse med artikel 23, stk. 4, litra c), i direktiv 2011/61/EU.
3. Med henblik på stk. 1 skal FAIF'en træffe følgende foranstaltninger for hver af de AIF'er, som den forvalter:
a)
indføre de ordninger, processer og teknikker vedrørende risikomåling, som er nødvendige for at sikre, at de risici, der er forbundet med indtagne positioner, og deres bidrag til den samlede risikoprofil, måles præcist på grundlag af forsvarlige og pålidelige data, og at ordningerne, processerne og teknikkerne vedrørende risikomåling er dokumenteret i passende omfang
b)
med jævne mellemrum foretage backtest med henblik på at efterprøve gyldigheden af risikomålingsordningerne, som omfatter modelbaserede prognoser og skøn
c)
med jævne mellemrum foretage stresstest og scenarieanalyser for at tage højde for risici som følge af eventuelt ændrede markedsbetingelser, som kan få negative følger for AIF'en
d)
sikre, at det nuværende risikoniveau er i overensstemmelse med de fastsatte risikogrænser i artikel 44
e)
indføre, gennemføre og til enhver tid have passende procedurer, som i tilfælde af faktiske eller forventede overskridelser af AIF'ens risikogrænser, medfører rettidige afhjælpende foranstaltninger i investorernes interesse
f)
sikre, at der er passende likviditetsstyringssystemer og -procedurer for hver AIF i overensstemmelse med de krav, der er fastlagt i artikel 46.
AFDELING 4
Likviditetsstyring
(artikel 16 i direktiv 2011/61/EU)
Artikel 46
Likviditetsstyringssystemer og -procedurer
FAIF'er skal kunne godtgøre over for de kompetente myndigheder i deres hjemland, at der er etableret et passende likviditetsstyringssystem og effektive procedurer som omhandlet i artikel 16, stk. 1, i direktiv 2011/61/EU under hensyntagen til den enkelte AIF's investeringsstrategi, likviditetsprofil og indløsningspolitik.
Artikel 47
Overvågning og styring af likviditetsrisiko
1. Likviditetsstyringssystemet og -procedurerne omhandlet i artikel 46 skal som minimum sikre, at:
a)
FAIF'en opretholder et likviditetsniveau i AIF'en, der er hensigtsmæssigt i forhold til de underliggende forpligtelser på grundlag af en vurdering af den relative likviditet af AIF'ens aktiver på markedet, idet der tages hensyn til den tid, der er nødvendig til afvikling, og prisen eller værdien, til hvilken disse aktiver kan afvikles, samt deres følsomhed over for andre markedsrisici eller -faktorer
b)
FAIF'en overvåger likviditetsprofilen i AIF'ens portefølje af aktiver under hensyntagen til de enkelte aktivers marginale betydning, som kan have væsentlig indflydelse på likviditeten, samt de væsentlige passiver og forpligtelser, både eventualforpligtelser og andre forpligtelser, som AIF'en muligvis har i forhold til de underliggende forpligtelser. FAIF'en skal i den forbindelse tage hensyn til profilen for AIF'ens investorgrundlag, herunder investortype, investeringernes relative størrelse og de indløsningsbetingelser, der gælder for disse investeringer
c)
den FAIF, hvor AIF'en investerer i andre institutter for kollektiv investering, overvåger den fremgangsmåde, der er valgt af forvalterne af disse andre institutter for kollektiv investering med henblik på likviditetsstyring, herunder gennem regelmæssige tilsyn for at overvåge ændringer i indløsningsbestemmelserne for de underliggende institutter for kollektiv investering, som AIF'en investerer i. I henhold til artikel 16, stk. 1, i direktiv 2011/61/EU finder denne bestemmelse ikke anvendelse, hvis de andre institutter for kollektiv investering, som AIF'en investerer i, handles på et reguleret marked som omhandlet i artikel 4, stk. 1, nr. 14), i direktiv 2004/39/EF eller på et tilsvarende tredjelandsmarked
d)
FAIF'en gennemfører og til enhver tid har hensigtsmæssige ordninger og procedurer til måling af likviditeten med det formål at vurdere de kvantitative og kvalitative risici i positioner og i tilsigtede investeringer, som har en væsentlig indflydelse på likviditetsprofilen for AIF'ens aktivportefølje, så deres indvirkning på den samlede likviditetsprofil kan måles korrekt. De anvendte procedurer skal sikre, at FAIF'en har den relevante viden og forståelse af likviditeten af de aktiver, som AIF'en har investeret i eller har til hensigt at investere i, herunder i givet fald omfanget af handel og prisernes følsomhed og/eller de enkelte aktivers spredning under normale og ekstraordinære likviditetsforhold
e)
FAIF'en overvejer og gennemfører de redskaber og ordninger, herunder særlige ordninger, der er nødvendige for at styre likviditetsrisikoen for alle de AIF'er, den forvalter. FAIF'en identificerer de forhold, hvorunder disse redskaber og ordninger kan anvendes under både normale og ekstraordinære forhold, idet alle AIF-investorer sikres en retfærdig behandling i forhold til hver AIF, der forvaltes. FAIF'en må kun anvende sådanne redskaber og ordninger under disse forhold, og hvis der er foretaget passende offentliggørelse i henhold til artikel 108.
2. FAIF'erne skal dokumentere deres i stk. 1 omhandlede likviditetsstyringspolitikker og -procedurer, gennemgå dem mindst en gang om året og opdatere dem med eventuelle ændringer eller nye ordninger.
3. FAIF'erne skal medtage de i stk. 1 omhandlede passende eskaleringsforanstaltninger i deres likviditetsstyringssystem og -procedurer til at imødegå forventede eller reelle likviditetsproblemer eller andre nødsituationer for AIF'en.
4. Hvis FAIF'en forvalter en AIF, som er af den ikke-gearede lukkede type, finder stk. 1, litra e), ikke anvendelse.
Artikel 48
Grænser og stresstest i forbindelse med likviditetsstyring
1. FAIF'erne skal under hensyntagen til arten, omfanget og kompleksiteten af hver forvaltede AIF i givet fald gennemføre og til enhver tid have passende grænser for AIF'ens likviditet eller manglende likviditet, der svarer til dens underliggende forpligtelser og indløsningspolitikken og er i overensstemmelse med kravene fastsat i artikel 44 om kvantitative og kvalitative risikogrænser.
FAIF'erne skal overvåge overholdelsen af disse grænser og skal, hvor grænserne overskrides, eller hvor det er sandsynligt, at de vil blive overskredet, beslutte, hvilke krævede (eller nødvendige) forholdsregler der skal tages. Når det besluttes, hvilke forholdsregler der skal tages, skal FAIF'erne tage hensyn til tilstrækkeligheden af likviditetsstyringspolitikkerne og -procedurerne, relevansen af likviditetsprofilen for AIF'ens aktiver og virkningen af atypiske niveauer af indløsningsanmodninger.
2. FAIF'erne foretager regelmæssigt stresstest under normale og ekstraordinære likviditetsforhold, hvilket giver dem mulighed for at vurdere hver forvaltede AIF's likviditetsrisiko. Stresstestene skal:
a)
gennemføres på grundlag af pålidelige og aktuelle oplysninger udtrykt kvantitativt eller, hvor dette ikke er hensigtsmæssigt, udtrykt kvalitativt
b)
i givet fald simulere likviditetsknaphed i aktiverne i AIF'en og atypiske indløsningsanmodninger
c)
dække markedsrisici og virkninger, der eventuelt opstår som følge heraf, herunder på marginbetalinger, krav til sikkerhedsstillelse eller kreditlinjer
d)
gøre rede for værdiansættelsesfølsomhed under stressbetingelser
e)
gennemføres med en hyppighed, der er passende for typen af AIF, idet der tages hensyn til AIF'ens investeringsstrategi, likviditetsprofil, investortype og indløsningspolitik og mindst en gang om året.
3. FAIF'er skal handle i investorernes interesse, for så vidt angår resultatet af en stresstest.
Artikel 49
Tilpasning af investeringsstrategi, likviditetsprofil og indløsningspolitik
1. I henhold til artikel 16, stk. 2, i direktiv 2011/61/EU skal investeringsstrategien, likviditetsprofilen og indløsningspolitikken for hver AIF, der forvaltes af en FAIF, anses for at være tilpasset, når investorerne har mulighed for at indløse deres investeringer på en måde, der er forenelig med den retfærdige behandling af alle AIF-investorer og i overensstemmelse med AIF'ens indløsningspolitik og forpligtelser.
2. Ved vurderingen af tilpasningen af investeringsstrategien, likviditetsprofilen og indløsningspolitikken skal FAIF'en også tage hensyn til disse indløsningers indvirkning på de underliggende priser eller spredningen af AIF'ens individuelle aktiver.
AFDELING 5
Investeringer i securitisationspositioner
(artikel 17 i direktiv 2011/61/EU)
Artikel 50
Definitioner
Med henblik på anvendelsen af denne afdeling forstås ved
a) »securitisation«: securitisation som defineret i artikel 4, nr. 36), i direktiv 2006/48/EF
b) »securitisationsposition«: securitisationsposition som defineret i artikel 4, nr. 40), i direktiv 2006/48/EF
c) »organiserende kreditinstitut«: organiserende kreditinstitut som defineret i artikel 4, nr. 42), i direktiv 2006/48/EF
d) »tranche«: tranche som defineret i artikel 4, nr. 39), i direktiv 2006/48/EF.
Artikel 51
Krav i forbindelse med bibeholdelse af kapitalandele
1. FAIF'erne påtager sig kun eksponering for kreditrisikoen ved en securitisation på vegne af en eller flere AIF'er, som den forvalter, hvis det engagementsleverende kreditinstitut, det organiserende kreditinstitut eller den oprindelige långiver udtrykkeligt har meddelt FAIF'en, at vedkommende fortsat bibeholder en væsentlig nettokapitalandel på ikke under 5 %.
Der anses kun at være tale om bibeholdelse af en væsentlig nettokapitalandel på ikke under 5 % i følgende tilfælde:
a)
bibeholdelse af mindst 5 % af den nominelle værdi af hver af de trancher, der er solgt eller overført til investorerne
b)
i tilfælde af securitisationer i forbindelse med revolverende engagementer, bibeholdelse af det engagementsleverende kreditinstituts andel på mindst 5 % af de securitiserede engagementers nominelle værdi
c)
bibeholdelse af tilfældigt udvalgte engagementer svarende til mindst 5 % af den nominelle værdi af securitiserede engagementer, når sådanne engagementer ellers ville være blevet securitiseret i securitisationen, forudsat at antallet af potentielt securitiserede engagementer er på mindst 100 ved engagementets indgåelse
d)
bibeholdelse af »first loss«-tranchen og om nødvendigt andre trancher med samme eller en strengere risikoprofil end de trancher, der er overført eller solgt til investorer, og som ikke forfalder tidligere end de trancher, der er overført eller solgt til investorer, således at bibeholdelsen i alt svarer til mindst 5 % af de securitiserede engagementers nominelle værdi
e)
bibeholdelse af en »first loss«-eksponering svarende til mindst 5 % af hvert securitiserede engagement i securitisationen.
Nettokapitalandelen måles ved engagementets indgåelse og opretholdes på løbende basis. Nettokapitalandelen, inklusive bibeholdte positioner, kapitalandele eller eksponeringer, må ikke være omfattet af nogen kreditrisikoreduktion, korte positioner eller andre former for afdækning og må ikke sælges. Nettokapitalandelen bestemmes af de ikke-balanceførte posters nominelle værdi.
Kravene om bibeholdelse må ikke bringes i anvendelse flere gange for samme securitisation.
2. Stk. 1 finder ikke anvendelse, hvis de securitiserede engagementer er fordringer eller eventualfordringer på eller fuldt, ubetinget og uigenkaldeligt sikret af de institutioner, der er anført i artikel 122a, stk. 3, første afsnit, i direktiv 2006/48/EF, og gælder ikke de transaktioner, der er anført i artikel 122a, stk. 3, andet afsnit, i direktiv 2006/48/EF.
Artikel 52
Kvalitative krav vedrørende organiserende eller engagementsleverende kreditinstitutter
Før en FAIF påtager sig eksponering for kreditrisikoen ved en securitisation på vegne af en eller flere AIF'er, skal den sikre, at det organiserende og engagementsleverende kreditinstitut:
a)
giver tilsagn om kredit på grundlag af sunde og veldefinerede kriterier og fastsætter en klar procedure for godkendelse, ændring, fornyelse og refinansiering af de lån, der skal securitiseres, på samme måde som engagementer, de besidder
b)
har etableret og anvender effektive systemer til løbende forvaltning og overvågning af deres forskellige porteføljer og engagementer, der indebærer en risiko, bl.a. med henblik på at identificere og håndtere problemlån og foretage passende værdireguleringer og hensættelser
c)
i tilstrækkelig grad diversificerer hver låneportefølje baseret på målmarkederne og den overordnede lånestrategi
d)
har en skriftlig politik om kreditrisiko, der omfatter grænser for deres risikotolerance og hensættelsespolitik, og som beskriver, hvordan den pågældende risiko måles, overvåges og kontrolleres
e)
sørger for let tilgængelig adgang til alle væsentlige og relevante data om kreditkvaliteten og ydeevnen af de enkelte underliggende engagementer, cash flows og sikkerhedsstillelsen til støtte for et securitiseret engagement, samt de oplysninger, der er nødvendige for at foretage omfattende og velinformerede stresstest på cash flows og sikkerhedsstillelsesværdier til støtte for de underliggende engagementer. Med henblik herpå defineres væsentlige og relevante data ved securitisationsengagementets indgåelse og om nødvendigt derefter alt efter securitisationens karakter
f)
sørger for let adgang til alle andre relevante data, der er nødvendige, for at FAIF'en kan opfylde kravene fastsat i artikel 53
g)
oplyser niveauet af deres bibeholdte nettokapitalandel som omhandlet i artikel 51 samt andre forhold, der kan underminere opretholdelsen af minimumskravet til nettokapitalandelen som omhandlet i den pågældende artikel.
Artikel 53
Kvalitative krav vedrørende FAIF'er eksponeret for securitisationer
1. FAIF'erne skal, før de eksponeres for kreditrisikoen for en securitisation på vegne af en eller flere AIF'er og i givet fald derefter, være i stand til at dokumentere over for de kompetente myndigheder, at de for hver af deres individuelle securitisationspositioner har grundig og indgående forståelse af disse positioner og har iværksat formelle politikker og procedurer under hensyntagen til risikoprofilen for den relevante AIF's investeringer i securitiserede positioner til at kunne analysere og registrere:
a)
oplysninger, der er offentliggjort i henhold til artikel 51 af engagementsleverende eller organiserende kreditinstitutter for at angive den nettokapitalandel, de opretholder på løbende basis i securitisationen
b)
risikokarakteristikken ved den individuelle securitisationsposition
c)
risikokarakteristikken ved de underliggende eksponeringer i securitisationspositionen
d)
omdømmet og tabserfaringerne ved tidligere securitisationer hos engagementsleverende eller organiserende kreditinstitutter i de relevante underliggende eksponeringsklasser i securitisationspositionen
e)
de engagementsleverende eller organiserende kreditinstitutters eller deres agenters eller rådgiveres erklæringer og afgivelse af oplysninger om den rettidige omhu, de har udvist med hensyn til de securitiserede eksponeringer, og i givet fald kvaliteten af sikkerhedsstillelsen til støtte for de securitiserede eksponeringer
f)
i givet fald de metodologier og det begrebsapparat, som vurderingen af sikkerhedsstillelsen til støtte for de securitiserede eksponeringer er baseret på, og de politikker, det engagementsleverende eller organiserende kreditinstitut har indført for at sikre valuarens uafhængighed
g)
alle strukturelle elementer i securitisationen, som i væsentlig grad kan indvirke på ydeevnen af FAIF'ens securitisationsposition, f.eks. aftalemæssige »vandfald« og udløsningstærskler i relation til »vandfald«, forbedringer af kreditværdigheden, forbedringer af likviditeten, markedsværdiudløsningstærskler og handelsspecifik definition af default.
2. Når en FAIF har påtaget sig eksponering for en væsentlig del af kreditrisikoen for en securitisation på vegne af en eller flere AIF'er, skal den regelmæssigt foretage de stresstest, der er passende for sådanne securitisationspositioner i henhold til artikel 15, stk. 3, litra b), i direktiv 2011/61/EU. Stresstesten skal stå i et rimeligt forhold til arten, omfanget og kompleksiteten af risikoen i forbindelse med securitisationspositionerne.
FAIF'erne skal etablere formelle overvågningsprocedurer i overensstemmelse med principperne fastsat i artikel 15 i direktiv 2011/61/EU, og disse skal stå i et rimeligt forhold til risikoprofilen for den relevante AIF med hensyn til kreditrisikoen for en securitisationsposition for løbende og rettidigt at overvåge oplysninger om ydeevnen i de eksponeringer, der ligger til grund for sådanne securitisationspositioner. Disse oplysninger skal omfatte (hvis der er relevant for den specifikke securitisationstype og ikke begrænset til de oplysningstyper, der beskrives yderligere her), eksponeringstypen, procentdelen af lån, der er forfalden med mere end 30, 60 og 90 dage, misligholdelsessatser, forudbetalingssatser, overtagne lån, sikkerhedsstillelsestype og beboelsesgrad, frekvensfordelingen af kreditvurderinger og andre målinger af kreditværdigheden for de underliggende eksponeringer, den erhvervsmæssige og geografiske diversificering og frekvensfordelingen af belåningsprocenten med udsvingsbånd, der fremmer en hensigtsmæssig følsomhedsanalyse. Udgøres de underliggende eksponeringer selv af securitisationspositioner, skal FAIF'erne ikke kun have de i dette afsnit omhandlede oplysninger om de underliggende securitisationstrancher, såsom emittentens navn og kreditkvaliteten, men også om de særlige karakteristika ved og udviklingen i de puljer, der ligger til grund for disse securitisationstrancher.
FAIF'erne skal anvende de samme analysestandarder på andele eller tegninger i securitisationsemissioner, der købes fra tredjemand.
3. FAIF'er, der påtager sig eksponering for kreditrisikoen for en securitisation på vegne af en eller flere AIF'er, skal med henblik på passende risiko- og likviditetsstyring korrekt identificere, måle, overvåge, forvalte, kontrollere og rapportere de risici, der opstår som følge af manglende match mellem den relevante AIF's aktiver og passiver, koncentrationsrisici eller investeringsrisici hidrørende fra disse instrumenter. FAIF'en skal sikre, at sådanne securitisationspositioners risikoprofil svarer til den relevante AIF's størrelse, samlede porteføljestruktur, investeringsstrategier og -målsætninger som fastlagt i AIF'ens regler eller vedtægter, prospekt og udbudsdokumenter.
4. I overensstemmelse med kravene i artikel 18 i direktiv 2011/61/EU skal FAIF'erne sikre, at der er tilstrækkelig intern rapportering til ledelsen, således at ledelsen er bekendt med alle væsentlige antagelser af eksponering for securitisationer, og at risiciene, der hidrører fra disse eksponeringer, forvaltes hensigtsmæssigt.
5. FAIF'erne skal medtage passende oplysninger om deres eksponering for kreditrisikoen for securitisation og deres risikostyringsprocedurer på dette område i de rapporter og oplysninger, der skal forelægges i henhold til artikel 22, 23 og 24 i direktiv 2011/61/EU.
Artikel 54
Korrigerende foranstaltninger
1. FAIF'erne skal træffe de korrigerende foranstaltninger, der bedst tjener investorerne i den relevante AIF, hvis de efter antagelsen af en eksponering for en securitisation konstaterer, at afgørelsen og rapporteringen af den bibeholdte kapitalandel ikke opfyldte kravene i denne forordning.
2. FAIF'erne skal træffe de korrigerende foranstaltninger, der bedst tjener investorerne i den relevante AIF, hvis den bibeholdte kapitalandel er mindre end 5 % på et givent tidspunkt efter antagelsen af eksponeringen, og dette ikke skyldes transaktionens naturlige betalingsmekanisme.
Artikel 55
Bedstefarklausul
Artikel 51-54 finder anvendelse i forbindelse med nye securitisationer udstedt den 1. januar 2011 eller senere. Artikel 51-54 finder efter den 31. december 2014 anvendelse på eksisterende securitisationer, hvor nye underliggende eksponeringer er tilføjet eller erstattet efter denne dato.
Artikel 56
Fortolkning
Hvis der ikke foreligger en specifik fortolkning fra ESMA eller Det Fælles Udvalg af Europæiske Tilsynsmyndigheder, fortolkes bestemmelserne i denne afdeling i overensstemmelse med de tilsvarende bestemmelser i direktiv 2006/48/EF og retningslinjerne til artikel 122a i kapitalkravsdirektivet af 31. december 2010 (9) udstedt af Det Europæiske Banktilsynsudvalg med senere ændringer.
AFDELING 6
Organisatoriske krav - generelle principper
(artikel 12 og 18 i direktiv 2011/61/EU)
Artikel 57
Generelle krav
1. FAIF'erne skal:
a)
indføre, gennemføre og til enhver tid have beslutningsprocedurer og en organisatorisk struktur, der klart og på en veldokumenteret måde angiver rapporteringsvejene og fordeler funktioner og ansvarsområder
b)
sørge for, at deres relevante personer er bekendt med, hvilke procedurer der skal følges for at sikre en korrekt varetagelse af deres ansvarsområder
c)
indføre, gennemføre og til enhver tid have passende interne kontrolprocedurer, der sikrer, at beslutningerne og procedurerne overholdes på alle niveauer i FAIF'en
d)
indføre, gennemføre og til enhver tid have en effektiv intern rapportering og formidling af information på alle relevante niveauer i FAIF'en samt effektiv informationsudveksling med eventuelle tredjemænd
e)
til enhver tid føre passende og korrekte fortegnelser over deres forretninger og deres interne organisation.
FAIF'erne skal tage hensyn til arten, omfanget og kompleksiteten af deres virksomhed og arten og omfanget af servicen og aktiviteterne i forbindelse med deres virksomhed.
2. FAIF'erne skal indføre, gennemføre og til enhver tid have passende systemer og procedurer til at garantere oplysningers sikkerhed, integritet og fortrolighed under hensyn til de pågældende oplysningers art.
3. FAIF'erne skal indføre, gennemføre og til enhver tid have en passende metode til sikring af driftsstabilitet, som skal sørge for, at deres vigtigste data og funktioner og deres service og aktiviteter bevares ved en eventuel system- eller procedurefejl, eller som, hvis det ikke er muligt, skal give mulighed for rettidigt at gendanne sådanne data og genetablere sådanne funktioner og rettidigt at genoptage deres service og aktiviteter.
4. FAIF'erne skal indføre, gennemføre og til enhver tid anvende regnskabsmetoder, -procedurer og værdiansættelsesregler, som gør dem i stand til på anmodning af den kompetente myndighed rettidigt at forelægge den kompetente myndighed regnskaber, som giver et retvisende billede af deres finansielle stilling, og som er i overensstemmelse med alle gældende regnskabsstandarder og -regler.
5. FAIF'erne skal gennemføre passende politikker og procedurer til at sikre, at AIF'ens indløsningspolitik oplyses til investorerne tilstrækkeligt detaljeret, inden de investerer i AIF'en og i tilfælde af væsentlige ændringer.
6. FAIF'erne skal kontrollere og med jævne mellemrum evaluere, om deres systemer, interne kontrolprocedurer og -ordninger, som er indført i overensstemmelse med stk. 1-5, er passende og effektive, og træffe passende foranstaltninger for at afhjælpe eventuelle mangler.
Artikel 58
Elektronisk databehandling
1. FAIF'erne skal træffe passende og tilstrækkelige foranstaltninger med hensyn til egnede elektroniske systemer, således at alle ordrer vedrørende porteføljetransaktioner eller -tegninger eller i givet fald -indløsninger kan registreres rettidigt og korrekt.
2. FAIF'erne skal garantere en høj standard af sikkerhed i forbindelse med elektronisk databehandling samt de registrerede oplysningers integritet og fortrolighed, hvis det er relevant.
Artikel 59
Regnskabsprocedurer
1. FAIF'erne skal anvende regnskabspolitikker og -procedurer som omhandlet i artikel 57, stk. 4, således at investorerne sikres beskyttelse. Regnskaberne skal føres på en sådan måde, at alle AIF'ens aktiver og passiver til enhver tid kan identificeres direkte. Såfremt en AIF har forskellige investeringsafdelinger, føres der særskilte regnskaber for de pågældende afdelinger.
2. FAIF'erne skal indføre, gennemføre og til enhver tid anvende regnskabs- og værdiansættelsesmetoder og -procedurer for at sikre, at nettoværdien af de enkelte AIF'er beregnes korrekt på grundlag af de gældende regnskabsstandarder og -regler.
Artikel 60
Ledelsesorganets, den øverste ledelses og tilsynsfunktionens kontrol
1. Ved fordelingen af funktionerne internt skal FAIF'erne sørge for, at ledelsesorganet, den øverste ledelse og, hvor det er relevant, tilsynsfunktionen, er ansvarlige for, at FAIF'erne overholder deres forpligtelser i henhold til direktiv 2011/61/EU.
2. En FAIF skal sikre, at den øverste ledelse:
a)
er ansvarlig for at gennemføre den generelle investeringspolitik for hver af de forvaltede AIF'er, som defineret, hvis det er relevant, i fondsbestemmelserne, investeringsselskabets vedtægter, prospektet eller udbudsdokumenterne
b)
overvåger godkendelsen af investeringsstrategier for hver af de forvaltede AIF'er
c)
er ansvarlig for at sikre, at værdiansættelsesmetoder og -procedurer indføres og gennemføres i henhold til artikel 19 i direktiv 2011/61/EU
d)
er ansvarlig for at sikre, at FAIF'en har en permanent og effektiv compliancefunktion, også selv om denne funktion varetages af tredjemand
e)
sikrer og med jævne mellemrum kontrollerer, at den generelle investeringspolitik, investeringsstrategierne og risikogrænserne for hver af de forvaltede AIF'er gennemføres korrekt og effektivt og overholdes, også selv om risikostyringsfunktionen varetages af tredjemand
f)
godkender og med jævne mellemrum kontrollerer, at de interne procedurer for investeringsbeslutninger for hver af de forvaltede AIF'er er passende, med henblik på at sikre, at sådanne beslutninger er i overensstemmelse med de godkendte investeringsstrategier
g)
godkender og med jævne mellemrum kontrollerer risikostyringspolitikken og ordninger, processer og teknikker til gennemførelse af den pågældende metode, herunder risikogrænseordningen for hver af de AIF'er, den forvalter
h)
er ansvarlig for at indføre og anvende en aflønningspolitik i overensstemmelse med bilag II til direktiv 2011/61/EU.
3. En FAIF skal desuden sikre for, at den øverste ledelse og i givet fald ledelsesorganet eller tilsynsfunktionen:
a)
vurderer og med jævne mellemrum undersøger, om de metoder, ordninger og procedurer, der er indført for at opfylde forpligtelserne fastsat i direktiv 2011/61/EU, er effektive
b)
træffer passende foranstaltninger til at afhjælpe eventuelle mangler.
4. En FAIF skal sikre, at den øverste ledelse med jævne mellemrum og mindst en gang årligt modtager skriftlige beretninger om compliance, intern revision og risikostyring, navnlig med angivelse af, om der er truffet passende foranstaltninger i tilfælde af eventuelle mangler.
5. En FAIF skal sikre, at den øverste ledelse med jævne mellemrum modtager beretninger om gennemførelsen af de investeringsstrategier og de interne procedurer for investeringsbeslutninger, der er omhandlet i stk. 2, litra b)-e).
6. En FAIF skal sikre, at ledelsesorganet eller tilsynsfunktionen, hvis sådanne findes, med jævne mellemrum modtager skriftlige beretninger om de forhold, der er omhandlet i stk. 4.
Artikel 61
Permanent compliancefunktion
1. FAIF'erne skal indføre, gennemføre og til enhver tid have passende metoder og procedurer, der er egnet til at forhindre enhver risiko for, at FAIF'erne ikke opfylder deres forpligtelser i henhold til direktiv 2011/61/EU, samt tilknyttede risici, og etablere passende foranstaltninger og procedurer til at reducere sådanne risici mest muligt og sætte de kompetente myndigheder i stand til effektivt at udøve deres beføjelser i medfør af nævnte direktiv.
FAIF'en skal tage hensyn til arten, omfanget og kompleksiteten af sin virksomhed og arten og omfanget af servicen og aktiviteterne i forbindelse med denne virksomhed.
2. En FAIF skal indføre og til enhver tid have en permanent og effektiv compliancefunktion, som er uafhængig, og som har følgende ansvarsområder:
a)
kontrollere og med jævne mellemrum vurdere, om de ordninger, metoder og procedurer, der etableres i overensstemmelse med stk. 1, og foranstaltninger, der er truffet for at afhjælpe eventuelle mangler, for så vidt angår FAIF'ens overholdelse af sine forpligtelser, er passende og effektive
b)
rådgive de personer, der har ansvaret for at udføre service og aktiviteter, og bistå dem med overholdelsen af FAIF'ens forpligtelser i henhold til direktiv 2011/61/EU.
3. For at sætte compliancefunktionen, jf. stk. 2, i stand til at varetage sine ansvarsområder korrekt og uafhængigt, skal FAIF'en sikre, at:
a)
compliancefunktionen har den nødvendige kompetence, de nødvendige ressourcer, den nødvendige sagkundskab og den nødvendige adgang til alle relevante oplysninger
b)
der udnævnes en medarbejder, som er ansvarlig for compliancefunktionen og al rapportering til den øverste ledelse med jævne mellemrum og mindst en gang årligt om complianceforhold, navnlig med angivelse af, om der er truffet passende foranstaltninger i tilfælde af eventuelle mangler
c)
personer i compliancefunktionen ikke er involveret i udøvelsen af den service og de aktiviteter, de overvåger
d)
metoden til at fastsætte aflønningen til en compliancemedarbejder og andre personer i compliancefunktioner ikke har eller vil have indflydelse på deres objektivitet.
FAIF'en er imidlertid ikke forpligtet til at overholde første afsnit, litra c) og d), hvis den kan godtgøre, at kravet ikke står i et rimeligt forhold til arten, omfanget og kompleksitetsgraden af dens virksomhed og arten og omfanget af servicen og aktiviteterne, og at dets compliancefunktion vedbliver med at være effektiv.
Artikel 62
Permanent intern revisionsfunktion
1. FAIF'er skal, hvis det er hensigtsmæssigt og står i et rimeligt forhold til arten, omfanget og kompleksitetsgraden af deres virksomhed og arten og omfanget af den kollektive porteføljeforvaltning i forbindelse med denne virksomhed, indføre og til enhver tid have en intern revisionsfunktion, som er adskilt fra og uafhængig af FAIF'ens øvrige funktioner og aktiviteter.
2. Den interne revisionsfunktion i stk. 1 skal:
a)
udarbejde, gennemføre og til enhver tid have en revisionsplan til at undersøge og evaluere, om FAIF'ens systemer, interne kontrolprocedurer og ordninger er passende og effektive
b)
afgive henstillinger på grundlag af resultaterne af det arbejde, der udføres i overensstemmelse med litra a)
c)
kontrollere, om henstillingerne i litra b) overholdes
d)
rapportere interne revisionsforhold.
Artikel 63
Personlige transaktioner
1. Hvis en relevant person, som er involveret i aktiviteter, der kan skabe en interessekonflikt, eller som har adgang til intern viden i betydningen i artikel 1, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/6/EF af 28. januar 2003 om insiderhandel og kursmanipulation (markedsmisbrug) (10) eller til andre fortrolige oplysninger vedrørende en AIF eller transaktioner med eller for en AIF, skal FAIF'en indføre, gennemføre og til enhver tid have passende ordninger for at forhindre, at sådanne personer:
a)
indgår i en personlig transaktion med finansielle instrumenter eller andre aktiver, som opfylder et af følgende kriterier:
i)
transaktionen er omfattet af artikel 2, stk. 1, i direktiv 2003/6/EF
ii)
transaktionen indebærer misbrug eller uretmæssig meddelelse af fortrolige oplysninger
iii)
transaktionen er eller kan være i strid med en forpligtelse, som FAIF'en har i henhold til direktiv 2011/61/EU
b)
råder eller tilskynder en anden person til, medmindre det sker som led i den korrekte udførelse af den pågældendes erhverv eller tjenesteydelseskontrakt, at indgå i en personlig transaktion som omhandlet i litra a), nr. i) og ii), eller som på anden måde svarer til misbrug af oplysninger vedrørende ikke-udførte ordrer
c)
meddeler oplysninger eller synspunkter til en anden person, medmindre det sker som led i den korrekte udførelse af den pågældendes erhverv eller tjenesteydelseskontrakt, jf. dog artikel 3, litra a), i direktiv 2003/6/EF, hvis den relevante person ved eller med rimelighed burde vide, at den anden person som følge af denne meddelelse vil eller kan antages at ville:
i)
indgå i en personlig transaktion, som omhandlet i litra a), nr. i) og ii), med finansielle instrumenter eller andre aktiver, eller som på anden måde svarer til misbrug af oplysninger vedrørende ikke-udførte ordrer
ii)
rådgive eller foranledige en anden person til at indgå i en sådan personlig transaktion.
2. De ordninger, der er omhandlet i stk. 1, skal navnlig udformes på en sådan måde, at det sikres, at:
a)
enhver relevant person er bekendt med begrænsningerne i forbindelse med personlige transaktioner, som omhandlet i stk. 1, og de foranstaltninger, som FAIF'en har indført angående personlige transaktioner og meddelelse af oplysninger, i overensstemmelse med stk. 1
b)
FAIF'en omgående underrettes om enhver personlig transaktion, som en relevant person, der er omfattet af stk. 1, indgår i, enten ved underretning om en sådan transaktion eller ved andre procedurer, som gør FAIF'en i stand til at identificere sådanne transaktioner
c)
der føres en journal over den personlige transaktion, som FAIF'en har modtaget underretning om, eller som den har identificeret, herunder enhver tilladelse eller ethvert forbud angående en sådan transaktion.
Med henblik på første afsnit, litra b), skal FAIF'en ved visse af FAIF'ens aktiviteter, som varetages af tredjemand, sikre, at den enhed, som varetager aktiviteten, fører en journal over de personlige transaktioner, enhver relevant person, der er omfattet af stk. 1, indgår i, og på anmodning omgående videregiver disse oplysninger til FAIF'en.
3. Stk. 1 og 2 finder ikke anvendelse på personlige transaktioner:
a)
der gennemføres som led i en skønsmæssig porteføljeforvaltningsservice, såfremt der ikke er givet forudgående underretning om transaktionen mellem porteføljeforvalteren og den relevante person eller den anden person, for hvis regning transaktionen gennemføres
b)
i investeringsinstitutter eller AIF'er, som er underlagt tilsyn i medfør af en medlemsstats lovgivning, i henhold til hvilken der kræves en tilsvarende risikospredning, for så vidt angår deres aktiver, såfremt den relevante person og enhver anden person, for hvis regning transaktionerne gennemføres, ikke er involveret i det pågældende instituts ledelse.
4. Ved anvendelsen af stk. 1 omfatter en personlig transaktion også en transaktion i et finansielt instrument eller et andet aktiv, som gennemføres på vegne af eller for regning af:
a)
en relevant person
b)
en person, som den relevante person er beslægtet med, eller som den relevante person har snævre forbindelser til
c)
en person, hvis forbindelse til den relevante person er af en sådan art, at den relevante person har direkte eller indirekte væsentlige interesser i handelens udfald, bortset fra et vederlag eller en provision for gennemførelse af handelen.
Artikel 64
Registrering af porteføljetransaktioner
1. FAIF'erne skal omgående for hver porteføljetransaktion, der er forbundet med de AIF'er, de forvalter, føre en journal med oplysninger, som er tilstrækkelige til at rekonstruere ordren og den gennemførte transaktion i detaljer eller aftalen i detaljer.
2. Med hensyn til porteføljetransaktioner på et handelssystem skal journalen omhandlet i stk. 1 omfatte følgende oplysninger:
a)
navnet på eller anden betegnelse for AIF'en og den person, der handler på AIF'ens vegne
b)
aktivet
c)
mængden, hvor det er relevant
d)
ordrens eller transaktionens type
e)
prisen
f)
for ordrer, datoen og det nøjagtige tidspunkt for ordrens fremsendelse og navn på eller anden betegnelse for den person, som ordren blev fremsendt til, eller for transaktioner, datoen og det nøjagtige tidspunkt for beslutningen om at handle og transaktionens gennemførelse
g)
i givet fald navnet på den person, som har fremsendt ordren eller gennemført transaktionen
h)
årsagerne til tilbagekaldelse af ordren, hvis det er relevant
i)
for gennemførte transaktioner, modparten og handelssystemet.
3. Med hensyn til AIF'ens porteføljetransaktioner uden for et handelssystem skal journalen omhandlet i stk. 1 omfatte følgende oplysninger:
a)
navnet på eller anden betegnelse for AIF'en
b)
den juridiske og anden dokumentation, der udgør grundlaget for porteføljetransaktionen, herunder især aftalen som gennemført
c)
prisen.
4. Med hensyn til stk. 2 og 3 skal et handelssystem omfatte et selskab, der systematisk internaliserer, jf. artikel 4, stk. 1, nr. 7), i direktiv 2004/39/EF, et reguleret marked, jf. artikel 4, stk. 1, nr. 14), i nævnte direktiv, en multilateral handelsfacilitet, jf. artikel 4, stk. 1, nr. 15), i nævnte direktiv, en prisstiller, jf. artikel 4, stk. 1, nr. 8), i nævnte direktiv eller en anden likviditetsstiller eller et selskab, der udfører en funktion i et tredjeland, der ligner de funktioner, som en af de foregående udfører.
Artikel 65
Registrering af tegnings- og indløsningsordrer
1. FAIF'erne skal tage alle rimelige skridt til at sikre, at modtagne AIF-tegnings- og indløsningsordrer, hvor det er relevant, registreres uden unødig forsinkelse efter modtagelsen.
2. Den pågældende registrering omfatter følgende oplysninger:
a)
den relevante AIF
b)
den person, som giver eller fremsender ordren
c)
den person, som modtager ordren
d)
datoen og tidspunktet for ordren
e)
betalingsvilkårene og -midlerne
f)
ordretypen
g)
datoen for ordrens udførelse
h)
antallet af andele eller kapitalandele eller tilsvarende antal ved tegning eller indløsning
i)
tegningsprisen eller, hvor det er relevant, indløsningsprisen for hver enhed eller kapitalandel eller, hvor det er relevant, de kapitalelementer, der er indgået forpligtelser om, og som er udbetalt
j)
andelenes eller kapitalandelenes samlede tegnings- eller indløsningsværdi
k)
ordrens bruttoværdi, inklusive tegningsgebyrer, eller nettobeløbet efter fradrag af indløsningsgebyrer.
Oplysninger omhandlet i litra i), j) og k) skal registreres, så snart de foreligger.
Artikel 66
Krav til opbevaring af fortegnelser
1. FAIF'erne skal sikre, at alle krævede fortegnelser som omhandlet i artikel 64 og 65 opbevares i mindst fem år.
De kompetente myndigheder kan dog kræve, at FAIF'erne opbevarer en eller alle disse fortegnelser i et længere tidsrum, under hensyntagen til aktivets eller porteføljetransaktionens art, hvis det er nødvendigt, for at myndigheden kan udøve sine tilsynsfunktioner i medfør af direktiv 2011/61/EU.
2. Når en FAIF's tilladelse ophører, skal fortegnelserne som minimum opbevares i den resterende del af den femårige periode som omhandlet i stk. 1. De kompetente myndigheder kan kræve opbevaring i en længere periode.
Hvis FAIF'en overdrager sit ansvar i forbindelse med AIF'en til en anden FAIF, skal den sikre, at den pågældende FAIF har adgang til fortegnelserne i stk. 1.
3. Fortegnelserne skal opbevares på et medium, der tillader lagring af oplysningerne, således at de kompetente myndigheder fremover kan henvise til dem, og i en sådan form og på en sådan måde, at:
a)
de kompetente myndigheder skal let kunne få adgang til dem og kunne rekonstruere enhver vigtig fase af behandlingen af hver porteføljetransaktion
b)
rettelser eller andre ændringer og fortegnelsernes indhold forud for sådanne rettelser eller ændringer let kan fastslås
c)
ingen anden manipulation eller forandring er mulig.
AFDELING 7
Værdiansættelse
(artikel 19 i direktiv 2011/61/EU)
Artikel 67
Politikker og procedurer til værdiansættelse af AIF'ens aktiver
1. FAIF'erne skal for hver AIF, de forvalter, indføre, gennemføre, til enhver tid have og gennemgå skriftlige politikker og procedurer, der sikrer en sund, gennemsigtig, fyldestgørende og passende dokumenteret værdiansættelsesproces. Værdiansættelsespolitikken og -procedurerne skal omfatte alle væsentlige aspekter af værdiansættelsesprocessen og værdiansættelsesprocedurer og -kontroller i forbindelse med den relevante AIF.
FAIF'en skal med forbehold af kravene i den nationale lovgivning, AIF'ens regler og vedtægter sikre, at der anvendes rimelige, passende og gennemsigtige værdiansættelsesmetoder i de AIF'er, som den forvalter. Værdiansættelsespolitikken skal fastsætte og procedurerne skal gennemføre de værdiansættelsesmetoder, der anvendes til hver type aktiv, som AIF'en kan investere i, i overensstemmelse med gældende national lovgivning, AIF'ens regler og vedtægter. FAIF'en må ikke investere i en bestemt type af aktiver første gang, medmindre der er fastsat en passende værdiansættelsesmetode eller -metoder for denne specifikke type af aktiver.
Politikken og procedurerne til fastlæggelse af værdiansættelsesmetoderne skal omfatte input, modeller og udvælgelseskriterier for prissætning og markedsdatakilder. De skal indeholde bestemmelser om, at priser skal indhentes fra uafhængige kilder, når det er muligt og passende. Udvælgelsen af en bestemt metode skal omfatte en vurdering af foreliggende relevante metoder under hensyntagen til deres følsomhed over for ændringer i variabler, og hvordan specifikke strategier bestemmer den relative værdi af aktiverne i porteføljen.
2. Værdiansættelsespolitikken fastsætter forpligtelserne, rollerne og ansvaret for alle involverede parter i værdiansættelsen, herunder FAIF'ens øverste ledelse. Procedurerne skal afspejle den organisatoriske struktur, der er fastsat i værdiansættelsespolitikken.
Værdiansættelsespolitikken og -procedurerne omfatter som minimum følgende:
a)
kompetence og uafhængighed hos de personer, der reelt udfører værdiansættelsen af aktiver
b)
AIF'ens specifikke investeringsstrategier, og de aktiver, som AIF'en kan investere i
c)
kontrollen med udvælgelsen af værdiansættelsens input, kilder og metoder
d)
eskaleringskanaler med henblik på at udligne forskelle i aktivers værdi
e)
værdiansættelsen af enhver justering forbundet med positionernes størrelse og likviditet eller i givet fald forbundet med ændringer i markedsforholdene
f)
det passende tidspunkt for afslutning af regnskabet med henblik på værdiansættelse
g)
den passende hyppighed for værdiansættelse af aktiver.
3. Hvis der udpeges en ekstern valuar, skal værdiansættelsespolitikken og -procedurerne fastsætte en procedure for udvekslingen af oplysninger mellem FAIF'en og den eksterne valuar, så det sikres, at alle oplysninger, der er nødvendige med henblik udførelse af værdiansættelsesfunktionen, udleveres.
Værdiansættelsespolitikken og -procedurerne skal sikre, at FAIF'en foretager indledende og regelmæssig due diligence-undersøgelse af tredjemænd, der udpeges til at udøve værdiansættelse.
4. Hvis værdiansættelsen udøves af FAIF'en selv, skal politikken indeholde en beskrivelse af, hvordan den uafhængige værdiansættelsesfunktion sikres i henhold til artikel 19, stk. 4, litra b), i direktiv 2011/61/EU. Denne sikring skal omfatte foranstaltninger til at forhindre eller afholde enhver person fra at udøve utilbørlig indflydelse på den måde, hvorpå en person udfører værdiansættelsen.
Artikel 68
Anvendelse af modeller til værdiansættelse af aktiver
1. Hvis der anvendes en model til at værdiansætte en AIF's aktiver, skal modellen og dens vigtigste karakteristika forklares og begrundes i værdiansættelsespolitikken og -procedurerne. Baggrunden for valget af modellen, de underliggende data, forudsætningerne anvendt i modellen og rationalet for at anvende dem samt begrænsningerne i den modelbaserede værdiansættelse skal være behørigt dokumenteret.
2. Værdiansættelsespolitikken og -procedurerne skal sikre, at en model, før den anvendes, valideres af en person med tilstrækkelig ekspertise, som ikke har deltaget i udformningen af den pågældende model. Valideringsproceduren skal være behørigt dokumenteret.
3. Modellen skal først godkendes af FAIF'ens øverste ledelse. Hvis modellen anvendes af en FAIF, der selv udøver værdiansættelsesfunktionen, berører den øverste ledelses godkendelse ikke den kompetente myndigheds ret til, i henhold til artikel 19, stk. 9, i direktiv 2011/61/EU, at kræve, at modellen verificeres af en ekstern valuar eller revisor.
Artikel 69
Konsekvent anvendelse af værdiansættelsespolitik og -procedurer
1. En FAIF skal sikre, at værdiansættelsespolitikken og -procedurerne og de valgte værdiansættelsesmetoder anvendes konsekvent.
2. Værdiansættelsespolitikken og -procedurerne samt de valgte metoder skal anvendes på alle aktiver i en AIF under hensyntagen til investeringsstrategien, typen af aktiv og i givet fald de forskellige eksterne valuarer.
3. Hvis ingen ajourføring er påkrævet, skal politikken og procedurerne anvendes konsekvent over tid, og værdiansættelseskilderne og -reglerne skal være konsekvente over tid.
4. Værdiansættelsesprocedurerne og de valgte værdiansættelsesmetoder skal anvendes konsekvent på alle AIF'er, der forvaltes af den samme FAIF, under hensyntagen til investeringsstrategierne og de typer af aktiver, som AIF'erne besidder, og i givet fald anvendelsen af forskellige eksterne valuarer.
Artikel 70
Regelmæssig kontrol af værdiansættelsespolitik og -procedurer
1. Værdiansættelsespolitikken skal indeholde bestemmelser om regelmæssig kontrol af politikken og procedurerne, herunder værdiansættelsesmetoderne. Kontrollen skal gennemføres mindst en gang om året, og inden AIF'en iværksætter en ny investeringsstrategi eller anvender en ny type af aktiver, som ikke er dækket af den aktuelle værdiansættelsespolitik.
2. Værdiansættelsespolitikken og -procedurerne skal beskrive, hvordan en ændring i værdiansættelsespolitikken, herunder en metode, kan foretages, og under hvilke omstændigheder dette ville være relevant. Anbefalinger om ændringer af politikken og procedurerne skal forelægges den øverste ledelse, som skal gennemgå og godkende alle ændringer.
3. Risikostyringsfunktioner, der er omhandlet i artikel 38, skal gennemgå og eventuelt yde passende støtte i forbindelse med den politik og de procedurer, der er valgt til værdiansættelsen af aktiver.
Artikel 71
Kontrol af aktivers individuelle værdi
1. En FAIF skal sikre, at alle AIF'ens aktiver værdiansættes retfærdigt og hensigtsmæssigt. FAIF'en skal ud fra aktivtype dokumentere måden, hvorpå de individuelle værdier vurderes retfærdigt og hensigtsmæssigt. FAIF'en skal til enhver tid kunne påvise, at porteføljerne i de AIF'er, den forvalter, værdiansættes korrekt.
2. Værdiansættelsespolitikken og -procedurerne skal fastsætte en kontrolprocedure for aktivernes individuelle værdi, hvis der er stor risiko for en uhensigtsmæssig værdiansættelse, som f.eks. i følgende tilfælde:
a)
værdiansættelsen er baseret på priser, der kun er tilgængelige fra en enkelt modpart eller mægler
b)
værdiansættelsen er baseret på priserne på illikvide aktiver
c)
værdiansættelsen er påvirket af parter med forbindelse til FAIF'en
d)
værdiansættelsen er påvirket af andre enheder, som kan have en økonomisk interesse i AIF'ens resultater
e)
værdiansættelsen er baseret på priser fra den modpart, som var ophavsmand til et instrument, især hvis dette engagementsleverende kreditinstitut også finansierer AIF'ens position i instrumentet
f)
værdiansættelsen er påvirket af en eller flere personer i FAIF'en.
3. Værdiansættelsespolitikken og -procedurerne skal beskrive kontrolproceduren, herunder den tilstrækkelige og passende kontrol af de individuelle værdiers rimelighed. Rimelighed skal vurderes, for så vidt angår tilstedeværelsen af en passende grad af objektivitet. En sådan kontrol skal som minimum omfatte:
a)
verificering af værdier ved sammenligning med priser stammende fra modparter og sammenligning over tid
b)
validering af værdier ved sammenligning af realiserede priser og seneste bogførte værdier
c)
hensyntagen til værdiansættelseskildens omdømme, konsekvens og kvalitet
d)
sammenligning med værdier udarbejdet af en tredjemand
e)
undersøgelse og dokumentation af undtagelser
f)
fokusering på og efterforskning af eventuelle forskelle, som forekommer usædvanlige eller varierer i forhold til værdiansættelsesbenchmark fastsat for den pågældende type af aktiv
g)
test for forældede priser og underforståede parametre
h)
en sammenligning med priserne på eventuelle relaterede aktiver eller disses risikoafdækning
i)
en kontrol af de input, der er anvendt i den modelbaserede prisfastsættelse, især de input, som modellens pris er særligt følsomme overfor.
4. Værdiansættelsespolitikken og -procedurerne skal omfatte passende eskaleringstiltag til at tage højde for forskelle eller andre problemer i værdiansættelsen af aktiver.
Artikel 72
Beregning af nettoaktivværdien pr. andel eller kapitalandel
1. En FAIF skal sikre, at nettoaktivværdien pr. andel eller kapitalandel for hver AIF, som den forvalter, beregnes ved hver udstedelse, tegning, indløsning eller annullering af andele eller kapitalandele, dog mindst en gang om året.
2. En FAIF skal sikre, at procedurerne og metoderne til beregning af nettoaktivværdien pr. andel eller kapitalandel dokumenteres fyldestgørende. Beregningsprocedurerne og -metoderne og anvendelsen heraf skal regelmæssigt verificeres af FAIF'en, og dokumentationen skal ændres i overensstemmelse hermed.
3. En FAIF skal sikre, at der er indført afhjælpende foranstaltninger i tilfælde af en ukorrekt beregning af nettoaktivværdien.
4. En FAIF skal sikre, at antallet af udstedte andele eller kapitalandele er underlagt regelmæssig verificering, mindst så hyppigt som prisen på andelen eller kapitalandelen beregnes.
Artikel 73
Faglige garantier
1. Eksterne valuarer skal efter anmodning kunne levere faglige garantier, der viser deres evne til at udføre værdiansættelsesfunktionen. De eksterne valuarer skal fremlægge de faglige garantier skriftligt.
2. De faglige garantier skal indeholde bevis på den eksterne valuars kvalifikationer og evner til at udføre værdiansættelsen korrekt og uafhængigt, herunder som minimum bevis på:
a)
tilstrækkelige personalemæssige og tekniske ressourcer
b)
egnede procedurer til at sikre korrekt og uafhængig værdiansættelse
c)
passende kendskab til og forståelse af AIF'ens investeringsstrategi og de aktiver, som den eksterne valuar er udpeget til at værdiansætte
d)
et tilstrækkeligt godt omdømme og tilstrækkelig erfaring med værdiansættelse.
3. Hvis den eksterne valuar er registreringspligtig hos den kompetente myndighed eller en anden statslig instans, hvor en sådan findes, skal den faglige garanti indeholde navnet på denne myndighed eller instans, herunder de relevante kontaktoplysninger. Den faglige garanti skal tydeligt anføre, hvilke lovbestemmelser, administrative bestemmelser eller fagetiske regler den eksterne valuar er underlagt.
Artikel 74
Hyppigheden af værdiansættelse af åbne AIF'ers aktiver
1. Åbne AIF'ers finansielle instrumenter skal værdiansættes, hver gang nettoaktivværdien pr. andel eller kapitalandel beregnes i henhold til artikel 72, stk. 1.
2. Åbne AIF'ers andre aktiver skal værdiansættes mindst en gang om året, og hver gang der foreligger bevis for, at den senest fastsatte værdi ikke længere er rimelig eller korrekt.
AFDELING 8
Delegering af FAIF-funktioner
(artikel 20, stk. 1, 2, 4 og 5, i direktiv 2011/61/EU)
Artikel 75
Generelle principper
FAIF'erne skal, når de delegerer udførelsen af en eller flere funktioner på deres vegne, navnlig opfylde følgende generelle principper:
a)
Delegeringsstrukturen tillader ikke omgåelse af FAIF'ens ansvar.
b)
FAIF'ens forpligtelser i forhold til AIF'en og dens investorer ændres ikke som følge af delegeringen.
c)
Betingelserne, som FAIF'en skal overholde for at blive godkendt og udføre aktiviteter i henhold til direktiv 2011/61/EU, må ikke undermineres.
d)
Delegeringsaftalen er udformet som en skriftlig aftale indgået mellem FAIF'en og den, der får overdraget ansvaret.
e)
FAIF'en sikrer, at den, der får overdraget ansvaret, udfører de delegerede funktioner i praksis og i overensstemmelse med gældende lovgivning og forskriftsmæssige krav, og skal fastsætte metoder og procedurer til løbende kontrol af de tjenester, som den, der får overdraget ansvaret, udfører. FAIF'en skal træffe passende forholdsregler, hvis det viser sig, at den, der får overdraget ansvaret, ikke kan udføre funktionerne i praksis eller i overensstemmelse med gældende lovgivning og forskriftsmæssige krav.
f)
FAIF'en fører effektivt tilsyn med de delegerede funktioner og styrer risiciene forbundet med delegeringen. FAIF'en skal til dette formål til enhver tid have den nødvendige ekspertise og de nødvendige ressourcer til at føre tilsyn med de delegerede funktioner. FAIF'en skal i aftalen fastsætte sin ret til oplysninger, kontrol, optagelse og adgang, samt sin ret til at instruere og overvåge den, der får overdraget ansvaret. FAIF'en skal desuden sikre, at den, der får overdraget ansvaret, overvåger udførelsen af de delegerede funktioner korrekt og styrer risiciene forbundet med delegeringen hensigtsmæssigt.
g)
FAIF'en sikrer, at kontinuiteten og kvaliteten af de delegerede funktioner eller den delegerede opgave med at udføre funktionerne opretholdes, også i tilfælde af opsigelse af delegeringen enten ved overførsel af de delegerede funktioner eller den delegerede opgave med at udføre funktionerne til en anden tredjemand eller ved selv at udføre dem.
h)
Fordelingen af de respektive rettigheder og forpligtelser mellem FAIF'en og den, der får overdraget ansvaret, er klar og fastsat i aftalen. FAIF'en skal navnlig sikre, at retten til instrukser og opsigelse, retten til oplysninger og retten til kontrol med og adgang til regnskaber og lokaler fremgår af aftalen. Aftalen skal sikre, at videredelegering kun kan finde sted med FAIF'ens samtykke.
i)
For så vidt angår porteføljepleje, sker delegeringen i overensstemmelse med AIF'ens investeringspolitik. FAIF'en skal instruere den, der får overdraget ansvaret, om, hvordan investeringspolitikken skal gennemføres, og FAIF'en skal løbende kontrollere, hvorvidt den, der får overdraget ansvaret, overholder den.
j)
FAIF'en sikrer, at den, der får overdraget ansvaret, oplyser FAIF'en om enhver udvikling, som kan have væsentlig indflydelse på de muligheder, som den, der får overdraget ansvaret, har for at udføre de delegerede funktioner i praksis og i henhold til gældende lovgivning og forskriftsmæssige krav.
k)
FAIF'en sikrer, at den, der får overdraget ansvaret, beskytter alle fortrolige oplysninger vedrørende FAIF'en, AIF'en berørt af delegeringen og investorerne i den pågældende AIF.
l)
FAIF'en sikrer, at den, der får overdraget ansvaret, indfører, gennemfører og til enhver tid har en katastrofeberedskabsplan og regelmæssig kontrol af sikkerhedskopieringsfaciliteter under hensyntagen til typen af delegerede funktioner.
Artikel 76
Objektiv begrundelse for delegering
1. FAIF'en skal give de kompetente myndigheder en detaljeret beskrivelse af, forklaring på og dokumentation for den objektive begrundelse for delegeringen. Ved vurderingen af, hvorvidt den samlede delegeringsstruktur er baseret på en objektiv begrundelse efter artikel 20, stk. 1, litra a), i direktiv 2011/61/EU, skal der tages hensyn til følgende kriterier:
a)
optimering af forretningsfunktioner og -procedurer
b)
omkostningsbesparelser
c)
den ekspertise, som den, der får overdraget ansvaret, har inden for forvaltning eller på bestemte markeder eller med hensyn til investeringer
d)
den adgang, som den, der får overdraget ansvaret, har til globale handelsmuligheder.
2. FAIF'en skal efter anmodning fra de kompetente myndigheder fremlægge yderligere forklaring og dokumentation, der beviser, at den samlede delegeringsstruktur er baseret på en objektiv begrundelse.
Artikel 77
Krav til den, der får overdraget ansvaret
1. Den, der får overdraget ansvaret, skal have tilstrækkelige ressourcer og beskæftige tilstrækkeligt personale med den nødvendige kendskab, kompetence og ekspertise til på korrekt vis at varetage de delegerede opgaver og skal have en passende organisationsstruktur til at støtte udførelsen af de delegerede opgaver.
2. De personer, der i praksis udfører de aktiviteter, som FAIF'en delegerer, skal have tilstrækkelig erfaring, passende teoretisk viden og praktisk erfaring inden for de relevante funktioner. Deres faglige uddannelse og den type funktioner, de tidligere har udført, skal være relevante for udførelsen af opgaverne.
3. Personer, som i praksis udfører opgaverne for den, der får overdraget ansvaret, anses ikke for at være i besiddelse af den nødvendige hæderlighed, hvis de har negative registreringer, som er relevante både for vurderingen af hæderlighed og for den korrekte udførelse af de delegerede opgaver, eller hvis der er andre relevante oplysninger, som har indflydelse på deres gode omdømme. Sådanne negative registreringer skal omfatte, men ikke være begrænset til, strafbare handlinger, retsforfølgning eller administrative sanktioner, som er relevante for udførelsen af de delegerede opgaver. Der skal lægges særlig vægt på overtrædelser i forbindelse med finansielle aktiviteter, herunder, men ikke begrænset til, forpligtelser i forbindelse med forebyggelse af hvidvaskning af penge, uhæderlighed, svig eller økonomisk kriminalitet, konkurs eller insolvens. Andre relevante oplysninger omfatter information, som viser, at personen ikke er pålidelig eller ærlig.
Når den, der får overdraget ansvaret, reguleres med hensyn til de faglige tjenesteydelser inden for Unionen, skal de faktorer, der henvises til i første afsnit, anses for at være opfyldt, når den relevante tilsynsførende myndighed har kontrolleret kriteriet om »hæderlighed« i tilladelsesproceduren, medmindre der er dokumentation for det modsatte.
Artikel 78
Delegering af porteføljepleje eller risikostyring
1. Denne artikel finder anvendelse, når det drejer sig om delegering af porteføljepleje eller risikostyring.
2. Følgende enheder anses for at have tilladelse til eller være registreret med henblik på forvaltning af aktiver og er underlagt tilsyn i henhold til artikel 20, stk. 1, litra c), i direktiv 2011/61/EU:
a)
administrationsselskaber godkendt i henhold til direktiv 2009/65/EF
b)
investeringsselskaber, som har erhvervet tilladelse i henhold til direktiv 2004/39/EF til at udøve porteføljepleje
c)
kreditinstitutter, som har opnået tilladelse i henhold til direktiv 2006/48/EF, og som har tilladelse til udøve porteføljepleje i henhold til direktiv 2004/39/EF
d)
eksterne FAIF'er, der har opnået tilladelse i henhold til direktiv 2011/61/EU
e)
tredjelandsenheder, der har opnået tilladelse til, eller som er registreret med henblik på forvaltning af aktiver, og som kontrolleres effektivt af en kompetent myndighed i disse lande.
3. Hvis delegeringen overdrages til en virksomhed i et tredjeland, skal følgende betingelser opfyldes i henhold til artikel 20, stk. 1, litra d), i direktiv 2011/61/EU:
a)
Der skal være en skriftlig ordning mellem de kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland og tilsynsmyndighederne for den virksomhed, som delegeringen er overdraget til.
b)
For så vidt angår den virksomhed, som får overdraget ansvaret, giver ordningen i litra a) de kompetente myndigheder mulighed for:
i)
at anmode om de relevante oplysninger, som er nødvendige for at udføre deres tilsynsopgaver i henhold til direktiv 2011/61/EU
ii)
at få adgang til de dokumenter, der er relevante for udførelsen af deres tilsynsopgaver, og som opbevares i tredjelandet
iii)
at gennemføre kontrolundersøgelser på de forretningssteder, der tilhører den virksomhed, der har fået overdraget funktioner. De praktiske procedurer for kontrolundersøgelserne på stedet skal beskrives i den skriftlige ordning
iv)
så hurtigt som muligt at modtage oplysninger fra tilsynsmyndigheden i tredjelandet med henblik på at undersøge åbenbare brud på reglerne i direktiv 2011/61/EU og dets gennemførelsesforanstaltninger
v)
at samarbejde om håndhævelse i henhold til nationale og internationale love gældende for tilsynsmyndigheden i tredjelandet og EU's kompetente myndigheder i tilfælde af brud på reglerne i direktiv 2011/61/EU, dets gennemførelsesforanstaltninger og relevant national lovgivning.
Artikel 79
Effektiv overvågning
Delegering skal anses for at forhindre den effektive overvågning af FAIF'en, hvis:
a)
FAIF'en, dens revisorer og de kompetente myndigheder ikke har effektiv adgang til data forbundet de delegerede funktioner og de forretningssteder, som den, der har fået overdraget ansvaret, anvender, eller hvis de kompetente myndigheder ikke er i stand til at udøve adgangsretten
b)
den, der har fået overdraget ansvaret, ikke samarbejder med FAIF'ens kompetente myndigheder i forbindelse med de delegerede funktioner
c)
FAIF'en efter anmodning ikke giver de kompetente myndigheder alle de oplysninger, der er nødvendige for at overvåge opfyldelsen af de delegerede funktioner i henhold til kravene i direktiv 2011/61/EU og dets gennemførelsesforanstaltninger.
Artikel 80
Interessekonflikter
1. I henhold til artikel 20, stk. 2, litra b), i direktiv 2011/61/EU skal kriterierne til at vurdere, hvorvidt en delegering er i strid med FAIF'ens eller AIF'ens investorers interesse som minimum omfatte:
a)
omfanget af den kontrol, som den, der får overdraget ansvaret, har over FAIF'en eller har mulighed for at indvirke på FAIF'ens handlinger, hvis FAIF'en og den, der får overdraget ansvaret, er medlemmer af samme gruppe eller har noget andet kontraktforhold
b)
omfanget af den kontrol, som investor har over den, der får overdraget ansvaret, eller har mulighed for at indvirke på dennes handlinger, hvis den, der får overdraget ansvaret, og investor i den relevante AIF er medlemmer af samme gruppe eller har noget andet kontraktforhold
c)
sandsynligheden for, at den, der får overdraget ansvaret, opnår økonomisk vinding eller undgår økonomisk tab på bekostning af AIF'en eller investorerne i AIF'en
d)
sandsynligheden for, at den, der får overdraget ansvaret, har en interesse i resultatet af en tjenesteydelse eller en aktivitet, som ydes til FAIF'en eller AIF'en
e)
sandsynligheden for, at den, der får overdraget ansvaret, har et økonomisk eller andet incitament til at foretrække en anden klients interesser i stedet for AIF'ens eller AIF'ens investorers interesser
f)
sandsynligheden for, at den, der får overdraget ansvaret, modtager eller af en anden person end FAIF'en vil modtage et incitament i forbindelse med kollektiv porteføljepleje for FAIF'en og de AIF'er, den forvalter, i form af et pengebeløb, varer eller tjenesteydelser ud over standardprovisionen eller -vederlaget for den pågældende tjenesteydelse.
2. Porteføljepleje eller risikostyring kan kun anses for at være funktionelt og hierarkisk adskilt fra andre opgaver, der potentielt kunne komme i konflikt hermed, hvis følgende forhold er opfyldt:
a)
Personer, som udøver porteføljepleje, er ikke involveret i udførelsen af opgaver, der potentielt kunne komme i konflikt hermed, f.eks. kontrolopgaver.
b)
Personer, som udøver risikostyring, er ikke involveret i udførelsen af opgaver, der potentielt kunne komme i konflikt hermed, f.eks. operative opgaver.
c)
Personer, der udøver risikostyringsfunktioner, kontrolleres ikke af dem, der har ansvaret for udførelsen af operative opgaver.
d)
Adskillelsen er sikret i hele den hierarkiske struktur, helt op til ledelsesorganet, hos den, der har fået overdraget ansvaret, og kontrolleres af ledelsesorganet og, hvis et sådant findes, af overvågningsfunktionen hos den, der har fået overdraget ansvaret.
3. Potentielle interessekonflikter kan kun anses for at være fyldestgørende påvist, styret, overvåget og oplyst til AIF'ens investorer, hvis:
a)
FAIF'en sikrer, at den, der får overdraget ansvaret, træffer alle rimelige foranstaltninger med henblik på at påvise, styre og overvåge potentielle interessekonflikter, som kan opstå mellem denne og FAIF'en, AIF'en eller AIF'ens investorer. FAIF'en skal sikre, at den, der får overdraget ansvaret, råder over procedurer i overensstemmelse med kravene i artikel 31-34
b)
FAIF'en sikrer, at den, der får overdraget ansvaret, oplyser FAIF'en om potentielle interessekonflikter samt de procedurer og foranstaltninger, som denne fastsætter med henblik på at styre sådanne interessekonflikter, og FAIF'en oplyser AIF'en og AIF'ens investorer herom i henhold til artikel 36.
Artikel 81
Samtykke og underretning om videredelegering
1. Videredelegering træder i kraft, når FAIF'en godtgør sit samtykke skriftligt.
Et generelt samtykke, som FAIF'en har afgivet på forhånd, anses ikke for samtykke i henhold til artikel 20, stk. 4, litra a), i direktiv 2011/61/EU.
2. Ifølge artikel 20, stk. 4, litra b), i direktiv 2011/61/EU skal underretningen indeholde oplysninger om den, der får overdraget ansvaret, navnet på den kompetente myndighed, hvor den, der ved videredelegering har fået overdraget ansvaret, er godkendt eller registreret, de delegerede funktioner, AIF'erne berørt af videredelegeringen, en kopi af FAIF'ens skriftlige samtykke og den påtænkte ikrafttrædelsesdato for videredelegeringen.
Artikel 82
Tomt selskab og FAIF, der ikke længere betragtes som forvalter af en AIF
1. En FAIF skal anses som et tomt selskab og skal ikke længere betragtes som forvalter af AIF'en, hvis mindst et af følgende forhold gør sig gældende:
a)
FAIF'en har ikke længere den nødvendige ekspertise og de nødvendige ressourcer til at overvåge de delegerede opgaver effektivt og styre risiciene forbundet med delegeringen.
b)
FAIF'en har ikke længere beføjelse til at træffe beslutninger på nøgleområder, som henhører under den øverste ledelses ansvar, eller har ikke længere beføjelse til at udføre ledelsesfunktioner, især med hensyn til gennemførelsen af den generelle investeringspolitik og -strategi.
c)
FAIF'en mister sine kontraktlige rettigheder til at forespørge, inspicere, have adgang eller instruere dem, til hvem ansvaret er overdraget, eller udøvelsen af sådanne rettigheder bliver umulig i praksis.
d)
FAIF'en delegerer udførelsen af investeringsforvaltningsfunktioner i et omfang, der langt overstiger de investeringsforvaltningsfunktioner, som FAIF'en selv udfører. Ved vurderingen af delegeringens omfang skal de kompetente myndigheder vurdere hele delegeringsstrukturen, idet der ikke blot tages hensyn til de aktiver, der forvaltes ved delegering, men også til følgende kvalitetskriterier:
i)
de aktivtyper, som AIF'en eller FAIF'en, der handler på vegne af AIF'en, investerer i og vigtigheden af aktiverne, der forvaltes ved delegering, med hensyn til AIF'ens risiko- og afkastprofil
ii)
vigtigheden af de aktiver, der forvaltes ved delegering, med hensyn til opnåelsen af AIF'ens investeringsmål
iii)
den geografiske og sektorspecifikke spredning af AIF'ens investeringer
iv)
AIF'ens risikoprofil
v)
typen af investeringsstrategier, som AIF'en eller FAIF'en, der handler på vegne af AIF'en, tilstræber
vi)
de opgavetyper, der er delegeret, i forhold til dem, der er bibeholdt
vii)
sammensætningen af dem, der har fået overdraget ansvaret, og dem, der ved videredelegering har fået overdraget ansvaret, deres geografiske virkeområde og deres selskabsstruktur, herunder hvorvidt delegeringen er overdraget en enhed, der tilhører samme koncern som FAIF'en.
2. Kommissionen overvåger i lyset af markedsudviklingen anvendelsen af denne artikel. Kommissionen foretager en vurdering af situationen efter to år og træffer om nødvendigt passende foranstaltninger til yderligere at præcisere, under hvilke omstændigheder en FAIF må anses for at have delegeret sine funktioner i et sådant omfang, at den bliver et tomt selskab og ikke længere kan betragtes som forvalter af AIF'en.
3. ESMA kan udstede retningslinjer med henblik på at sikre, at vurderingen af delegeringsstrukturer er konsekvent i hele Unionen.
KAPITEL IV
DEPOSITAR
AFDELING 1
Oplysninger i den skriftlige aftale
(artikel 21, stk. 2, i direktiv 2011/61/EU)
Artikel 83
Kontraktmæssige oplysninger
1. En aftale, hvorved depositaren udpeges i henhold til artikel 21, stk. 2, i direktiv 2011/61/EU, skal udfærdiges mellem depositaren på den ene side og FAIF'en og/eller AIF'en på den anden side, og aftalen skal som minimum indeholde følgende elementer:
a)
en beskrivelse af de tjenesteydelser, som depositaren skal levere, og de procedurer, der skal fastsættes for hver aktivtype, som AIF'en kan investere i, og som så overdrages til depositaren
b)
en beskrivelse af måden, hvorpå opbevarings- og tilsynsfunktionen skal udføres afhængigt af aktivtyperne og de geografiske områder, hvor AIF'en planlægger at investere. Med hensyn til opbevaringsopgaverne skal denne beskrivelse omfatte landelister og procedurer for tilføjelse og/eller fjernelse af lande fra den pågældende liste. Dette skal være i overensstemmelse med oplysningerne i AIF'ens regler, vedtægter og udbudsdokumenter, for så vidt angår de aktiver, som AIF'en kan investere i
c)
en erklæring om, at depositarens ansvar ikke berøres af en eventuel delegering af dennes opbevaringsfunktioner, medmindre depositaren har frigjort sig for sit ansvar i henhold til artikel 21, stk. 13 eller 14, i direktiv 2011/61/EU
d)
aftalens gyldighedsperiode og dens betingelser for ændring og ophør, herunder de situationer, der kan føre til aftalens ophør, og oplysninger om ophørsproceduren samt, hvis det er relevant, de procedurer, depositaren skal benytte til at sende alle relevante oplysninger til sin efterfølger
e)
fortrolighedsforpligtelserne, der gælder for parterne, i henhold til relevante love og forskrifter. Disse forpligtelser må ikke svække de kompetente myndigheders mulighed for at få adgang til de relevante dokumenter og oplysninger
f)
de metoder og procedurer, hvormed depositaren fremsender alle relevante oplysninger, som er nødvendige til udførelsen af dennes opgaver, herunder udøvelsen af eventuelle rettigheder forbundet med aktiver, til FAIF'en eller AIF'en, og som giver FAIF'en og AIF'en mulighed for at have et rettidigt og nøjagtigt overblik over AIF'ens konti
g)
de metoder og procedurer, hvormed FAIF'en eller AIF'en fremsender alle relevante oplysninger eller sikrer, at depositaren har adgang til alle de oplysninger, der er nødvendige til udførelsen af dennes opgaver, herunder procedurerne, der sikrer, at depositaren modtager oplysninger fra andre parter udpeget af AIF'en eller FAIF'en
h)
oplysninger om, hvorvidt depositaren eller en tredjemand, til hvem opbevaringsfunktioner er delegeret i henhold til artikel 21, stk. 11, i direktiv 2011/61/EU, kan genbruge aktiverne, som denne har fået overdraget, og eventuelle betingelser knyttet til enhver sådan genbrug
i)
de procedurer, der skal følges, når der overvejes en ændring af AIF'ens regler, vedtægter eller udbudsdokumenter med oplysninger om de situationer, hvor depositaren skal informeres, eller hvor depositarens forudgående samtykke er nødvendigt for at gå videre med ændringen
j)
alle nødvendige oplysninger, der skal udveksles mellem AIF'en, FAIF'en, en tredjemand, der handler på vegne af AIF'en eller FAIF'en, på den ene side og depositaren på den anden side, vedrørende salget, tegningen, indløsningen, udstedelsen, annulleringen og tilbagekøbet af AIF'ens andele eller kapitalandele
k)
alle nødvendige oplysninger, der skal udveksles mellem AIF'en, FAIF'en, en tredjemand, der handler på vegne af AIF'en eller FAIF'en, og depositaren i forbindelse med depositarens udøvelse af tilsyns- og kontrolfunktionen
l)
i situationer, hvor aftaleparterne forudser udpegelse af tredjemænd til at udføre dele af deres respektive opgaver, skal der være en forpligtelse til regelmæssigt at give oplysninger om eventuelle tredjemænd, der er udpeget, og efter anmodning oplysninger om de kriterier, der er anvendt til at vælge tredjemanden, og de foranstaltninger, der forudses til at overvåge de aktiviteter, der udføres af den valgte tredjemand
m)
oplysninger om aftaleparternes opgaver og ansvarsområder i forhold til kravet om at forebygge hvidvaskning af penge og bekæmpe finansiering af terrorisme
n)
oplysninger om alle kontantkonti oprettet i navnet på AIF'en eller i navnet på den FAIF, der handler på vegne af AIF'en, og procedurerne, der skal sikre, at depositaren informeres, når der oprettes en ny konto i navnet på AIF'en eller i navnet på FAIF'en, der handler på vegne af AIF'en
o)
oplysninger vedrørende depositarens eskaleringsprocedurer, herunder angivelse af de personer, som depositaren skal kontakte inden for AIF'en og/eller FAIF'en, når depositaren iværksætter en sådan procedure
p)
en forpligtelse fra depositarens side til at underrette FAIF'en, når depositaren får kendskab til, at adskillelsen af aktiver ikke eller ikke længere er tilstrækkelig til at sikre beskyttelse mod en tredjemands insolvens, en tredjemand, hvortil opbevaringsfunktionerne er delegeret i henhold til artikel 21, stk. 11, i direktiv 2011/61/EU i en bestemt jurisdiktion
q)
de procedurer, der sikrer, at depositaren, for så vidt angår dennes opgaver, er i stand til at undersøge FAIF'ens og/eller AIF'ens adfærd og vurdere de overdragede oplysningers kvalitet, bl.a. ved hjælp af adgang til AIF'ens og/eller FAIF'ens regnskaber eller ved hjælp af besøg på stedet
r)
de procedurer, der sikrer, at FAIF'en og/eller AIF'en kan kontrollere depositarens udførelse, for så vidt angår depositarens aftalemæssige forpligtelser.
2. Oplysningerne om metoderne og procedurerne fastsat i litra a)-r) skal beskrives i aftalen, hvori depositaren udpeges eller i enhver efterfølgende ændring af aftalen.
3. Den i stk. 2 omhandlede aftale, hvori depositaren udpeges eller den efterfølgende ændring af aftalen, skal udfærdiges skriftligt.
4. Parterne kan aftale at fremsende alle eller dele af de oplysninger, der flyder mellem dem, elektronisk, forudsat at det sikres, at sådanne oplysninger registreres korrekt.
5. Der er ingen forpligtelse til at indgå er særskilt skriftlig aftale for hver AIF, medmindre andet er fastlagt i national lovgivning. Det skal være muligt for FAIF'en og depositaren at indgå en rammeaftale med angivelse af de AIF'er, der forvaltes af den FAIF, som aftalen gælder.
6. Den nationale lovgivning, som finder anvendelse på aftalen til udpegelsen af depositaren og enhver efterfølgende aftale, skal angives.
AFDELING 2
Generelle kriterier for vurdering af tilsynsmæssig regulering og overvågning gældende for depositarer i tredjelande
(artikel 21, stk. 6, litra b), i direktiv 2011/61/EU)
Artikel 84
Kriterier for vurdering af tilsynsmæssig regulering og overvågning gældende for en depositar i et tredjeland
Med henblik på artikel 21, stk. 6, litra b), i direktiv 2011/61/EU skal det vurderes, om effektiviteten af den tilsynsmæssige regulering og overvågning, som gælder for depositaren i et tredjeland, svarer til EU-retten og håndhæves effektivt i forhold til følgende kriterier:
a)
Depositaren skal godkendes og løbende overvåges af en offentlig kompetent myndighed med tilstrækkelige ressourcer til at opfylde sine opgaver.
b)
Tredjelandets lovgivning fastsætter kriterierne for godkendelse som depositar svarende til lovgivningen fastsat for adgang til at udøve virksomhed som kreditinstitut eller investeringsselskab i Unionen.
c)
Kapitalkravene pålagt depositaren i tredjelandet svarer til de krav, der gælder i Unionen, afhængigt af om depositaren er samme type som et kreditinstitut eller investeringsselskab i Unionen.
d)
De driftsbetingelser, der gælder for depositaren i tredjelandet, svarer til dem, der er fastsat for kreditinstitutter eller investeringsselskaber i Unionen afhængigt af typen af depositar.
e)
Kravene med hensyn til udførelsen af de specifikke opgaver som depositar for AIF'en fastsat i tredjelandets lovgivning svarer til kravene, der er fastsat i artikel 21, stk. 7-15, i direktiv 2011/61/EU og gennemførelsesforanstaltningerne og den relevante nationale lovgivning.
f)
Lovgivningen i tredjelandet fastsætter anvendelsen af tilstrækkeligt afskrækkende håndhævelsesforanstaltninger, hvis depositaren overtræder kravene og betingelserne omhandlet i litra a)-e).
AFDELING 3
Depositarfunktioner, forpligtelse til at udvise fornøden omhu og forpligtelse til adskillelse
(artikel 21, stk. 7-9, og artikel 21, stk. 11, andet afsnit, litra c) og litra d), nr. iii), i direktiv 2011/61/EU)
Artikel 85
Overvågning af kontanter - generelle krav
1. Når en kontantkonto opretholdes eller oprettes hos en af de enheder, der er omhandlet i artikel 21, stk. 7, i direktiv 2011/61/EU i AIF'ens navn, i den FAIF's eller depositars navn, der handler på AIF'ens vegne, skal en FAIF sikre, at depositaren ved påbegyndelsen af sine opgaver og løbende modtager alle relevante oplysninger, som er nødvendige for at opfylde sine forpligtelser.
2. For at have adgang til alle oplysninger vedrørende AIF'ens kontantkonti og få et klart overblik over alle AIF'ens cash flows skal depositaren som minimum:
a)
ved udpegelsen informeres om alle eksisterende kontantkonti oprettet i AIF'ens navn eller i FAIF'ens navn, der handler på vegne af AIF'en
b)
informeres ved oprettelsen af alle nye kontantkonti af AIF'en eller af FAIF'en, der handler på vegne af AIF'en
c)
modtage alle oplysninger i forbindelse med kontantkonti oprettet hos en tredjemandsenhed direkte af disse tredjemænd.
Artikel 86
Overvågning af AIF'ens cash flow
Depositaren skal sikre effektiv og korrekt overvågning af AIF'ens cash flow og skal især som minimum:
a)
sikre, at alle AIF'ens kontanter bogføres på konti, der er oprettet hos enheder, som er omhandlet i artikel 18, stk. 1, litra a), b) og c), i direktiv 2006/73/EF, på de relevante markeder, hvor kontantkonti er påkrævede med henblik på AIF'ens drift, og som er underlagt tilsynsmæssig regulering og overvågning, som svarer til EU-retten, og som håndhæves effektivt og er i overensstemmelse med principperne i artikel 16 i direktiv 2006/73/EF
b)
gennemføre effektive og korrekte procedurer til at afstemme alle cash flow-bevægelser og udføre disse afstemninger dagligt eller i tilfælde af ikke særligt hyppige kontantbevægelser, når sådanne cash flow-bevægelser finder sted
c)
gennemføre passende procedurer til ved bankdagens afslutning at kunne identificere væsentlige cash flows og især dem, som kan være uforenelige med AIF'ens drift
d)
regelmæssigt gennemgå tilstrækkeligheden af disse procedurer, herunder via en fuldstændig revision af afstemningsproceduren mindst en gang om året, og idet det sikres, at kontantkonti oprettet i AIF'ens navn, i FAIF'ens eller depositarens navn, der handler på vegne af AIF'en, er omfattet af afstemningsproceduren
e)
løbende overvåge resultaterne af afstemningerne og de foranstaltninger, der træffes som følge af eventuelle uoverensstemmelser konstateret i afstemningsprocedurerne, og underrette FAIF'en, hvis uregelmæssigheder ikke afhjælpes uden unødig forsinkelse, og også de kompetente myndigheder, hvis situationen ikke kan afklares og/eller korrigeres
f)
kontrollere overensstemmelsen af egne registreringer af likvide positioner med FAIF'ens registreringer. FAIF'en skal sikre, at alle instruktioner og oplysninger i forbindelse med en kontantkonto oprettet hos en tredjemand sendes til depositaren, så denne er i stand til at udføre sin egen afstemningsprocedure.
Artikel 87
Opgaver i forbindelse med tegning
En FAIF skal sikre, at depositaren får oplysninger om betalinger foretaget af eller på vegne af investorer i forbindelse med tegning af andele eller kapitalandele i en AIF ved afslutningen af hver bankdag, hvis FAIF'en, AIF'en eller en part, der handler på dennes vegne, f.eks. en overførselsagent, modtager sådanne betalinger eller en ordre fra investoren. FAIF'en skal sikre, at depositaren modtager alle andre relevante oplysninger, som er nødvendige for at sikre, at betalingerne bogføres på de kontantkonti, der er oprettet i AIF'ens navn eller i FAIF'ens navn, som handler på vegne af AIF'en, eller i depositarens navn i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 21, stk. 7, i direktiv 2011/61/EU.
Artikel 88
Finansielle instrumenter, der opbevares i depot
1. Finansielle instrumenter, der tilhører AIF'en eller FAIF'en, som handler på vegne af AIF'en, som ikke fysisk kan leveres til depositaren, skal indgå i depositarens opbevaringsopgaver, hvis alle følgende krav er opfyldt:
a)
De er værdipapirer, herunder værdipapirer, som omfatter afledte instrumenter som omhandlet i artikel 51, stk. 3, sidste afsnit, i direktiv 2009/65/EF og artikel 10 i Kommissionens direktiv 2007/16/EF (11), pengemarkedsinstrumenter eller andele i institutter for kollektiv investering.
b)
De kan registreres eller opbevares på en konto direkte eller indirekte i depositarens navn.
2. Finansielle instrumenter, som i henhold til gældende national lovgivning kun er registreret direkte i AIF'ens navn, hos en udsteder selv eller dennes agent, f.eks. en registrator eller en overførselsagent, må ikke opbevares i depot.
3. Finansielle instrumenter, der tilhører AIF'en eller FAIF'en, som handler på vegne af AIF'en, som fysisk kan leveres til depositaren, skal altid indgå i depositarens opbevaringsopgaver.
Artikel 89
Opbevaringsopgaver i forbindelse med aktiver, der opbevares i depot
1. For at efterkomme forpligtelserne fastsat i artikel 21, stk. 8, litra a), i direktiv 2011/61/EU med hensyn til finansielle instrumenter, der skal opbevares i depot, skal depositaren som minimum sikre, at:
a)
de finansielle instrumenter er korrekt registreret i henhold til artikel 21, stk. 8, litra a), nr. ii), i direktiv 2011/61/EU
b)
registre og adskilte konti føres på en måde, der sikrer, at de er korrekte og navnlig registrerer overensstemmelsen med de finansielle instrumenter og kontanter, som de opbevarer for AIF'er
c)
afstemninger foretages regelmæssigt mellem depositarens interne konti og registre og konti og registre hos en tredjemand, til hvem opbevaringsfunktioner er delegeret i overensstemmelse med artikel 21, stk. 11, i direktiv 2011/61/EU
d)
der udøves fornøden omhu i forbindelse med de finansielle instrumenter, der opbevares i depot, for at sikre en høj grad af investorbeskyttelse
e)
alle relevante opbevaringsrisici i hele opbevaringskæden vurderes og overvåges, og at FAIF'en informeres om alle konstaterede væsentlige risici
f)
der er indført passende organisatoriske ordninger for mest muligt at begrænse risikoen for tab eller forringelse af de finansielle instrumenter eller af rettigheder, der er knyttet til disse finansielle instrumenter, som følge af svig, dårlig administration, utilstrækkelig registrering eller forsømmelighed
g)
AIF'ens ejendomsret eller FAIF'ens ejendomsret, som handler på vegne af AIF'en, til aktiverne er verificeret.
2. Hvis depositaren har delegeret sine opbevaringsfunktioner til en tredjemand i henhold til artikel 21, stk. 11, i direktiv 2011/61/EU, skal denne fortsat være underlagt kravene i stk. 1, litra b)-e), i denne artikel. Depositaren skal også sikre, at tredjemanden opfylder kravene i stk. 1, litra b)-g), i denne artikel og forpligtelsen til adskillelse fastsat i artikel 99.
3. Depositarens opbevaringsopgaver som omhandlet i stk. 1 og 2 skal gælde for look-through til underliggende aktiver, som besiddes af finansielle og/eller retlige strukturer, der kontrolleres direkte eller indirekte af AIF'en eller den FAIF, der handler på vegne af AIF'en.
Kravet omhandlet i første afsnit gælder ikke for fund-of-funds-strukturer eller master-feeder-strukturer, hvor de underliggende fonde har en depositar, som opbevarer disse fondes aktiver i depot.
Artikel 90
Opbevaringsopgaver i forbindelse med kontrol af ejendomsret og registrering
1. En FAIF skal, når depositaren påbegynder sine opgaver og løbende, give denne alle relevante oplysninger, som er nødvendige, for at depositaren kan opfylde sine forpligtelser i henhold til artikel 21, stk. 8, litra b), i direktiv 2011/61/EU, samt sikre, at depositaren modtager alle relevante oplysninger fra tredjemænd.
2. For at efterkomme forpligtelserne omhandlet i artikel 21, stk. 8, litra b), i direktiv 2011/61/EU skal depositaren som minimum:
a)
uden unødig forsinkelse have adgang til alle relevante oplysninger, der er nødvendige for at kunne udføre opgaverne i forbindelse med kontrol af ejendomsret og registrering, herunder relevante oplysninger til depositaren fra tredjemænd
b)
være i besiddelse af tilstrækkelige og pålidelige oplysninger til at forvisse sig om AIF'ens ejendomsret til aktiverne eller FAIF'ens ejendomsret, som handler på vegne af AIF'en, til aktiverne
c)
føre register over de aktiver, for hvilke det er godtgjort, at AIF'en eller FAIF'en, der handler på vegne af AIF'en, er ejer heraf. For at efterkomme denne forpligtelse skal depositaren:
i)
i sit register i AIF'ens navn indføre aktiver, herunder disses respektive nominelle beløb, for hvilke det er godtgjort, at AIF'en eller FAIF'en, der handler på vegne af AIF'en, er ejer heraf
ii)
til enhver tid være i stand til at fremlægge en fyldestgørende og ajourført opgørelse af AIF'ens aktiver, herunder disses respektive nominelle beløb.
Med henblik på stk. 2, litra c), nr. ii), skal depositaren sikre, at der findes procedurer, så registrerede aktiver ikke kan overdrages, overføres, udveksles eller leveres, uden at depositaren eller den, der har fået overdraget ansvaret, er blevet informeret om disse transaktioner, og depositaren skal uden unødig forsinkelse have adgang til dokumentation for hver transaktion og position fra den relevante tredjemand. FAIF'en skal sikre, at den relevante tredjemand uden unødig forsinkelse giver depositaren certifikater og anden dokumentation, hver gang der er et salg eller køb af aktiver eller en corporate action, der fører til udstedelsen af finansielle instrumenter, og mindst en gang om året.
3. Depositaren skal under alle omstændigheder sikre, at FAIF'en har og gennemfører passende procedurer til at kontrollere, at de aktiver, der er erhvervet af den forvaltede AIF, er behørigt registreret i AIF'ens navn eller i FAIF'ens navn, der handler på vegne af AIF'en, og kontrollere overensstemmelsen mellem positionerne i FAIF'ens registre og de aktiver, for hvilke depositaren har godtgjort, at AIF'en eller FAIF'en, der handler på vegne af AIF'en, er ejer heraf. FAIF'en skal sikre, at alle instrukser og relevante oplysninger i forbindelse med AIF'ens aktiver sendes til depositaren, så denne er i stand til at udføre sin egen verificerings- eller afstemningsprocedure.
4. Depositaren skal oprette og gennemføre en eskaleringsprocedure til situationer, hvor der konstateres en uregelmæssighed, herunder underretning til FAIF'en og de kompetente myndigheder, hvis situationen ikke kan afklares og/eller korrigeres.
5. Depositarens opbevaringsopgaver som omhandlet i stk. 1-4 skal gælde for look-through til underliggende aktiver, som besiddes af finansielle og/eller retlige strukturer oprettet af AIF'en eller af FAIF'en, som handler på vegne af AIF'en med henblik på investering i de underliggende aktiver, og som kontrolleres direkte eller indirekte af AIF'en eller FAIF'en, der handler på vegne af AIF'en.
Kravet omhandlet i første afsnit gælder ikke for fund-of-funds-strukturer eller master-feeder-strukturer, hvor de underliggende fonde har en depositar, som varetager kontrol af ejendomsret og registrering i forbindelse med fondens aktiver.
Artikel 91
Prime brokeres oplysningsforpligtelser
1. Hvis der er udpeget en prime broker, skal FAIF'en sikre, at der fra datoen for udpegelsen er indgået en aftale, ifølge hvilken prime brokeren navnlig skal stille en erklæring til rådighed for depositaren på et varigt medium indeholdende følgende oplysninger:
a)
værdierne af posterne anført i stk. 3 ved afslutningen af hver bankdag
b)
alle andre oplysninger, som er nødvendige for at sikre, at AIF'ens depositar har ajourførte og præcise oplysninger om værdien af de aktiver, hvis opbevaring er delegeret i henhold til artikel 21, stk. 11, i direktiv 2011/61/EU.
2. Den i stk. 1 omtalte erklæring skal senest stilles til rådighed for AIF'ens depositar ved afslutningen af den bankdag, der følger bankdagen, som den vedrører.
3. De i stk. 1, litra a), omhandlede poster omfatter:
a)
den samlede værdi af aktiver, der opbevares af prime brokeren for AIF'en, hvor opbevaringsfunktionerne er delegeret i henhold til artikel 21, stk. 11, i direktiv 2011/61/EU. Værdien af hver af følgende:
i)
kontantlån til AIF'en og påløbne renter
ii)
værdipapirer, der skal tilbageleveres af AIF'en under åbne korte positioner indgået på vegne af AIF'en
iii)
aktuelle afviklingsbeløb, der skal betales af AIF'en i henhold til futureskontrakter
iv)
kontante indtægter fra short selling opbevaret af prime brokeren i forbindelse med korte positioner indgået på vegne af AIF'en
v)
likvide beholdninger opbevaret af prime brokeren i forbindelse med åbne futureskontrakter indgået på vegne af AIF'en. Denne forpligtelse er ud over forpligtelserne i henhold til artikel 87 og 88
vi)
mark-to-market close-out eksponering for alle OTC-transaktioner indgået på vegne af AIF'en
vii)
AIF'ens samlede sikrede forpligtelser over for prime brokeren
viii)
alle andre aktiver i forbindelse med AIF'en
b)
værdien af andre aktiver som omhandlet i artikel 21, stk. 8, litra b), i direktiv 2011/61/EU, som prime brokeren opbevarer som sikkerhed for sikrede transaktioner indgået i forbindelse med en mægleraftale
c)
værdien af de AIF-aktiver, hvor prime brokeren har udøvet en brugsret
d)
en liste over alle de institutter, hvor prime brokeren opbevarer eller eventuelt opbevarer AIF's kontanter på en konto oprettet i AIF'ens navn eller i FAIF'ens navn, som handler på vegne af AIF'en, i overensstemmelse med artikel 21, stk. 7, i direktiv 2011/61/EU.
Artikel 92
Tilsynsopgaver - generelle krav
1. På tidspunktet for udpegelsen skal depositaren vurdere de risici, der er forbundet med arten, omfanget og kompleksiteten af AIF'ens strategi og FAIF'ens organisation for at planlægge tilsynsprocedurer, som er passende for AIF'en og de aktiver, hvori den investerer, hvorefter disse procedurer gennemføres og anvendes. De pågældende procedurer skal ajourføres løbende.
2. Under udførelsen af tilsynsopgaverne i henhold til artikel 21, stk. 9, i direktiv 2011/61/EU skal en depositar foretage efterfølgende kontroller og verificeringer af de processer og procedurer, der er FAIF'ens, AIF'ens eller en udpeget tredjemands ansvar. Depositaren skal under alle omstændigheder sikre, at der findes en passende verificerings- og afstemningsprocedure, som gennemføres og anvendes, og kontrolleres med hyppige mellemrum. FAIF'en skal sikre, at alle instruktioner i forbindelse med AIF'ens aktiver og transaktioner sendes til depositaren, så denne er i stand til at udføre sin egen verificerings- eller afstemningsprocedure.
3. Depositaren skal oprette en klar og fyldestgørende eskaleringsprocedure til at afhjælpe situationer, hvor potentielle uregelmæssigheder konstateres i løbet af depositarens tilsynsopgaver; oplysningerne herom skal stilles til rådighed for FAIF'ens kompetente myndigheder efter anmodning.
4. En FAIF skal sikre, at depositaren ved påbegyndelsen af dennes opgaver og løbende modtager alle relevante oplysninger, som er nødvendige for at kunne opfylde forpligtelserne i henhold til artikel 21, stk. 9, i direktiv 2011/61/EU, herunder oplysninger fra tredjemænd til depositaren. FAIF'en skal navnlig sikre, at depositaren har adgang til regnskaberne og kan udføre besøg på stedet hos FAIF'en og hos enhver tjenesteyder, der er udpeget af AIF'en eller FAIF'en, f.eks. administratorer eller eksterne valuarer, og/eller kan gennemgå rapporter og anerkendte eksterne certificeringer foretaget af kvalificerede uafhængige revisorer eller andre eksperter for at sikre, at de benyttede procedurer er tilstrækkelige og relevante.
Artikel 93
Opgaver i forbindelse med tegning og indløsning
Med henblik på at opfylde artikel 21, stk. 9, litra a), i direktiv 2011/61/EU skal depositaren overholde følgende krav:
1)
Depositaren skal sikre, at AIF'en, FAIF'en eller den udnævnte enhed har indført, gennemfører og anvender en passende og konsekvent procedure til at:
i)
afstemme tegningsordrerne med tegningsprovenuet, og antallet af udstedte andele eller kapitalandele med tegningsprovenuet modtaget af AIF'en
ii)
afstemme indløsningsordrerne med udbetalt indløsning, og antallet af annullerede andele eller kapitalandele med indløsningen betalt af AIF'en
iii)
verificere regelmæssigt, at afstemningsproceduren er hensigtsmæssig.
Med henblik på nr. i), ii) og iii) skal depositaren navnlig regelmæssigt kontrollere overensstemmelsen mellem det samlede antal andele eller kapitalandele på AIF'ens konti og det samlede antal cirkulerende kapitalandele eller andele, som fremgår af AIF's register.
2)
Depositaren skal sikre og regelmæssigt kontrollere, at procedurerne vedrørende salg, udstedelse, tilbagekøb, indløsning og annullering af AIF'ens kapitalandele eller andele overholder gældende national lovgivning og AIF'ens regler eller vedtægter og verificere, at disse procedurer gennemføres effektivt.
3)
Hyppigheden af depositarens kontroller skal være i overensstemmelse med hyppigheden af tegning og indløsning.
Artikel 94
Opgaver vedrørende værdiansættelse af kapitalandele/andele
1. Med henblik på at opfylde artikel 21, stk. 9, litra b), i direktiv 2011/61/EU skal depositaren:
a)
løbende verificere, at der findes og anvendes passende og konsekvente procedurer til at værdiansætte AIF'ens aktiver i overensstemmelse med artikel 19 i direktiv 2011/61/EU og gennemførelsesforanstaltningerne og med AIF'ens regler og vedtægter og
b)
sikre, at værdiansættelsespolitikken og -procedurerne gennemføres effektivt og kontrolleres med jævne mellemrum.
2. Depositarens procedurer skal udføres med en hyppighed, der svarer til hyppigheden i AIF'ens værdiansættelsespolitik som defineret i artikel 19 i direktiv 2011/61/EU og gennemførelsesforanstaltningerne.
3. Hvis depositaren mener, at værdien af AIF'ens kapitalandele eller andele ikke er beregnet i overensstemmelse med gældende lovgivning, AIF'ens regler eller artikel 19 i direktiv 2011/61/EU, skal den underrette FAIF'en og/eller AIF'en og sikre, at der træffes rettidige afhjælpende foranstaltninger i AIF-investorernes interesse.
4. Hvis der er udpeget en ekstern valuar, skal depositaren kontrollere, at udpegelsen af den eksterne valuar er i overensstemmelse med artikel 19 i direktiv 2011/61/EU og gennemførelsesforanstaltningerne.
Artikel 95
Opgaver vedrørende udførelsen af FAIF'ens instruktioner
Med henblik på at opfylde artikel 21, stk. 9, litra c), i direktiv 2011/61/EU skal depositaren som minimum:
a)
indføre og gennemføre passende procedurer til at kontrollere, at AIF'en og FAIF'en overholder gældende love og bestemmelser samt AIF'ens regler og vedtægter. Depositaren skal især overvåge AIF'ens overholdelse af de investeringsbegrænsninger og gearingslofter, der er fastsat i AIF'ens udbudsdokumenter. Disse procedurer skal stå i et rimeligt forhold til arten, omfanget og kompleksiteten af AIF'en
b)
indføre og gennemføre en eskaleringsprocedure, hvis AIF'en har overskredet en af begrænsningerne omhandlet i litra a).
Artikel 96
Opgaver i forbindelse med den rettidige afvikling af transaktioner
1. Med henblik på at opfylde artikel 21, stk. 9, litra d), i direktiv 2011/61/EU skal depositaren indføre en procedure til at afdække enhver situation, hvor en modydelse i forbindelse med transaktioner, der omfatter aktiver, der ejes af AIF'en eller FAIF'en, der handler på vegne af AIF'en, ikke fremsendes til AIF'en inden for sædvanlige frister, underrette FAIF'en og, hvis situationen ikke afhjælpes, anmode om tilbageføring af de finansielle instrumenter fra modparten, hvor det er muligt.
2. Hvis transaktionerne ikke finder sted på et reguleret marked, skal de sædvanlige frister vurderes under hensyntagen til betingelserne for transaktionen (OTC-derivatkontrakter eller investeringer i fast ejendom eller i unoterede aktieselskaber).
Artikel 97
Opgaver i forbindelse med AIF'ens indtægtsfordeling
1. Med henblik på at opfylde artikel 21, stk. 9, litra e), i direktiv 2011/61/EU skal depositaren:
a)
sikre, at beregningen af nettoindtægten, når den er angivet af FAIF'en, anvendes i overensstemmelse med AIF'ens regler, vedtægter og gældende national lovgivning
b)
sikre, at der træffes passende foranstaltninger, hvis AIF'ens revisorer har udtrykt forbehold i årsregnskabet. AIF'en eller FAIF'en, der handler på vegne af AIF'en, skal give depositaren alle oplysninger om forbehold anført i regnskaberne
c)
kontrollere fuldstændigheden og nøjagtigheden af udbyttebetalingerne, når de er angivet af FAIF'en, og carried interest, hvor det er relevant.
2. Hvis depositaren ikke mener, at indtægtsberegningen er udført i overensstemmelse med gældende lovgivning eller med AIF'ens regler eller vedtægter, skal denne underrette FAIF'en og/eller AIF'en og sikre, at der træffes rettidige afhjælpende foranstaltninger i AIF-investorernes interesse.
Artikel 98
Due diligence
1. Med henblik på at opfylde forpligtelserne fastsat i artikel 21, stk. 11, andet afsnit, litra c), i direktiv 2011/61/EU skal depositaren gennemføre og anvende en passende dokumenteret due diligence-procedure til udvælgelsen og den løbende overvågning af den, der får overdraget ansvaret. Denne procedure skal revideres med regelmæssige mellemrum, mindst en gang om året, og efter anmodning stilles til rådighed for de kompetente myndigheder.
2. Depositaren skal ved udvælgelsen og udpegelsen af en tredjemand, til hvem opbevaringsfunktioner delegeres i henhold til artikel 21, stk. 11, i direktiv 2011/61/EU, udvise passende dygtighed, omhu og hurtighed for at sikre, at overdragelse af finansielle instrumenter til denne tredjemand tilvejebringer tilstrækkelig beskyttelse. Den skal som minimum:
a)
vurdere de tilsynsmæssige og retlige rammer, herunder risikoen forbundet med landet, opbevaringsrisikoen og retskraften af tredjemandens aftaler. Denne vurdering skal især sætte depositaren i stand til at afgøre den mulige virkning af tredjemandens insolvens på AIF'ens aktiver og rettigheder. Hvis depositaren får kendskab til, at adskillelsen af aktiver ikke er tilstrækkelig til at sikre beskyttelse mod insolvens som følge af lovgivningen i det land, hvor tredjemanden er beliggende, skal denne straks underrette FAIF'en
b)
vurdere, hvorvidt tredjemandens praksis, procedurer og interne kontroller er tilstrækkelige til at sikre, at AIF'ens eller FAIF'ens, der handler på vegne af AIF'en, finansielle instrumenter er underlagt en høj grad af omhu og beskyttelse
c)
vurdere, hvorvidt tredjemandens finansielle styrke og omdømme svarer til de delegerede opgaver. Denne vurdering skal baseres på oplysninger fra den potentielle tredjemand samt andre data og oplysninger, hvor det er muligt
d)
sikre, at tredjemanden operationelt og teknologisk er i stand til at udføre de delegerede opbevaringsopgaver med en tilfredsstillende grad af beskyttelse og sikkerhed.
3. Depositaren skal udvise passende dygtighed, omhu og hurtighed ved den regelmæssige kontrol og løbende overvågning for at sikre, at tredjemanden fortsat opfylder de i stk. 1 i denne artikel nævnte kriterier og betingelserne fastsat i artikel 21, stk. 11, andet afsnit, litra d), i direktiv 2011/61/EU. I denne forbindelse skal depositaren som minimum:
a)
overvåge tredjemandens varetagelse og overholdelse af depositarens standarder
b)
sikre, at tredjemanden udviser en høj grad af omhu, forsigtighed og hurtighed i udførelsen af sine opbevaringsopgaver, og især at den effektivt adskiller de finansielle instrumenter i overensstemmelse med kravene i artikel 99
c)
gennemgå opbevaringsrisiciene forbundet med beslutningen om at overdrage aktiverne til tredjemanden og uden unødig forsinkelse underrette AIF'en eller FAIF'en om ændringer i disse risici. Denne vurdering skal baseres på oplysninger fra tredjemanden samt andre data og oplysninger, hvor det er muligt. Under uro på markederne, eller når der konstateres en risiko, skal hyppigheden og omfanget af kontrollen øges. Hvis depositaren får kendskab til, at adskillelsen af aktiver ikke længere er tilstrækkelig til at sikre beskyttelse mod insolvens som følge af lovgivningen i det land, hvor tredjemanden er beliggende, skal denne straks underrette FAIF'en.
4. I de tilfælde, hvor tredjemanden yderligere videredelegerer funktioner, som denne har fået overdraget ansvaret for, finder betingelserne og kriterierne i stk. 1, 2 og 3 tilsvarende anvendelse.
5. Depositaren skal overvåge overholdelsen af artikel 21, stk. 4, i direktiv 2011/61/EU.
6. Depositaren skal udarbejde beredskabsplaner for hvert marked, hvor den i henhold til artikel 21, stk. 11, i direktiv 2011/61/EU udpeger en tredjemand til at udføre opbevaringsopgaver. En sådan beredskabsplan skal omfatte identifikationen af en alternativ leverandør, hvis det er relevant.
7. Depositaren skal træffe foranstaltninger, herunder ophævelse af aftalen, som er i AIF'ens og AIF-investorernes interesse, hvis den, der har fået overdraget ansvaret, ikke længere opfylder kravene.
Artikel 99
Forpligtelse til adskillelse
1. Hvis opbevaringsfunktionerne helt eller delvis er delegeret til en tredjemand, skal depositaren sikre, at tredjemanden, til hvem opbevaringsfunktionerne er delegeret i henhold til artikel 21, stk. 11, i direktiv 2011/61/EU, handler i overensstemmelse med forpligtelsen til adskillelse fastsat i artikel 21, stk. 11, andet afsnit, litra d), nr. iii), i direktiv 2001/61/EU ved at kontrollere, at tredjemanden:
a)
fører de registre og regnskaber, der er nødvendige for at sætte denne i stand til når som helst og uden forsinkelse at skelne mellem depositarens AIF-klienters aktiver og egne aktiver, andre klienters aktiver, aktiver, som depositaren besidder for egen regning, og aktiver, der opbevares for depositarens klienter, som ikke er AIF'er
b)
fører registre og regnskaber på en måde, som sikrer deres nøjagtighed og navnlig deres overensstemmelse med de aktiver, der opbevares for depositarens klienter
c)
regelmæssigt foretager afstemning mellem sine interne konti og registre og tredjemandens, til hvem den har delegeret opbevaringsfunktionerne i henhold til artikel 21, stk. 11, tredje afsnit, i direktiv 2011/61/EU
d)
indfører passende organisatoriske ordninger for mest muligt at begrænse risikoen for tab eller forringelse af de finansielle instrumenter eller af rettigheder, der er knyttet til disse finansielle instrumenter, som følge af misbrug af de finansielle instrumenter, svig, dårlig administration, utilstrækkelig registrering eller forsømmelighed
e)
Hvis tredjemanden er en enhed omhandlet i artikel 18, stk. 1, litra a), b) og c), i direktiv 2006/73/EF, som er underlagt effektiv tilsynsmæssig regulering og overvågning, som svarer til EU-retten og håndhæves effektivt, skal depositaren træffe de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at AIF'ens kontanter opbevares på en konto eller konti i henhold til artikel 21, stk. 7, i direktiv 2011/61/EU.
2. Hvis depositaren har delegeret sine opbevaringsfunktioner til en tredjemand i henhold til artikel 21, stk. 11, i direktiv 2011/61/EU, skal overvågning af tredjemandens opfyldelse af forpligtelsen til adskillelse sikre, at de finansielle instrumenter, der tilhører dennes klienter, er beskyttet mod den pågældende tredjemands insolvens. Hvis kravene fastsat i stk. 1, i henhold til gældende lovgivning, herunder navnlig lovgivningen vedrørende ejendom eller insolvens, ikke er tilstrækkelige til at opnå dette mål, skal depositaren vurdere, hvilke yderligere ordninger der skal indføres for at mindske risikoen for tab og opretholde tilstrækkelig beskyttelse.
3. Stk. 1 og 2 finder tilsvarende anvendelse, når tredjemanden, til hvem opbevaringsfunktionerne er delegeret i henhold til artikel 21, stk. 11, i direktiv 2011/61/EU, har besluttet at delegere alle eller dele af dennes opbevaringsfunktioner til en anden tredjemand i henhold til artikel 21, stk. 11, tredje afsnit, i direktiv 2011/61/EU.
AFDELING 4
Tab af finansielle instrumenter, ansvarsfrigørelse og objektiv grund
(artikel 21, stk. 12 og 13, i direktiv 2011/61/EU)
Artikel 100
Tab af finansielle instrumenter opbevaret i depot
1. Tab af finansielle instrumenter opbevaret i depot efter artikel 21, stk. 12, i direktiv 2011/61/EU skal betragtes at have fundet sted, hvis mindst en af følgende betingelser er opfyldt i forbindelse med et finansielt instrument opbevaret i depot af depositaren eller af en tredjemand, til hvem opbevaringen af finansielle instrumenter opbevaret i depot er delegeret:
a)
AIF'ens erklærede ejendomsret er påvist ikke at være gyldig, fordi den enten er ophørt med at eksistere eller aldrig har eksisteret
b)
AIF'en er endeligt blevet frataget sin ejendomsret til det finansielle instrument
c)
AIF'en er definitivt ude af stand til direkte eller indirekte at afhænde det finansielle instrument.
2. FAIF's konstatering af tabet af et finansielt instrument skal følge en dokumenteret procedure, som er fuldt tilgængelig for de kompetente myndigheder. Når et tab er konstateret, skal det omgående meddeles til investorerne på et varigt medium.
3. Finansielle instrumenter opbevaret i depot betragtes ikke som tabte efter artikel 21, stk. 12, i direktiv 2011/61/EU, hvis en AIF endeligt er frataget sin ejendomsret med hensyn til et bestemt instrument, men dette instrument er erstattet af eller konverteret til et andet finansielt instrument eller andre finansielle instrumenter.
4. I tilfælde af den tredjemands insolvens, til hvem opbevaring af finansielle instrumenter opbevaret i depot er delegeret, skal tabet af finansielle instrumenter opbevaret i depot fastslås af FAIF'en, så snart en af betingelserne anført i stk. 1 med sikkerhed er opfyldt.
Det skal fastslås med sikkerhed, om nogen af betingelserne fastsat i stk. 1 er opfyldt senest ved afslutningen af insolvensbehandlingen. FAIF'en og depositaren skal omhyggeligt overvåge insolvensbehandlingen for at fastslå, hvorvidt alle eller nogle af de finansielle instrumenter overdraget til tredjemanden, til hvem opbevaringen af finansielle instrumenter er delegeret, i realiteten er tabt.
5. Tabet af finansielle instrumenter opbevaret i depot skal fastslås, uanset om betingelserne anført i stk. 1 er resultatet af svig, forsømmelighed eller anden tilsigtet eller utilsigtet adfærd.
Artikel 101
Ansvarsfrigørelse i henhold til artikel 21, stk. 12, i direktiv 2011/61/EU
1. Depositarens ansvar som omhandlet i artikel 21, stk. 12, andet afsnit, i direktiv 2011/61/EU aktiveres ikke, forudsat at depositaren kan bevise, at alle følgende betingelser er opfyldt:
a)
Hændelsen, der medførte tabet, ikke er resultatet af en handling eller undladelse fra depositarens side eller tredjemandens side, til hvem opbevaringen af finansielle instrumenter opbevaret i depot i henhold til artikel 21, stk. 8, litra a), i direktiv 2011/61/EU er delegeret.
b)
Depositaren ikke med rimelighed kunne have forhindret forekomsten af hændelsen, der medførte tabet, trods indførelsen af alle forholdsregler, der påhviler en omhyggelig depositar som afspejlet i branchens almindelige praksis.
c)
Depositaren ikke kunne have forhindret tabet trods stringente og omfattende due diligence-procedurer.
Denne betingelse kan anses for at være opfyldt, hvis depositaren har sikret sig, at depositaren og tredjemanden, til hvem opbevaring af finansielle instrumenter opbevaret i depot i henhold til artikel 21, stk. 8, litra a), i direktiv 2011/61/EU er delegeret, har truffet alle følgende foranstaltninger:
i)
indfører, gennemfører, benytter og til enhver tid anvender strukturer og procedurer og sikrer ekspertise, der er tilstrækkelig og står i et passende forhold til arten og kompleksiteten af AIF'ens aktiver for rettidigt at identificere og løbende overvåge eksterne hændelser, som kan medføre tab af finansielle instrumenter opbevaret i depot
ii)
løbende vurderer, hvorvidt nogen af de efter nr. i) identificerede hændelser udgør en væsentlig risiko for tab af finansielle instrumenter opbevaret i depot
iii)
oplyser FAIF'en om de identificerede væsentlige risici og træffer passende foranstaltninger, hvis det er nødvendigt, for at forhindre eller begrænse tabet af finansielle instrumenter opbevaret i depot, hvis reelle eller potentielle eksterne hændelser er identificeret, som menes at udgøre en væsentlig risiko for tab af finansielle instrumenter opbevaret i depot.
2. De i stk. 1, litra a) og b), omhandlede krav kan betragtes som opfyldt under følgende forhold:
a)
naturlige hændelser, som er uden for menneskelig kontrol og indflydelse
b)
nye love, anordninger, forordninger, beslutninger eller bekendtgørelser vedtaget af nogen regering eller noget statsligt organ, herunder enhver domstol eller ethvert nævn, som har indflydelse på de finansielle instrumenter opbevaret i depot
c)
krig, oprør og andre alvorlige hændelser.
3. De i stk. 1, litra a) og b), omhandlede krav betragtes ikke som opfyldt i tilfælde såsom en bogføringsfejl, operationelt svigt, svig, manglende anvendelse af kravene om adskillelse hos depositaren eller hos en tredjemand, til hvem opbevaring af finansielle instrumenter opbevaret i depot i henhold til artikel 21, stk. 8, litra a), i direktiv 2011/61/EU er delegeret.
4. Denne artikel finder tilsvarende anvendelse på den, der får overdraget ansvaret, når depositaren kontraktmæssigt har overdraget sit ansvar i henhold til artikel 21, stk. 13 og 14, i direktiv 2011/61/EU.
Artikel 102
Objektiv grund til at indgå en aftale om ansvarsfrigørelse
1. Den objektive grund til at indgå en aftale om ansvarsfrigørelse i henhold til artikel 21, stk. 13, i direktiv 2011/61/EU skal være:
a)
begrænset til præcise og konkrete forhold, der karakteriserer en bestemt aktivitet
b)
i overensstemmelse med depositarens politikker og beslutninger.
2. Den objektive grund skal fastslås, hver gang depositaren har til hensigt at frigøre sig fra ansvar.
3. Depositaren skal anses for at have en objektiv grund til at indgå aftale om ansvarsfrigørelse i overensstemmelse med artikel 21, stk. 13, i direktiv 2011/61/EU, hvis depositaren kan påvise, at der ikke var andre muligheder end at delegere opbevaringsopgaverne til en tredjemand. Dette vil navnlig være tilfældet, hvis:
a)
lovgivningen i et tredjeland kræver, at visse finansielle instrumenter skal opbevares i depot hos en lokal enhed, og at der er lokale enheder, som opfylder delegeringskriterierne fastsat i artikel 21, stk. 11, i direktiv 2011/61/EU eller
b)
FAIF'en insisterer på at fastholde en investering i en bestemt jurisdiktion trods advarsler fra depositaren om den øgede risiko, dette frembyder.
KAPITEL V
KRAV OM GENNEMSIGTIGHED, GEARING, BESTEMMELSER OM TREDJELANDE OG UDVEKSLING AF OPLYSNINGER OM DE POTENTIELLE KONSEKVENSER AF FAIF'ENS AKTIVITETER
AFDELING 1
Årsrapport, oplysninger til investorer og rapportering til kompetente myndigheder
(artikel 22, stk. 2, litra a)-e), artikel 23, stk. 4, og artikel 24, stk. 1, i direktiv 2011/61/EU)
Artikel 103
Generelle principper for årsrapporten
Alle oplysninger i årsrapporten, herunder oplysningerne anført i denne afdeling, skal fremlægges på en måde, der giver væsentlige og relevante, pålidelige, sammenlignelige og klare oplysninger. Årsrapporten skal indeholde de oplysninger, som investorerne har brug for i forbindelse med de bestemte AIF-strukturer.
Artikel 104
Indhold og format af balancen eller formueopgørelsen og af opgørelsen over indtægter og udgifter
1. Balancen eller formueopgørelsen skal som minimum indeholde følgende elementer og underliggende poster i henhold til artikel 22, stk. 2, litra a), i direktiv 2011/61/EU:
a)
»aktiver« bestående af ressourcer kontrolleret af AIF'en som et resultat af tidligere begivenheder, og hvorfra fremtidige økonomiske fordele forventes at tilflyde AIF'en. Aktiverne underklassificeres i overensstemmelse med følgende poster:
i)
»investeringer«, herunder, men ikke begrænset til, obligationer og kapitalandele, fast ejendom og derivater
ii)
»likvide beholdninger«, herunder, men ikke begrænset til, kassebeholdning, anfordringsindskud og kortfristede likvide investeringer, der opfylder kriterierne
iii)
»tilgodehavender«, herunder, men ikke begrænset til, fordringer i forbindelse med udbytte og rente, solgte investeringer, forfaldne beløb fra mæglere og »forudbetalinger«, herunder, men ikke begrænset til, beløb betalt forud i forbindelse med AIF'ens udgifter
b)
»passiver« bestående af AIF'ens aktuelle forpligtelser, der hidrører fra tidligere begivenheder, hvis indfrielse forventes at medføre et træk på AIF'ens økonomiske ressourcer. Passiver underklassificeres i overensstemmelse med følgende poster:
i)
»forpligtelser«, herunder, men ikke begrænset til, skyldige beløb i forbindelse med købet af investeringer eller indløsning af andele eller kapitalandele i AIF'en og skyldige beløb til mæglere samt »periodeafgrænsningsposter«, herunder, men ikke begrænset til, forpligtelser i forbindelse med forvaltnings- og rådgivningshonorarer, præstationshonorarer, renter og andre påløbne udgifter under driften af AIF'en
ii)
»lån«, herunder, men ikke begrænset til, skyldige beløb til banker og andre modparter
iii)
»andre passiver«, herunder, men ikke begrænset til, skyldige beløb til modparter for sikkerhedsstillelse ved returnering af lånte værdipapirer, periodeafgrænset indtægt samt skyldigt udbytte og skyldig udlodning
c)
»nettoaktiver«, der er forskellen, der fremkommer, når man fra AIF'ens aktiver trækker alle dens passiver.
2. Opgørelsen over indtægter og udgifter skal som minimum indeholde følgende elementer og underliggende poster:
a)
»indtægter«, som udgør enhver stigning i økonomiske fordele i løbet af regnskabsåret i form af tilgang eller værdistigning af aktiver eller fald i passiver, som medfører vækst i nettoaktiver, bortset fra stigning ved indskud fra investorer. Indtægter underklassificeres i overensstemmelse med følgende poster:
i)
»investeringsafkast«, der yderligere underklassificeres som følger:
-
»udbytteindtægter« vedrørende udbytte af kapitalandele, som AIF'en er berettiget til
-
»renteindtægter« vedrørende renter på obligationer og på kontanter, som AIF'en er berettiget til
-
»lejeindtægter« vedrørende lejeindtægter fra ejendomsinvesteringer, som AIF'en er berettiget til
ii)
»realiserede gevinster på investeringer« udgør gevinster på afhændelsen af investeringer
iii)
»urealiserede gevinster på investeringer« udgør gevinster på omvurdering af investeringer
iv)
»andre indtægter«, herunder, men ikke begrænset til, indtægter fra provisioner og gebyrer fra udlånte værdipapirer og fra forskellige andre kilder
b)
»udgifter«, som udgør fald i økonomiske fordele i løbet af regnskabsåret i form af afgang eller tømning af aktiver eller gældsstiftelse, som medfører fald i nettoaktiver, bortset fra dem, der vedrører udlodning til investorer. Udgifter underklassificeres i overensstemmelse med følgende poster:
-
»rådgivnings- eller forvaltningshonorar i forbindelse med investeringer« udgør kontraktmæssige honorarer, som skal betales til rådgiveren eller FAIF'en
-
»andre udgifter«, herunder, men ikke begrænset til, forvaltningshonorarer, honorarer for faglig assistance, depotgebyrer og renter. Individuelle poster, skal, hvis de er væsentlige, anføres særskilt
-
»realiserede tab på investeringer« udgør tab på afhændelsen af investeringer
-
»urealiserede tab på investeringer« udgør tab på omvurderingen af investeringer
c)
»nettoindtægter eller -udgifter« udgør indtægtsoverskuddet i forhold til udgifterne, eller udgiftsoverskuddet i forhold til indtægter, alt efter hvad der er relevant.
3. Opstillingen, nomenklaturen og benævnelsen af posterne skal være i overensstemmelse med de regnskabsstandarder, der gælder for AIF'en, eller de regler, som AIF'en har vedtaget, og skal overholde den lovgivning, der er gældende, hvor AIF'en er oprettet. Posterne kan ændres eller udvides for at sikre overholdelse af ovennævnte.
4. Yderligere regnskabsposter, overskrifter og subtotaler skal fremgå, hvis dette er relevant for forståelsen af AIF'ens finansielle position i balancen eller formueopgørelsen eller AIF'ens indtjening i indtægts- og udgiftsopgørelsens indhold og form. Hvor det er relevant, skal yderligere oplysninger anføres i regnskabsnoterne. Formålet med noterne er at give beskrivende information eller udskilning af poster, som er oplyst i de primære opgørelser, eller oplysninger om poster, som ikke opfylder kriterierne for indregning i opgørelserne.
5. Alle væsentlige kategorier af ensartede poster skal præsenteres separat. Enkeltposter skal oplyses, hvis de er væsentlige. Væsentlighed skal vurderes i henhold til de valgte regnskabsrammer.
6. Præsentation og klassifikation af poster i balancen eller formueopgørelsen skal foretages ensartet fra regnskabsår til regnskabsår, medmindre det er tydeligt, at en anden præsentation eller klassifikation ville være mere hensigtsmæssig, f.eks. når et skift i investeringsstrategien fører til andre handelsmønstre, eller fordi en regnskabsstandard kræver en ændring i præsentationsformen.
7. For så vidt angår indtægts- og udgiftsopgørelsens indhold og form fastsat i bilag IV, skal alle indtægts- og udgiftsposter bogføres i en bestemt periode i opgørelsen over indtægter og udgifter, medmindre en regnskabsstandard, som AIF'en har valgt, kræver andet.
Artikel 105
Rapportering af aktiviteterne i det forløbne regnskabsår
1. Rapporteringen af aktiviteterne i det forløbne regnskabsår skal som minimum indeholde:
a)
en oversigt over investeringsaktiviteterne i løbet af året eller perioden og en oversigt over AIF'ens portefølje ved regnskabsårets eller regnskabsperiodens slutning
b)
en oversigt over AIF'ens resultater i løbet af regnskabsåret eller -perioden
c)
væsentlige ændringer som defineret i det følgende i oplysningerne anført i artikel 23 i direktiv 2011/61/EU, som ikke allerede fremgår af årsregnskabet.
2. Årsrapporten skal indeholde en rimelig og afbalanceret gennemgang af AIF'ens aktiviteter og resultater og desuden indeholde en beskrivelse af de væsentligste risici og usikkerhedsfaktorer med hensyn til investeringer og økonomi, som AIF'en muligvis står overfor.
3. I det omfang, det er nødvendigt for forståelsen af AIF'ens investeringsaktiviteter eller dens resultater, skal analysen omfatte både finansielle og ikke-finansielle nøgletal for resultatet, som er relevante for den pågældende AIF. Oplysningerne i årsrapporten skal være i overensstemmelse med de nationale love, hvor AIF'en er etableret.
4. Oplysningerne i årsrapporten om aktiviteterne i regnskabsåret skal være del af bestyrelsens eller investeringsadministratorernes beretning, såfremt disse normalt præsenteres sammen med AIF'ens årsregnskab.
Artikel 106
Væsentlige ændringer
1. Alle ændringer i oplysningerne skal betragtes som væsentlige som omhandlet i artikel 22, stk. 2, litra d), i direktiv 2011/61/EU, hvis der er væsentlig sandsynlighed for, at en fornuftig investor, der bliver bekendt med sådanne oplysninger, vil genoverveje investeringen i AIF'en, herunder fordi disse oplysninger kan indvirke på investorens mulighed for at udøve sine rettigheder i forbindelse med investeringen eller på anden måde skade AIF-investorernes interesser.
2. For at efterkomme artikel 22, stk. 2, litra d), i direktiv 2011/61/EU skal FAIF'erne vurdere ændringerne i oplysningerne som omhandlet i artikel 23 i direktiv 2011/61/EU i regnskabsåret i henhold til denne artikels stk. 1.
3. Oplysningerne skal anføres i overensstemmelse med kravene i de regnskabsstandarder og regler, som AIF'en har vedtaget, sammen en beskrivelse af alle potentielle eller forventede virkninger for AIF'en og/eller AIF'ens investorer. Yderligere oplysninger skal gives, hvis opfyldelse af bestemte krav i regnskabsstandarderne og -reglerne ikke i tilstrækkelig grad gør det muligt for investorerne at forstå virkningen af ændringen.
4. Hvis de oplysninger, der skal gives i henhold til stk. 1, ikke er omfattet af de regnskabsstandarder, der gælder for en AIF, eller af dennes regnskabsregler, skal der gives en beskrivelse af den væsentlige ændring sammen med alle potentielle eller forventede virkninger for AIF'en og/eller AIF'ens investorer.
Artikel 107
Oplysninger om aflønning
1. Når oplysninger skal gives ifølge artikel 22, stk. 2, litra e), i direktiv 2011/61/EU, skal det anføres, hvorvidt den samlede lønsum vedrører nogen af følgende:
a)
den samlede lønsum for alle arbejdstagerne i FAIF'en med angivelse af antallet af modtagere
b)
den samlede lønsum til de arbejdstagere i FAIF'en, der er helt eller delvist inddraget i AIF'ens aktiviteter med angivelse af antallet af modtagere
c)
andelen af den samlede lønsum til FAIF'ens arbejdstagere, som henføres til AIF'en, med angivelse af antallet af modtagere.
2. Hvor det er relevant, skal den samlede lønsum for regnskabsåret også anføre carried interest, der udbetales af AIF'en.
3. Hvor oplysningerne gives på FAIF-niveau, skal der gives en allokering eller opdeling i forhold til hver AIF, hvis disse oplysninger findes og er let tilgængelige. Det skal som del af disse oplysninger beskrives, hvordan allokeringen eller opdelingen er tilvejebragt.
4. FAIF'en skal give generelle oplysninger om de finansielle og ikke-finansielle kriterier for aflønningspolitik og -praksis for de relevante medarbejderkategorier for at give investorerne mulighed for at vurdere de tilskyndelser, der er skabt. I overensstemmelse med principperne fastsat i bilag II i direktiv 2011/61/EU skal FAIF'erne som minimum give de oplysninger, der er nødvendige for at forstå AIF'ens risikoprofil og de foranstaltninger, den træffer for at undgå eller styre interessekonflikter.
Artikel 108
Periodiske oplysninger til investorerne
1. De i artikel 23, stk. 4, i direktiv 2011/61/EU omhandlede oplysninger skal præsenteres på en klar og forståelig måde.
2. Ved oplysning om den procentuelle andel af AIF'ens aktiver, som, fordi de er illikvide, er omfattet af særlige foranstaltninger i henhold til artikel 23, stk. 4, litra a), i direktiv 2011/61/EU, skal FAIF'en:
a)
give en oversigt over alle eksisterende særlige foranstaltninger, herunder hvorvidt de vedrører »side pockets«, »gates« eller andre lignende foranstaltninger, værdiansættelsesmetoden anvendt på de aktiver, der er omfattet af sådanne foranstaltninger, og hvordan forvaltnings- og præstationshonorarer finder anvendelse på disse aktiver
b)
give disse oplysninger som del af AIF'ens periodiske rapportering til investorerne i henhold til AIF'ens regler eller vedtægter eller samtidig med prospektet og udbudsdokumentet og - som minimum - samtidig med, at årsrapporten stilles til rådighed i henhold til artikel 22, stk. 1, i direktiv 2011/61/EU.
Den procentuelle andel af AIF'ens aktiver, som er genstand for særlige foranstaltninger, som defineret i artikel 1, stk. 5, skal beregnes som nettoværdien af de aktiver, der er genstand for særlige foranstaltninger, divideret med nettoaktivværdien af den pågældende AIF.
3. FAIF'erne skal i forbindelse med nye foranstaltninger til forvaltningen af AIF'ens likviditet i henhold til artikel 23, stk. 4, litra b), i direktiv 2011/61/EU:
a)
for hver AIF, som de forvalter, og som ikke er af den ikke-gearede lukkede type, underrette investorerne, når de foretager ændringer i likviditetsstyringssystemerne og -procedurerne som omhandlet i artikel 16, stk. 1, i direktiv 2011/61/EU, som er væsentlige i henhold til artikel 106, stk. 1
b)
straks underrette investorerne, når de aktiverer »gates«, »side pockets« eller lignende særlige foranstaltninger, eller hvis de beslutter at suspendere indløsninger
c)
give en oversigt over ændringerne af foranstaltningerne vedrørende likviditet, uanset om disse er særlige foranstaltninger. Hvor det er relevant, skal betingelserne, hvorunder indløsning er tilladt, og forholdene, der er bestemmende for, om ledelsens skøn er gældende, anføres. Desuden skal alle restriktioner på stemmerettigheder eller andet, der kan udnyttes, varigheden af en eventuelt lock-up eller andre bestemmelser vedrørende »first in line« eller »pro-rating« i forbindelse med »gates« og suspensioner inkluderes.
4. Oplysningerne om AIF'ens risikoprofil skal i henhold til artikel 23, stk. 4, litra c), i direktiv 2011/61/EU beskrive:
a)
foranstaltninger til at vurdere AIF-porteføljens følsomhed over de mest relevante risici, som AIF'en er eller kan blive eksponeret for
b)
hvis de risikogrænser, som FAIF'en har fastsat, er blevet eller sandsynligvis vil blive overskredet, og hvis disse risikogrænser er blevet overskredet, en beskrivelse af omstændighederne og de trufne korrigerende foranstaltninger
Oplysningerne skal gives som del af AIF'ens periodiske rapportering til investorerne i henhold til AIF'ens regler eller vedtægter eller samtidig med prospektet og udbudsdokumentet og - som minimum - samtidig med, at årsrapporten stilles til rådighed i henhold til artikel 22, stk. 1, i direktiv 2011/61/EU.
5. De risikostyringssystemer, som FAIF'en anvender i henhold til artikel 23, stk. 4, litra c), i direktiv 2011/61/EU, skal beskrive hovedelementerne i de systemer, FAIF'en anvender til at styre de risici, som hver forvaltet AIF er eller kan blive eksponeret for. I tilfælde af en ændring skal offentliggørelsen omfatte oplysningerne vedrørende ændringen og dens forventede indvirkning på AIF'en og AIF'ens investorer.
Oplysningerne skal gives som del af AIF'ens periodiske rapportering til investorerne i henhold til AIF'ens regler eller vedtægter eller samtidig med prospektet og udbudsdokumentet og - som minimum - samtidig med, at årsrapporten stilles til rådighed eller offentliggøres i henhold til artikel 22, stk. 1, i direktiv 2011/61/EU.
Artikel 109
Regelmæssige oplysninger til investorerne
1. De i artikel 23, stk. 5, i direktiv 2011/61/EU omhandlede oplysninger skal præsenteres på en klar og forståelig måde.
2. Oplysninger om ændringer i det maksimale gearingsniveau beregnet i overensstemmelse med brutto- og forpligtelsesmetoden og en eventuel ret til at genanvende sikkerhedsstillelse eller andre garantier i forbindelse med gearingsforanstaltninger skal gives uden unødig forsinkelse og skal omfatte:
a)
det oprindelige og det reviderede maksimale gearingsniveau beregnet i overensstemmelse med artikel 7 og 8, hvor gearingsniveauet beregnes som den relevante eksponering divideret med AIF'ens nettoaktivværdi
b)
typen af den ret, der er ydet til genanvendelse af sikkerhedsstillelse
c)
typen af ydede garantier
d)
oplysninger om ændringer hos leverandører af tjenesteydelser, som vedrører et af ovenstående punkter.
3. Oplysninger om det samlede gearede beløb beregnet i henhold til den brutto- og forpligtelsesmetode, der anvendes af AIF'en, skal gives som del af AIF'ens periodiske rapportering til investorerne i henhold til AIF'ens regler eller vedtægter eller samtidig med prospektet og udbudsdokumentet og som minimum samtidig med, at årsrapporten stilles til rådighed i henhold til artikel 22, stk. 1, i direktiv 2011/61/EU.
Artikel 110
Rapportering til de kompetente myndigheder
1. Til opfyldelse af kravene i artikel 24, stk. 1, andet afsnit, og artikel 3, stk. 3, litra d), i direktiv 2011/61/EU skal FAIF'en præsentere følgende oplysninger ved rapportering til de kompetente myndigheder:
a)
de vigtigste instrumenter, som den handler med, herunder en opdeling af finansielle instrumenter og andre aktiver, inklusive AIF'ens investeringsstrategi og dens geografiske og sektormæssige investeringsfokus
b)
de markeder, som den er medlem af eller handler på
c)
spredningen af AIF'ens portefølje, herunder, men ikke begrænset til, dens vigtigste eksponeringer og vigtigste koncentrationer.
Oplysningerne skal gives så hurtigt som muligt og ikke senere end én måned efter udløbet af perioden omhandlet i stk. 3. Hvis AIF'en er en fund of funds, kan FAIF'en forlænge denne periode med 15 dage.
2. FAIF'erne skal for hver EU-AIF, som de forvalter, og for hver AIF, som de markedsfører i Unionen, give de kompetente myndigheder i deres hjemland følgende oplysninger i henhold til artikel 24, stk. 2, i direktiv 2011/61/EU:
a)
den procentuelle andel af AIF'ens aktiver, som er omfattet af særlige ordninger i henhold til artikel 1, stk. 5, i denne forordning, fordi de er illikvide, som omhandlet i artikel 23, stk. 4, litra a), i direktiv 2011/61/EU
b)
alle nye ordninger til styring af AIF'ens likviditet
c)
de risikostyringssystemer, som FAIF'en anvender til at styre markedsrisici, likviditetsrisici, modpartsrisici og andre risici, herunder operationelle risici
d)
AIF'ens nuværende risikoprofil, herunder:
i)
markedsrisikoprofilen ved AIF'ens investeringer, herunder AIF'ens forventede afkast og dens forventede volatilitet under normale markedsforhold
ii)
likviditetsprofilen ved AIF'ens investeringer, herunder AIF-aktivernes likviditetsprofil, profilen for indløsningsbetingelserne og betingelserne vedrørende finansiering ydet af AIF'ens modparter
e)
oplysninger om de vigtigste kategorier af aktiver, som AIF'en investerede i, herunder den tilsvarende markedsværdi på kort og lang sigt, omsætningen og resultatet i rapporteringsperioden
f)
resultaterne af periodiske stresstest, under normale og ekstraordinære forhold, der foretages i henhold til artikel 15, stk. 3, litra b), og artikel 16, stk. 1, andet afsnit, i direktiv 2011/61/EU.
3. De i stk. 1 og 2 nævnte oplysninger skal rapporteres som følger:
a)
halvårligt af FAIF'er, der styrer AIF-porteføljer, hvis forvaltede aktiver beregnet i henhold til artikel 2 i alt overstiger tærsklen på enten 100 mio. EUR eller 500 mio. EUR fastsat i artikel 3, stk. 2, henholdsvis litra a) og b), i direktiv 2011/61/EU, men som ikke overstiger 1 mia. EUR for hver EU-AIF, de forvalter, og for hver AIF, de markedsfører i Unionen
b)
kvartalsvist af FAIF'er, der forvalter AIF-porteføljer, hvis forvaltede aktiver beregnet i henhold til artikel 2 i alt overstiger 1 mia. EUR for hver af de EU-AIF'er, der forvalter, og for hver at de AIF'er, de markedsfører i Unionen
c)
kvartalsvist af FAIF'er, som er omfattet af kravene omhandlet i litra a) i dette stykke, for hver AIF, hvis aktiver forvaltes, herunder alle aktiver, der er erhvervet gennem anvendelse af gearing, og som i alt overstiger 500 mio. EUR, hvad angår den pågældende AIF
d)
årligt af FAIF'er for så vidt angår hver ikke-gearede AIF, som de forvalter, der i overensstemmelse med dens fundamentale investeringspolitik, investerer i unoterede selskaber og udstedere for at opnå kontrol.
4. Uanset stk. 3 kan de kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland finde det passende og nødvendigt i forbindelse med varetagelsen af deres funktion at kræve alle eller dele af oplysningerne indberettet hyppigere.
5. FAIF'er, der forvalter en eller flere AIF'er, som de vurderer i væsentlig udstrækning anvender gearing i henhold til artikel 111 i denne forordning, skal stille oplysningerne omhandlet i artikel 24, stk. 4, i direktiv 2011/61/EU til rådighed samtidig med oplysningerne omhandlet i nærværende artikels stk. 2.
6. FAIF'erne skal stille de oplysninger til rådighed, der er anført i stk. 1, 2 og 5, i overensstemmelse med formularen til rapportering fastsat i bilag IV.
7. I henhold til artikel 42, stk. 1, litra a), i direktiv 2011/61/EU skal alle henvisninger, for så vidt angår ikke-EU-FAIF'er, til hjemlandets kompetente myndigheder betyde den kompetente myndighed i referencemedlemsstaten.
Artikel 111
Anvendelse af gearing i »væsentlig udstrækning«
1. Gearing skal betragtes som anvendt i væsentlig udstrækning i forbindelse med artikel 24, stk. 4, i direktiv 2011/61/EU, når en AIF's eksponering beregnet i overensstemmelse med forpligtelsesmetoden som omhandlet i nærværende forordnings artikel 8 overstiger dens nettoaktivværdi tre gange.
2. Hvor kravene i denne artikels stk. 1 er opfyldt, skal FAIF'erne stille oplysninger til rådighed i henhold til artikel 24, stk. 4, i direktiv 2011/61/EU til de kompetente myndigheder i hjemlandet i overensstemmelse med principperne fastsat i denne forordnings artikel 110, stk. 3.
AFDELING 2
FAIF'er, der forvalter gearede AIF'er
(artikel 25, stk. 3, i direktiv 2011/61/EU)
Artikel 112
Restriktioner i forvaltningen af AIF'er
1. Principperne i denne artikel finder anvendelse med henblik på at specificere omstændighederne, hvorunder kompetente myndigheder udøver deres beføjelser til at fastsætte gearingsgrænser eller andre restriktioner for FAIF'erne.
2. Den kompetente myndighed skal, når den vurderer oplysningerne modtaget i henhold til artikel 7, stk. 3, artikel 15, stk. 4, artikel 24, stk. 4 eller 5, i direktiv 2011/61/EU, tage hensyn til i hvor høj grad en FAIF's anvendelse af gearing eller dens interaktion med en gruppe af FAIF'er eller andre finansielle institutioner kan bidrage til at forøge den systemiske risiko i det finansielle system eller risikoen for uro på markederne.
3. De kompetente myndigheder skal som minimum tage hensyn til følgende aspekter i deres vurdering:
a)
omstændighederne, hvorunder en AIF's eller flere AIF'ers eksponering, herunder eksponering som følge af finansierings- eller investeringspositioner, som FAIF'en har indgået for egen regning eller på vegne af AIF'er, kan udgøre en vigtig kilde til markeds-, likviditets- eller modpartsrisiko for en finansiel institution
b)
omstændighederne, hvorunder en FAIF's aktiviteter eller dens interaktion med f.eks. en gruppe af FAIF'er eller andre finansielle institutioner, navnlig med hensyn til de typer af aktiver, som AIF'en investerer i, og de metoder, der anvendes af FAIF'en via brug af gearing, bidrager eller kan bidrage til et fald i priserne på finansielle instrumenter eller andre aktiver på en måde, der truer disse finansielle instrumenters eller andre aktivers levedygtighed
c)
kriterier, såsom typen af AIF, FAIF'ens investeringsstrategi med hensyn til de berørte AIF'er, markedsforholdene, hvorunder FAIF'en og AIF'en opererer, og eventuelle sandsynlige procykliske virkninger, der kan skyldes de kompetente myndigheders iværksættelse af grænser eller andre restriktioner i forbindelse med den pågældende FAIF's anvendelse af gearing
d)
kriterier, som f.eks. størrelsen af en AIF eller flere AIF'er og en eventuel tilknyttet indflydelse på en bestemt markedssektor, koncentrationer af risici på bestemte markeder, som AIF'en eller flere AIF'er investerer på, en eventuel afsmitningseffekt på andre markeder fra et marked, hvor der er konstateret risici, likviditetsproblemer på visse markeder på et givet tidspunkt, omfanget af uoverensstemmelse mellem aktiver/passiver i en bestemt FAIF-investeringsstrategi eller uregelmæssig udvikling i værdien af de aktiver, en AIF kan investere i.
AFDELING 3
Særlige bestemmelser for så vidt angår tredjelande
(artikel 34, stk. 1, artikel 35, stk. 2, artikel 36, stk. 1, artikel 37, stk. 7, litra d), artikel 40, stk. 2, litra a), og artikel 42, stk. 1, i direktiv 2011/61/EU)
Artikel 113
Generelle krav
1. Samarbejdsaftaler skal dække alle tænkelige situationer og aktører omhandlet i kapitel VII i direktiv 2011/61/EU under hensyntagen til FAIF'ens og AIF'ens beliggenhed og FAIF'ens aktiviteter.
2. Samarbejdsaftaler skal være skriftlige.
3. Samarbejdsaftalerne skal fastlægge de specifikke rammer for rådgivning, samarbejde og informationsudvekslingen med henblik på tilsyn og håndhævelse mellem de kompetente myndigheder i EU og tredjelandets tilsynsmyndigheder.
4. Samarbejdsaftalerne skal indeholde en særlig bestemmelse om overførslen af oplysninger modtaget af en kompetent myndighed i Unionen fra en tilsynsmyndighed i et tredjeland til andre kompetente myndigheder i Unionen, til ESMA eller til ESRB i henhold til direktiv 2011/61/EU.
Artikel 114
Mekanismer, instrumenter og procedurer
1. Samarbejdsaftalerne skal fastlægge de mekanismer, instrumenter og procedurer, der er nødvendige for at give Unionens kompetente myndigheder adgang til alle de oplysninger, der er nødvendige for at udføre deres opgaver i henhold til direktiv 2011/61/EU.
2. Samarbejdsaftalerne skal fastlægge de mekanismer, instrumenter og procedurer, der er nødvendige for at sikre kontrolundersøgelser på stedet udført, når det er påkrævet med henblik på Unionens kompetente myndigheds udøvelse af sine opgaver i henhold til direktiv 2011/61/EU. Kontrolundersøgelser på stedet skal udføres direkte af Unionens kompetente myndighed eller af tredjelandets kompetente myndighed med bistand fra Unionens kompetente myndighed.
3. Samarbejdsaftalerne skal fastlægge de mekanismer, instrumenter og procedurer, der er nødvendige, for at tredjelandets kompetente myndighed kan bistå Unionens kompetente myndigheder, hvor det er nødvendigt, for at håndhæve EU-lovgivning og national gennemførelseslovgivning, der er misligholdt af en enhed oprettet i tredjelandet, i overensstemmelse med den nationale og internationale lovgivning gældende for den pågældende myndighed.
Artikel 115
Databeskyttelse
Samarbejdsaftalerne skal sikre, at overførslen af data til tredjelande og dataanalysen kun sker i henhold til artikel 52 i direktiv 2011/61/EU.
AFDELING 4
Udveksling af oplysninger om potentielle systemiske konsekvenser af FAIF's aktiviteter
(artikel 53, stk. 1, i direktiv 2011/61/EU)
Artikel 116
Udveksling af oplysninger om potentielle systemiske konsekvenser af FAIF's aktiviteter
Med henblik på artikel 53 i direktiv 2011/61/EU skal de kompetente myndigheder i medlemsstaterne, som er ansvarlige for at meddele tilladelse til eller føre tilsyn med FAIF'er i henhold til dette direktiv, som minimum udveksle følgende oplysninger med de kompetente myndigheder i andre medlemsstater, og med ESMA og ESRB:
a)
oplysningerne, der modtages i henhold til artikel 110, når sådanne oplysninger kan være relevante for at kunne føre tilsyn med og reagere på eventuelle konsekvenser af aktiviteter, der varetages af individuelle FAIF'er eller af FAIF'er i fællesskab, for systemisk relevante finansielle institutioners stabilitet og den korrekte funktion af de markeder, hvor FAIF'erne udøver sine aktiviteter
b)
oplysningerne, der modtages fra tredjelandes myndigheder, når dette er nødvendigt for at kunne overvåge systemiske risici
c)
analysen af oplysningerne som omhandlet i litra a) og b), og vurderingen af situationer, hvor aktiviteterne i en eller flere FAIF'er, der er underlagt tilsyn, eller i en eller flere AIF'er, som de forvalter, anses for at bidrage til forøgelsen af systemisk risiko i det finansielle system, til risikoen for uro på markederne eller til risikoen for den økonomiske vækst på lang sigt
d)
de foranstaltninger, der træffes, hvis aktiviteterne i en eller flere FAIF'er, der er underlagt tilsyn, eller i en eller flere AIF'er, som de forvalter, udgør en systemisk risiko eller bringer den ordnede funktion på de finansielle markeder, hvor de er aktive, i fare.
KAPITEL VI
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 117
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 22. juli 2013.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i enhver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 19. december 2012.
A BIZOTTSÁG 231/2013/EU FELHATALMAZÁSON ALAPULÓ RENDELETE
(2012. december 19.)
a 2011/61/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvnek a mentességek, az általános működési feltételek, a letétkezelők, a tőkeáttétel, az átláthatóság és a felügyelet tekintetében történő kiegészítéséről
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel az alternatívbefektetésialap-kezelőkről, valamint a 2003/41/EK és a 2009/65/EK irányelv, továbbá az 1060/2009/EK és az 1095/2010/EU rendelet módosításáról szóló, 2011. június 8-i 2011/61/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvre (1) és különösen annak 3. cikke (6) bekezdésére, 4. cikke (3) bekezdésére, 9. cikke (9) bekezdésére, 12. cikke (3) bekezdésére, 14. cikke (4) bekezdésére, 15. cikke (5) bekezdésére, 16. cikke (3) bekezdésére, 17. cikkére, 18. cikke (2) bekezdésére, 19. cikke (11) bekezdésére, 20. cikke (7) bekezdésére, 21. cikke (17) bekezdésére, 22. cikke (4) bekezdésére, 23. cikke (6) bekezdésére, 24. cikke (6) bekezdésére, 25. cikke (9) bekezdésére, 34. cikke (2) bekezdésére, 35. cikke (11) bekezdésére, 36. cikke (3) bekezdésére, 37. cikke (15) bekezdésére, 40. cikke (11) bekezdésére, 42. cikke (3) bekezdésére és 53. cikke (3) bekezdésére,
tekintettel az Európai Központi Bank véleményére,
mivel:
(1)
A 2011/61/EU irányelv felhatalmazza a Bizottságot, hogy felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el, amelyek meghatározzák különösen a küszöbérték kiszámítására, a tőkeáttételre, az alternatívbefektetésialap-kezelők (a továbbiakban: ABAK-ok) működési feltételeire, többek között a kockázat- és likviditáskezelésre, az értékelésre és az átruházásra vonatkozó szabályokat, az alternatív befektetési alapok (a továbbiakban: ABA) letétkezelőinek feladataira és kötelezettségeire vonatkozó előírásokat, az átláthatóságra vonatkozó szabályokat és a harmadik országokra vonatkozó különös követelményeket. Fontos, hogy e kiegészítő szabályok alkalmazása a 2011/61/EU irányelvével egy időben kezdődjön annak érdekében, hogy az ABAK-okra vonatkozó új előírások ténylegesen hatályba léptethetők legyenek. E rendelet rendelkezései szorosan kapcsolódnak egymáshoz, mivel az Unióban ABA-kat kezelő, illetve adott esetben forgalmazó ABAK-ok engedélyezésével, folyamatos működtetésével és átláthatóságával foglalkoznak, amelyek a vagyonkezelési tevékenység megkezdésének és gyakorlásának szerves részét képező, egymástól elválaszthatatlan aspektusok. Annak érdekében, hogy biztosítható legyen ezen, egy időben hatályba léptetendő rendelkezések koherenciája, és annak elősegítésére, hogy a betartásukra kötelezett személyek, többek között a nem-uniós befektetők átfogóan szemlélhessék őket és könnyen hozzájuk férhessenek, célszerű a 2011/61/EU irányelv által előírt, felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat egyetlen rendeletbe foglalni.
(2)
A belső piac integritásának fokozása és a piaci szereplők, köztük a befektetők, a hatáskörrel rendelkező hatóságok és más érdekelt felek számára a jogbiztonság megteremtése érdekében fontos annak rendelet elfogadásával történő biztosítása, hogy a 2011/61/EU irányelv célkitűzései a tagállamokban egységesen teljesüljenek. A rendeleti forma minden piaci szereplő számára koherens keretet nyújt, és a legmegfelelőbb az egyenlő feltételek, az egységes versenyfeltétek és a befektetővédelem megfelelő közös szintjének biztosítására. Ezenkívül a rendelet biztosítja az ABAK-ok működésére vonatkozó részletes egységes szabályok közvetlen alkalmazandóságát - e szabályok jellegükből adódóan közvetlenül alkalmazandók és így nem igényelnek további, nemzeti szintű átültetést. Emellett a rendeleti forma alkalmazása annak elkerülését is lehetővé teszi, hogy a tagállamok késedelmesen alkalmazzák a 2011/61/EU irányelvet.
(3)
Mivel a felhatalmazáson alapuló rendelet meghatározza az „irányító testület” és a „felső vezetés” feladatait és felelősségeit, fontos e kifejezések jelentésének, különösen pedig annak tisztázása, hogy az irányító testületben felső vezetők vehetnek részt. Ezenkívül, mivel e rendelet a „felügyeleti funkció” kifejezést is bevezeti, az irányító testület fogalommeghatározásának világossá kell tennie, hogy ez az a testület, amely magában foglalja a vezetői funkciót, amennyiben a felügyeleti és a vezetői funkció a nemzeti társasági joggal összhangban elkülönül egymástól. A 2011/61/EU irányelv előírja, hogy az ABAK-ok a hatáskörrel rendelkező hatóságok számára kötelesek bizonyos információkat szolgáltatni, beleértve az ABA olyan eszközeinek arányát, amelyekre illikvid jellegüknél fogva különös rendelkezések vonatkoznak. E rendelet tisztázza a különös rendelkezések jelentését annak érdekében, hogy az ABAK-ok pontosan tudják, hogy milyen információkat kell a hatáskörrel rendelkező hatóságok rendelkezésére bocsátaniuk.
(4)
A 2011/61/EU irányelv könnyített rendszerről rendelkezik azon ABAK-ok vonatkozásában, amelyek olyan ABA-portfóliókat kezelnek, amelyek kezelt eszközeinek értéke nem haladja meg a vonatkozó küszöbértéket. Egyértelműen meg kell határozni, hogy hogyan kell kiszámítani a kezelt eszközök összértékét. Ezzel összefüggésben lényeges az eszközök összértékének kiszámításához szükséges lépések megállapítása, annak egyértelmű meghatározása, hogy mely eszközök nem szerepelnek a számításban, annak tisztázása, hogy hogyan kell értékelni a tőkeáttétel útján szerzett eszközöket, valamint az ABAK-ok által kezelt ABA-k közötti keresztrészesedés eseteinek kezelésére szolgáló szabályok megállapítása.
(5)
A kezelt eszközök összértékét évente legalább egyszer, naprakész adatok felhasználásával kell kiszámítani. Az eszközök értékét ezért a kezelt eszközök összértékének kiszámítását megelőző tizenkét hónapban, ezen érték kiszámításának időpontjához a lehető legközelebb eső időpontban kell megállapítani.
(6)
Annak érdekében, hogy valamely ABAK továbbra is jogosult legyen a 2011/61/EU irányelvben meghatározott könnyített rendszerre, olyan eljárást kell bevezetnie, amely lehetővé teszi számára a kezelt eszközök összértékének folyamatos figyelését. Az ABAK a küszöbérték átlépése valószínűségének, illetve további számítások szükségességének meghatározása érdekében mérlegelheti a kezelt ABA-k típusait és a befektetett eszközök különböző osztályait.
(7)
Amennyiben valamely ABAK már nem teljesíti a küszöbértékekre vonatkozó feltételeket, értesítenie kell a hatáskörrel rendelkező hatóságot, és 30 naptári napon belül engedélyt kell kérnie. Amennyiben azonban az értékek egy adott naptári éven belül csak időnként haladják meg, illetve nem érik el az előírt küszöbértékeket, és ez a helyzet ideiglenesnek tekinthető, az ABAK-ot nem kell engedélykérelemre kötelezni. Ebben az esetben az ABAK-nak értesítenie kell a hatáskörrel rendelkező hatóságot a küszöbérték átlépéséről, és magyarázatot kell adnia arra, hogy miért ítéli azt ideiglenes jellegűnek. Három hónapot meghaladó helyzet nem tekinthető ideiglenesnek. A helyzet ideiglenes jellege valószínűségének vizsgálatakor az ABAK-nak figyelembe kell vennie a várható jegyzési és visszaváltási tevékenységet, illetve adott esetben a tőke befizetésére szóló felhívásokat és a részvényesek javára történő kifizetéseket. A várható piaci mozgásokat az ABAK nem veheti figyelembe e vizsgálatkor.
(8)
A kezelt eszközök összértékének kiszámításához az ABAK által felhasznált adatokat nem kell a nyilvánosság, illetve a befektetők rendelkezésére bocsátani. A hatáskörrel rendelkező hatóságok számára azonban lehetővé kell tenni annak ellenőrzését, hogy az ABAK helyesen számította-e ki és követte-e nyomon a kezelt eszközök összértékét, beleértve azon esetek vizsgálatát is, amikor a kezelt eszközök összértéke ideiglenesen meghaladja a vonatkozó küszöbértéket, és ezért kérésre biztosítani kell számukra az ezen adatokhoz való hozzáférést.
(9)
Fontos, hogy a 2011/61/EU irányelv szerinti könnyített rendszer rendelkezéseit igénybe vevő ABAK-ok a nyilvántartásba vételkor naprakész információkat nyújtsanak be a hatáskörrel rendelkező hatóságokhoz. Elképzelhető, hogy nem minden típusú ABAK rendelkezik az általuk kezelt ABA-khoz kapcsolódó legutóbbi fejleményeket tükröző ajánlattételi dokumentumokkal, és ezek az ABAK-ok célszerűbbnek találhatják a kért információknak az alap befektetési stratégiáját tartalmazó külön dokumentumban történő megadását. Ez lehet a helyzet a magántőkealapok, illetve a kockázatitőke-alapok esetében, amelyek gyakran lehetséges befektetőkkel folytatott tárgyalások révén vonnak be pénzt.
(10)
Az az ABA, amely kizárólag tőzsdén jegyzett társaságokban rendelkezik sajáttőke-részesedéssel, mindaddig nem tekintendő tőkeáttétellel finanszírozottnak, amíg a sajáttőke-részesedés nem hitelfelvételből ered. Amennyiben ugyanez az ABA részvényindexre vonatkozó opciókat vásárol, tőkeáttétellel finanszírozottnak tekintendő, mivel ez növelte az ABA adott befektetéssel szembeni kitettségét.
(11)
Az ABAK-okra vonatkozó azon kötelezettség egységes alkalmazásának biztosítása érdekében, miszerint az általuk alkalmazott tőkeáttételről objektív áttekintést kell nyújtaniuk, a tőkeáttétel kiszámítására két módszert kell biztosítani. A piaci tanulmányok eredményei alapján a legjobb eredmény az úgynevezett „bruttó” módszer és a „kötelezettség-módszer” kombinálásával érhető el.
(12)
A rendszerkockázatok nyomon követésére vonatkozó megfelelő információk és az ABAK által alkalmazott tőkeáttételre vonatkozó teljes kép elnyeréséhez a valamely ABA kitettségéről mind a bruttó módszer, mind pedig a kötelezettség-módszer alapján tájékoztatni kell a hatáskörrel rendelkező hatóságokat és a befektetőket, és ezért minden ABAK-nak mind a bruttó módszerrel, mind pedig a kötelezettség-módszerrel ki kell számítania a kitettséget. A bruttó módszer az ABA teljes kitettségét adja meg, míg a kötelezettség-módszer betekintést nyújt az alapkezelő által alkalmazott fedezeti és nettósítási módszerekbe; ezért a két módszert együttesen kell figyelembe venni. Különösen a bruttó módszer és a kötelezettség-módszer szerint számított teljes kitettség között fennálló különbség mértéke szolgálhat hasznos információval. Amennyiben az ABA kitettségében bekövetkező növekedés megfelelő kimutatására van szükség, a Bizottság további felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadhat el a tőkeáttétel kiszámítására vonatkozó további, opcionális módszerről.
(13)
A kitettség számításánál kezdeti lépésként az ABA minden pozícióját szerepeltetni kell, beleértve a rövid és hosszú lejáratú eszközöket és forrásokat, a hiteltartozásokat, a származtatott termékeket és a kitettséget növelő egyéb módszereket, amelyek esetében az eszközökkel, illetve forrásokkal kapcsolatos kockázatokat az ABA viseli, illetve az azokból eredő haszon az ABA-t illeti, valamint minden más pozíciót, amely kiegészíti a nettó eszközértéket.
(14)
Az ABA hitelfelvételi megállapodásait ki kell zárni, ha azok ideiglenes jellegűek, valamint ha azok a befektetők tőkekötelezettségeihez kapcsolódnak, és e tőkekötelezettségek teljes egészében fedezik azokat. A rulírozó hitelkeretek nem tekinthetők ideiglenes jellegűnek.
(15)
A kitettség bruttó módszer szerinti kiszámítása mellett a kitettséget minden ABAK-nak a kötelezettség-módszerrel is ki kell számítania. A kötelezettség-módszer szerint a származtatott pénzügyi eszközöket át kell váltani egyenértékű mögöttes eszközpozíciókra. Amennyiben azonban az ABA bizonyos származtatott termékekbe fektet be annak érdekében, hogy ellensúlyozza azoknak az egyéb eszközöknek a piaci kockázatát, amelyekbe az ABA-t befektették, bizonyos körülmények között ezeket a származtatott termékeket nem kell átváltani egyenértékű mögöttes eszközpozícióra, mivel a két befektetés kitettsége kiegyenlíti egymást. Ez a helyzet áll fenn például, amikor egy ABA-portfólió egy bizonyos indexbe fektet be, és olyan származtatott termék van a birtokában, amely az adott index teljesítményét elcseréli egy másik index teljesítményére, ami megegyezik azzal, mintha a portfólióban a második indexnek való kitettséget birtokolnák, így az ABA nettó eszközértéke nem függ az első index teljesítményétől.
(16)
A kitettség kötelezettség-módszerrel történő kiszámítása esetén az e rendelet által meghatározott kritériumoknak megfelelő származtatott termékek nem jelentenek járulékos kitettséget. Így ha az ABA határidős részvényindex-ügyletekbe fektet be, és likviditási pozíciója az alapul szolgáló határidős ügyletek piaci összértékével megegyező, ez ugyanazt jelenti, mintha közvetlenül az indexben szereplő részvényekbe fektetne be, ezért a határidős részvényindex-ügyletet az ABA kitettségének számításánál nem kell figyelembe venni.
(17)
A kitettség kötelezettség-módszerrel történő kiszámítása esetén az ABAK számára lehetővé kell tenni, hogy figyelembe vegye a fedezeti és a nettósítási megállapodásokat, amennyiben azok megfelelnek a kötelezettség-módszerre vonatkozó kritériumoknak.
(18)
Azt a követelményt, hogy a nettósítási megállapodásoknak ugyanarra a mögöttes eszközre kell vonatkozniuk, szigorúan kell értelmezni, így azok az eszközök, amelyeket az ABAK egyenértékűnek vagy szorosan korrelálónak tekint, mint például az ugyanazon kibocsátó által kibocsátott különböző részvényosztályok vagy kötvények, a nettósítási megállapodások céljából nem tekinthetők azonosnak. A nettósítási megállapodások definíciója azt hivatott biztosítani, hogy csak a más ügyletekhez kapcsolódó kockázatokat ellensúlyozó, jelentős fennmaradó kockázatot nem hagyó ügyleteket vegyék figyelembe. Az ügyletek azon kombinációi, amelyek célja bizonyos kockázatok csökkentésével, ugyanakkor más kockázatok fenntartásával hozam elérése (legyen az bármilyen kis mértékű), ugyanúgy nem tekinthetők nettósítási megállapodásoknak, mint az arbitrázs befektetési stratégiák, amelyek célja hozam elérése ugyanazon alapú, de eltérő lejáratú származtatott termékek közötti árazási eltérések kihasználásával.
(19)
Feltéve, hogy megfelel a fedezeti ügylet kritériumainak, fedezeti megállapodásnak kell tekinteni azt a portfóliókezelési gyakorlatot, amelynek célja az átlagidő-kockázat csökkentése azáltal, hogy a hosszú lejáratú kötvénybe történő befektetést kamatswapügylettel kombinálja, vagy az ABA-kötvényportfólió átlagidejének csökkentése a portfólió kamatlábkockázatára jellemző határidős kötvényügyletekre vonatkozó rövid pozíció megkötésével (átlagidő-fedezeti ügylet).
(20)
Azt a portfóliókezelési gyakorlatot, amelynek célja egy megfelelően diverzifikált részvényportfólióba történő befektetéshez kapcsolódó jelentős kockázatok ellensúlyozása határidős tőzsdeindex-ügyletre vonatkozó rövid pozíció felvételével, amely esetben a részvényportfólió összetétele nagyon közel áll a tőzsdeindex részvényportfóliójához, és hozama szorosan korrelál a tőzsdeindex hozamával, valamint amely esetben a határidős tőzsdeindex-ügyletre vonatkozó rövid pozíció lehetővé teszi a részvényportfólióhoz kapcsolódó általános piaci kockázat kétségtelen csökkentését és a különös kockázat jelentéktelen, mint például a megfelelően diverzifikált részvényportfólió béta fedezeti ügylete, amely esetén a különös kockázat jelentéktelennek tekinthető, a fedezeti ügyletre vonatkozó kritériumoknak megfelelőnek kell tekinteni.
(21)
Azt a portfóliókezelési gyakorlatot, amelynek célja rögzített kamatozású kötvényekbe történő befektetéshez kapcsolódó kockázat ellensúlyozása hitel-nemteljesítési csereügyletre vonatkozó hosszú pozíció és egy olyan kamatswapügylet kombinációjával, amely az adott rögzített kamatlábat kamatkülönbözettel növelt megfelelő pénzpiaci referencia-kamatlábra cseréli, olyan fedezeti megállapodásnak kell tekinteni, amely esetében alapvetően teljesül a kötelezettség-módszer minden, a fedezeti ügyletre vonatkozó kritériuma.
(22)
Az a portfóliókezelési gyakorlat, amelynek célja egy adott részvény kockázatának ellensúlyozása származékos ügyleten keresztül egy, az első részvénytől eltérő, ugyanakkor azzal szorosan korreláló részvényre vonatkozó rövid pozíció felvételével, nem tekinthető úgy, hogy megfelel a fedezeti ügyletre vonatkozó kritériumoknak. Bár ez a stratégia ugyanazon eszközosztályra vonatkozó ellentétes pozíciók felvételén alapul, nem fedezi az egy adott részvénybe történő befektetéshez kapcsolódó konkrét kockázatot. Ezért nem tekinthető a kötelezettség-módszerrel kapcsolatos kritériumokban meghatározottak szerinti fedezeti megállapodásnak.
(23)
Az a portfóliókezelési gyakorlat, amelynek célja egy (korlátozott számú részvényt tartalmazó) részvénykosár alfájának megtartása az adott részvénykosárba történő befektetés és egy határidős részvényindex-ügyletre vonatkozó, bétával kiigazított rövid pozíció kombinációjával, nem tekinthető úgy, hogy megfelel a fedezeti ügyletre vonatkozó kritériumoknak. Az ilyen stratégia célja nem az adott részvénykosárba történő befektetéshez kapcsolódó jelentős kockázatok ellensúlyozása, hanem az adott befektetés bétájának (piaci kockázat) ellensúlyozása és az alfa megtartása. Elképzelhető, hogy a részvénykosár alfa komponense túlszárnyalja a béta komponenst, és ezáltal az ABA szintjén veszteségeket eredményez. Ezért nem tekinthető fedezeti megállapodásnak.
(24)
A fúziós arbitrázs stratégia egy részvényre vonatkozó rövid pozíciót egy másik részvényre vonatkozó hosszú pozícióval kombináló stratégia. E stratégia célja a pozíciók bétájának (piaci kockázat) fedezése és a két részvény relatív teljesítményéhez kapcsolódó hozam generálása. Hasonlóképpen, elképzelhető, hogy a részvénykosár alfa komponense túlszárnyalja a béta komponenst, és ezáltal az ABA szintjén veszteségeket eredményez. Ez nem tekinthető a kötelezettség-módszerrel kapcsolatos kritériumokban meghatározottak szerinti fedezeti megállapodásnak.
(25)
Az a stratégia, amelynek célja egy részvényben vagy kötvényben meglévő hosszú pozíció fedezése az ugyanarra a kibocsátóra vonatkozó megvásárolt hitelkockázati fedezettel, két különböző eszközosztályra vonatkozik, ezért nem tekinthető fedezeti megállapodásnak.
(26)
Az ABA kitettségét növelő módszerek alkalmazása esetén az ABAK-nak általános elveket kell figyelembe vennie, például jogi formája mellett mérlegelnie kell az ügylet tartalmát is. Különösen a visszavásárlási ügyletek esetében az ABAK-nak mérlegelnie kell, hogy a vonatkozó eszközökkel kapcsolatos kockázatot és hasznot az ABA átadta vagy fenntartotta-e. Az ABAK-nak továbbá a származtatott termékek vagy más szerződéses megállapodás esetében meg kell vizsgálnia a mögöttes eszközöket annak érdekében, hogy meghatározza az ABA e tranzakciókból eredő esetleges jövőbeni kötelezettségeit.
(27)
Mivel a kötelezettség-módszer különböző alaptermékeknek tekintett különböző lejáratú kamatlábakat eredményez, az ABA-k, amelyek alapvető befektetési politikájuknak megfelelően elsősorban kamatderivatívákba fektetnek be, különös szabályokat alkalmazhatnak az átlagidő-nettósításra a kamatlábgörbe lejárati sávjai közötti korreláció figyelembevétele érdekében. Befektetési politikája és kockázati profilja meghatározása során az ABA-nak képesnek kell lennie arra, hogy meghatározza a kamatlábkockázat szintjét, és következésképpen meghatározza tervezett átlagidejét. Befektetési döntéseinél az ABA-nak figyelembe kell vennie az előzetesen meghatározott tervezett átlagidőt. Ha a portfólió átlagideje eltér a tervezett átlagidőtől, a stratégia nem tekinthető a kötelezettség-módszerrel kapcsolatos kritériumokban meghatározottak szerinti átlagidő-nettósítási megállapodásnak.
(28)
Az átlagidő-nettósítási szabályok lehetővé teszik a hosszú pozíciók olyan rövid pozíciókkal való nettósítását, amelyeknek mögöttes eszközei különböző kamatlábak. A lejárati sávok küszöbértékeként szolgáló lejárat két év, hét év és 15 év. Minden lejárati sávon belül lehetővé kell tenni a nettósítási pozíciókat.
(29)
A két különböző lejárati sáv közötti nettósítási pozíciókat részben lehetővé kell tenni. A kizárólag részleges nettósítás lehetővé tétele érdekében a nettósított pozíciókra szankciókat kell alkalmazni. Ezeket a kamatlábgörbe két évre, öt évre, tíz évre és 30 évre vonatkozó lejárati sávjai közötti átlagos korrelációkon alapuló százalékértékekben kell kifejezni. Minél hosszabb a pozíciók lejárata közötti különbség, nettósításukra annál nagyobb szankciót kell alkalmazni, ezért a százalékértékeknek emelkedniük kell.
(30)
Azok a pozíciók, amelyeknek módosított átlagideje jóval hosszabb, mint az egész portfólió módosított átlagideje, nincsenek összhangban az ABA befektetési stratégiájával, és teljes kiegyenlítésük nem megengedhető. Így nem elfogadható (az 1. lejárati sávban lévő) 18 hónapos lejáratú rövid pozíciónak (a 3. lejárati sávban lévő) 10 éves lejáratú hosszú pozícióval való kiegyenlítése, ha az ABA tervezett átlagideje 2 év körüli.
(31)
A kitettség számításánál az ABA-k először a fedezeti megállapodásokat azonosíthatják. Az e megállapodásokban szereplő származtatott termékeket aztán kizárják a teljes kitettség számításából. Az ABA-knak a fedezeti megállapodásokban pontos kalkulációt kell alkalmazniuk. Az ABA-k a fedezeti számításban nem alkalmazhatják az átlagidő-nettósítási szabályokat. Az átlagidő-nettósítási szabályok a fennmaradó kamatderivatívák azok egyenértékű mögöttes eszközpozícióiba történő átváltására szolgálhatnak.
(32)
A 2011/61/EU irányelv szerint az ABAK-oknak biztosítaniuk kell, hogy a tevékenységeikből eredő, szakmai felelősséggel kapcsolatos esetleges kockázatot további szavatolótőkével vagy szakmai felelősségbiztosítással fedezzék. E rendelkezés egységes alkalmazása érdekében szükség van a fedezendő, szakmai felelősséggel kapcsolatos esetleges kockázat egységes értelmezésére. Az ABAK szakmai gondatlanságából eredő kockázatok általános meghatározásának ki kell terjednie a releváns kockázatot jelentő események jellemzőire, és meg kell állapítania az esetleges szakmai felelősségvállalás hatókörét, beleértve az ABAK jogi felelősségi körébe tartozó tevékenységek végzéséért közvetlenül felelős személyek, például az ABAK igazgatói, tisztségviselői vagy munkatársai, valamint az ABAK-kal kötött átruházási megállapodás alapján tevékenységet végző személyek által okozott kárt vagy veszteséget. A 2011/61/EU irányelv rendelkezéseivel összhangban az ABAK felelősségvállalását nem érintheti az átruházás, illetve a továbbruházás, és az ABAK-nak gondoskodnia kell az ilyen, az ABAK jogi felelősségi körébe tartozó harmadik felekkel kapcsolatos szakmai kockázatok megfelelő biztosításáról.
(33)
Az általános meghatározás egységes értelmezésének biztosítása érdekében a szakmai felelősséggel kapcsolatos esetleges kockázatot jelentő eseményekre vonatkozó példákat felsoroló listát kell összeállítani, amelynek referenciaként kell szolgálnia. Ennek a listának a gondatlan fellépésekből, hibákból, illetve mulasztásokból eredő események széles skáláját kell tartalmaznia, például a befektetésekkel kapcsolatos tulajdonjogot igazoló okiratok elvesztését, a tények hamis beállítását vagy az ABAK-ra háruló különböző kötelezettségek vagy feladatok megsértését. Tartalmaznia kell továbbá az ABAK szervezetén belüli csalárd magatartás megfelelő belső ellenőrzési rendszerek révén történő megelőzésének elmulasztását. A csalásnak bizonyuló befektetésekkel kapcsolatosan a kellő átvilágítás elmaradásából eredő kárért a szakmai felelősségvállalás körében az ABAK felel, amely felelősséget megfelelően biztosítani kell. A befektetés kedvezőtlen piaci feltételekből eredő értékvesztése által okozott veszteségeket azonban nem kell fedezni. E listának azokat a nem megfelelően elvégzett értékeléseket is tartalmaznia kell, amelyeket a 2011/61/EU irányelv 19. cikkének és a kapcsolódó felhatalmazáson alapuló jogi aktusok megsértését jelentő értékelési hibának kell tekinteni.
(34)
A kockázatkezelési kötelezettségekkel összhangban a működési hibák, többek között a szakmai felelősséggel kapcsolatos kockázatok elkerülése, illetve enyhítése érdekében az ABAK-oknak megfelelő belső minőség-ellenőrzési rendszerekkel kell rendelkezniük. Ezért kockázatkezelési politikájuk részeként az ABAK-oknak a működési kockázatok kezelésére vonatkozóan üzleti tevékenységük jellegének, nagyságrendjének és összetettségének megfelelő politikákkal és eljárásokkal kell rendelkezniük. Ezeknek az eljárásoknak és politikáknak minden esetben lehetővé kell tenniük a működési kockázat profiljának értékelésére szolgáló belső veszteség-adatbázis felállítását.
(35)
Annak érdekében, hogy a további szavatolótőke és a szakmai felelősségbiztosítás megfelelően fedezze az esetleges szakmai felelősséggel kapcsolatos kockázatokat, a megfelelő szintű biztosítási fedezet meghatározásához mennyiségi minimum-referenciaértékeket kell megállapítani. Ezeket a mennyiségi referenciaértékeket az ABAK-oknak a kezelt ABA-k portfóliói által képviselt érték meghatározott százalékában kell megállapítaniuk, amely értéket a kezelt ABA-k összes eszköze által képviselt abszolút érték összegeként kell kiszámítani, függetlenül attól, hogy ezekhez az eszközökhöz tőkeáttétel útján vagy a befektetők pénzével jutottak hozzá. Ezzel összefüggésben a származtatott termékeket piaci értékükön kell értékelni, mivel azok azon az áron pótolhatók. Mivel a kockázatok szakmai felelősségbiztosítással történő fedezése jellegénél fogva bizonytalanabb, mint a kockázatok további szavatolótőke révén történő fedezése, ezért a szakmai felelősséggel kapcsolatos kockázat fedezésére használt két különböző eszközre eltérő százalékértékeket kell alkalmazni.
(36)
Annak érdekében, hogy a biztosított eseményekből eredő veszteségeket a szakmai felelősségbiztosítás eredményesen fedezze, ezt a biztosítást szakmai felelősségbiztosítás nyújtására engedéllyel rendelkező biztosítótársaságnál kell megkötni. Ide tartoznak az uniós biztosítók, valamint a nem uniós társaságok abban az esetben, ha az uniós jog vagy a nemzeti jog alapján ilyen biztosítási szolgáltatások nyújtására engedéllyel rendelkeznek.
(37)
A megfelelő szakmai felelősségbiztosítás megtervezésénél bizonyos rugalmasság biztosítása érdekében lehetővé kell tenni, hogy az ABAK és a biztosító megállapodjon egy olyan záradékban, amely előírja, hogy a veszteségek első részeként egy meghatározott összeget (önrész) az ABAK visel. Amennyiben megállapodás születik ilyen önrészről, az ABAK-nak az általa viselendő veszteség meghatározott összegével megegyező szavatolótőkét kell rendelkezésre bocsátania. Az ilyen szavatolótőkét az ABAK induló tőkéjén és a 2011/61/EU irányelv 9. cikkének (3) bekezdése alapján az ABAK által biztosítandó szavatolótőkén felül kell nyújtani.
(38)
Alapelvként a kockázatok további szavatolótőke, illetve szakmai felelősségbiztosítás révén történő fedezésének megfelelőségét évente legalább egyszer felül kell vizsgálni. Az ABAK-nak azonban a kezelt ABA-portfóliók összértékének folyamatos nyomon követésére szolgáló eljárásokkal kell rendelkeznie, és jelentős eltérések megállapítása esetén folyamatosan ki kell igazítani a szakmai felelősséggel kapcsolatos kockázatok fedezetének összegét. Ezenfelül az ABAK székhelye szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatósága az ABAK kockázati profiljának, korábbi veszteségeinek, valamint további szavatolótőkéje, illetve szakmai felelősségbiztosítása megfelelőségének figyelembevételét követően csökkentheti vagy emelheti a további szavatolótőkére vonatkozó minimumkövetelményt.
(39)
A 2011/61/EU irányelv arra kötelezi az ABAK-okat, hogy az ABA-k és az ABA-k befektetőinek érdekeit legjobban szolgálva, valamint a piaci integritásra figyelemmel tevékenykedjenek. Az ABAK-oknak ezért megfelelő politikákat és eljárásokat kell alkalmazniuk, ami lehetővé teszi, hogy megelőzzék a jogellenes gyakorlatokat, például a piaci időzítést vagy a késői kereskedést. A piaci időzítést alkalmazók a portfólióban szereplő értékpapírok lejárt vagy elavult árait használják ki, amelyek befolyásolják a nettó eszközérték kiszámítási módját, vagy néhány napon belül megvásárolják és visszaváltják az ABA befektetési jegyeit, ezáltal kihasználják azt a módot, ahogy az ABA kiszámítja nettó eszközértékét. A késői kereskedés azt jelenti, hogy az ABA-k befektetési jegyeinek megvásárlására vagy visszaváltására szóló megbízásokat egy kijelölt határidőt követően adják meg, de a kapott ár az adott határidőben érvényes ár. Mindkét jogellenes gyakorlat sérti a befektetők hosszú távú érdekeit, mivel csökkentik a befektetők nyereségét, és hátrányosan érintik az ABA hozamát is, mivel növelik az ügylet költségeit és lerontják a portfóliókezelést. Az ABAK-oknak megfelelő eljárásokat kell továbbá létrehozniuk az ABA eredményes kezelése érdekében, valamint úgy kell fellépniük, hogy megelőzzék, hogy az ABA-ra és befektetőire indokolatlan költségeket terheljenek.
(40)
Az ÁÉKBV kezelőire alkalmazott megközelítéssel összhangban a befektetések kiválasztása és nyomon követése terén az ABAK-oknak a legnagyobb gondossággal kell eljárniuk. Megfelelő szakmai tapasztalattal és ismeretekkel kell rendelkezniük azokról az eszközökről, amelyekbe az ABA-kat befektették. Annak biztosítása érdekében, hogy a befektetési döntéseket a befektetési politikával és adott esetben a kezelt ABA kockázati korlátaival összhangban hajtsák végre, az ABAK-oknak írásbeli átvilágítási politikákat és eljárásokat kell elfogadniuk és végrehajtaniuk. Ezeket a politikákat és eljárásokat rendszeresen felül kell vizsgálni és naprakésszé kell tenni. Amennyiben az ABAK-ok meghatározott típusú eszközökbe fektetnek be hosszú távra, vagy kevésbé likvid eszközökbe, például ingatlanba vagy üzletrészekbe fektetnek be, az átvilágításra vonatkozó követelményeket a tárgyalási szakaszban is alkalmazni kell. Az ABAK megállapodás megkötését megelőzően végzett tevékenységeit megfelelően dokumentálni kell annak igazolására, hogy e tevékenységek összhangban vannak a gazdasági és pénzügyi tervvel, így az ABA átlagidejével is. Az ABAK-oknak a vonatkozó megbeszélésekről jegyzőkönyvet kell vezetniük, továbbá meg kell őrizniük az előkészítő dokumentációt, valamint a projekt megvalósíthatóságáról és a szerződéses kötelezettségvállalásról készülő értékelés érdekében folytatott gazdasági és pénzügyi elemzést.
(41)
Annak a követelménynek, hogy az ABAK-oknak megfelelő szakértelemmel, körültekintéssel és gondossággal kell eljárniuk, arra az esetre is vonatkoznia kell, amikor az ABAK prime brókert vagy üzletfelet jelöl ki. Az ABAK csak azokat a prime brókereket és üzletfeleket választhatja és jelölheti ki, amelyeket folyamatos felügyeletnek vetnek alá, pénzügyi helyzetük stabil, és rendelkeznek a megfelelő, az ABAK vagy az ABA számára biztosítandó szolgáltatások nyújtásához szükséges szervezeti felépítéssel. A befektetők érdekeinek megfelelő védelme érdekében fontos tisztázni, hogy a pénzügyi stabilitás egyik vizsgálandó kritériuma az, hogy a prime brókerekre és az üzletfelekre vonatkozik-e a tárgyhoz tartozó prudenciális szabályozás (beleértve a megfelelő tőkekövetelményeket) és tényleges felügyelet.
(42)
A 2011/61/EU irányelvvel összhangban, amely előírja az ABAK-ok számára, hogy becsületesen, tisztességesen és kellő szaktudással járjanak el, az ABAK üzleti tevékenységét ténylegesen irányító személyeknek, akik az irányítási szerv, illetve azon jogalanyok esetében, amelyek nem rendelkeznek irányítási szervvel, a felső vezetés tagjai, megfelelő ismeret, készség és tapasztalat birtokában kell lenniük, hogy el tudják látni feladataikat, különösen pedig, hogy megértsék az ABAK tevékenységével összefüggő kockázatokat. A pénzügyi intézmények vállalatirányításáról szóló bizottsági zöld könyvvel összhangban (2) az ABAK üzleti tevékenységét ténylegesen irányító személyeknek elegendő időt kell az ABAK-on belüli funkcióik ellátására fordítaniuk, és tisztességesen, feddhetetlenül és független gondolkodással kell cselekedniük többek között annak érdekében, hogy ténylegesen értékeljék és érdemben elemezzék a felső vezetés döntéseit.
(43)
A vonatkozó tevékenységek megfelelő végrehajtásához az ABAK-nak olyan munkatársakat kell foglalkoztatnia, akik rendelkeznek a rájuk kiszabott feladatok elvégzéséhez szükséges szakértelemmel, ismeretekkel és tapasztalattal.
(44)
Az egyéni portfóliókezelési szolgáltatást nyújtó ABAK-oknak meg kell felelniük a 2004/39/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek a befektetési vállalkozások szervezeti követelményei és működési feltételei, valamint az irányelv alkalmazásában meghatározott kifejezések tekintetében történő végrehajtásáról szóló, 2006. augusztus 10-i 2006/73/EK bizottsági irányelvben (3) meghatározott, az ösztönzésre vonatkozó szabályoknak. A következetesség érdekében az előbbiekben említett elveket ki kell terjeszteni a kollektívportfólió-kezelési és forgalmazási szolgáltatást nyújtó ABAK-okra. A díj, jutalék vagy juttatás fennállását, jellegét és összegét vagy - amennyiben az összeg nem adható meg biztosan - összegének számítási módját közzé kell tenni az ABAK éves jelentésében.
(45)
Az ABA-k befektetőinek hasonló védelemben kell részesülniük, mint azoknak az ABAK-ügyfeleknek, amelyeknek az ABAK egyéni portfóliókezelési szolgáltatást nyújt, mivel ebben az esetben meg kell felelnie a pénzügyi szolgáltatások terén a pénzügyi eszközök piacairól, a 85/611/EGK és a 93/6/EGK tanácsi irányelv és a 2000/12/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv módosításáról, valamint a 93/22/EGK tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2004. április 21-i 2004/39/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvben (4) megállapított, „legjobb végrehajtásra” vonatkozó szabályoknak. Figyelembe kell venni azonban az azon különböző típusú eszközök közötti különbségeket, amelyekbe az ABA-kat befektették, mivel a legjobb végrehajtás nem releváns például abban az esetben, amikor az ABAK ingatlanba vagy üzletrészekbe fektet be, és a befektetésre a megállapodás feltételeiről folytatott részletes tárgyalások után kerül sor. Amennyiben nem lehet különböző végrehajtási helyszínek közül választani, az ABAK-nak képesnek kell lennie arra, hogy a hatáskörrel rendelkező hatóságok és könyvvizsgálók számára igazolja, hogy nem lehet különböző végrehajtási helyszínek között választani.
(46)
Az ÁÉKBV-kezelőkre vonatkozó előírásokkal való összhang biztosítása érdekében a megbízások kezelésére, valamint a kereskedési megbízások összevonására és allokációjára vonatkozó szabályokat abban az esetben kell alkalmazni az ABAK-okra, ha kollektívportfólió-kezelést nyújtanak. Ezeket a szabályokat azonban nem kell alkalmazni, ha az eszközökbe történő befektetésre a megállapodás feltételeiről folytatott részletes tárgyalások után kerül sor, mint például ingatlanba, üzletrészekbe vagy tőzsdén nem jegyzett vállalkozásokba történő befektetés esetében, mivel ezekben az esetekben nem teljesítenek megbízást.
(47)
Fontos azoknak a helyzeteknek a meghatározása, amelyekben összeférhetetlenség léphet fel, különösen abban az esetben, amikor pénzügyi nyereség realizálása vagy pénzügyi veszteség elkerülése várható, vagy ha az ABAK magatartásának befolyásolása érdekében úgy nyújtanak pénzügyi vagy más ösztönzőket, hogy az bizonyos érdekeket más felek, például egy másik ABA, annak ügyfelei, átruházható értékpapírokkal foglalkozó kollektív befektetési vállalkozások (ÁÉKBV) vagy az ABAK más ügyfelei érdekeinek kárára előnyben részesít.
(48)
Az ABAK által az összeférhetetlenségek kezelésére kialakított politikában meg kell nevezni olyan helyzeteket, amelyekben az ABAK tevékenységei az ABA vagy befektetőinek érdekeit potenciálisan veszélyeztető, illetve azokat nem veszélyeztető összeférhetetlenséget eredményezhetnek. E helyzetek azonosításához az ABAK-nak nemcsak a kollektívportfólió-kezelési tevékenységet, hanem azon egyéb tevékenységeket is figyelembe kell vennie, amelyeknek elvégzésére engedéllyel rendelkezik, beleértve megbízottai, a továbbruházásban feladatot teljesítő felek, a külső értékbecslő vagy az üzletfél tevékenységeit.
(49)
Az átruházható értékpapírokkal foglalkozó kollektív befektetési vállalkozásokra (ÁÉKBV) vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról szóló, 2009. július 13-i 2009/65/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvben (5) az ÁÉKBV-kkel kapcsolatosan és 2004/39/EK irányelvben a befektetési vállalkozásokkal kapcsolatosan figyelembe vett megközelítéssel összhangban az ABAK-oknak eljárásokat és intézkedéseket kell elfogadniuk annak érdekében, hogy az esetlegesen összeférhetetlenséget okozó, különböző üzleti tevékenységekben részt vevő releváns személyek ezeket a tevékenységeket az ABAK méretének és tevékenységeinek megfelelő, független szinten végezzék.
(50)
Alapvető fontosságú egy olyan általános keret meghatározása, amelynek megfelelően az összeférhetetlenségeket felmerülésük esetén kezelni kell, és nyilvánosságra kell hozni. Az ilyen helyzetekben követendő lépések és eljárások részletezését az ABAK által kidolgozandó összeférhetetlenségi politikában kell tisztázni.
(51)
A kockázatkezelési rendszer egyik központi eleme az állandó kockázatkezelési funkció. A következetesség érdekében e funkció feladatainak és felelősségeinek jellegüket tekintve hasonlónak kell lenniük a 2009/65/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek a szervezeti követelmények, az összeférhetetlenség, az üzletvitel, a kockázatkezelés, valamint a letétkezelő és az alapkezelő társaság közötti megállapodás tartalma tekintetében történő végrehajtásáról szóló, 2010. július 1-jei 2010/43/EU bizottsági irányelv (6) által az ÁÉKBV alapkezelő társaságok állandó kockázatkezelési funkciója tekintetében kijelöltekhez. Ennek a funkciónak elsődleges szerepet kell játszania az ABA kockázati politikájának, a kockázat nyomon követésének és a kockázat mérésének kidolgozásában, annak érdekében, hogy a kockázat szintje folyamatosan összhangban legyen az ABA kockázati profiljával. Az állandó kockázatkezelési funkciónak rendelkeznie kell a szükséges felhatalmazással, hozzáféréssel kell rendelkeznie a vonatkozó információkhoz, valamint rendszeres kapcsolatban kell állnia a felső vezetéssel és az ABAK irányító testületével annak érdekében, hogy naprakész információkkal lássa el azokat, hogy szükség esetén azonnali korrekciós intézkedéseket tudjanak hozni.
(52)
A kockázatkezelési politika a kockázatkezelési rendszer egy másik elemét képezi. E politikát megfelelően dokumentálni kell, mindenekelőtt ki kell fejteni benne a kockázatok mérésére és kezelésére alkalmazott intézkedéseket és eljárásokat, a kockázatkezelési funkció független gyakorlására vonatkozó védintézkedéseket, a kockázatkezelésre alkalmazott technikákat, valamint az ABAK-on belül a kockázatkezelésre és a működési eljárásokra vonatkozó felelősségek részletes megosztását. Eredményességének biztosítása érdekében a kockázatkezelési politikát a felső vezetésnek évente legalább egyszer felül kell vizsgálnia.
(53)
A 2011/61/EU irányelvnek megfelelően a kockázatkezelési funkciót funkcionálisan és hierarchikusan el kell különíteni a működési egységektől. Ezáltal tisztázni kell, hogy ezt az elkülönítést az ABAK irányító testületének szintjéig biztosítani kell, és hogy a kockázatkezelési funkciót ellátók nem végezhetnek összeférhetetlen tevékenységeket, illetve nem tartozhatnak olyan személy felügyelete alá, aki összeférhetetlen funkciókat lát el.
(54)
Alapvető fontosságú az ABAK által alkalmazandó védintézkedések meghatározása a kockázatkezelési funkció független gyakorlásának biztosítása, valamint annak érdekében, hogy a kockázatkezelési funkciót gyakorlókat ne bízzák meg összeférhetetlen feladatokkal, hogy azon adatok alapján kelljen döntéseket hozniuk, amelyekhez megfelelően hozzáférnek, valamint hogy a döntéshozatali folyamatok felülvizsgálatra alkalmasak legyenek.
(55)
Bár a 2011/61/EU irányelv nem korlátozza az ABA-k befektetéseit, az egyes ABA-kat fenyegető kockázatok nem kezelhetők eredményesen, ha a kockázati korlátokat az ABAK-ok előzetesen nem határozzák meg. A kockázati korlátoknak összhangban kell lenniük az ABA kockázati profiljával, és a 2011/61/EU irányelvnek megfelelően azokról tájékoztatni kell a befektetőket.
(56)
A következetesség érdekében a kockázatok azonosítására, mérésére és nyomon követésére vonatkozó követelmények a 2010/43/EU irányelv hasonló rendelkezéseire épülnek. Az ABAK-oknak stressztesztek, visszamenőleges vizsgálatok és forgatókönyv-elemzés lefolytatásával megfelelő módon kezelniük kell kockázatmérési technikáik esetleges sebezhetőségét. Amennyiben a stressztesztek és a forgatókönyv-elemzések meghatározott körülményekkel kapcsolatban különös sebezhetőséget tárnak fel, az ABAK-nak sürgős lépéseket kell tennie, és korrekciós intézkedéseket kell hoznia.
(57)
A 2011/61/EU irányelv előírja, hogy a Bizottságnak meg kell határoznia azokat a likviditáskezelési rendszereket és eljárásokat, amelyek lehetővé teszik, hogy az ABAK nyomon követhesse az ABA likviditási kockázatát - a nem tőkeáttétellel finanszírozott, zárt végű ABA-k kivételével -, és biztosítják, hogy az ABA befektetéseinek likviditási profilja megfeleljen az alapkötelezettségeinek. Ezért fontos a valamennyi ABAK-ra vonatkozó alapvető általános követelmények meghatározása, amelyek alkalmazását hozzá kell igazítani az érintett ABAK által kezelt ABA-k méretéhez, struktúrájához és jellegéhez.
(58)
Biztosítani kell, hogy az ABAK-ok a hatáskörrel rendelkező hatóságaik számára igazolni tudják, hogy megfelelő és eredményes likviditáskezelési politikákat és eljárásokat vezettek be. Ehhez megfelelően fel kell mérni az ABA jellegét, beleértve a mögöttes eszközök típusát és az ABA-val kapcsolatos likviditási kockázat összegét, az ABA nagyságrendjét és összetettségét, illetve az eszközök lezárására vagy eladására irányuló folyamat összetettségét.
(59)
A likviditáskezelési rendszerek és eljárások lehetővé tehetik, hogy az ABAK-ok a visszaváltási kérelmek teljesítése érdekében az illikvid eszközök és a vonatkozó értékelési problémák kezeléséhez szükséges eszközöket és rendelkezéseket alkalmazzanak. Ezen eszközök és rendelkezések körébe tartozhatnak, amennyiben a nemzeti jog lehetővé teszi, a visszaváltási korlátok, a részleges visszaváltások, az ideiglenes hiteltartozások, a felmondási idők és a likvid eszközök pooljai. A „side pocket” számlákat és más mechanizmusokat, amelyekben az ABA bizonyos eszközei az ABA és befektetői közötti hasonló megállapodások tárgyát képezik, „különös rendelkezéseknek” kell tekinteni, mivel befolyásolják az ABA befektetőinek meghatározott visszaváltási jogát. Az ABA felfüggesztése nem tekinthető különös rendelkezésnek, mivel ez az ABA minden eszközére és az ABA minden befektetőjére kiterjed. A likviditáskezelésre szolgáló eszközöket és különös rendelkezéseket a konkrét körülményektől függően kell alkalmazni, és hozzá kell igazítani az ABA jellegéhez, nagyságrendjéhez és befektetési stratégiájához.
(60)
Azon alapul szolgáló kollektív befektetési vállalkozások likviditáskezelésének a nyomon követésére vonatkozó követelmények, amelyekbe az ABA-k befektetnek, valamint a likviditási kockázatok kezelésére és a befektetők közötti összeférhetetlenségek azonosítására, kezelésére és nyomon követésére szolgáló eszközök és rendelkezések bevezetésére vonatkozó követelmények nem vonatkoznak a zárt végű ABA-kat kezelő ABAK-okra, függetlenül attól, hogy tőkeáttételt alkalmazónak minősülnek-e. A visszaváltással kapcsolatos likviditáskezelési követelmények alóli mentességnek tükröznie kell a zárt végű ABA és a nyílt végű ABA befektetőire vonatkozó általános visszaváltási feltételek közötti különbségeket.
(61)
Az ABA likviditására, illetve illikviditására vonatkozó minimumkorlátok alkalmazása bizonyos típusú ABAK-ok esetében eredményes nyomonkövetési eszköz lehet. A korlát túllépése önmagában még nem jelenti azt, hogy az ABAK-nak intézkedést kell hoznia, mivel ez a tényektől és a körülményektől, valamint az ABAK által meghatározott tűréshatártól függ. Így a gyakorlatban korlátok alkalmazhatók az alap ugyanazon időszak napjaira vonatkozó likviditásának függvényében mért átlagos napi visszaváltás nyomon követése tekintetében. A stresszteszt-forgatókönyvek támogatása érdekében ez a befektetői koncentráció nyomon követésére is alkalmazható. E korlátok a körülményektől függően folyamatos nyomon követést, illetve korrekciós intézkedéseket indíthatnak el.
(62)
A stresszteszteknek adott esetben szimulálniuk kell az eszközök likviditásának hiányát, valamint a szokásostól eltérő visszaváltási kérelmeket. A legutóbbi és a várható jövőbeni jegyzéseket és visszaváltásokat az ABA e tevékenységgel kapcsolatos várható, más ABA-khoz viszonyított teljesítményének hatásával együtt kell figyelembe venni. A szimulált stresszteszt-forgatókönyvekben az ABAK-nak elemeznie kell a visszaváltási kérelmek teljesítéséhez szükséges időt. Az ABAK-nak továbbá stressztesztet kell végeznie azokra a piaci tényezőkre, például a devizamozgásokra vonatkozóan is, amelyek jelentősen befolyásolhatják az ABAK vagy az ABA hitelprofilját, következésképpen a biztosítékra vonatkozó követelményeket. A stressztesztek, illetve a forgatókönyv-elemzések megközelítésében az ABAK-nak figyelembe kell vennie az értékelés stresszhelyzetekben fennálló érzékenységét.
(63)
A stressztesztek lefolytatásának gyakoriságát az ABA természetétől, a befektetési stratégiától, a likviditási profiltól, a befektető típusától és az ABA visszaváltási politikájától kell függővé tenni. Várhatóan azonban ezeket a teszteket évente legalább egyszer el fogják végezni. Amennyiben a stressztesztek a vártnál jelentősen magasabb likviditáskockázatot jeleznek, az ABAK-nak az ABA befektetőinek érdekeit legjobban szolgálva kell eljárnia, figyelembe véve az ABA eszközeinek likviditási profilját, a visszaváltási kérelmek szintjét, és adott esetben a likviditáskezelési politikák és eljárások megfelelőségét.
(64)
A 2011/61/EU irányelv előírja, hogy a Bizottságnak meg kell határoznia a befektetési stratégia, a likviditási profil és a visszaváltási politika összehangolásának módját. E három elem összhangja abban az esetben biztosított, ha a befektetők befektetéseiket az ABA-nak mind a rendes, mind pedig a rendkívüli körülmények esetén történő visszaváltás feltételeire kiterjedő visszaváltási politikájával összhangban, a befektetőkkel szembeni tisztességes bánásmódnak megfelelően tudják visszaváltani.
(65)
A 2011/61/EU irányelv rendelkezik az ágazatközi egységesség biztosításáról és a hiteleket forgalomképes értékpapírokká átcsomagoló, értékpapírosítást kezdeményezők, illetve az ezekbe az értékpapírokba vagy más pénzügyi eszközökbe az ABA-k nevében befektető ABAK-ok között az érdekek összehangolatlanságának megszüntetéséről. E cél elérése érdekében figyelembe vették a hitelintézetek tevékenységének megkezdéséről és folytatásáról szóló, 2006. június 14-i 2006/48/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (7) vonatkozó rendelkezéseit, amelyek meghatározzák az értékpapírosítás hitelkockázatának kitett befektetőkre, az értékpapírosítást kezdeményezőkre és a szponzorokra vonatkozó mennyiségi és minőségi előírásokat. Mivel e rendelet és a 2006/48/EK irányelv vonatkozó rendelkezései ugyanazokat a célkitűzéseket - nevezetesen az értékpapírosítást kezdeményező vagy a szponzor érdekeinek a befektetők érdekeivel való összehangolását - kívánják elérni, alapvető fontosságú, hogy a terminológiát mindkét jogi aktusban következetesen használják, ezért a 2006/48/EK irányelvben megadott fogalommeghatározások referenciaként szolgálnak. Tekintettel arra, hogy az Európai Bankhatóság elődje, az Európai Bankfelügyeleti Bizottság a 2006/48/EK irányelv rendelkezéseinek értelmezésére vonatkozóan részletes iránymutatást adott (8), az ágazatközi egységesség elérése megkívánja az értékpapírosítást kezdeményezők, a szponzorok és az ABAK-ok érdekeinek összehangolására törekvő jelenlegi rendelkezéseknek az említett iránymutatások fényében történő értelmezését.
(66)
Fontos, hogy a hiteleket forgalomképes értékpapírokká átcsomagoló ügyletek ne oly módon épüljenek fel, hogy megkerüljék az értékpapírosítási pozíciókba történő befektetésekre vonatkozó előírások alkalmazását. Ezért az átcsomagolt hiteleken alapuló, forgalomképes értékpapírokba vagy más pénzügyi eszközökbe történő befektetésre való hivatkozás ezen eszközök tekintetében nem értelmezhető szigorúan jogilag érvényes és kötelező erejű tulajdonjog-átruházásként, hanem materiális gazdasági értelemben vett befektetésnek tekintendő, ily módon a szintetikus befektetések minden más formájára ki kell terjednie, és meg kell felelnie a vonatkozó követelményeknek. A félreértések elkerülése és a bankokra vonatkozó jogszabályokban használt nyelvezet egységesítése érdekében az „átcsomagolt hiteleken alapuló, forgalomképes értékpapírokba vagy más pénzügyi eszközökbe történő befektetés” kifejezés helyett „az értékpapírosítás hitelkockázatának való kitettség viselése” kifejezést kell használni.
(67)
Az értékpapírosítás során értékpapírosítást kezdeményezőként, szponzorként vagy eredeti hitelezőként fellépő intézetekre vonatkozó követelményeket a 2006/48/EK irányelv közvetlenül írja elő számukra. Ezért fontos az értékpapírosításnak való kitettséget viselő ABAK-ok vonatkozó feladatainak előírása. Következésképpen az ABAK-nak csak abban az esetben kell értékpapírosításnak való kitettséget viselnie, ha az értékpapírosítást kezdeményező, a szponzor vagy az eredeti hitelező kifejezetten tájékoztatja az ABAK-ot a mögöttes eszközben fennálló jelentős gazdasági érdekeltség megtartásáról, más néven a megtartásra vonatkozó követelményről. Ezenkívül az ABAK-nak biztosítania kell a 2006/48/EK irányelvben a szponzorokra és az értékpapírosítást kezdeményezőkre előírt különböző minőségi követelményeknek való megfelelést. Az értékpapírosítási befektetés és az alapul szolgáló kitettség átfogó és alapos megértése érdekében továbbá magának az ABAK-nak is minőségi követelményeknek kell megfelelnie. Ennek elérése érdekében az ABAK-oknak befektetési döntéseiket gondos átvilágítást követően kell meghozniuk, amelyekből megfelelő információt és ismereteket kell nyerniük az érintett értékpapírosításokról.
(68)
Vannak olyan körülmények, amelyek mellett a jogalanyok megfelelnek az értékpapírosítást kezdeményező, illetve a szponzor fogalommeghatározásának, vagy eredeti hitelezői szerepet töltenek be, más jogalanyok azonban, amelyek sem az értékpapírosítást kezdeményező, illetve a szponzor fogalommeghatározásának nem felelnek meg, sem eredeti hitelezői szerepet nem töltenek be - érdekeik azonban a befektetők érdekeivel a legnagyobb összhangban vannak - törekedhetnek a megtartásra vonatkozó követelménynek való megfelelésre. A jogbiztonság érdekében ezektől az egyéb jogalanyoktól nem kell megkövetelni a megtartásra vonatkozó követelménynek való megfelelést, ha e követelménynek az értékpapírosítást kezdeményező, a szponzor vagy az eredeti hitelező eleget tesz.
(69)
A megtartásra vonatkozó követelmény vagy a minőségi követelmények megsértése esetén az ABAK-nak mérlegelnie kell bizonyos korrekciós intézkedések meghozatalát, ilyen például a kitettség fedezése, eladása vagy csökkentése, vagy a megtartásra vonatkozó követelményt megszegő fél megkeresése a megfelelés helyreállítása érdekében. Ezeknek a korrekciós intézkedéseknek mindig a befektetők érdekeit kell szolgálniuk, és nem járhatnak azzal a közvetlen kötelezettséggel, hogy a követelmény megszegésének nyilvánvalóvá válását követően azonnal értékesíteni kell az eszközöket, elkerülve ezáltal a „kényszerkiárusítást”. Az ABAK-nak figyelembe kell vennie a követelmény megszegését, amikor egy olyan további ügyletbe történő befektetést mérlegel, amelyben részt vesz a követelményt megszegő fél.
(70)
A 2011/61/EU irányelvben az ABAK-okra vonatkozó belső eljárások és szervezeti szabályok meghatározásával kapcsolatosan előírt követelményeknek való megfelelés érdekében az ABAK-oknak olyan jól dokumentált szervezeti struktúrát kell kialakítaniuk, amely egyértelműen meghatározza a felelősségeket, meghatározza az ellenőrzési mechanizmusokat és biztosítja a megfelelő információáramlást az érintett felek között. Az ABAK-ok kötelesek továbbá információvédelmi és üzletmenet-folytonosságot biztosító rendszereket kialakítani. Ezen eljárások és struktúrák kialakítása során az ABAK-oknak figyelembe kell venniük az arányosság elvét, amely lehetővé teszi, hogy az eljárásokat, a mechanizmusokat és a szervezeti struktúrát az ABAK üzletmenetének jellegéhez, nagyságrendjéhez és összetettségéhez, valamint az üzletmenet keretében végzett tevékenységeinek jellegéhez és köréhez igazítsák.
(71)
A befektetők védelme szempontjából elsődleges fontosságú a befektetők tájékoztatása, ezért az ABAK-oknak megfelelő politikákat és eljárásokat kell végrehajtaniuk annak érdekében, hogy a befektetőket befektetéseik megtétele előtt és jelentős változások esetén kellő részletességgel és kellő hangsúllyal tájékoztassák az egyes ABA-kra vonatkozó visszaváltási feltételekről. Ide tartozhat a visszaváltásokkal kapcsolatos felmondási időkre és a lekötési időszakokra vonatkozó tájékoztatás, azoknak a körülményeknek a megjelölése, amelyek esetében a szokásos visszaváltási mechanizmusok esetlegesen nem alkalmazhatók vagy felfüggeszthetők, valamint ide tartozhatnak az irányító testület által mérlegelhető intézkedésekkel, például a visszaváltási korlátokkal, „side pocket” számlákkal kapcsolatos részletek, mivel befolyásolják az adott ABA befektetőinek meghatározott visszaváltási jogát.
(72)
A vonatkozó tevékenységek megfelelő végrehajtása érdekében az ABAK-oknak megfelelő elektronikai rendszereket kell alkalmazniuk annak érdekében, hogy teljesüljenek a portfólióügyletekkel, illetve a jegyzési és visszaváltási megbízásokkal kapcsolatos nyilvántartási követelmények, valamint a nettó eszközértéknek a 2011/61/EU irányelvben és az e rendeletben előírtak szerinti kiszámításának biztosítását szolgáló számviteli politikákat és eljárásokat kell kialakítaniuk, végrehajtaniuk és fenntartaniuk.
(73)
A 2009/65/EK irányelvben az ÁÉKBV kezelőire előírt követelményekkel való összhang biztosítása érdekében az irányító testületet, a felső vezetést, illetve adott esetben az ABAK felügyeleti funkcióját betöltő személyt hasonló típusú feladatokkal kell megbízni, amelyekhez megfelelő felelősségeket kell rendelni. E felelősség-hozzárendelésnek azonban összhangban kell lennie az irányító testület, a felső vezetés és a felügyeleti funkció alkalmazandó nemzeti jog szerinti feladataival és felelősségeivel. A felső vezetésbe az irányító testület néhány vagy minden tagja beletartozhat.
(74)
Az állandó és eredményes megfelelési funkció létrehozására vonatkozó követelménynek az ABAK-nak üzletmenete méretétől és összetettségétől függetlenül mindenkor meg kell felelnie. Ugyanakkor a megfelelési funkció technikai és személyi felépítésének részleteit az ABAK üzletmenetének jellegéhez, nagyságrendjéhez és összetettségéhez, valamint szolgáltatásai és tevékenységei jellegéhez és köréhez kell igazítani. Az ABAK-nak nem kell független megfelelési egységet létrehoznia, ha ez a követelmény az ABAK méretét vagy üzletmenetének jellegét, nagyságrendjét és összetettségét tekintve aránytalan lenne.
(75)
Az értékelési standardok joghatóságonként és eszközosztályonként különbözőek. E rendeletnek ki kell egészítenie a közös általános szabályokat, és az ABA-k eszközeinek helyes és független értékelésére vonatkozó megfelelő és következetes politikák és eljárások kidolgozására és végrehajtására vonatkozó referenciákat kell létrehoznia az ABAK-ok számára. A politikáknak és eljárásoknak le kell írniuk az értékelésben részt vevő valamennyi fél, köztük a külső értékbecslők kötelezettségeit, feladatait és felelősségeit.
(76)
Az eszközök értéke különböző módokon határozható meg, például az aktív piacon megfigyelhető árakra történő hivatkozással vagy a nemzeti jognak, az ABA alapszabályának vagy létesítő okiratának megfelelő, más értékelési módszerek alkalmazásával történő becsléssel. Mivel az egyes eszközök és források értéke különböző módszerekkel határozható meg, és különböző forrásokból származhat, az ABAK-nak meg kell határoznia és meg kell jelölnie az általa használt értékelési módszereket.
(77)
Amennyiben az eszközök értékeléséhez modellt alkalmaznak, az értékelési eljárásoknak és politikáknak meg kell jelölniük a modell fő jellemzőit. Alkalmazását megelőzően az említett modellt egy olyan külső vagy belső személy által folytatott validálási folyamatnak kell alávetni, aki nem vett részt a modell kidolgozási folyamatában. Az eszközök értékelésére alkalmazott modell tekintetében az a személy minősül a validálási folyamat lefolytatására alkalmasnak, aki az eszközök ilyen modellek alkalmazásával történő értékelése terén megfelelő szakértelemmel és tapasztalattal rendelkezik; ez a személy lehet könyvvizsgáló is.
(78)
Mivel az ABA-k dinamikus környezetben működnek, amelyben a befektetési stratégiák idővel változhatnak, az értékelési politikákat és eljárásokat legalább évente, valamint azt megelőzően felül kell vizsgálni, hogy új befektetési stratégia vagy új típusú eszköz mellett köteleznék el magukat. Az értékelési politikákban és eljárásokban, köztük az értékelési módszerekben bekövetkező változtatásoknak előre meghatározott folyamatot kell követniük.
(79)
Az ABAK-nak biztosítania kell, hogy az ABA egyedi eszközeit megfelelően, az értékelési politikákkal és eljárásokkal összhangban értékeljék. Bizonyos eszközök, különösen összetett és illikvid pénzügyi eszközök esetében nagyobb a nem megfelelő értékelés kockázata. E helyzet kezelése érdekében az ABAK-nak megfelelő ellenőrzéseket kell bevezetnie annak érdekében, hogy az ABA eszközeinek értéke megfelelő szintű objektivitást tükrözzön.
(80)
A befektetési jegyenkénti vagy részvényenkénti nettó eszközértéket a nemzeti jognak, illetve adott esetben az alap alapszabályának vagy létesítő okiratának megfelelően kell kiszámítani. Ez a rendelet kizárólag a számítási eljárásra terjed ki, és nem érinti a számítás módszerét. A befektetési jegyenkénti vagy részvényenkénti nettó eszközérték kiszámítását az ABAK az ABA számára végzett ügyviteli funkciók részeként maga is elvégezheti. Az ügyviteli feladatok ellátásával, többek között a nettó eszközérték kiszámításával harmadik fél is megbízható. Az ABA nettó eszközértékének kiszámítását végző harmadik fél mindaddig nem minősül a 2011/61/EU irányelv alkalmazásában vett külső értékbecslőnek, amíg egyedi eszközökre vonatkozóan nem végez értékeléseket, beleértve a szubjektív véleményt kérő értékeléseket, hanem a számítási folyamatba beépíti az ABAK-tól, az árazási forrásoktól vagy egy külső értékbecslőtől kapott értékeket.
(81)
Vannak naponta elvégezhető értékelési eljárások, mint például a pénzügyi eszközök értékelése, de vannak olyan értékelési eljárások is, például az ingatlanok értékelése, amelyek nem végezhetők ugyanolyan gyakorisággal, mint ahogy a kibocsátásokra, jegyzésekre, visszaváltásokra és törlésekre sor kerül. A nyílt végű alap eszközeire vonatkozó értékelés gyakoriságának figyelembe kell vennie az értékelési eljárásokban az ABA eszközeinek típusára tekintettel fennálló különbségeket.
(82)
A 2011/61/EU irányelv határozza meg azokat a szigorú követelményeket és korlátozásokat, amelyeknek meg kell felelni, amennyiben az ABAK-ok funkciók ellátását akarják átruházni. Az ABAK mindig teljes mértékben felelős az átruházott feladatok megfelelő végrehajtásáért, valamint a 2011/61/EU irányelvnek és végrehajtási intézkedéseinek való megfeleléséért. Az ABAK-nak ezért biztosítania kell, hogy a megbízott teljesítse és alkalmazza azokat a minőségi standardokat, amelyeket maga az ABAK is alkalmazna. Ezenkívül, amennyiben az az átruházott funkciók következetesen magas szintű végrehajtásának biztosításához szükséges, az ABAK-nak képesnek kell lennie az átruházás felmondására, ezért az átruházási megállapodásnak rugalmas felmondási jogokat kell biztosítania az ABAK számára. Az átruházással kapcsolatosan megállapított korlátozások és követelmények alkalmazandók a 2011/61/EU irányelv I. mellékletében meghatározott kezelési feladatok átruházására, miközben a kisegítő feladatok - mint amilyenek a kezelői feladatokat támogató adminisztratív vagy technikai feladatok -, például a takarítás, élelmezés és az alapvető szolgáltatások és termékek beszerzése formájában megjelenő logisztikai támogatás, nem tekintendők az ABAK-funkciók átruházásának. Az egyéb technikai vagy adminisztratív feladatok körébe tartozik továbbá például a felhasználásra kész, standard szoftverek beszerzése és a felhasználásra kész rendszerekkel kapcsolatosan ad hoc operatív segítségnyújtás esetén szoftverszolgáltatók igénybevétele vagy a humán erőforrással kapcsolatos támogatásnyújtás, például kölcsönmunkaerő felvétele vagy a bérszámfejtés ellátása.
(83)
A befektetők magas szintű védelme, valamint az ABAK által folytatott üzleti tevékenység hatékonyságának növelése érdekében az átruházás egészének objektív indokokon kell alapulnia. Ezen indokok értékelése során a hatáskörrel rendelkező hatóságoknak figyelembe kell venniük az átruházás szerkezetét és annak hatását az ABAK struktúrájára, valamint az átruházott tevékenységek és az ABAK-nál maradó tevékenységek közötti kölcsönhatást.
(84)
Annak értékelésére, hogy a megbízott üzletvitelével ténylegesen foglalkozó személy kellőképpen jó hírnévvel rendelkezik-e, ellenőrizni kell az adott személy üzletmenetét, valamint, hogy a pénzügyi tevékenységek tekintetében követett-e el jogsértést. Az adott személy üzletvitelét esetlegesen kedvezőtlenül érintő személyes tulajdonságokkal kapcsolatos egyéb releváns információkat, például az adott személy tisztességességével és a feddhetetlenségével kapcsolatos kételyeket a kellően jó hírnév követelményének értékelésekor figyelembe kell venni.
(85)
A 2009/65/EK irányelv alapján engedélyezett befektetési vállalkozások nem tekinthetők vagyonkezelés céljából engedélyezett vagy bejegyzett, továbbá felügyelet alá tartozó vállalkozásnak, mivel az említett irányelv alapján csak kollektívportfólió-kezelési tevékenységet folytathatnak. Hasonlóképpen, egy belső kezelésben lévő ABA sem tekinthető ilyen besorolású vállalkozásnak, mert az ABA belső kezesén kívüli tevékenységekkel nem foglalkozhat.
(86)
Amennyiben az átruházás az ABAK fő tevékenységének minősülő, és ezért a befektetők védelme és a rendszerkockázat tekintetében nagy fontosságú portfólió- vagy kockázatkezelést érinti, a 2011/61/EU irányelv 20. cikke (1) bekezdésének c) pontjában foglalt követelményeken kívül az ABAK székhelye szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságának és a harmadik országbeli vállalkozás felett felügyeletet gyakorló hatóságnak írásbeli szerződésen alapuló együttműködési megállapodást kell kötnie. A megállapodásnak az átruházást megelőzően kell létrejönnie. E megállapodás részleteinek figyelembe kell venniük a nemzetközi standardokat.
(87)
Írásbeli megállapodásokkal kell jogot biztosítani a hatáskörrel rendelkező hatóságoknak arra, hogy helyszíni vizsgálatokat végezzenek, beleértve azokat az eseteket is, amikor a harmadik országbeli, funkciókkal megbízott vállalkozás felügyeleti hatóságától helyszíni vizsgálatok lefolytatását kérik, és amikor a harmadik ország felügyeleti hatóságától engedélyt kérnek arra, hogy maguk folytathassanak vizsgálatot, vagy hogy elkísérhessék a harmadik ország felügyeleti hatóságának munkatársait, hogy segítsék őket a helyszíni vizsgálatok lefolytatásában.
(88)
A 2011/61/EU irányelvben előírt kötelezettségek alapján az ABAK-oknak mindig az általuk kezelt ABA-k vagy ezen ABA-k befektetőinek érdekeit legjobban szolgálva kell fellépniük. Ezért az átruházás csak abban az esetben megengedett, ha nem akadályozza az ABAK-ot abban, hogy a befektetők érdekeit legjobban szolgálva járjon el vagy kezelje az ABA-t.
(89)
A befektetők magas szintű védelmének fenntartása érdekében az átruházásoknál figyelembe kell venni az esetleges összeférhetetlenségeket. Az esetlegesen jelentős összeférhetetlenséget eredményező helyzetek azonosítására szolgáló referenciaként több kritériumot kell meghatározni. E kritériumok felsorolása nem kizárólagos jellegű, és azt jelenti, hogy a 2011/61/EU irányelv alkalmazásában a nem jelentős összeférhetetlenségek is relevánsak. Így a megfelelési vagy az ellenőrzési funkciók ellátását a portfóliókezelési feladatokkal kell összeférhetetlennek, míg az árjegyzést vagy a jegyzési garanciavállalást a portfólió-, illetve a kockázatkezeléssel kell összeférhetetlennek tekinteni. Ez a kötelezettség nem érinti a megbízott azon kötelezettségét, hogy a 2011/61/EU irányelv 15. cikkében meghatározott rendelkezések szerint funkcionálisan és hierarchikusan el kell különítenie egymástól a portfóliókezelési és a kockázatkezelési feladatokat.
(90)
A funkcióknak az ABAK nevében történő ellátására irányuló feladat átruházására vonatkozó követelményeket értelemszerűen kell alkalmazni abban az esetben, ha a megbízott a rá átruházott funkciók valamelyikét továbbruházza, illetve minden további továbbruházás esetében.
(91)
Annak érdekében, hogy az ABAK minden esetben ellássa befektetéskezelési funkcióit, az ABAK nem ruházhatja át funkcióit olyan mértékben, hogy lényegében már nem tekinthető az ABA kezelőjének, és olyan mértékben, hogy postafiókcéggé válik. Az ABAK-nak mindig elegendő forrást kell fenntartania az átruházott funkciók hatékony felügyeletére. Az ABAK-nak magának kell ellátnia a befektetéskezelési funkciókat, rendelkeznie kell a szükséges szakértelemmel és forrásokkal, meg kell tartania a felső vezetés felelőssége alá tartozó döntések meghozatalára vonatkozó hatáskört, és el kell látnia a felső vezetési funkciókat, amibe beletartozhat az általános befektetési politika és a befektetési stratégiák végrehajtása.
(92)
Az átruházási szerkezet értékelése összetett feladat, amelyet egy sor kritériumra kell alapozni ahhoz, hogy az illetékes hatóság véleményt formálhasson. Annak érdekében, hogy figyelembevehető legyen az alapok szerkezetének és a befektetési stratégiáknak az unióbeli sokszínűsége, szükség van a kritériumok vegyítésére. Az EÉPH iránymutatásokat dolgozhat ki az átruházási szerkezetek uniószerte egységes értékelésének biztosítása érdekében.
(93)
A kritériumok alkalmazását és azok piaci hatását a Bizottság nyomon követi. Két év elteltével a Bizottság helyzetértékelést készít, és amennyiben szükségesnek bizonyul, megteszi az azon feltételek további pontosítására irányuló intézkedéseket, amelyek alapján az ABAK-ról megállapítható, hogy tevékenységét olyan mértékben átruházta, hogy postafiókcéggé vált, és a továbbiakban nem tekinthető az ABA kezelőjének.
(94)
A befektetők magas szintű védelme érdekében a 2011/61/EU irányelv az ABA letétkezelőjére vonatkozóan átfogó követelményeket ír elő. A letétkezelő, az ABAK, illetve adott esetben az ABA és a harmadik felek konkrét jogait és kötelezettségeit ezért egyértelműen meg kell határozni. Az írásbeli szerződésnek tartalmaznia kell a letétkezelő vagy a 2011/61/EU irányelvvel összhangban a letétkezelési feladatokkal megbízott harmadik fél által ellátott, az ABA eszközeinek megfelelő letéti őrzéséhez, valamint az ahhoz szükséges minden részletet, hogy a letétkezelő megfelelően el tudja látni felügyeleti és ellenőrzési funkcióit. Annak érdekében, hogy a letétkezelő fel tudja mérni és nyomon tudja követni a letétkezelési kockázatokat, a szerződésnek megfelelően részleteznie kell azokat az eszközkategóriákat, amelyekbe az ABA befektethet, valamint ki kell terjednie azokra a földrajzi régiókra, amelyekben az ABA be kíván fektetni. A szerződésnek tartalmaznia kell az eszkalációs eljárás részleteit. Így a letétkezelőnek értesítenie kell az ABAK-ot az egy adott piac elszámolási rendszerében azonosított lényeges kockázatról. A szerződés felmondása tekintetében a szerződésnek ki kell kötnie, hogy a szerződés felmondása a letétkezelő végső eszköze, ha nincs meggyőződve arról, hogy az eszközök megfelelő védelemben részesülnek. El kell hárítania továbbá azt a morális veszélyt, hogy az ABAK a letétkezelési kockázattól függetlenül hozzon befektetési döntéseket annak alapján, hogy az esetek többségében a letétkezelő viseli a felelősséget. A befektetők magas szintű védelmének fenntartása érdekében a harmadik felek nyomon követésére vonatkozó részleteket meghatározó követelményt a teljes letétkezelési lánccal kapcsolatban alkalmazni kell.
(95)
A harmadik országban székhellyel rendelkező letétkezelőkre állami prudenciális szabályozásnak, valamint a folyamatos felügyeletre, vizsgálatok lefolytatására és szankciók kiszabására hatáskörrel rendelkező felügyeleti hatóság által végzett prudenciális felügyeletnek kell vonatkoznia. Abban az esetben, ha a letétkezelő felügyeletében több felügyeleti hatóság vesz részt, egy felügyeleti hatóságnak kell ellátnia a 2011/61/EU irányelv és az annak alapján elfogadott felhatalmazáson alapuló és végrehajtási intézkedések alkalmazásában vett kapcsolattartó pont szerepét.
(96)
A 2011/61/EU irányelv 21. cikke (6) bekezdése utolsó albekezdésének megfelelően a harmadik ország jogának vizsgálatát az Európai Bizottságnak a letétkezelési tevékenységhez és a letétkezelői funkciók ellátásához való hozzáférés tekintetében a harmadik országbeli letétkezelőre vonatkozó engedélyezési kritériumok és folyamatos működési feltételek, valamint az uniós jog szerint a hitelintézetekre, illetve adott esetben a befektetési vállalkozásokra vonatkozó megfelelő követelmények összehasonlításával kell elvégeznie, aminek célja annak megállapítása, hogy a helyi kritériumok hatálya megegyezik-e az uniós jog szerinti kritériumok hatályával. A prudenciális felügyelet alá tartozó és a harmadik országban a helyi besorolás szerint nem hitelintézetként vagy befektetési vállalkozásként engedélyezett letétkezelőt az Európai Bizottság vizsgálhatja annak megállapítása céljából, hogy a harmadik ország joga szerinti vonatkozó rendelkezések hatálya megegyezik-e az uniós jog szerint a hitelintézetekre, illetve adott esetben a befektetési vállalkozásokra vonatkozó rendelkezések hatályával.
(97)
Annak érdekében, hogy a letétkezelő minden esetben világos áttekintéssel rendelkezzen az ABA pénzbeáramlásairól és pénzkiáramlásairól, az ABAK-nak biztosítania kell, hogy a letétkezelő késedelem nélkül pontos tájékoztatást kapjon a pénzmozgásokról, többek között azoktól a harmadik felektől is, amelyeknél az ABA folyószámlát nyitott.
(98)
Az ABA pénzmozgásainak megfelelő nyomon követése érdekében a letétkezelő köteles megbizonyosodni róla, hogy az ABA pénzmozgásainak megfelelő nyomon követésére vezettek-e be eljárásokat és azokat ténylegesen végrehajtják-e, valamint, hogy ezeket az eljárásokat időszakosan felülvizsgálják-e. A letétkezelőnek különösen meg kell vizsgálnia az egyeztetési eljárást annak megállapítására, hogy az eljárás az ABA szempontjából alkalmas-e, és azt megfelelő időközönként, az ABA jellegének, nagyságrendjének és összetettségének figyelembevételével folytatják-e le. Az ilyen eljárásnak össze kell például hasonlítania egyenként a bankszámlakivonatok szerinti pénzmozgásokat az ABA könyvelésében nyilvántartott pénzmozgásokkal. Amennyiben az egyeztetéseket, ahogy a nyílt végű ABA-k többsége esetében, naponta végzik, a letétkezelőnek is naponta kell elvégeznie ellenőrzéseit. A letétkezelőnek különösen nyomon kell követnie az egyeztetési eljárás során kiemelt eltéréseket, valamint a meghozott korrekciós intézkedéseket, annak érdekében, hogy késedelem nélkül értesíteni tudja az ABAK-ot azokról a szabálytalanságokról, amelyeket nem orvosoltak, és hogy elvégezze az egyeztetési eljárások teljes felülvizsgálatát. Ezeket a felülvizsgálatokat évente legalább egyszer le kell folytatni. A letétkezelőnek rendszeresen azonosítania kell továbbá a jelentős pénzmozgásokat és különösen azokat, amelyek esetleg nem egyeztethetők össze az ABA műveleteivel, például az ABA eszközeinek pozícióiban bekövetkezett változásokat vagy a jegyzéseket és visszaváltásokat, valamint rendszeresen folyószámla-kivonatot kell kapnia, és ellenőriznie kell, hogy a likviditási pozíciókra vonatkozó saját nyilvántartása összhangban áll-e az ABAK nyilvántartásával. A 2011/61/EU irányelv 21. cikke (8) bekezdésének b) pontjával összhangban a letétkezelőnek naprakészen kell vezetnie nyilvántartását.
(99)
A letétkezelőnek gondoskodnia kell arról, hogy az ABA befektetési jegyeinek vagy részvényeinek jegyzése során a befektetők által vagy nevükben teljesített befizetések beérkezzenek, és hogy azokat a 2011/61/EU irányelvvel összhangban egy vagy több folyószámlán jóváírják. Az ABAK-nak ezért biztosítania kell a letétkezelő megfelelő tájékoztatását arról, amire a befektetők befizetéseinek megfelelő nyomon követéséhez szüksége van. Az ABAK-nak biztosítania kell, hogy a letétkezelő késedelem nélkül megkapja ezt a tájékoztatást, amikor a harmadik fél megbízást kap az ABA befektetési jegyeinek vagy részvényeinek visszaváltására vagy kibocsátására. A befektetők befizetéseivel való visszaélés elkerülése érdekében a tájékoztatást ezért az ABA befektetési jegyeinek vagy részvényeinek jegyzéséért és visszaváltásáért felelős jogalanynak a munkanap végén kell továbbítania a letétkezelőhöz.
(100)
A letétben őrizendő eszközök típusától függően az eszközöket vagy letétben kell őrizni, mint azokat a pénzügyi eszközöket, amelyek pénzügyi eszközszámlán tarthatók nyilván, vagy amelyek a 2011/61/EU irányelvvel összhangban fizikailag leszállíthatók a letétkezelőhöz, vagy pedig tulajdonjog-ellenőrzés alá kell vonni azokat, és nyilvántartást kell vezetni róluk. A letétkezelőnek letéti őrzésben kell tartania az ABA vagy az ABA nevében eljáró ABAK minden olyan pénzügyi eszközét, amely a letétkezelő vagy a letétkezelési funkciókkal megbízott harmadik fél nevében közvetlenül vagy közvetve nyilvántartható vagy számlán tartható, különösen a központi értékpapír-letétkezelő szintjén. Ezen eseteken felül azokat a pénzügyi eszközöket kell letétben őrizni, amelyeket csak közvetlenül maga a kibocsátó vagy megbízottja a letétkezelő, illetve a letétkezelési funkciókkal megbízott harmadik fél nevében tart nyilván. Azokat a pénzügyi eszközöket, amelyeket az alkalmazandó nemzeti joggal összhangban az ABA nevében csak a kibocsátó vagy megbízottja tart nyilván (például a magántőkealapok és kockázatitőke-alapok általi, nem jegyzett vállalatokba történő befektetések), nem kell letétben őrizni. A letétkezelőhöz fizikailag leszállítható pénzügyi eszközöket letétbe kell helyezni. Amennyiben teljesülnek a pénzügyi eszközök letéti őrzésére vonatkozó feltételek, magának a letétkezelőnek vagy a letétkezelési funkciókkal megbízott harmadik félnek mindaddig letétben kell őriznie azokat a pénzügyi eszközöket is, amelyeket harmadik félnek biztosítékként nyújtanak, vagy amelyeket harmadik fél az ABA javára rendelkezésre bocsát, ameddig azok az ABA vagy az ABA nevében eljáró ABAK tulajdonában vannak. Az újbóli felhasználási jog gyakorlásáig az ABA vagy az ABA nevében eljáró ABAK tulajdonában lévő azon pénzügyi eszközök is letéti őrzésben maradnak, amelyekre vonatkozóan az ABA vagy az ABA nevében eljáró ABAK jóváhagyta, hogy azokat a letétkezelő újból felhasználhatja.
(101)
A letétben őrzött pénzügyi eszközökkel mindig kellő gondossággal kell eljárni, és azokat védelemben kell részesíteni. A letétkezelési kockázat megfelelő értékelése érdekében a kellő gondosság biztosítása során a letétkezelőnek különösen ismernie kell, hogy mely harmadik felek vesznek részt a letétkezelési láncban, biztosítania kell, hogy az átvilágítással és az elkülönítéssel kapcsolatos kötelezettségeknek a letétkezelési lánc egészében eleget tettek, biztosítania kell, hogy megfelelő hozzáférési joggal rendelkezzen a letétkezelési funkciókkal megbízott harmadik felek könyveléséhez és nyilvántartásaihoz, biztosítania kell az ezeknek a követelményeknek való megfelelést, dokumentálnia kell ezeket a feladatokat, továbbá az ABAK rendelkezésére kell bocsátania ezeket a dokumentumokat és azokról jelentést kell benyújtania számára.
(102)
A 2011/61/EU irányelvben előírt követelmények megkerülésének megakadályozása érdekében a letétkezelőnek a letétkezeléssel kapcsolatos feladatokat alkalmaznia kell az ABA vagy az ABA nevében eljáró ABAK által közvetlenül vagy közvetve ellenőrzött pénzügyi struktúrák, illetve adott esetben jogi struktúrák mögöttes eszközeire. Ez az áttekintésre vonatkozó rendelkezés nem vonatkozik az alapok alapjaira vagy a master-feeder struktúrákra, amennyiben rendelkeznek az alap eszközeit megfelelő letétben őrző letétkezelővel.
(103)
A letétkezelőnek mindig átfogó áttekintéssel kell rendelkeznie minden olyan eszközről, amelyek letétben őrizendő nem pénzügyi eszközök. Ezekre az eszközökre a 2011/61/EU irányelv szerinti, a tulajdonjog ellenőrzésével és a nyilvántartás vezetésével kapcsolatos kötelezettség vonatkozik. Ilyen eszközök például a 2011/61/EU irányelv alapján pénzügyi eszköznek nem minősülő, vagy a letétkezelőhöz fizikailag nem leszállítható tárgyi eszközök, a pénzügyi szerződések, például a származékos ügyletek, a készpénzletétek vagy a magántulajdonban lévő vállalkozásokba történő befektetések és az üzletrészek.
(104)
Annak érdekében, hogy a letétkezelő kellő bizonyosságot szerezzen arról, hogy az ABA vagy az ABA nevében eljáró ABAK valóban az eszközök tulajdonosa, biztosítania kell, hogy megkapjon minden általa szükségesnek tartott információt ahhoz, hogy meggyőződjön arról, hogy az ABA vagy az ABA nevében eljáró ABAK rendelkezik az eszközök feletti tulajdonjoggal. Ez az információ lehet annak a hivatalos okiratnak a másolata, amely bizonyítja, hogy az ABA vagy az ABA nevében eljáró ABAK az eszköz tulajdonosa, vagy bármely formális vagy megbízható bizonyíték, amelyet a letétkezelő megfelelőnek tart. Szükség esetén a letétkezelőnek további bizonyítékot kell kérnie az ABA-tól vagy az ABAK-tól, illetve adott esetben harmadik féltől.
(105)
A letétkezelőnek nyilvántartást kell vezetnie minden eszközről, amelyek megállapítása szerint az ABA tulajdonát képezik. Eljárást dolgozhat ki a harmadik felektől történő információszerzésre, ennek révén megvalósíthatóvá válnak azok az eljárások, amelyek biztosítják, hogy azon ABA-k esetében, amelyekkel kapcsolatban ritkán kerül sor ügyletekre, illetve adott esetben az ügyletekre teljesítést megelőző tárgyalás vonatkozik, az eszközök ne lehessenek átruházhatók a letétkezelő vagy a letétkezelési funkciókkal megbízott harmadik fél ezen ügyletekről történő tájékoztatása nélkül. A gyakoribb portfóliókereskedelemmel rendelkező ABA-k, például a tőzsdei származtatott ügyletekbe történő befektetések esetében megfelelő lehet azon követelmény, amely a harmadik felek ügyleteit igazoló okiratokhoz való hozzáférésre vonatkozik.
(106)
Annak érdekében, hogy a letétkezelő teljesíteni tudja kötelezettségeit, tisztázni kell a 2011/61/EU irányelv 21. cikkének (9) bekezdésében meghatározott feladatokat, különösen a letétkezelő által lefolytatandó második szintű ellenőrzéseket. Ezek a feladatok nem akadályozhatják a letétkezelőt abban, hogy az általa szükségesnek ítélt esetekben és az ABAK-kal egyetértésben előzetes vizsgálatot folytasson. Feladatai teljesítésének biztosítása érdekében a letétkezelőnek saját eszkalációs eljárást kell kidolgoznia azon helyzetek kezelésére, amelyekben szabálytalanságokat tártak fel. Ezen eljárásnak biztosítania kell a hatáskörrel rendelkező hatóságok jelentős szabályszegésről történő értesítését. A letétkezelő harmadik felekkel szembeni, e rendelet által meghatározott felügyeleti kötelezettségei nem érintik a 2011/61/EU irányelv alapján az ABAK-ra háruló kötelezettségeket.
(107)
A letétkezelőnek ellenőriznie kell a kibocsátott befektetési jegyek vagy részvények száma és a jegyzésből befolyt bevételek közötti összhangot. Ezenkívül a letétkezelőnek annak biztosítása érdekében, hogy a jegyzés során a befektetők által teljesített befizetések beérkezzenek, gondoskodnia kell arról is, hogy további egyeztetés történjen a jegyzési megbízások és a jegyzésből befolyt bevételek között. Ugyanezt az egyeztetést kell lefolytatni a visszaváltási megbízások esetében is. A letétkezelőnek ellenőriznie kell továbbá, hogy az ABA számláin szereplő befektetési jegyek vagy részvények száma megegyezik-e az ABA nyilvántartásában szereplő kibocsátott befektetési jegyek vagy részvények számával. A letétkezelőnek eljárásait a jegyzések és visszaváltások gyakoriságának figyelembevételével, megfelelő módon ki kell igazítania.
(108)
A letétkezelőnek szúrópróbaszerű ellenőrzések lefolytatásával vagy a nettó eszközérték számításában idővel bekövetkező változás és a referenciaérték közötti összhang összehasonlításával minden szükséges lépést meg kell tennie az ABA eszközeire vonatkozó megfelelő értékelési politikák és eljárások tényleges végrehajtása érdekében. Eljárásai kidolgozása során a letétkezelőnek pontosan tisztában kell lennie az ABAK vagy a külső értékbecslő által az ABA eszközeinek értékelésére alkalmazott értékelési módszerekkel. Ezen ellenőrzések gyakoriságának összhangban kell lennie az ABA eszközeire vonatkozó értékelés gyakoriságával.
(109)
A 2011/61/EU irányelv szerinti felügyeleti kötelezettsége értelmében a letétkezelőnek olyan eljárást kell bevezetnie, amellyel utólag ellenőrzi, hogy az ABA megfelel-e az alkalmazandó jogszabályoknak és hatósági rendelkezéseknek, valamint az ABA alapszabályának és létesítő okiratának. Ezen eljárásnak többek között ki kell terjednie annak ellenőrzésére, hogy az ABA befektetései összhangban vannak-e az ABA alapszabályában és ajánlattételi dokumentumaiban foglalt befektetési stratégiákkal, valamint annak biztosítására, hogy az ABA ne sértse meg a befektetéseire vonatkozó korlátozásokat, ha vannak ilyenek. A letétkezelőnek nyomon kell követnie az ABA ügyleteit, és meg kell vizsgálnia minden szokatlan ügyletet. Amennyiben az alkalmazandó nemzeti törvényi vagy rendeleti rendelkezésekben, illetve az ABA alapszabályában és létesítő okiratában meghatározott korlátokat vagy korlátozásokat megszegik, a letétkezelőnek például utasítást kell kapnia az ABAK-tól, hogy annak saját költségére vonja vissza a szóban forgó ügyletet. E rendelet nem gátolhatja a letétkezelőt abban, hogy az általa szükségesnek ítélt esetekben és az ABAK-kal egyetértésben ex-ante megközelítést fogadjon el.
(110)
A letétkezelőnek biztosítania kell a bevétel helyes, a 2011/61/EU irányelvvel összhangban történő kiszámítását. Ennek érdekében a letétkezelőnek biztosítania kell a bevételek megfelelő felosztását, valamint azt, hogy hiba észlelése esetén az ABAK megfelelő korrekciós intézkedést hozzon. Ennek biztosítását követően a letétkezelőnek ellenőriznie kell a bevételek felosztásának és különösen az osztalékok kifizetésének teljességét és pontosságát.
(111)
Az egyéb eszközökkel kapcsolatos letétkezelési funkcióknak a 2011/61/EU irányelvnek megfelelő átruházása esetén az átruházás a legtöbb esetben valószínűleg ügyviteli funkciókat érint. Abban az esetben, ha a letétkezelő nyilvántartás-vezetési funkciókat ruház át, megfelelő és dokumentált eljárást kell bevezetnie és alkalmaznia annak érdekében, hogy a megbízott folyamatosan megfeleljen a 2011/61/EU irányelv 21. cikke (11) bekezdése d) pontjának. Az eszközök megfelelő szintű védelme érdekében a letétkezelés átruházására vonatkozóan meg kell határozni bizonyos elveket. A letétkezelési feladatok átruházása esetén fontos néhány kulcsfontosságú elv megállapítása, amelyeket az átruházási folyamat egésze során ténylegesen alkalmazni kell. Ezeket az elveket nem kizárólagos jelleggel kell meghatározni, sem abban a tekintetben, hogy a letétkezelőnek miként kell gyakorolnia a kellő szakértelmet, körültekintést és gondosságot, sem azoknak a lépéseknek a meghatározása terén, amelyeket a letétkezelőnek ezen elvekkel kapcsolatban tennie kell. A letétkezelési funkcióval megbízott harmadik fél állandó nyomon követésére vonatkozó kötelezettség azt jelenti, hogy ellenőrizni kell, hogy ez a harmadik fél megfelelően látja-e el az átruházott funkciókat, és teljesíti-e az átruházásra vonatkozó szerződést. A harmadik félnek becsületesen, jóhiszeműen, az ABA és befektetői érdekeit legjobban szolgálva, a szabályozási és felügyeleti követelményekkel összhangban, valamint olyan körültekintéssel, gondossággal és szakértelemmel kell eljárnia, mint amely hasonló körülmények között az érintett pénzügyi szakma egy nagyon megfontolt képviselőjétől elvárható. A letétkezelőnek többek között felül kell vizsgálnia a kiválasztási és kinevezési folyamat során vizsgált elemeket, és ezeket az elemeket a piac alakulásával való összehasonlításban kell értékelnie. A rendszeres felülvizsgálat formájának tükröznie kell a körülményeket, hogy a letétkezelő megfelelően értékelni tudja az azon döntéssel összefüggő kockázatokat, miszerint az eszközöket harmadik félre bízzák. A felülvizsgálat gyakoriságát úgy kell meghatározni, hogy mindig biztosított legyen a piaci feltételekkel és a kapcsolódó kockázatokkal való összhang. A harmadik fél esetleges fizetésképtelensége esetén az eredményes válaszlépés megtétele érdekében a letétkezelőnek készenléti tervet kell készítenie, beleértve alternatív stratégiák kidolgozását, és adott esetben más szolgáltatók esetleges kiválasztását. Miközben ezek az intézkedések csökkenthetik a letétkezeléssel kapcsolatosan a letétkezelőt fenyegető kockázatokat, nem érintik azt a kötelezettséget, hogy vissza kell szolgáltatni a pénzügyi eszközöket vagy elvesztésük esetén meg kell fizetni a vonatkozó összeget, ez ugyanis attól függ, hogy teljesülnek-e a 2011/61/EU irányelv 21. cikke (12) bekezdésének követelményei.
(112)
A letétkezelési funkciók átruházása esetén a letétkezelőnek biztosítania kell a 2011/61/EU irányelv 21. cikke (11) bekezdése d) pontjának iii. alpontjában meghatározott követelményeknek való megfelelést, valamint azt, hogy a letétkezelő megfelelően elkülöníti ABA-ügyfeleinek eszközeit. Ennek a kötelezettségnek különösen azt kell biztosítania, hogy a letétkezelési funkciókkal megbízott harmadik fél fizetésképtelensége esetén az ABA eszközei ne vesszenek el. A kockázat azon országokban történő minimalizálása érdekében, ahol a fizetésképtelenségről szóló jogszabályok nem ismerik el az elkülönítés hatályát, a letétkezelőnek további lépéseket kell tennie. A letétkezelő tájékoztathatja az ABA-t és az ABA nevében eljáró ABAK-ot, hogy a letétkezelési kockázat e szempontjait a befektetésre vonatkozó döntésnél megfelelő módon vegyék figyelembe, vagy hozzanak olyan intézkedéseket, amelyek a helyi joghatóságoktól függően, a helyi jognak megfelelően a legnagyobb mértékben megvédik az eszközöket a fizetésképtelenség következményeitől. Ezenkívül a letétkezelő megtilthatja az ügyfél eszközeiben bekövetkező átmeneti hiányt, puffereket alkalmazhat, vagy olyan szabályokat hozhat, amelyekkel megtiltja, hogy az egyik ügyfél negatív egyenlegének kiegyensúlyozására egy másik ügyfél pozitív egyenlegét használják. Miközben ezek az intézkedések csökkenthetik a letétkezelési funkciók átruházása esetén a letétkezeléssel kapcsolatosan a letétkezelőt fenyegető kockázatokat, nem érintik azt a kötelezettséget, miszerint vissza kell szolgáltatni a pénzügyi eszközöket vagy elvesztésük esetén meg kell fizetni a vonatkozó összeget, ez ugyanis függ, hogy a 2011/61/EU irányelv követelményei teljesülnek-e.
(113)
A letétkezelőnek a 2011/61/EU irányelv 21. cikke (12) bekezdésének második albekezdése szerint abban az esetben kell felelősséget viselnie, amikor a letétkezelő vagy a letétkezeléssel megbízott harmadik fél által letétben őrzött pénzügyi eszközök elvesznek, feltéve, hogy a letétkezelő nem tudja bizonyítani, hogy az eszközök elvesztése olyan, érdemleges befolyásán túlmenő külső esemény miatt következett be, amely minden ésszerű erőfeszítés ellenére is elkerülhetetlen lett volna. Ezt a veszteséget meg kell különböztetni a befektetőknél felmerülő, a befektetéssel összefüggő veszteségtől, amely a befektetési döntés következményeként az eszközök értékének csökkenéséből ered.
(114)
A veszteség megállapításához fontos, hogy a veszteség végleges legyen, és ne legyen remény a pénzügyi eszköz visszaszerzésére. Így azok az esetek, amelyekben a pénzügyi eszközök csak ideiglenesen nem hozzáférhetőek vagy zároltak, a 2011/61/EU irányelv 21. cikkének (12) bekezdése értelmében nem számítanak veszteségnek. Ezzel szemben a következő három esetben a veszteséget véglegesnek kell tekinteni: amikor a pénzügyi eszköz már nem létezik vagy soha nem is létezett; amikor a pénzügyi eszköz létezik, de az ABA véglegesen elveszítette az afeletti tulajdonjogát; és amikor az ABA rendelkezik a pénzügyi eszközre vonatkozó tulajdonjoggal, de nem tudja a tulajdonjogot véglegesen átruházni vagy nem tud tartós jelleggel korlátozott tulajdonjogot létrehozni.
(115)
A pénzügyi eszköz például abban az esetben tekinthető már nem létezőnek, amikor nem javítható számviteli hiba következtében tűnik el, vagy ha soha nem létezett, mivel az ABA tulajdonjogát hamisított okiratok alapján jegyezték be. Azokat az eseteket, amelyekben a pénzügyi eszközök elvesztését csalárd magatartás okozza, veszteségnek kell tekinteni.
(116)
Nem állapítható meg veszteség, ha a pénzügyi eszközt egy másik pénzügyi eszközzel pótolták vagy egy másik pénzügyi eszközzé alakították át, például abban az esetben, amikor a részvényeket vállalati átszervezés keretében törölték, és új részvények kibocsátásával pótolták. Nem tekinthető úgy, hogy az ABA-t véglegesen megfosztották a pénzügyi eszköz feletti tulajdonjogától, ha az ABA vagy az ABA nevében eljáró ABAK jogszerűen ruházta át a tulajdonjogot egy harmadik félre. Ha különbséget tesznek az eszközök feletti tulajdonjog és haszonélvezeti jog között, a veszteség meghatározásának a haszonélvezeti jog elvesztésére kell vonatkoznia.
(117)
A letétkezelő csak abban az esetben kerülheti el a 2011/61/EU irányelv 21. cikkének (12) bekezdése szerinti felelősségre vonást, ha érdemleges befolyásán túlmenő olyan külső esemény következik be, amely minden ésszerű erőfeszítés ellenére is elkerülhetetlen. A felelősség alóli mentesüléshez a letétkezelőnek kell bizonyítania e feltételek összességének teljesülését.
(118)
Mindenekelőtt meg kell határozni, hogy a veszteséget eredményező esemény külső esemény volt-e. A letétkezelő felelősségét az átruházás nem érintheti, ezért egy esemény abban az esetben tekinthető külső eseménynek, ha az nem a letétkezelő vagy a pénzügyi eszközök letéti őrzésével megbízott harmadik fél cselekvésének vagy mulasztásának eredménye. Ezt követően annak ellenőrzésével, hogy az esemény bekövetkezésének megakadályozására egy körültekintő letétkezelő ésszerűen tudott volna-e valamit tenni, meg kell vizsgálni, hogy az esemény érdemleges befolyáson túlmenő eseménynek tekinthető-e. E lépések alapján a természeti események és a hatóságok fellépései is érdemleges befolyáson túlmenő külső eseménynek tekinthetők. Így a letétkezeléssel megbízott harmadik fél fizetésképtelenségével összefüggésben a letétkezelés helye szerinti ország joga, amely nem ismeri el a megfelelően végrehajtott elkülönítés hatályát, érdemleges befolyáson túlmenő külső eseménynek tekinthető. Ezzel szemben a 2011/61/EU irányelv 21. cikke (11) bekezdése d) pontjának iii. alpontjában meghatározott, elkülönítésre vonatkozó követelmények alkalmazásának elmaradása miatt bekövetkező veszteség vagy az eszközök olyan elvesztése, amely a harmadik fél tevékenységének az adott harmadik fél fizetésképtelenségével összefüggő zavarai miatt következik be, nem tekinthető érdemleges befolyáson túlmenő külső eseménynek.
(119)
Végül a letétkezelőnek bizonyítania kell, hogy a veszteség minden ésszerű erőfeszítés ellenére sem volt elkerülhető. Ebben az összefüggésben a letétkezelőnek tájékoztatnia kell az ABAK-ot, és a körülményektől függően megfelelő intézkedést kell hoznia. Például abban az esetben, ha a letétkezelő az egyetlen megfelelő intézkedésnek a pénzügyi eszközök elidegenítését tartja, megfelelően tájékoztatnia kell az ABAK-ot, amelynek írásban kell utasítania a letétkezelőt, hogy továbbra is letétben kell-e őriznie a pénzügyi eszközöket vagy el kell-e idegenítenie azokat. A letétkezelőnek adott, az eszközök további letéti őrzésére vonatkozó utasításról haladéktalanul tájékoztatni kell az ABA befektetőit. Az ABAK-nak vagy az ABA-nak kellőképpen figyelembe kell vennie a letétkezelő ajánlásait. A körülményektől függően, amennyiben a letétkezelőnek továbbra is aggályai vannak, mivel a pénzügyi eszközök védelmének szintje ismételt figyelmeztetések ellenére sem kielégítő, további lehetséges intézkedések meghozatalát kell mérlegelnie, mint például a szerződés felmondása, feltéve, hogy az ABA-nak a nemzeti joggal összhangban időt hagy arra, hogy másik letétkezelőt találjon.
(120)
A befektetők védelmének ugyanolyan szintű garantálása érdekében ugyanazoknak a megfontolásoknak kell vonatkozniuk arra a megbízottra is, amelyre a letétkezelő szerződés alapján átruházta felelősségét. Ezért a 2011/61/EU irányelv 21. cikkének (12) bekezdése szerinti felelősség alóli mentesülés érdekében a megbízottnak bizonyítania kell, hogy ugyanazon feltételek összességének megfelel.
(121)
A letétkezelő bizonyos körülmények fennállása esetén mentesítheti magát a letétkezeléssel megbízott harmadik fél által letétben őrzött pénzügyi eszközök elvesztése miatti felelősség alól. A felelősség alóli mentesülés lehetővé tétele érdekében az e mentesülés szerződésben való kikötéséhez olyan objektív indokra van szükség, amelyet mind a letétkezelő, mind pedig az ABA vagy az ABA nevében eljáró ABAK elfogad. A felelősség alóli mentesülés objektív indokát a letétkezelés átruházásával kapcsolatos konkrét körülmények figyelembevételével kell megállapítani.
(122)
Az objektív indok mérlegelésekor megfelelő egyensúlyt kell teremteni annak biztosítása között, hogy a szerződés alapján történő mentesülésre szükség esetén eredményesen lehessen hivatkozni, és aközött, hogy elegendő védintézkedés álljon rendelkezésre annak elkerülésére, hogy a letétkezelő visszaéljen a felelősség alól szerződés alapján történő mentesüléssel. A felelősség alól szerződés alapján történő mentesülés semmilyen körülmények között sem használható a letétkezelő 2011/61/EU irányelv alapján előírt felelősségvállalási kötelezettségeinek a megkerülésére. A letétkezelőnek bizonyítania kell, hogy meghatározott körülmények kényszerítették arra, hogy a letétkezelést harmadik félre ruházza át. A mentesülés szerződésbe foglalásának mindig az ABA, illetve az ABA befektetőinek érdekét kell szolgálnia, és az ABA-nak vagy az ABA nevében eljáró ABAK-nak egyértelművé kell tennie, hogy e befektetők érdekében cselekszik. A forgatókönyv-példáknak olyan helyzeteket kell bemutatniuk, amelyekben úgy tekinthető, hogy a letétkezelőnek nem volt más választása, mint hogy harmadik felekre ruházza át a letétkezelést.
(123)
Fontos, hogy az ABAK-ok által folytatott tevékenységek és az azokkal kapcsolatos kockázatok megfelelő és következetes felügyelete érdekében a hatáskörrel rendelkező hatóságok megfelelő és elegendő információt kapjanak. Ezenkívül, mivel az ABAK-ok tevékenységei határokon átnyúló és a pénzügyi piacokat érintő hatást gyakorolhatnak, a hatáskörrel rendelkező hatóságoknak fokozott figyelemmel kell kísérniük az ABAK-okat és az ABA-kat annak érdekében, hogy a rendszerkockázat kialakulásának elkerülésére megfelelő intézkedéseket hozzanak. A végrehajtási intézkedésekben vázoltak szerinti, a jelentéstételre és a vonatkozó információk közzétételére vonatkozó rendelkezések révén megnövekedett átláthatóságnak és következetességnek lehetővé kell tennie, hogy a hatáskörrel rendelkező hatóságok feltárják a pénzügyi piacokban rejlő kockázatokat, és azokra reagáljanak.
(124)
Alapvető fontosságú, hogy a befektetők az egyes ABAK-ok és ABA-k és azok struktúrája tekintetében megkapják a szükséges minimális tájékoztatást annak érdekében, hogy igényeikhez és kockázatéhségükhöz mért, megfelelő befektetési döntést tudjanak hozni. Ennek a tájékoztatásnak egyértelműnek, megbízhatónak, könnyen érthetőnek, ismertetésének pedig világosnak kell lennie, miközben a tájékoztatás hasznosságát növeli, ha egyik időszakról a másikra összehasonlítja egymással az egyes ABAK-okat, illetve az egyes ABA-kat. Az ABAK-ok nem foghatnak olyan tevékenységekbe, amelyek a tájékoztatás közzétételét megelőzően károsak lehetnek a befektetőknek szóló információk objektív megértése és gyakorlati haszna szempontjából, mint például az adatok félrevezető csoportosítása.
(125)
Meg kell határozni egy keretet, amely az éves jelentéstételi követelmények tekintetében minimumkövetelményeket ír elő, beleértve a kulcselemeket és a tételek nem kimerítő felsorolását. A 2011/61/EU irányelv 22. cikke (2) bekezdésének d) pontjában meghatározott információkban bekövetkezett lényeges változást a pénzügyi kimutatásokon belül az éves jelentésben kell közzétenni. Az alaptételsorok nem kimerítő listája mellett további tételsorok, rovatok és részösszegek is bekerülhetnek a jelentésbe, ha e tételek ismertetése az ABA általános pénzügyi helyzetének, illetve teljesítményének megértéséhez szükséges. Eltérő jellegű és rendeltetésű tételek összevonhatók, feltéve, hogy ezek a tételek egyenként nem lényegesek. Ezek a tételek „egyéb kategória” alatt, például „egyéb eszközök” vagy „egyéb kötelezettségek” cím alatt vonhatók össze. Abban az esetben, ha a tételsorok egy adott ABA-ra egyáltalán nem vonatkoznak, azokat nem kell ismertetni. A 2011/61/EU irányelvvel összhangban követett számviteli standardoktól függetlenül minden eszközt évente legalább egyszer értékelni kell. A 2011/61/EU irányelv szerinti mérlegnek vagy vagyonkimutatásnak többek között tartalmaznia kell a pénzeszközöket és a pénzeszköz-egyenértékeseket. Így az ABA kitettségének számítása céljából a pénzeszköz-egyenértékeseket magas likviditású befektetéseknek kell tekinteni.
(126)
Ami a 2011/61/EU irányelv alapján az éves jelentés részét képező, a pénzügyi évben folytatott tevékenységekről szóló jelentés tartalmát és formátumát illeti, a jelentésnek valós és kiegyensúlyozott áttekintést kell adnia az ABA tevékenységeiről, azon főbb kockázatok és befektetések, illetve gazdasági bizonytalanságok leírásával együtt, amelyekkel az ABA szembesül. A tájékoztatás nem eredményezheti az ABA védett adatainak közzétételét, ami hátrányosan érintené az ABA-t és befektetőit. Ezért, ha a különösen védett adatok közzététele ezzel a hatással járna, azok olyan szinten összesíthetők, amivel elkerülhető a káros hatás, és nem kell például kimutatni az egyes portfóliókezelő társaságok vagy befektetések teljesítményét, illetve statisztikai adatait, ami az ABA védett adatainak közzétételét eredményezheti. Ennek az információnak a gazdálkodási jelentés részét kell képeznie, mivel ezt általában a pénzügyi kimutatással együtt ismertetik.
(127)
Ami a javadalmazás közzétételének tartalmát és formátumát illeti, abban az esetben, ha az adatokat az ABAK szintjén ismertetik, további tájékoztatást kell nyújtani a teljes javadalmazás érintett ABA szerinti felosztásának, illetve megoszlásának közzétételével. Ez a következők közzétételével érhető el: az ABAK által fizetett teljes javadalmazásra vonatkozó adatok rögzített és változó elemek szerinti bontásban; nyilatkozat arról, hogy ezek az adatok az ABAK egészére, nem pedig az ABA-ra vonatkoznak; az ABAK által kezelt ABA-k és ÁÉKBV-alapok száma; és ezen ABA-k és ÁÉKBV-k kezelt eszközeinek összessége a javadalmazási politika áttekintésével és hivatkozással arra, hogy az ABAK teljes javadalmazási politikája hol érhető el a befektetők kérésére. További részletek az ABA által fizetett teljesítménydíjakból, vagy adott esetben nyereségrészesedésből finanszírozott teljes változó javadalmazás közzétételével biztosíthatók. A javadalmazás közzétételén túl helyénvaló lehet, ha az ABAK-ok az érintett alkalmazotti kategóriákra vonatkozó javadalmazási politikák és gyakorlatok pénzügyi és nem pénzügyi kritériumaival kapcsolatos információkat nyújtanak annak érdekében, hogy a befektetők értékelni tudják a létrehozott meglévő ösztönzőket.
(128)
Abban az esetben, ha az ABA befektetési jegyeket bocsát ki, az eszközök „side pocket” számlákra történő áthelyezését az áthelyezés időpontjában az eszközáthelyezésre kijelölt befektetési jegyek számának és a befektetési jegy egységárának szorzataként kell kiszámítani. Az értékelés alapját minden körülmények között egyértelműen közzé kell tenni, és a tájékoztatásban szerepelnie kell az értékelés időpontjának.
(129)
A likviditáskezelés érdekében az ABAK-ok számára lehetővé kell tenni, hogy az általuk kezelt ABA-k nevében hitelfelvételi megállapodásokat kössenek. Ezek lehetnek rövid vagy hosszabb távú megállapodások. Ez utóbbi esetben nagyobb a valószínűsége, hogy a megállapodás illikvid eszközök kezelésére irányuló különös rendelkezés.
(130)
A differenciálás elvével összhangban és az ABA-k sokféleségét elismerve az ABAK által a befektetőknek nyújtott tájékoztatásnak az ABA típusához kell igazodnia; e tájékoztatás ugyanakkor más tényezőktől, többek között a befektetési stratégiától és a portfólió összetételétől is függ.
(131)
A 2011/61/EU irányelv előírja, hogy az ABAK-oknak az általuk kezelt uniós ABA-król és az általuk az Unióban forgalmazott ABA-król rendszeresen bizonyos információkat kell nyújtaniuk a székhelyük szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságának. Ezért fontos a nyújtandó információk további meghatározása, valamint a jelentéstétel gyakoriságának pontos közlése; ezen információk és gyakoriság az egy adott ABAK által kezelt ABA-k portfólióiban kezelt eszközök értékétől függnek. Pro forma jelentéstételi mintát kell rendelkezésre bocsátani, amelyet az ABAK-oknak az általuk kezelt ABA-kra vonatkozóan kell kitölteniük. Amennyiben ABAK-ként engedélyezett jogalany más ABAK-ok által kezelt ABA-kat forgalmaz, ez a jogalany nem az említett ABA-k kezelője, hanem közvetítő, mint bármely, a 2004/39/EK irányelv hatálya alá tartozó befektetési vállalkozás. Ezért nem kell jelentést tennie ezekről az ABA-król, mivel ez kettős vagy többszörös jelentéstételt eredményezne. Ez a jelentéstételi követelmény azonban vonatkozik az Unióban forgalmazott ABA-kat kezelő nem uniós ABAK-okra.
(132)
Az e rendeletben megadott küszöbértékhez csak a 2011/61/EU irányelv 24. cikkének (4) bekezdésében meghatározott jelentéstételi követelmények kapcsolódnak. Az az ABA, amelynek a kötelezettség-módszerrel összhangban számított tőkeáttételi aránya kisebb, mint a nettó eszközértékének háromszorosa, nem tekinthető jelentős mértékű tőkeáttételt alkalmazónak. Amennyiben azonban a rendszerkockázat eredményes nyomon követése szükségessé teszi, a hatáskörrel rendelkező hatóságok további tájékoztatást kérhetnek. A jelentéstételre vonatkozó küszöbérték meghatározása biztosítja továbbá, hogy a rendszerkockázat kialakulásával kapcsolatos információkat egységes módon gyűjtik az Unió egészében, és ez bizonyosságot nyújt az ABAK-oknak.
(133)
A hatáskörrel rendelkező hatóságok a 2011/61/EU irányelv 25. cikkének (3) bekezdése szerinti felügyeleti hatáskörüket a pénzügyi rendszer stabilitása és integritása tekintetében a hatáskörrel rendelkező hatóságok és az európai felügyeleti hatóságok által az ABAK-okat érintően végzett folyamatos felügyeleti folyamatok és a rendszerkockázati értékelések részét képező új felügyeleti rendszer keretében gyakorolják. A hatáskörrel rendelkező hatóságoknak az általuk kapott információkat megfelelő módon kell felhasználniuk, és amennyiben a pénzügyi rendszer stabilitása és integritása érdekében szükségesnek ítélik, korlátozniuk kell az ABAK által alkalmazott tőkeáttételt, illetve a kezelt ABA-k tekintetében az ABA kezelésére vonatkozó egyéb korlátozásokat kell bevezetniük. A rendszerkockázat értékelése valószínűleg a gazdasági környezettől függően változik, ezáltal minden ABAK az általa kezelt ABA-k tekintetében releváns lehet a rendszer szempontjából. Ezért alapvető követelmény, hogy a hatáskörrel rendelkező hatóságok a rendszerkockázat kialakulásának elkerülése érdekében az említett helyzetek megfelelő értékeléséhez szükséges minden információt megkapjanak. A hatáskörrel rendelkező hatóságoknak ezt követően alaposan meg kell vizsgálniuk az információkat, és megfelelő intézkedéseket kell hozniuk.
(134)
Annak biztosítására, hogy az uniós ABAK-ok nem uniós ABA-kat kezelhessenek és forgalmazhassanak, valamint a nem uniós ABAK-ok ABA-kat kezelhessenek és forgalmazhassanak az Unióban, a 2011/61/EU irányelv előírja, hogy megfelelő együttműködési megállapodást kell kötni a nem uniós ABA, illetve adott esetben a nem uniós ABAK székhelye szerinti harmadik ország megfelelő felügyeleti hatóságaival. Az említett együttműködési megállapodásnak biztosítania kell legalább a hatékony információcserét, amely lehetővé teszi a hatáskörrel rendelkező uniós hatóságok számára, hogy a 2011/61/EU irányelvvel összhangban végezzék feladataikat.
(135)
Az együttműködési megállapodásoknak lehetővé kell tenniük, hogy a hatáskörrel rendelkező hatóságok a harmadik országok jogalanyai tekintetében elvégezhessék felügyeleti és végrehajtási feladataikat. Az együttműködési megállapodásoknak ezért az információkhoz való hozzáféréssel, a helyszíni vizsgálatok lefolytatásával, valamint a harmadik ország hatóságai általi segítségnyújtással kapcsolatban egyértelmű, konkrét keretet kell meghatározniuk. Az együttműködési megállapodásoknak biztosítaniuk kell, hogy a kapott információk megoszthatók legyenek más érintett, hatáskörrel rendelkező hatóságokkal éppúgy, mint az EÉPH-val és az ERKT-val.
(136)
Annak érdekében, hogy a hatáskörrel rendelkező hatóságok, az ABAK-ok és a letétkezelők alkalmazkodni tudjanak e rendelet új előírásaihoz, hogy azok hatékony és eredményes módon alkalmazhatók legyenek, e rendelet alkalmazásának kezdő időpontját a 2011/61/EU irányelv átültetésének napjához kell igazítani,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
I. FEJEZET
FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK
1. cikk
Fogalommeghatározások
A 2011/61/EU irányelv 2. cikkében található fogalommeghatározásokon túlmenően e rendelet alkalmazásában:
1. „tőkekötelezettség”: a befektető szerződéses kötelezettségvállalása, hogy az ABAK kérésére az alternatív befektetési alap (ABA) rendelkezésre bocsátja a befektetés megállapodás szerinti összegét;
2. „releváns személy”: az ABAK-kal kapcsolatban a következők bármelyike:
3. „felső vezetés”: az ABAK tényleges üzleti irányítását végző, a 2011/61/EU irányelv 8. cikke (1) bekezdése c) pontjának megfelelő személy vagy személyek, és adott esetben az irányító testület vezető tagja vagy tagjai;
4. „irányító testület”: az ABAK végső döntéshozatali hatáskörrel rendelkező testülete, amely ellátja a felügyeleti és a vezetői funkciót, vagy csak a vezetői funkciót, ha e két funkció elkülönül egymástól;
5. „különös rendelkezés”: közvetlenül az ABA eszközeinek illikvid jellegéből eredő rendelkezés, amely befolyásolja az egy bizonyos típusú befektetési jegyekbe vagy részvényekbe befektetők meghatározott visszaváltási jogát, és amely személyre szabott vagy a befektetők általános visszaváltási jogától elkülönülő rendelkezés.
II. FEJEZET
ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK
1. SZAKASZ
A kezelt eszközök kiszámítása
[a 2011/61/EU irányelv 3. cikkének (2) bekezdése]
2. cikk
A kezelt eszközök összértékének kiszámítása
(1) A 2011/61/EU irányelv 3. cikkének (2) bekezdésében meghatározott mentességre való jogosultság megszerzése érdekében az ABAK:
a)
a 2011/61/EU irányelv 5. cikkével összhangban azonosítja azokat az ABA-kat, amelyekkel kapcsolatban külső ABAK-ként jelölték ki, illetve azt az ABA-t, amellyel kapcsolatban maga az ABA az ABAK, amennyiben az ABA jogi formája lehetővé teszi a belső kezelést;
b)
a kezelt ABA-k mindegyikére vonatkozóan azonosítja az eszközportfóliót és az ABA székhelye szerinti ország joga, illetve adott esetben az ABA alapszabálya vagy létesítő okirata szerinti értékelési szabályokkal összhangban meghatározza a kezelt eszközök, köztük a tőkeáttétel alkalmazásával szerzett eszközök értékét;
c)
összesíti a kezelt ABA-kra vonatkozóan meghatározott eszközértéket, és összehasonlítja a kezelt eszközök így meghatározott összértékét a 2011/61/EU irányelv 3. cikkének (2) bekezdésében meghatározott vonatkozó küszöbértékkel.
(2) Az (1) bekezdés alkalmazásában az átruházható értékpapírokkal foglalkozó kollektív befektetési vállalkozások (ÁÉKBV), amelyek esetében az ABAK a 2009/65/EK irányelv alapján kijelölt alapkezelő társaságként jár el, nem szerepelnek a számításban.
Az (1) bekezdés alkalmazásában az ABAK által kezelt olyan ABA-kat, amelyek tekintetében az ABAK a 2011/61/EU irányelv 20. cikkével összhangban funkciókat ruházott át, szerepeltetni kell a számításban. Az ABAK által átruházás keretében kezelt ABA-portfóliókat azonban ki kell venni a számításból.
(3) A kezelt eszközök összértékének kiszámítása céljából minden származtatott termék pozíciót, köztük az átruházható értékpapírokba beágyazott származtatott terméket a 10. cikkben meghatározott átváltási módszerek alkalmazásával az adott származtatott termék egyenértékű mögöttes eszközpozíciójává kell alakítani. A kezelt eszközök összértékének kiszámításához azután ezen egyenértékű pozíció abszolút értékét kell használni.
(4) Amennyiben az ABA egy másik ABA-ba fektet be, amelyet ugyanaz a kijelölt külső ABAK kezel, az adott befektetés kizárható az ABAK által kezelt eszközök számításából.
(5) Amennyiben egy belső vagy külső kezelésben lévő ABA-n belüli részalap az adott ABA egy másik részalapjába fektet be, az adott befektetés kizárható az ABAK által kezelt eszközök számításából.
(6) A kezelt eszközök összértékét az (1)-(4) bekezdéssel összhangban legalább évente egyszer, a legutóbbi rendelkezésre álló eszközérték felhasználásával kell kiszámítani. Az egyes ABA-k legutóbbi rendelkezésre álló eszközértékét e bekezdés első mondatával összhangban a küszöbérték kiszámításának napját megelőző tizenkét hónap során kell rögzíteni. Az ABAK meghatározza a küszöbérték kiszámításának napját, és azt következetesen alkalmazza. A meghatározott időpont bármely későbbi módosítását meg kell indokolni a hatáskörrel rendelkező hatóságok felé. A küszöbérték-számítás napjának meghatározásánál az ABAK figyelembe veszi a kezelt eszközök értékelésének idejét és gyakoriságát.
3. cikk
A kezelt eszközök folyamatos nyomon követése
Az ABAK meghatározza, végrehajtja és alkalmazza a kezelt eszközök összértékének folyamatos nyomon követésére szolgáló eljárásokat. A nyomon követés a kezelt eszközök naprakész áttekintésén alapul, és kiterjed a jegyzési és visszaváltási tevékenység, illetve adott esetben a tőkelehívások, a tőkekifizetések és az egyes ABA-kba befektetett eszközök értékének vizsgálatára.
Annak értékelése során, hogy szükség van-e a kezelt eszközök összértékének gyakoribb kiszámítására, figyelembe kell venni, hogy a kezelt eszközök összértéke mennyire áll közel a 2011/61/EU irányelv 3. cikkének (2) bekezdésében meghatározott küszöbértékhez, valamint a várható jegyzési és visszaváltási tevékenységet.
4. cikk
A küszöbérték eseti átlépése
(1) Az ABAK annak megállapítása érdekében, hogy ideiglenes jellegűek-e, megvizsgálja azokat az eseteket, amikor a kezelt eszközök összértéke meghaladja a vonatkozó küszöbértéket.
(2) Amennyiben a kezelt eszközök értéke meghaladja a vonatkozó küszöbértéket, és az ABAK úgy ítéli meg, hogy a helyzet nem ideiglenes jellegű, az ABAK haladéktalanul értesíti a hatáskörrel rendelkező hatóságot, és jelzi, hogy a helyzet nem tekinthető ideiglenes jellegűnek, valamint a 2011/61/EU irányelv 7. cikkével összhangban 30 napon belül engedély iránti kérelmet nyújt be.
(3) Amennyiben a kezelt eszközök összértéke meghaladja a vonatkozó küszöbértéket és az ABAK úgy ítéli meg, hogy a helyzet ideiglenes jellegű, az ABAK haladéktalanul értesíti a hatáskörrel rendelkező hatóságot, és jelzi, hogy a helyzet ideiglenes jellegűnek tekinthető. Az értesítésnek annak alátámasztását szolgáló információkat kell tartalmaznia, hogy az ABAK miért értékeli ideiglenes jellegűnek a helyzetet, beleértve a helyzet leírását és magyarázatot azokról az indokokról, amelyek alapján azt ideiglenesnek ítélik.
(4) Nem tekinthető ideiglenes jellegűnek a helyzet, ha az valószínűleg több mint három hónapon át fennáll.
(5) Három hónappal azt követően, hogy a kezelt eszközök összértéke meghaladta a vonatkozó küszöbértéket, az ABAK ismét kiszámítja a kezelt eszközök összértékét annak igazolására, hogy az a vonatkozó küszöbérték alatt van, vagy azt igazolandó a hatáskörrel rendelkező hatóság felé, hogy megoldódott a helyzet, amely azt eredményezte, hogy a kezelt eszközök meghaladták a küszöbértéket, így nincs szükség az ABAK engedélyezése iránt kérelem benyújtására.
5. cikk
A bejegyzés részeként szolgáltatandó információk
(1) A 2011/61/EU irányelv 3. cikke (3) bekezdésének b) pontjában előírt követelmények részeként az ABAK közli a hatáskörrel rendelkező hatóságokkal a 2. cikkben meghatározott eljárással összhangban kiszámított teljes eszközértéket.
(2) A 2011/61/EU irányelv 3. cikke (3) bekezdésének c) pontjában előírt követelmények részeként az ABAK-ok minden egyes ABA-ra vonatkozóan rendelkezésre bocsátják az ajánlattételi dokumentumot vagy az ajánlattételi dokumentum vonatkozó részletét vagy a befektetési stratégia általános leírását. Az ajánlattételi dokumentum vonatkozó kivonata és a befektetési stratégia leírása legalább a következő információkat tartalmazza:
a)
azon fő eszközkategóriák, amelyekbe az ABA befektethet;
b)
a befektetési stratégia középpontjában álló ipari, földrajzi vagy más piaci szektorok vagy konkrét eszközosztályok;
c)
az ABA hitelfelvételre, illetve tőkeáttételre vonatkozó politikájának leírása.
(3) Az ABAK által a 2011/61/EU irányelv 3. cikke (3) bekezdésének d) pontja szerint szolgáltatandó információkat e rendelet 110. cikkének (1) bekezdése sorolja fel. Ezeket az információkat a IV. melléklet szerinti pro forma jelentéstételi mintával összhangban kell rendelkezésre bocsátani.
(4) A 2011/61/EU irányelv 3. cikke (3) bekezdésének d) pontjával összhangban összegyűjtött információkat meg kell osztani az Unió hatáskörrel rendelkező hatóságai, valamint az Európai Értékpapírpiaci Hatóság (EÉPH) és az Európai Rendszerkockázati Testület (ERKT) között, amennyiben ez feladataik teljesítése érdekében szükséges.
(5) A bejegyzéshez szükséges információkat évente napra késszé kell tenni és rendelkezésre kell bocsátani. A hatáskörrel rendelkező hatóságok a 2011/61/EU irányelv 46. cikke szerinti hatáskörük gyakorlásával kapcsolatos okokból előírhatják valamely ABAK számára, hogy gyakrabban bocsássa rendelkezésre a 2011/61/EU irányelv 3. cikkében említett információkat.
2. SZAKASZ
A tőkeáttétel kiszámítása
[a 2011/61/EU irányelv 4. cikkének (3) bekezdése]
6. cikk
A tőkeáttétel kiszámítására vonatkozó általános rendelkezések
(1) Az ABA tőkeáttételét az ABA kitettsége és nettó eszközértéke közötti aránnyal kell kifejezni.
(2) Az ABAK a kezelt ABA-k kitettségét a 7. cikkben meghatározott bruttó módszerrel és a 8. cikkben meghatározott kötelezettség-módszerrel számítja ki.
A Bizottság a piaci fejleményekre figyelemmel és legkésőbb 2015. július 21-ig felülvizsgálja az első albekezdésben említett számítási módszereket annak eldöntésére, hogy ezek a módszerek az ABA-k valamennyi típusa számára elégségesek és megfelelőek-e, vagy a tőkeáttétel kiszámítására további, opcionális módszereket kell-e kidolgozni.
(3) A vonatkozó ABA által ellenőrzött harmadik feleket bevonó pénzügyi vagy jogi struktúrákban rejlő kitettséget bele kell számítani a kitettségbe, ha az említett struktúrákat kifejezetten annak érdekében hozták létre, hogy az ABA szintjén közvetlenül vagy közvetve növeljék a kitettséget. Azon ABA-k tekintetében, amelyeknek alapvető befektetési politikája arra irányul, hogy tőzsdén nem jegyzett társaságok vagy kibocsátók felett szerezze meg az ellenőrzést, az ABAK nem számítja a tőkeáttételbe bele az említett tőzsdén nem jegyzett társaságok és kibocsátók szintjén fennálló kitettséget, feltéve, hogy az ABA-nak vagy az ABA nevében eljáró ABAK-nak nem kell az adott társaságban vagy kibocsátóban fennálló befektetésén túlmenő esetleges veszteségeket viselnie.
(4) Az ABAK hitelfelvételi megállapodásait kizárja a számításból, ha azok ideiglenes jellegűek, valamint ha azokat az ABA befektetőinek szerződéses tőkekötelezettségei teljes egészében fedezik.
(5) Az ABAK megfelelően dokumentált eljárásokkal rendelkezik a kezelésében lévő minden egyes ABA kitettségének a bruttó módszer és a kötelezettség-módszer szerinti kiszámítására vonatkozóan. A számítás időben következetesen alkalmazandó.
7. cikk
Az ABA kitettségének kiszámítására szolgáló bruttó módszer
Az ABA bruttó módszer szerint számított kitettsége a 2011/61/EU irányelv 19. cikkével és az annak alapján elfogadott, felhatalmazáson alapuló jogi aktusokkal összhangban értékelt valamennyi pozíció abszolút értékének összege.
Az ABA kitettségének a bruttó módszer szerinti kiszámításánál az ABAK:
a)
kizárja azon pénzeszközök és a pénzeszköz-egyenértékesek értékét, amelyek magas likviditású, az ABA bázisdevizájában tartott befektetések, amelyek könnyen ismert összegű pénzeszközre válthatók, amelyeknél elhanyagolható az értékváltozás kockázata, és hozamuk legfeljebb a három hónapos magas besorolású államkötvények hozamát éri el;
b)
a származtatott termékeket a 10. cikkben meghatározott átváltási módszerek, valamint az I. melléklet 4-9. és 14. pontjában rögzített módszerek alkalmazásával az adott származtatott termék egyenértékű mögöttes eszközpozíciójává alakítja;
c)
kizárja a készpénzkölcsönöket, amelyek az a) pontban említettek szerint pénzeszközökben vagy pénzeszköz-egyenértékesekben maradtak, és amennyiben az említett fizetendő összegek ismertek;
d)
figyelembe veszi a készpénzkölcsönök újrabefektetéséből eredő, a realizált befektetés piaci értéke vagy az I. melléklet 1. és 2. pontjában említett kölcsönzött készpénz teljes összege közül a magasabb értéken kifejezett kitettséget;
e)
figyelembe veszi az I. melléklet 3. és 10-13. pontjával összhangban álló visszavásárlási vagy a fordított visszavásárlási megállapodásokon és értékpapírok kölcsönbe adásán vagy kölcsönbe vételén vagy egyéb megállapodásokon belüli pozíciókat.
8. cikk
Az ABA kitettségének kiszámítására szolgáló kötelezettség-módszer
(1) Az ABA kötelezettség-módszer szerint számított kitettsége a 2011/61/EU irányelv 19. cikkével és az ahhoz kapcsolódó felhatalmazáson alapuló jogi aktusokkal összhangban értékelt valamennyi pozíció abszolút értékének összege, amelynél figyelembe kell venni a (2)-(9) bekezdésben meghatározott kritériumokat.
(2) Az ABA kitettségének a kötelezettség-módszer szerinti kiszámításához az ABAK:
a)
minden származtatott termékre szóló pozíciót a 10. cikkben és a II. melléklet 4-9. és 14. pontjában meghatározott átváltási módszerek alkalmazásával az adott származtatott termék egyenértékű mögöttes eszközpozíciójává alakít;
b)
nettósítási és fedezeti megállapodásokat alkalmaz;
c)
kiszámítja a kölcsönök újrabefektetésén keresztül létrejött kitettséget, amennyiben az ilyen újrabefektetés az I. melléklet 1. és 2. pontja szerint növeli az ABA kitettségét;
d)
a számításban figyelembe vesz az I. melléklet 3. és 10-13. pontjával összhangban álló egyéb megállapodásokat;
(3) Az ABA kitettségének a kötelezettség-módszer szerinti kiszámítása céljából:
a)
a nettósítási megállapodások származtatott termékeket vagy értékpapír-pozíciókat érintő azon ügyletek kombinációira terjednek ki, amelyek ugyanarra a mögöttes eszközre vonatkoznak, a származtatott termékek esetében függetlenül a származtatott termékek lejárati napjától, és amelyek esetében e származtatott termékekre vagy értékpapír-pozíciókra vonatkozó ügyleteket azzal a kizárólagos céllal kötik, hogy kiküszöböljék a más származtatott termékek vagy értékpapír-pozíciók révén szerzett pozíciókhoz kapcsolódó kockázatokat;
b)
a fedezeti megállapodások származtatott termékeket vagy értékpapír-pozíciókat érintő azon ügyletek kombinációira terjednek ki, amelyek nem feltétlenül vonatkoznak ugyanarra a mögöttes eszközre, és amelyek esetében ezeket a származtatott termékekre vagy értékpapír-pozíciókra vonatkozó ügyleteket azzal a kizárólagos céllal kötik, hogy ellensúlyozzák a más származtatott termékek vagy értékpapír-pozíciók révén szerzett pozíciókhoz kapcsolódó kockázatokat.
(4) A (2) bekezdéstől eltérve a származtatott terméket nem kell átalakítani egyenértékű mögöttes eszközpozícióvá, amennyiben a következő jellemzők mindegyikével rendelkezik:
a)
az ABA portfóliójában tartott pénzügyi eszközök teljesítményét elcseréli egy másik referencia pénzügyi eszköz teljesítményére;
b)
az ABA portfóliójában tartott lecserélt eszközök kockázatát teljes egészében ellensúlyozza, ezáltal az ABA teljesítménye nem függ a lecserélt eszközök teljesítményétől;
c)
a referencia pénzügyi eszközök közvetlen birtoklásával összehasonlítva nem tartalmaz sem további opcionális jellemzőket, sem tőkeáttételi záradékokat, sem további egyéb kockázatokat.
(5) A (2) bekezdéstől eltérve a kitettség kötelezettség-módszer szerinti számításánál a származtatott terméket nem kell átalakítani egyenértékű mögöttes eszközpozícióvá, amennyiben az megfelel mindkét következő feltételnek:
a)
amennyiben az ABA kombináltan pénzügyi eszközhöz kapcsolódó származtatott termékkel és a 7. cikk a) pontja szerinti pénzeszköz-egyenértékesbe fektetett pénzeszközzel is rendelkezik, az egyenértékű azzal, mintha egy adott pénzügyi eszközben fennálló hosszú távú pozícióval rendelkezne;
b)
a származtatott termék nem hoz létre magasabb kitettséget és tőkeáttételt vagy kockázatot.
(6) A fedezeti megállapodásokat az ABA kitettségének kiszámításakor csak abban az esetben kell figyelembe venni, ha azok megfelelnek a következő feltételeknek:
a)
a fedezeti kapcsolaton belüli pozíciók nem hozam elérésére irányulnak, és ellensúlyozzák az általános és különös kockázatokat;
b)
az ABA szintjén ténylegesen csökken a piaci kockázat;
c)
ellensúlyozzák a származtatott termékekhez kapcsolódó általános és adott esetben a különös kockázatokat;
d)
a fedezeti megállapodások ugyanahhoz az eszközosztályhoz kapcsolódnak;
e)
stresszhelyzeti piaci feltételek esetén hatékonyak.
(7) A (6) bekezdésre is figyelemmel a devizafedezeti célokra használt származtatott termékek, valamint a kitettséget, a tőkeáttételt, illetve az egyéb kockázatokat nem növelő származtatott termékek nem kerülnek figyelembevételre a számításnál.
(8) Az ABAK a következő esetekben nettósít pozíciókat:
a)
származtatott termékek között, feltéve, hogy azok ugyanarra a mögöttes eszközre vonatkoznak, még abban az esetben is, ha a származtatott termékek lejárata eltérő;
b)
egy olyan származtatott termék, amelynek mögöttes eszköze a 2004/39/EK irányelv I. melléklete C. szakaszának 1-3. pontjában említett átruházható értékpapír, pénzpiaci eszköz vagy kollektív befektetési vállalkozások befektetési jegyei, és ugyanazon megfelelő mögöttes eszköz között.
(9) Az alapvető befektetési politikájukkal összhangban elsősorban kamatderivatívákba befektető ABA-kat kezelő ABAK-ok a 11. cikkben meghatározott különös átlagidő-nettósítási szabályokat alkalmazzák a kamatlábgörbe lejárati sávjai közötti korreláció figyelembevétele érdekében.
9. cikk
Az ABA kitettségének növelésére szolgáló módszerek
A kitettség kiszámításához az ABAK az I. mellékletben meghatározott helyzetekben az említett mellékletben meghatározott módszereket alkalmazza.
10. cikk
A származtatott termékekre vonatkozó átváltási módszerek
Az ABAK a II. mellékletben említett származtatott termékekre vonatkozóan az ugyanott meghatározott átváltási módszereket alkalmazza.
11. cikk
Átlagidő-nettósítási szabályok
(1) Az ABA-k kitettségének a 8. cikk (9) bekezdése szerinti kiszámítása során az ABAK átlagidő-nettósítási szabályokat alkalmaz.
(2) Az átlagidő-nettósítási szabályok nem alkalmazhatók, ha az az ABA kockázati profiljának hamis beállítását eredményezné. Az e nettósítási szabályok alkalmazásával élő ABAK-ok kamatstratégiájuknál nem vesznek figyelembe más kockázati forrásokat, például a volatilitást. Következésképpen a kamatarbitrázs-stratégiákra nem alkalmazhatók az említett nettósítási szabályok.
(3) Ezen átlagidő-nettósítási szabályok alkalmazása nem eredményezhet rövid távú pozíciókba történő befektetés révén indokolatlan tőkeáttétel-szintet. Az átlagidő-nettósítási szabályokat alkalmazó, közép lejáratú ABA teljesítményének nem a rövid lejáratú kamatderivatívák a fő forrásai.
(4) A kamatderivatívákat át kell váltani egyenértékű mögöttes eszközpozícióra és a III. melléklettel összhangban nettósítani kell azokat.
(5) Az átlagidő-nettósítási szabályokat alkalmazó ABA a fedezeti keretrendszert is alkalmazhatja. Az átlagidő-nettósítási szabályok csak azokra a kamatderivatívákra alkalmazhatók, amelyek nem szerepelnek a fedezeti megállapodásokban.
3. SZAKASZ
További szavatolótőke és szakmai felelősségbiztosítás
[a 2011/61/EU irányelv 9. cikkének (7) bekezdése és 15. cikke]
12. cikk
Szakmai felelősséggel kapcsolatos kockázatok
(1) A 2011/61/EU irányelv 9. cikkének (7) bekezdése értelmében fedezendő, szakmai felelősséggel kapcsolatos kockázatok az ABAK jogi felelősségi körébe tartozó tevékenységek gondatlan ellátása révén valamely releváns személy által okozott veszteség vagy kár kockázatai.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott, szakmai felelősséggel kapcsolatos kockázatok nem kizárólagos jelleggel a következők kockázatai:
a)
az ABA eszközeinek tulajdonjogát igazoló okiratok elvesztése;
b)
az ABA vagy befektetői előtt a tények hamis beállítása vagy nekik tett félrevezető nyilatkozatok;
c)
cselekmények, hibák vagy mulasztások, amelyek a következők megsértését eredményezik:
i.
jogszabályi vagy hatósági aktusból eredő kötelezettségek;
ii.
az ABA-val és befektetőivel szembeni szakértelemmel és körültekintéssel kapcsolatos kötelezettség;
iii.
vagyonkezelői kötelezettségek;
iv.
titoktartási kötelezettségek;
v.
az ABA alapszabálya vagy létesítő okirata;
vi.
az ABAK ABA által történő kijelölésének feltételei;
d)
a tisztességtelen, csalárd vagy rosszhiszemű cselekmények megelőzésére irányuló megfelelő eljárások meghatározásának, végrehajtásának és fenntartásának elmulasztása;
e)
az eszközök helytelen értékelése vagy a befektetési jegyekre/részvényekre vonatkozó árak nem megfelelő meghatározása;
f)
az üzletmenet fennakadásából, rendszerhibából, az ügyletek feldolgozásával vagy a folyamatkezeléssel kapcsolatos mulasztásból adódó veszteségek.
(3) A szakmai felelősséggel kapcsolatos kockázatokat minden esetben a 14. cikkel összhangban meghatározott, megfelelő további szavatolótőkével vagy a 15. cikkel összhangban meghatározott, megfelelő szakmai felelősségbiztosítással kell fedezni.
13. cikk
A szakmai felelősséggel kapcsolatos kockázatok kezelésére vonatkozó minőségi előírások
(1) Az ABAK eredményes belső működésikockázat-kezelési politikákat és eljárásokat működtet az ABAK-kal kapcsolatban ténylegesen vagy esetlegesen felmerülő működési kockázatok, köztük a szakmai felelősséggel kapcsolatos kockázatok azonosítása, mérése, kezelése és megfelelő nyomon követése érdekében A működési kockázat kezelésével kapcsolatos tevékenységeket a kockázatkezelési politika részeként, függetlenül kell végezni.
(2) Az ABAK a múltbeli veszteségeket tartalmazó adatbázist hoz létre, amelyben minden működési hibát, veszteséget és kárt rögzít. Ezen adatbázisban kell rögzíteni többek között minden, a 12. cikk (2) bekezdésében említett, szakmai felelősséggel kapcsolatos kockázatot, amely bekövetkezett.
(3) A kockázatkezelés keretén belül az ABAK a múltbeli veszteségekre vonatkozó belső adatokat, és adott esetben megfelelő külső adatokat, forgatókönyv-elemzést, valamint az üzleti környezetet tükröző tényezőket és belső ellenőrzési rendszereket használ.
(4) A működési kockázatnak való kitettségeket és a bekövetkező veszteségeket folyamatosan nyomon kell követni, és azokról rendszeres belső jelentésekben kell beszámolni.
(5) Az ABAK működésikockázat-kezelési politikáit és eljárásait megfelelően dokumentálni kell. Az ABAK rendelkezéseket vezet be a működésikockázat-kezelési politikáiknak való megfelelés biztosítására, valamint hatékony intézkedéseket hoz az e politikák be nem tartásának kezelésére. Az ABAK rendelkezik a megfelelő korrekciós intézkedések meghozatalához szükséges eljárásokkal.
(6) A működésikockázat-kezelési politikákat és eljárásokat, valamint a kockázat mérésére szolgáló rendszereket rendszeresen, legalább évente felül kell vizsgálni.
(7) Az ABAK kockázatiprofil-értékelésének megfelelő pénzügyi forrásokat tart fenn.
14. cikk
További szavatolótőke
(1) Ez a cikk azokra az ABAK-okra vonatkozik, amelyek a szakmai felelősséggel kapcsolatos kockázatokat további szavatolótőkével kívánják fedezni.
(2) Az ABAK a szakmai gondatlanságból eredő, felelősséggel kapcsolatos kockázatok fedezésére az általa kezelt ABA-k portfóliói által képviselt érték legalább 0,01 %-ának megfelelő további szavatolótőkét biztosít.
A kezelt ABA-k portfólióinak értéke megegyezik az ABAK által kezelt ABA-k összes eszköze, köztük a tőkeáttétel útján szerzett eszközök által képviselt abszolút érték összegével, amelynek kiszámítása során a származtatott termékeket piaci értékükön értékelik.
(3) A további szavatolótőkére vonatkozó, a (2) bekezdésben említett előírt összeget minden pénzügyi év végén újra meg kell határozni, és a további szavatolótőke összegét annak megfelelően ki kell igazítani.
Az ABAK a kezelt ABA-k portfóliói által képviselt, a (2) bekezdés második albekezdésével összhangban számított érték folyamatos nyomon követésére eljárásokat határoz meg, hajt végre és alkalmaz. Abban az esetben, ha az első albekezdésben említett éves újbóli meghatározás előtt a kezelt ABA-k portfóliónak értéke jelentősen emelkedik, az ABAK haladéktalanul újraszámítja a további szavatolótőke előírt összegét, és annak megfelelően kiigazítja a további szavatolótőkét.
(4) Az ABAK székhelye szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatósága csak abban az esetben engedélyezheti, hogy az ABAK a (2) bekezdésben említett összegnél alacsonyabb összegű további szavatolótőkét bocsásson rendelkezésre, ha - az értékelést megelőző legalább hároméves megfigyelési időszak alatt rögzített, a múltbeli veszteségekre vonatkozó adatok alapján - meggyőződött arról, hogy az ABAK a szakmai felelősséggel kapcsolatos kockázatok megfelelő fedezésére elegendő további szavatolótőkét biztosít. A további szavatolótőkére vonatkozóan engedélyezett alacsonyabb összeg nem lehet kevesebb, mint az ABAK által kezelt ABA-k portfóliói által képviselt érték 0,008 %-a.
(5) Az ABAK székhelye szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatósága, amennyiben nincs meggyőződve arról, hogy az ABAK a szakmai felelősséggel kapcsolatos kockázatok megfelelő fedezésére elegendő további szavatolótőkével rendelkezik, kérheti, hogy az ABAK a (2) bekezdésben említett összegnél magasabb összegű további szavatolótőkét biztosítson. A hatáskörrel rendelkező hatóság megindokolja, miért ítéli meg úgy, hogy az ABAK további szavatolótőkéje nem elegendő.
15. cikk
Szakmai felelősségbiztosítás
(1) Ez a cikk azokra az ABAK-okra vonatkozik, amelyek a szakmai felelősséggel kapcsolatos kockázatokat szakmai felelősségbiztosítással kívánják fedezni.
(2) Az ABAK olyan szakmai felelősségbiztosítást köt és tart fenn folyamatosan,:
a)
amelynek kezdeti időtartama legalább egy év;
b)
amely legalább 90 napos felmondási időt köt ki;
c)
amely fedezi a 12. cikk (1) és (2) bekezdésében meghatározott, szakmai felelősséggel kapcsolatos kockázatokat;
d)
amelyet az uniós joggal vagy a nemzeti joggal összhangban szakmai felelősségbiztosítás nyújtására engedéllyel rendelkező, uniós vagy nem uniós biztosítótársaságnál kötnek;
e)
amelyet harmadik fél bocsát rendelkezésre.
A megállapodás szerint meghatározott önrészt a 2011/61/EU irányelv 9. cikkének (1) és (3) bekezdésével összhangban rendelkezésre bocsátandó szavatolótőkén felüli szavatolótőkének teljes mértékben fedeznie kell.
(3) Az egyedi kártérítési igényre vonatkozó biztosítási fedezetnek el kell érnie az ABAK által kezelt ABA portfóliói által képviselt, a 14. cikk (2) bekezdésének második albekezdése szerint meghatározott érték legalább 0,7 %-át.
(4) Az éves összes követelésre vonatkozó biztosítási fedezetnek el kell érnie az ABAK által kezelt ABA portfóliói által képviselt, a 14. cikk (2) bekezdésének második albekezdése szerint meghatározott érték legalább 0,9 %-át.
(5) Az ABAK a szakmai felelősségbiztosítási politikát és annak az e cikkben meghatározott követelménynek való megfelelését legalább évente egyszer, valamint az említett politika e cikk követelményeinek való megfelelését érintő változás esetén felülvizsgálja.
III. FEJEZET
AZ ABAK-OK MŰKÖDÉSI FELTÉTELEI
1. SZAKASZ
Általános elvek
[a 2011/61/EU irányelv 12. cikkének (1) bekezdése]
16. cikk
A hatáskörrel rendelkező hatóságok általános kötelezettségei
Az ABAK 2011/61/EU irányelv 12. cikkének (1) bekezdése szerinti megfelelésének értékelésekor a hatáskörrel rendelkező hatóságok legalább az e szakaszban meghatározott kritériumokat figyelembe veszik.
17. cikk
Az ABA vagy befektetőinek érdekeit, valamint a piac integritását legjobban szolgáló eljárásra vonatkozó kötelezettség
(1) Az ABAK megfelelő politikákat és eljárásokat alkalmaz a jogellenes gyakorlatok megelőzése érdekében, beleértve azokat a gyakorlatokat, amelyekről indokoltan feltételezhető, hogy hátrányosan érintik a piac stabilitását és integritását.
(2) Az ABAK biztosítja, hogy az általa kezelt ABA-k vagy azok befektetői számára nem számolnak fel indokolatlan költségeket.
18. cikk
Átvilágítás
(1) Az ABAK a befektetések kiválasztása és folyamatos ellenőrzése során a legnagyobb gondossággal jár el.
(2) Az ABAK biztosítja, hogy megfelelő ismeretekkel és tudással rendelkezzen azokról az eszközökről, amelyekbe az ABA-t befektették.
(3) Az ABAK írásbeli átvilágítási politikákat és eljárásokat határoz meg, hajt végre és alkalmaz, és hatékony intézkedéseket hoz annak biztosítása érdekében, hogy az ABA-k nevében hozott befektetési döntéseit az ABA céljaival, befektetési politikájával, és adott esetben kockázati korlátaival összhangban hajtsa végre.
(4) A (3) bekezdésben említett átvilágítási politikákat és eljárásokat rendszeresen felül kell vizsgálni, és naprakésszé kell tenni.
19. cikk
Átvilágítás korlátozott likviditású eszközökbe történő befektetés esetén
(1) Abban az esetben, ha az ABAK korlátozott likviditású eszközökbe fektet be, és ezt a befektetést tárgyalási szakasz előzi meg, a 18. cikkben meghatározott követelményeken felül az ABAK a tárgyalási szakasz tekintetében:
a)
az ABA átlagidejével és a piaci feltételekkel összhangban lévő üzleti tervet dolgoz ki, és azt rendszeresen aktualizálja;
b)
az a) pontban említett üzleti tervvel összhangban lévő lehetséges ügyleteket keres és választ ki;
c)
adott esetben a lehetőségek, az általános kapcsolódó kockázatok, a vonatkozó jogi, adózási, pénzügyi vagy egyéb, értéket befolyásoló tényezők, a humán- és anyagi erőforrások, valamint a stratégiák, köztük a kilépési stratégia figyelembevételével értékeli a kiválasztott ügyleteket;
d)
a végrehajtást megelőzően elvégzi az ügyletekhez kapcsolódó átvilágítási tevékenységeket;
e)
az a) pontban említett üzleti terv tekintetében nyomon követi az ABA teljesítményét.
(2) Az (1) bekezdés szerinti tevékenységekre vonatkozó nyilvántartásokat az ABAK legalább öt évig megőrzi.
20. cikk
Átvilágítás az üzletfelek és a prime brókerek kiválasztása és kijelölése során
(1) Az ABAK az üzletfelek és a prime brókerek kiválasztása és kijelölése során a megállapodás megkötése előtt, és azt követően folyamatosan szakértelemmel, körültekintéssel és gondossággal jár el, figyelembe véve e személyek szolgáltatásainak teljes skáláját és minőségét.
(2) Abban az esetben, amikor a tőzsdén kívüli származtatott ügyletekben, az értékpapír-kölcsönügyletekben vagy a visszavásárlási megállapodásokban az ABAK kiválasztja az ABAK vagy az ABA prime brókereit vagy üzletfeleit, biztosítja, hogy ezek a prime brókerek és üzletfelek megfeleljenek a következő feltételek mindegyikének:
a)
valamely hatóság folyamatos felügyelete alatt állnak;
b)
pénzügyi helyzetük stabil;
c)
rendelkeznek az ABAK vagy az ABA számára biztosítandó szolgáltatások nyújtásához szükséges szervezeti felépítéssel és forrásokkal.
(3) A (2) bekezdés b) pontjában említett pénzügyi stabilitás értékelésekor az ABAK figyelembe veszi, hogy a prime brókerre vagy az üzletfélre vonatkozik-e prudenciális szabályozás, ideértve a megfelelő tőkekövetelményeket, és tényleges felügyelet.
(4) A kiválasztott prime brókerek listáját az ABAK felső vezetése hagyja jóvá. Kivételes esetekben a listában nem szereplő prime brókerek is kijelölhetők, feltéve, hogy megfelelnek a (2) bekezdésben meghatározott követelményeknek, és a felső vezetés jóváhagyja a kijelölést. Az ABAK-nak igazolnia kell e választás indokait, valamint a listán nem szereplő prime bróker kiválasztása és ellenőrzése során végzett átvilágítást.
21. cikk
Becsületes, tisztességes és kellő szaktudással való eljárás
Annak megállapítására, hogy az ABAK tevékenységeit becsületesen, tisztességesen és a kellő szaktudás jegyében végzi-e, a hatáskörrel rendelkező hatóságok értékelik legalább a következő feltételek teljesülését:
a)
az ABAK irányító testülete megfelelő kollektív ismeretekkel, készséggel és tapasztalattal rendelkezik az ABAK tevékenységeinek, különösen az ezekkel a tevékenységekkel összefüggő kockázatoknak és azoknak az eszközöknek a megértéséhez, amelyekbe az ABA-t befektették;
b)
az irányító testület tagjai elegendő időt fordítanak az ABAK-nál vállalt funkcióik megfelelő ellátására;
c)
az irányító testület minden tagja becsületesen, feddhetetlenül és független gondolkodással jár el;
d)
az ABAK megfelelő forrásokat fordít az irányító testület tagjainak hivatalba helyezésére és képzésére.
22. cikk
Erőforrások
(1) Az ABAK elegendő munkatársat alkalmaz, akik rendelkeznek a számukra kijelölt felelősségi körök ellátásához szükséges képzettséggel, tudással és szakértelemmel.
(2) Az (1) bekezdés alkalmazásában az ABAK figyelembe veszi üzleti tevékenységének jellegét, nagyságrendjét és összetettségét, továbbá az ilyen üzleti tevékenység során végzett szolgáltatások és tevékenységek jellegét és körét.
23. cikk
Tisztességes bánásmód az ABA befektetőivel szemben
(1) Az ABAK gondoskodik arról, hogy az 57. cikkben említett döntéshozatali eljárásai és szervezeti felépítése biztosítsa a befektetőkkel szembeni tisztességes bánásmódot.
(2) Amennyiben az ABAK egy vagy több befektetőt kedvezményes elbánásban részesít, az nem eredményezhet lényeges általános hátrányt a többi befektető számára.
24. cikk
Ösztönzők
(1) Nem tekinthető úgy, hogy az ABAK becsületesen, tisztességesen és az általa kezelt ABA-k vagy ezen ABA-k befektetőinek érdekeit legjobban szolgálva működik, ha a 2011/61/EU irányelv I. mellékletében említett funkciók betöltése során kifejtett tevékenységekkel kapcsolatban bármilyen díjat vagy jutalékot fizet vagy kap, illetve bármilyen nem pénzbeli juttatást ad vagy kap, az alábbiak kivételével:
a)
az ABA vagy az ABA nevében eljáró személy által vagy neki fizetett díj, jutalék vagy nyújtott nem pénzbeli juttatás;
b)
harmadik fél, illetve a harmadik fél nevében eljáró személy által vagy neki fizetett díj, jutalék vagy nyújtott nem pénzbeli juttatás, amennyiben az ABAK igazolni tudja, hogy teljesülnek a következő feltételek:
i.
a díj, jutalék vagy juttatás létét, jellegét és összegét, illetve ha az összeg nem állapítható meg, akkor az összeg kiszámításának a módját az érintett szolgáltatás nyújtása előtt világosan az ABA befektetőinek tudomására hozzák olyan módon, hogy az átfogó, pontos és érthető legyen;
ii.
a díj vagy jutalék kifizetését vagy a nem pénzbeli juttatás biztosítását úgy alakították ki, hogy az növelje a vonatkozó szolgáltatás minőségét, és ne akadályozza az ABAK azon kötelezettségének teljesítését, hogy az általa kezelt ABA vagy az ABA befektetőinek érdekét legjobban szolgálva járjon el;
c)
olyan megfelelő díjak, amelyek a releváns szolgáltatás nyújtását lehetővé teszik vagy ahhoz szükségesek - mint például letétkezelési költségek, elszámolási és átváltási költségek, szabályozói díjak vagy jogi költségek -, és amelyek jellegüknél fogva nem összeférhetetlenek az ABAK azon kötelezettségével, hogy becsületesen, tisztességesen és az általa kezelt ABA vagy az ABA befektetőinek érdekeit legjobban szolgálva járjon el.
(2) A díjjal, jutalékkal, vagy nem pénzbeli juttatásokkal kapcsolatos megállapodások lényeges pontjainak összefoglalóként történő nyilvánosságra hozatala az (1) bekezdés b) pontjának i. alpontja alkalmazásában megfelelőnek tekinthető, feltéve, hogy az ABAK kötelezettséget vállal arra, hogy az általa kezelt ABA befektetőjének kérésére ezen túlmenő részletes tájékoztatást nyújt, és feltéve, hogy teljesíti ezt a kötelezettségvállalást.
25. cikk
Az erőforrások és az eljárások eredményes alkalmazása - a megbízások kezelése
(1) Az ABAK olyan eljárásokat és intézkedéseket határoz meg, hajt végre és alkalmaz, amelyek biztosítják az ABA nevében teljesített megbízások azonnali, tisztességes és gyors végrehajtását.
(2) Az (1) bekezdésben említett eljárások és intézkedések megfelelnek a következő követelményeknek:
a)
biztosítják, hogy az ABA-k nevében végrehajtott megbízásokat azonnal és gondosan rögzítsék és allokálják;
b)
az egyébként összehasonlítható ABA-megbízásokat egymás után és haladéktalanul végrehajtják, kivéve, ha a megbízás jellemzői vagy a fennálló piaci feltételek ezt kivitelezhetetlenné teszik, illetve, ha az ABA vagy az ABA befektetőinek érdekei mást kívánnak.
(3) A végrehajtott megbízás elszámolásaként kapott bármely pénzügyi eszközt, pénzösszeget vagy más eszközt haladéktalanul és pontosan át kell vezetni az érintett ABA számlájára, vagy ott regisztrálni kell.
(4) Az ABAK nem élhet vissza a függő ABA-megbízásokra vonatkozó információkkal, és minden ésszerű lépést megtesz annak megakadályozása érdekében, hogy bármely releváns személy visszaéljen az ilyen információkkal.
26. cikk
A jegyzési és visszaváltási megbízások végrehajtásával kapcsolatos jelentési kötelezettségek
(1) Abban az esetben, ha az ABAK végrehajtotta a befektető jegyzési, vagy adott esetben visszaváltási megbízását, tartós adathordozó útján haladéktalanul tájékoztatja a befektetőt a szóban forgó megbízás végrehajtását, vagy adott esetben a jegyzési ajánlat elfogadását érintő alapvető információkról.
(2) Az (1) bekezdést nem kell alkalmazni, amennyiben harmadik személyt kérnek fel arra, hogy a megbízás végrehajtását igazolja vissza a befektető számára, és amennyiben ez a visszaigazolás tartalmazza az alapvető információkat.
Az ABAK-nak biztosítania kell, hogy a harmadik személy teljesítse kötelezettségeit.
(3) Az (1) és (2) bekezdésben említett alapvető információk a következő adatokat tartalmazzák:
a)
az ABAK azonosító adatai;
b)
a befektető azonosító adatai;
c)
a megbízás kézhezvételének napja és időpontja;
d)
a végrehajtás időpontja;
e)
az ABA azonosító adatai;
f)
a megbízás jegyzési díjakat is tartalmazó bruttó értéke vagy a visszaváltási díjakkal csökkentett nettó összeg.
(4) Az ABAK a befektetőt - annak kérésére - tájékoztatja a megbízás státusáról vagy a jegyzési ajánlat elfogadásáról, vagy adott esetben mindkettőről.
27. cikk
A kezelt ABA nevében történő üzletkötésre vonatkozó döntések végrehajtása
(1) Az ABAK az ABA-k portfólióinak kezelésével összefüggésben az ABA-k, illetve az ABA befektetőinek érdekeit legjobban szolgálva jár el a kezelt ABA-k nevében történő üzletkötési döntések végrehajtása során.
(2) Abban az esetben, ha az ABAK olyan pénzügyi eszközöket vagy más eszközöket vesz vagy ad el, amelyek szempontjából lényeges a legjobb végrehajtás, valamint az (1) bekezdés alkalmazásában megtesznek minden ésszerű lépést, hogy a legjobb eredményt érje el az általa kezelt ABA-k vagy ezen ABA-k befektetői számára, figyelemmel az árra, a költségekre, a gyorsaságra, a végrehajtás és az elszámolás valószínűségére, a megbízás nagyságrendjére és jellegére vagy bármely más olyan szempontra, amely a megbízás végrehajtása tekintetében szóba jöhet. E tényezők viszonylagos fontosságát a következő szempontokra figyelemmel kell meghatározni:
a)
az ABA-ra jellemző célkitűzések, befektetési politika és kockázatok, az ABA alapszabályában vagy létesítő okiratában, tájékoztatójában vagy az ajánlattételi dokumentumokban foglaltak szerint;
b)
a megbízás jellemzői;
c)
a megbízás tárgyát képező pénzügyi eszközök vagy más eszközök jellemzői;
d)
azon végrehajtási helyszínek jellemzői, ahová a megbízás továbbítható.
(3) Az ABAK az (1) és (2) bekezdésben említett kötelezettségnek való megfelelés érdekében hatékony intézkedéseket határoz meg és hajt végre. Az ABAK különösen olyan írásbeli végrehajtási politikát alakít ki és valósít meg, amely lehetővé teszi az ABA-k és befektetőik számára, hogy az ABA-megbízások tekintetében a (2) bekezdéssel összhangban a lehető legjobb eredményt érjék el.
(4) Az ABAK rendszeresen ellenőrzi az intézkedések és a megbízások végrehajtását szolgáló politika eredményességét annak érdekében, hogy azonosítsa, és szükség esetén kijavítsa az esetleges hiányosságokat.
(5) Az ABAK évente felülvizsgálja végrehajtási politikáját. Felülvizsgálatot végeznek abban az esetben is, ha olyan lényeges változás merül fel, amely hátrányosan érinti az ABAK azon képességét, hogy a kezelt ABA-k számára továbbra is a lehető legjobb eredményt érje el.
(6) Az ABAK-nak képesnek kell lennie annak igazolására, hogy az ABA nevében végrehajtott megbízások kapcsán a végrehajtási politikájával összhangban járt el.
(7) Amennyiben nem lehet különböző végrehajtási helyszínek közül választani, a (2)-(5) bekezdést nem kell alkalmazni. Az ABAK-nak azonban képesnek kell lennie arra, hogy igazolja, hogy nem lehet különböző végrehajtási helyszínek között választani.
28. cikk
Az ABA nevében történő üzletkötésre vonatkozó megbízás más jogalany részére történő, végrehajtási célú továbbítása
(1) Abban az esetben, ha az ABAK olyan pénzügyi eszközöket vagy más eszközöket vesz vagy ad el, amelyek szempontjából lényeges a legjobb végrehajtás, az ABA-k portfólióinak kezelésével összefüggésben az ABAK az általa kezelt ABA-k vagy ezen ABA-k befektetőinek érdekeit legjobban szolgálva jár el a kezelt ABA nevében történő üzletkötésre vonatkozó megbízás más jogalany részére történő, végrehajtási célú továbbítása során.
(2) Az ABAK megtesz minden ésszerű lépést, hogy a lehető legjobb eredményt érje el az ABA vagy az ABA befektetői számára, figyelemmel az árra, a költségekre, a gyorsaságra, a végrehajtás és az elszámolás valószínűségére, a megbízás nagyságrendjére és jellegére vagy bármely más olyan szempontra, amely a megbízás végrehajtása tekintetében szóba jöhet. E tényezők viszonylagos fontosságát a 27. cikk (2) bekezdésében meghatározott kritériumok alapján kell meghatározni.
Az ABAK olyan politikát határoz meg, hajt végre és alkalmaz, amelynek révén képes megfelelni az első albekezdésben említett kötelezettségének. A politika minden egyes eszközosztály tekintetében meghatározza azokat a jogalanyokat, amelyekhez a megbízások továbbíthatók. Az ABAK csak akkor köthet ilyen végrehajtási célú megállapodást, ha az megfelel az e cikkben megállapított kötelezettségeknek. Az ABAK az általa kezelt ABA befektetőit megfelelően tájékoztatja az e bekezdéssel összhangban elfogadott politikáról és annak bármely lényeges módosításáról.
(3) Az ABAK rendszeresen ellenőrzi a (2) bekezdéssel összhangban kialakított politika eredményességét, különös tekintettel az adott politikában meghatározott jogalanyok általi végrehajtás minőségére, és amennyiben lehetséges, orvosolják a hiányosságokat.
Ezen túlmenően az ABAK évente felülvizsgálja e politikát. Ilyen felülvizsgálatot kell tartani akkor is, ha olyan lényeges változás merül fel, amely hátrányosan érinti az ABAK azon képességét, hogy a kezelt ABA-k számára továbbra is a lehető legjobb eredményt érje el.
(4) Az ABAK-nak képesnek kell lennie annak igazolására, hogy az ABA nevében továbbított megbízások kapcsán a (2) bekezdésben meghatározott politikával összhangban járt el.
(5) Amennyiben nem lehet különböző végrehajtási helyszínek közül választani, a (2)-(5) bekezdést nem kell alkalmazni. Az ABAK-nak azonban képesnek kell lennie arra, hogy igazolja, hogy nem lehet különböző végrehajtási helyszínek között választani.
29. cikk
Kereskedési megbízások összevonása és allokációja
(1) Az ABAK egy adott ABA-megbízást csak abban az esetben vonhat össze egy másik ABA, egy ÁÉKBV vagy egy ügyfél megbízásával vagy a saját tőkéjük befektetése során adott megbízással, ha:
a)
valószínűsíthető, hogy a megbízások összevonása végül nem lesz azon ABA-k, ÁÉKBV-k vagy ügyfelek hátrányára, amelyeknek vagy akiknek a megbízásait össze kívánja vonni;
b)
olyan megbízásallokációs politikát alakított ki és hajtott végre, amely kellően pontos feltételeket ír elő az összevont megbízások tisztességes allokációjára, ideértve annak megadását is, hogy a megbízások volumene és ára hogyan határozza meg az allokációkat és a részleges végrehajtások kezelését.
(2) Ha az ABAK összevon egy ABA-megbízást más ABA-k, ÁÉKBV-k vagy ügyfelek egy vagy több megbízásával, és az összevont megbízás csak részben teljesül, az érintett kereskedéseket megbízás-allokációs politikájával összhangban allokálja.
(3) Ha egy ABAK sajátszámlás ügyleteit ABA-k, ÁÉKBV-k vagy ügyfelek egy vagy több megbízásával vonja össze, akkor a kapcsolódó kereskedéseket nem allokálhatja oly módon, hogy az az ABA, az ÁÉKBV vagy valamely ügyfél számára hátrányos legyen.
(4) Ha egy ABAK egy ABA, egy ÁÉKBV vagy egy másik ügyfél megbízását összevonja egy sajátszámlás megbízással, és az összevont megbízás csak részben teljesül, akkor a kapcsolódó kereskedések allokációja során az ABA, az ÁÉKBV vagy a másik ügyfél prioritást élvez a sajátszámlás megbízással szemben.
Ha azonban egy ABAK képes ésszerű alapon igazolni az ABA vagy az ügyfél előtt, hogy az összevonás nélkül nem lett volna képes ilyen előnyös feltételekkel - vagy egyáltalán - végrehajtani a megbízást, akkor az (1) bekezdés b) pontjában említett politikának megfelelő arányban a saját számlás ügyletet is bevonhatja az allokációba.
2. SZAKASZ
Összeférhetetlenségek
[a 2011/61/EU irányelv 14. cikke]
30. cikk
Az összeférhetetlenségek típusai
Az ABA kezelése során felmerülő összeférhetetlenségi esetek azonosítása érdekében az ABAK különösen figyelembe veszi, hogy az ABAK, egy releváns személy vagy az ABAK-hoz ellenőrzés révén közvetlenül vagy közvetve kapcsolódó személy:
a)
valószínűleg pénzügyi nyereséghez jut vagy pénzügyi veszteséget kerül el az ABA vagy az ABA befektetőinek kárára;
b)
érdekelt az ABA vagy befektetői vagy egy ügyfél részére nyújtott szolgáltatás vagy tevékenység, illetve az ABA vagy egy ügyfél nevében végrehajtott ügylet eredményében, és ez az érdek eltér az ABA-nak az adott eredményhez fűződő érdekétől;
c)
pénzügyi vagy más szempontból ösztönzött arra, hogy előnyben részesítse:
-
egy ÁÉKBV, egy ügyfél vagy egy ügyfélcsoport vagy egy másik ABA érdekeit az ABA érdekeivel szemben,
-
egy befektető érdekeit az ugyanazon ABA-ba befektető más befektető vagy befektetői csoport érdekeivel szemben;
d)
azonos tevékenységeket végez az ABA számára és egy másik ABA, egy ÁÉKBV vagy ügyfél számára; vagy
e)
az ABA-tól vagy befektetőitől eltérő személytől pénz, áru vagy szolgáltatás formájában olyan ösztönzőt kapott vagy fog kapni az ABA részére nyújtott kollektívportfólió-kezelési tevékenységekkel kapcsolatban, amely eltér az adott szolgáltatás szokásos jutalékától vagy díjától.
31. cikk
Összeférhetetlenségi politika
(1) Az ABAK hatékony összeférhetetlenségi politikát határoz meg, hajt végre és alkalmaz. E politikát írásban kell rögzíteni, és annak arányban kell állnia az ABAK méretével és szervezetével, valamint az általa folytatott üzleti tevékenység jellegével, nagyságrendjével és összetettségével.
Ha az ABAK egy csoport tagja, akkor a politikának figyelembe kell vennie továbbá minden olyan körülményt, amelyről az ABAK tud vagy tudnia kellene, és amely összeférhetetlenséget eredményezhet a csoport más tagjainak felépítéséből vagy üzleti tevékenységéből fakadóan.
(2) Az (1) bekezdéssel összhangban meghatározott összeférhetetlenségi politika a következőket tartalmazza:
a)
az ABAK által vagy az ABAK nevében, többek között a megbízott, a továbbruházásban feladatot teljesítő felek, külső értékbecslő vagy üzletfél által végzett tevékenységek tekintetében azoknak a körülményeknek az azonosítása, amelyek az ABA vagy befektetői érdeksérelmével járó lényeges kockázatot jelentő összeférhetetlenséggel járnak vagy járhatnak;
b)
az összeférhetetlenségek megelőzése, kezelése és ellenőrzése érdekében követendő eljárások és elfogadandó intézkedések.
32. cikk
A befektetések visszaváltásával kapcsolatos összeférhetetlenségek
A 2011/61/EU irányelv 14. cikkének (1) bekezdése szerinti kötelezettségeivel összhangban a nyílt végű ABA-t kezelő ABAK azonosítja, kezeli és nyomon követi a befektetéseiket visszaváltani kívánó befektetők és a befektetéseiket az ABA-ban megtartani kívánó befektetők között felmerülő összeférhetetlenségeket, valamint az ABAK illikvid eszközökbe történő befektetésre vonatkozó ösztönzöttsége és az ABA visszaváltási politikája közötti konfliktusokat.
33. cikk
Az összeférhetetlenségek megelőzésére vagy kezelésére vonatkozó eljárások és intézkedések
(1) Az összeférhetetlenségek megelőzése és kezelése érdekében meghatározott eljárásokat és intézkedéseket úgy kell kialakítani, hogy biztosítsák, hogy az összeférhetetlenség kockázatával járó különböző üzleti tevékenységeket folytató releváns személyek e tevékenységeket olyan mértékű függetlenséggel végezzék, amely arányban áll az ABAK és csoportja méretével és tevékenységeivel, illetve az ABA vagy befektetői érdeksérelmével kapcsolatos kockázat súlyával.
(2) Amennyiben a kellő mértékű függetlenség biztosítása érdekében szükséges és célszerű, az ABAK által a 31. cikk (2) bekezdésének b) pontja szerint követendő eljárások és elfogadandó intézkedések tartalmazzák a következőket:
a)
hatékony eljárások az olyan kollektívportfólió-kezelési tevékenységekben vagy a 2011/61/EU irányelv 6. cikkének (2) és (4) bekezdése szerinti egyéb tevékenységekben részt vevő releváns személyek közötti információcsere megelőzése vagy ellenőrzése érdekében, amely tevékenységek összeférhetetlenség kockázatával járnak, ha az információcsere egy vagy több ABA vagy azok befektetőinek érdekeit sértheti;
b)
olyan releváns személyek elkülönített felügyelete, akiknek a fő feladata az azon ügyfelek vagy befektetők nevében végzett vagy részükre szolgáltatott kollektívportfólió-kezelési tevékenység, akiknek érdekei ellentétesek lehetnek, vagy az akik által más módon képviselt különböző érdekek, ideértve az ABAK érdekeit is, egymással ellentétesek lehetnek;
c)
minden közvetlen kapcsolat megszüntetése a főként egy adott tevékenységet végző releváns személyek díjazása és más olyan releváns személyek díjazása vagy az általuk generált bevételek között, akik főként egy másik tevékenységet folytatnak, amennyiben e tevékenységek között összeférhetetlenség merülhet fel;
d)
annak megakadályozása vagy korlátozása, hogy bármely személy nem helyénvaló befolyást gyakoroljon arra, ahogy egy releváns személy végzi a kollektívportfólió-kezelési tevékenységeket;
e)
intézkedések annak megelőzésére vagy ellenőrzésére, hogy egy releváns személy egy időben vagy egymás után vegyen részt kollektívportfólió-kezelési tevékenységekben vagy a 2011/61/EU irányelv 6. cikkének (2) és (4) bekezdése szerinti egyéb tevékenységekben, amennyiben ez a részvétel akadályozhatja az összeférhetetlenségek megfelelő kezelését.
Ha egy vagy több fenti intézkedés és eljárás elfogadása vagy gyakorlása nem biztosítja a megfelelő szintű függetlenséget, a tagállamok előírják az ABAK számára, hogy olyan alternatív vagy kiegészítő intézkedéseket és eljárásokat fogadjon el, amelyek e célok elérése érdekében szükségesek és célszerűek.
34. cikk
Az összeférhetetlenségek kezelése
Amennyiben az ABAK által hozott szervezeti vagy igazgatási intézkedések nem elegendőek annak megfelelő megbízhatósággal történő biztosítására, hogy az ABA vagy az ABA befektetői érdeksérelmének kockázatát megelőzzék, az ABAK felső vezetését vagy más hatáskörrel rendelkező belső testületét haladéktalanul tájékoztatják annak érdekében, hogy meghozhassák az ahhoz szükséges intézkedéseket, hogy az ABAK az ABA vagy az ABA befektetőinek érdekeit legjobban szolgálva járjon el.
35. cikk
Az összeférhetetlenségek nyomon követése
(1) Az ABAK nyilvántartást vezet - és azt rendszeresen frissíti - az ABAK által vagy nevében végzett tevékenységtípusokról, amelyekben felmerült - vagy folyamatban lévő tevékenység esetén felmerülhet - egy vagy több ABA vagy annak befektetői érdeksérelmével járó, súlyos kockázatot jelentő összeférhetetlenség.
(2) A felső vezetés gyakori rendszerességgel, de legalább évente egyszer írásbeli jelentések kap az (1) bekezdésben említett tevékenységekről.
36. cikk
Az összeférhetetlenségek feltárása
(1) A 2011/61/EU irányelv 14. cikkének (1) és (2) bekezdésével összhangban a befektetők rendelkezésére bocsátandó információkat tartós adathordozón vagy egy honlapon keresztül kell biztosítani.
(2) Amennyiben az (1) bekezdésben említett tájékoztatás honlapon keresztül történik, és nem személyesen a befektetőnek szól, a következő feltételeknek kell teljesülniük:
a)
a befektető értesítést kapott a honlap címéről, és arról a helyről, ahol a honlapon a tájékoztatás hozzáférhető, és a befektető hozzájárult az információk ilyen módon való átadásához;
b)
a tájékoztatásnak naprakésznek kell lennie;
c)
a tájékoztatásnak folyamatosan hozzáférhetőnek kell lennie a honlapon mindaddig, amíg a befektetőnek indokolt igénye lehet a megtekintésre.
38. cikk
Szavazati jogok gyakorlásának stratégiái
(1) Az ABAK megfelelő és hatékony stratégiákat alakít ki annak meghatározására, hogy az általa kezelt ABA-portfóliókhoz kapcsolódó szavazati jogokat mikor és hogyan kell úgy gyakorolni, hogy az kizárólag az érintett ABA és befektetői érdekeit szolgálja.
(2) Az (1) bekezdésben említett stratégia meghatározza a következőkhöz szükséges intézkedéseket és eljárásokat:
a)
a releváns vállalati intézkedések nyomon követése;
b)
annak biztosítása, hogy a szavazati jogok gyakorlása összhangban álljon az adott ABA befektetési céljaival és politikájával;
c)
a szavazati jogok gyakorlásából eredő bármely összeférhetetlenség megelőzése vagy kezelése.
(3) A stratégiák leírásának összefoglalóját és az e stratégiák alapján hozott intézkedések részleteit a befektetők kérésére a rendelkezésükre kell bocsátani.
3. SZAKASZ
Kockázatkezelés
[a 2011/61/EU irányelv 15. cikke]
38. cikk
Kockázatkezelési rendszerek
E szakasz alkalmazásában kockázatkezelési rendszerek alatt az ABAK szervezeti felépítésének azon megfelelő elemeiből álló rendszereket kell érteni, amelyekben központi szerepet kap az állandó kockázatkezelési funkció, az egyes ABA-k befektetési stratégiájára vonatkozó kockázatkezeléssel összefüggő politikák és eljárások, valamint az ABAK által a kezelt ABA-k vonatkozásában alkalmazott kockázatméréssel és -kezeléssel összefüggő intézkedések, folyamatok és technikák.
39. cikk
Állandó kockázatkezelési funkció
(1) Az ABAK állandó kockázatkezelési funkciót hoz létre és tart fenn, amely:
a)
eredményes kockázatkezelési politikákat és eljárásokat működtet az egyes ABA-k befektetési stratégiája szempontjából releváns, az egyes ABA-kkal kapcsolatban ténylegesen vagy potenciálisan fennálló minden kockázat azonosítása, mérése, kezelése és folyamatos nyomon követése érdekében;
b)
biztosítja, hogy a 2011/61/EU irányelv 23. cikke (4) bekezdésének c) pontjával összhangban a befektetők tudomására hozott kockázati profil összhangban legyen az e rendelet 44. cikkének megfelelően meghatározott kockázati korlátokkal;
c)
ellenőrzi a 44. cikkel összhangban meghatározott kockázati korlátoknak való megfelelést, valamint időben értesíti az ABAK irányító testületét és - amennyiben létezik - az ABAK felügyeleti funkcióját, amennyiben úgy ítéli meg, hogy az ABA kockázati profilja nincs összhangban ezekkel a korlátokkal, vagy ha úgy látja, hogy jelentős a kockázata annak, hogy a kockázati profil e korlátokkal összeegyeztethetetlen lesz;
d)
az ABA vagy az ABAK tevékenységei jellegének, nagyságrendjének és összetettségének megfelelő gyakorisággal gondoskodik a következő naprakész információk rendszeres továbbításáról az ABAK irányító testülete és - amennyiben létezik - az ABAK felügyeleti funkciója felé:
i.
a 44. cikkel összhangban meghatározott kockázati korlátok és a 2011/61/EU irányelv 23. cikke (4) bekezdésének c) pontjával összhangban a befektetők tudomására hozott, az ABA-ra vonatkozó kockázati profil közötti összhang, és a kockázati korlátoknak való megfelelés;
ii.
a kockázatkezelési folyamat megfelelősége és eredményessége, megjelölve különösen azt, hogy tényleges vagy előre látható hiányosságok esetén megfelelő korrekciós intézkedéseket hoztak-e vagy fognak-e hozni;
e)
rendszeresen naprakész tájékoztatást nyújt a felső vezetésnek, megjelölve az egyes kezelt ABA-k esetében felmerülő aktuális kockázati szintet, valamint a 44. cikkel összhangban meghatározott kockázati korlátok tényleges vagy előre látható megsértését, annak érdekében, hogy azonnali és megfelelő lépéseket lehessen tenni.
(2) A kockázatkezelési funkció rendelkezik a szükséges felhatalmazással és hozzáféréssel minden releváns információhoz, amely ahhoz szükséges, hogy megvalósítsa az (1) bekezdésben megjelölt feladatokat.
40. cikk
Kockázatkezelési politika
(1) Az ABAK megfelelő és dokumentált kockázatkezelési politikát határoz meg, hajt végre és tart fenn, amely azonosítja mindazokat a releváns kockázatokat, amelyeknek az általa kezelt ABA-k ki vannak vagy ki lehetnek téve.
(2) A kockázatkezelési politika tartalmazza azokat az eljárásokat, amelyek szükségesek ahhoz, hogy az ABAK képes legyen az általa kezelt valamennyi ABA tekintetében felmérni az adott ABA piaci, likviditási és partnerkockázatnak való kitettségét, továbbá az ABA kitettségét minden olyan egyéb releváns kockázatnak, ideértve a működési kockázatokat is, amelyek az általa kezelt valamennyi ABA tekintetében jelentősek lehetnek.
(3) Az ABAK a kockázatkezelési politikában legalább a következő elemeket szabályozza:
a)
azok a technikák, eszközök és intézkedések, amelyek lehetővé teszik számára, hogy megfeleljen a 45. cikknek;
b)
azok a technikák, eszközök és intézkedések, amelyek lehetővé teszik az ABA rendes és rendkívüli likviditási feltételek esetén fennálló likviditási kockázatának értékelését és nyomon követését, többek között a 48. cikkel összhangban rendszeresen végzett stressztesztek alkalmazásával;
c)
a kockázatkezelésre vonatkozó felelősségeknek az ABAK-on belüli megosztása;
d)
az e rendelet 44. cikkével összhangban meghatározott kockázati korlátok és annak igazolása, hogy ezeket hogyan hangolták össze a 2011/61/EU irányelv 23. cikke (4) bekezdése c) pontjának megfelelően a befektetők tudomására hozott, az ABA-ra vonatkozó kockázati profillal;
e)
a 39. cikkben említett állandó kockázatkezelési funkció által teljesítendő jelentéstétel feltételei, tartalma, gyakorisága és címzettjei.
(4) A kockázatkezelési politika tartalmazza a 43. cikkben említett védintézkedések leírását, különösen a következőket:
a)
a lehetséges összeférhetetlenség jellege;
b)
a hozott korrekciós intézkedések;
c)
azok az okok, amelyek indokolják, hogy ésszerűen miért várható, hogy ezek az intézkedések biztosítják a kockázatkezelési funkció független gyakorlását;
d)
az ABAK várhatóan hogyan biztosítja a védintézkedések következetes eredményességét.
(5) Az (1) bekezdésben említett kockázatkezelési politika megfelelő az ABAK üzletmenete és az általa kezelt ABA jellegének, nagyságrendjének és összetettségének szempontjából.
41. cikk
A kockázatkezelési rendszerek értékelése, nyomon követése és felülvizsgálata
(1) Az ABAK értékeli, nyomon követi és rendszeresen, legalább évente egyszer felülvizsgálja a következőket:
a)
a kockázatkezelési politika, valamint a 45. cikkben említett intézkedések, folyamatok és technikák megfelelősége és eredményessége;
b)
az ABAK milyen mértékben felel meg a kockázatkezelési politikának, valamint a 45. cikkben említett intézkedéseknek, folyamatoknak és technikáknak;
c)
a kockázatkezelési folyamat megvalósítása során tapasztalt hiányosságok megoldása érdekében tett intézkedések megfelelősége és eredményessége;
d)
a kockázatkezelési funkció ellátása;
e)
a 42. cikkel összhangban a kockázatkezelési funkció funkcionális és hierarchikus elkülönítésének biztosítására irányuló intézkedések megfelelősége és eredményessége.
Az első albekezdésben említett rendszeres felülvizsgálat gyakoriságáról a felső vezetés az ABAK üzletmenetét és az általa kezelt ABA jellegét, nagyságrendjét és összetettségét figyelembe véve, az arányosság elvével összhangban dönt.
(2) Az (1) bekezdésben említett rendszeres felülvizsgálat mellett a kockázatkezelési rendszereket abban az esetben kell felülvizsgálni, ha:
a)
jelentős változások történtek a kockázatkezelési politikákban és eljárásokban, valamint a 45. cikkben említett intézkedésekben, folyamatokban és technikákban;
b)
belső vagy külső események jelzik, hogy további felülvizsgálatra van szükség;
c)
jelentős változások történtek az ABAK által kezelt ABA befektetési stratégiájában és célkitűzéseiben.
(3) Az ABAK az (1) és (2) bekezdésben említett felülvizsgálat eredménye alapján naprakésszé teszi a kockázatkezelési rendszereket.
(4) Az ABAK értesíti a székhelye szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságát a kockázatkezelési politika, valamint a 45. cikkben említett intézkedések, folyamatok és technikák lényeges változásairól.
42. cikk
A kockázatkezelési funkció funkcionális és hierarchikus elkülönítése
(1) A kockázatkezelési funkció csak abban az esetben tekinthető a működési egységektől, köztük a portfóliókezelési funkciótól funkcionálisan és hierarchikusan elkülönítettnek, ha a következő feltételek mindegyike teljesül:
a)
a kockázatkezelési funkció ellátásában részt vevő személyek nem tartoznak az ABAK működési egységeinek teljesítményéért, köztük a portfóliókezelési funkció ellátásáért felelős személyek felügyelete alá;
b)
a kockázatkezelési funkció ellátásában részt vevő személyek nem vesznek részt a működési egységek tevékenységeinek, köztük a portfóliókezelési funkciónak a gyakorlásában;
c)
a kockázatkezelési funkció ellátásában részt vevő személyeket az adott funkcióhoz kapcsolódó célkitűzések elérésével összhangban, a működési egységek, köztük a portfóliókezelési funkció teljesítményétől függetlenül javadalmazzák;
d)
a kockázatkezeléssel foglalkozó vezető tisztviselők javadalmazását közvetlenül a javadalmazási bizottság felügyeli, amennyiben létrehoztak ilyen bizottságot.
(2) Az (1) bekezdéssel összhangban a kockázatkezelési funkció funkcionális és hierarchikus elkülönítését az ABAK teljes hierarchikus struktúrájában, egészen annak irányító testületéig biztosítani kell. Ennek felülvizsgálata az ABAK irányító testületének és - amennyiben létezik - a felügyeleti funkciónak a feladata.
(3) Az ABAK székhelye szerinti hatáskörrel rendelkező hatóságok a 2011/61/EU irányelv 15. cikke (1) bekezdésének második albekezdésében meghatározott kritériumok alapján felülvizsgálják, hogy az ABAK hogyan alkalmazta az (1) és a (2) bekezdést.
43. cikk
Védintézkedések az összeférhetetlenségek elkerülésére
(1) Az összeférhetetlenségek elkerülésére szolgáló, a 2011/61/EU irányelv 15. cikkének (1) bekezdésében említett védintézkedések biztosítják legalább, hogy:
a)
a kockázatkezelési funkció által hozott döntések megbízható adatokon alapuljanak, amelyeket a kockázatkezelési funkció megfelelő mértékű ellenőrzésnek vet alá;
b)
a kockázatkezelési funkció ellátásában részt vevő személyek javadalmazása tükrözze a kockázatkezelési funkcióhoz kapcsolódó célkitűzések elérését, függetlenül annak a tevékenységi területnek a teljesítményétől, amellyel foglalkoznak;
c)
a kockázatkezelési funkciót megfelelő független felülvizsgálatnak vessék alá annak érdekében, hogy a döntések meghozatala függetlenül történjen;
d)
a kockázatkezelési funkció képviselete az irányító testületben vagy amennyiben létrehozták, a felügyeleti funkcióban legalább a portfóliókezelési funkció hatáskörével megegyezően biztosított legyen;
e)
az összeférhetetlenséget jelentő feladatok megfelelően elkülönüljenek egymástól.
(2) Amennyiben az ABAK jellegére, nagyságrendjére és összetettségére figyelemmel ez arányos, az (1) bekezdésben említett védintézkedések biztosítják továbbá, hogy:
a)
a belső ellenőrzési funkció, vagy ha ez nem jött létre, az irányító testület által kijelölt külső fél rendszeresen elvégezze a kockázatkezelési funkció teljesítményének felülvizsgálatát;
b)
amennyiben létrejött a kockázati bizottság, forrásokkal megfelelően ellátott legyen, és nem független tagjai ne rendelkezzenek a kockázatkezelési funkció feletti túlzott befolyással.
(3) Az ABAK irányító testülete és - amennyiben létezik - a felügyeleti funkció létrehozza az (1) és (2) bekezdésben meghatározott, az összeférhetetlenségek elkerülésére szolgáló védintézkedéseket, rendszeresen felülvizsgálja azok eredményességét, és időben korrekciós intézkedéseket hoz a hiányosságok kezelésére.
44. cikk
Kockázati korlátok
(1) Az ABAK a releváns kockázatok figyelembevételével az általa kezelt ABA-k mindegyikére vonatkozóan mennyiségi vagy minőségi kockázati korlátokat hoz létre és alkalmaz, vagy mindkettőt létrehozza és alkalmazza. Amennyiben csak mennyiségi korlátokat határoznak meg, az ABAK-nak képesnek kell lennie arra, hogy a hatáskörrel rendelkező hatóság számára megindokolja ezt a megközelítést.
(2) Az egyes ABA-kra vonatkozó minőségi és mennyiségi kockázati korlátok legalább a következő kockázatokra vonatkoznak:
a)
piaci kockázatok;
b)
hitelkockázatok;
c)
likviditási kockázatok;
d)
partnerkockázatok;
e)
működési kockázatok.
(3) A kockázati korlátok megállapításánál az ABAK figyelembe veszi az általa kezelt egyes ABA-k tekintetében alkalmazott stratégiákat és eszközöket, valamint az azokra az ABA-kra vonatkozó nemzeti szabályokat. Az említett kockázati korlátokat össze kell hangolni a 2011/61/EU irányelv 23. cikke (4) bekezdése c) pontjának megfelelően a befektetők tudomására hozott, az ABA-ra vonatkozó kockázati profillal; a korlátokat az irányító testületnek jóvá kell hagynia.
45. cikk
Kockázatmérés és -kezelés
(1) Az ABAK megfelelő és hatékony intézkedéseket, folyamatokat és technikákat fogad el az alábbiak érdekében:
a)
az általa kezelt ABA-kat érintő valós vagy lehetséges kockázatok mindenkori azonosítása, mérése, kezelése és nyomon követése;
b)
a 44. cikk szerint meghatározott korlátokkal való összhang biztosítása.
(2) Az (1) bekezdésben említett intézkedések, folyamatok és technikák arányosak az ABAK üzletmenetének és az általa kezelt ABA-knak a jellegével, nagyságrendjével és összetettségével, valamint összhangban vannak az ABA kockázati profiljával, amelyet a 2011/61/EU irányelv 23. cikke (4) bekezdése c) pontjának megfelelően a befektetők tudomására hoztak.
(3) Az (1) bekezdés alkalmazásában az ABAK az általa kezelt minden egyes ABA tekintetében megteszi a következő intézkedéseket:
a)
olyan kockázatmérési intézkedések, folyamatok és technikák bevezetése, amelyek szükségesek annak biztosításához, hogy megalapozott és megbízható adatok alapján pontosan felmérjék a foglalt pozíciók kockázatát és ezek hozzájárulását az átfogó kockázati profilhoz, és hogy a kockázatmérési intézkedések, folyamatok és technikák megfelelően dokumentáltak legyenek;
b)
időszakos visszamenőleges vizsgálatok végzése a - modellalapú előrejelzéseket és becsléseket is tartalmazó - kockázatmérési intézkedések validitásának felülvizsgálata céljából;
c)
időszakos megfelelő stressztesztek és forgatókönyv-elemzések végzése a piaci feltételek lehetséges változásaiból fakadó olyan kockázatok kezelése érdekében, amelyek hátrányosan érinthetik az ABA-t;
d)
annak biztosítása, hogy a jelenlegi kockázati szint megfeleljen a 44. cikkel összhangban meghatározott kockázati korlátoknak;
e)
olyan megfelelő eljárások kialakítása, megvalósítása és fenntartása, amelyek az ABA kockázati korlátainak tényleges vagy várható megsértése esetén időben meghozott, a befektetők érdekeit legjobban szolgáló korrekciós intézkedéseket eredményeznek;
f)
a 46. cikkben meghatározott követelményekkel összhangban minden egyes ABA-ra vonatkozóan megfelelő likviditáskezelési rendszerek és eljárások biztosítása.
4. SZAKASZ
Likviditáskezelés
[a 2011/61/EU irányelv 16. cikke]
46. cikk
Likviditáskezelési rendszer és eljárások
Az ABAK-nak képesnek kell lennie arra, hogy a székhelye szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságainak bizonyítsa, hogy - figyelembe véve az egyes ABA-k befektetési stratégiáját, likviditási profilját és visszaváltási politikáját - a 2011/61/EU irányelv 16. cikkének (1) bekezdésében említett megfelelő likviditáskezelési rendszerrel és eredményes eljárásokkal rendelkezik.
47. cikk
A likviditási kockázat nyomon követése és kezelése
(1) A 46. cikkben említett likviditáskezelési rendszer és eljárások biztosítják legalább, hogy:
a)
az ABAK az ABA-ban az alapkötelezettségeinek megfelelő likviditási szintet tart fenn, amely az ABA eszközeinek a piacon fennálló relatív likviditására vonatkozó értékelésen alapul, figyelembe véve a lezáráshoz szükséges időt és azt az árat vagy értéket, amelyen az említett eszközök lezárhatók, valamint az egyéb piaci kockázatokkal vagy tényezőkkel szembeni érzékenységüket;
b)
az ABAK nyomon követi az ABA eszközportfóliójának likviditási profilját, tekintettel az egyes eszközök fedezeti hozzájárulására, amely jelentős hatást gyakorolhat a likviditásra, valamint tekintettel a lényeges kötelezettségekre, valamint a feltételes vagy másmilyen kötelezettségvállalásokra, amelyekkel az ABA alapkötelezettségeivel kapcsolatosan rendelkezhet. E célból az ABAK figyelembe veszi az ABA befektetői bázisának profilját, beleértve a befektetőtípusokat, a befektetések relatív méretét és az ezekre a befektetésekre vonatkozó visszaváltási határidőket;
c)
amennyiben az ABA más kollektív befektetési vállalkozásokba fektet be, az ABAK nyomon követi az ezen más kollektív befektetési vállalkozások kezelői által elfogadott likviditáskezelési megközelítést, többek között időszakos felülvizsgálatok lefolytatásával, amelyek célja az azon alapul szolgáló kollektív befektetési vállalkozások visszaváltási politikájában bekövetkezett változások nyomon követése, amelyekbe az ABA befektet. Figyelemmel a 2011/61/EU irányelv 16. cikkének (1) bekezdésére, ez a kötelezettség nem vonatkozik arra az esetre, ha a másik kollektív befektetési vállalkozások, amelyekbe az ABA befektet, a 2004/39/EK irányelv 4. cikke (1) bekezdésének 14. pontja szerinti szabályozott piacon vagy azzal egyenértékű, harmadik országbeli piacon aktívan kereskednek;
d)
az ABAK megfelelő likviditásmérési rendszereket és eljárásokat vezet be és tart fenn a pozíciók, valamint az ABA eszközportfóliójának likviditási profiljára jelentős hatást gyakorló, tervezett befektetések mennyiségi és minőségi kockázatainak értékelésére annak érdekében, hogy megfelelően mérni lehessen azok általános likviditási profilra gyakorolt hatását. Az alkalmazott eljárások biztosítják, hogy az ABAK megfelelően ismeri és érti azoknak az eszközöknek a likviditását, amelyekbe az ABA befektetett, vagy befektetni kíván, beleértve adott esetben a kereskedési mennyiséget és az árérzékenységet, illetve adott esetben az egyes eszközök felárait rendes és rendkívüli likviditási feltételek esetén;
e)
az ABAK mérlegeli és bevezeti az általa kezelt ABA-k likviditási kockázatának kezeléséhez szükséges eszközöket és rendelkezéseket, beleértve a különös rendelkezéseket is. Az ABAK azonosítja azoknak a körülményeknek a típusait, amelyekben ezek az eszközök és rendelkezések mind rendes, mind pedig rendkívüli körülmények között alkalmazhatók, valamennyi kezelt ABA-val kapcsolatban figyelembe véve az ABA befektetőinek tisztességes bánásmódban való részesítését. Az ABAK ezeket az eszközöket és rendelkezéseket csak ilyen körülmények esetén, valamint akkor alkalmazhatja, ha a 108. cikkel összhangban megtörtént a megfelelő tájékoztatás.
(2) Az ABAK dokumentálja az (1) bekezdésben említettek szerinti likviditáskezelési politikáikat és eljárásaikat, évente legalább egyszer felülvizsgálja, és minden változás vagy új intézkedés esetén naprakésszé teszi azokat.
(3) Az ABAK a várható vagy fennálló likviditási hiány vagy az ABA más nehézségeket jelentő helyzetének kezelésére az (1) bekezdésben említett likviditáskezelési rendszerékbe és eljárásaiba megfelelő eszkalációs intézkedéseket épít be.
(4) Amennyiben az ABAK tőkeáttétellel finanszírozott zárt végű ABA-t kezel, e cikk (1) bekezdésének e) pontja nem alkalmazandó.
48. cikk
Likviditáskezelési korlátok és stressztesztek
(1) Az ABAK adott esetben - figyelembe véve az általa kezelt minden egyes ABA jellegét, nagyságrendjét és összetettségét - az ABA alapkötelezettségeinek és visszaváltási politikájának megfelelő, az ABA likviditására vagy illikviditására vonatkozó korlátokat alkalmaz és tart fenn, a mennyiségi és minőségi kockázati korlátokkal kapcsolatosan a 44. cikkben meghatározott követelményekkel összhangban.
Az ABAK ellenőrzi az ezeknek a korlátoknak való megfelelést, és amennyiben a korlátokat átlépik vagy valószínűleg át fogják lépni, meghatározza a kívánt (vagy szükséges) intézkedéseket. A megfelelő intézkedés meghatározása során az ABAK mérlegeli a likviditáskezelési politikák és eljárások megfelelőségét, az ABA tulajdonában lévő eszközök likviditási profiljának megfelelőségét és a szokásostól eltérő szintű visszaváltási kérelmek hatását.
(2) Az ABAK rendszeresen stresszteszteket végez mind rendes, mind rendkívüli likviditási feltételek mellett, amelyek lehetővé teszik számára, hogy értékelje az általa kezelt minden egyes ABA likviditási kockázatát. A stresszteszttel szemben támasztott követelmények a következők:
a)
mennyiségi szempontból, vagy ha ez nem megfelelő, minőségi szempontból megbízható és naprakész információk alapján kell elvégezni;
b)
adott esetben szimulálja az ABA tulajdonában lévő eszközök likviditásának hiányát, valamint a szokásostól eltérő visszaváltási kérelmeket;
c)
kiterjed a piaci kockázatokra és annak hatásaira, beleértve a letéti felhívásokat, a biztosítékra vonatkozó követelményeket vagy a hitelkereteket;
d)
figyelembe veszi az értékelés stresszhelyzetekben fennálló érzékenységét;
e)
az ABA jellegének megfelelő gyakorisággal, de legalább évente egyszer kell elvégezni, az ABA befektetési stratégiájának, likviditási profiljának, a befektető típusának és az ABA visszaváltási politikájának figyelembevételével.
(3) A stressztesztek eredményeivel kapcsolatban az ABAK a befektetők érdekeit legjobban szolgálva jár el.
49. cikk
A befektetési stratégia, a likviditási profil és a visszaváltási politika összehangolása
(1) A 2011/61/EU irányelv 16. cikke (2) bekezdésének alkalmazásában úgy tekinthető, hogy összhang van az ABAK által kezelt egyes ABA-k befektetési stratégiája, likviditási profilja és visszaváltási politikája között, ha a befektetők befektetéseiket az ABA minden befektetőjével szembeni tisztességes bánásmódnak megfelelően, valamint az ABA visszaváltási politikájával és kötelezettségeivel összhangban vissza tudják váltani.
(2) A befektetési stratégia, a likviditási profil és a visszaváltási politika összhangjának értékelése során az ABAK figyelembe veszi a visszaváltások által az ABA egyedi eszközeinek alapárára vagy felárára gyakorolt hatást is.
5. SZAKASZ
Értékpapírosítási pozíciókba történő befektetés
[a 2011/61/EU irányelv 17. cikke]
50. cikk
Fogalommeghatározások
E szakasz alkalmazásában:
a) „értékpapírosítás”: a 2006/48/EK irányelv 4. cikkének 36. pontja szerinti értékpapírosítás;
b) „értékpapírosítási pozíció”: a 2006/48/EK irányelv 4. cikkének 40. pontja szerinti értékpapírosítási pozíció;
c) „szponzor”: a 2006/48/EK irányelv 4. cikkének 42. pontja szerinti szponzor;
d) „tranche”: a 2006/48/EK irányelv 4. cikkének 39. pontja szerinti tranche.
51. cikk
A megtartott részesedéssel szembeni követelmények
(1) Az általa kezelt egy vagy több ABA nevében az ABAK csak abban az esetben viseli az értékpapírosítás hitelkockázatának való kitettséget, ha az értékpapírosítást kezdeményező, a szponzor vagy az eredeti hitelező kifejezetten közölte az ABAK-kal, hogy folyamatosan lényeges, 5 %-nál semmiképp sem kisebb nettó gazdasági érdekeltséget tart meg.
Kizárólag az alábbiak minősülnek legalább 5 %-os, lényeges nettó gazdasági érdekeltség megtartásának:
a)
a befektetőknek eladott vagy a befektetőkre átruházott minden egyes tranche névértéke legalább 5 %-ának megtartása;
b)
rulírozó kitettségek értékpapírosítása esetén az értékpapírosított kitettségek névértékének legalább 5 %-a mértékéig az értékpapírosítást kezdeményező érdekeltségének megtartása;
c)
véletlenszerűen kiválasztott - legalább az értékpapírosított kitettségek névértékének 5 %-ával egyenértékű - kitettségek megtartása, amennyiben ezeket az értékpapírosítás során egyébként értékpapírosították volna, feltéve, hogy a lehetséges értékpapírosítható kitettségek száma a kezdeményezéskor legalább 100;
d)
az első veszteségviselő kategóriába tartozó tranche és szükség esetén a befektetőkre átruházott vagy a befektetőknek eladott tranche-okkal azonos vagy magasabb kockázati profilú, és a befektetőkre átruházott vagy a befektetőknek eladott tranche-oknál nem korábbi lejáratú tranche-ok megtartása úgy, hogy a megtartott rész összesen legalább az értékpapírosított kitettségek névértékének 5 %-ával egyenlő;
e)
első veszteségviselő kategóriába tartozó kitettség megtartása, amely eléri az értékpapírosításban minden egyes értékpapírosított kitettség legalább 5 %-át.
A nettó gazdasági érdekeltséget az értékpapírosítás kezdeményezésekor mérik, és azt folyamatosan fenn kell tartani. A nettó gazdasági érdekeltség, ide értve a megtartott pozíciókat, érdekeltségeket és kitettségeket is, nem képezheti hitelkockázat-mérséklés, rövid pozíció vagy bármely más fedezeti ügylet tárgyát, és nem adható el. A nettó gazdasági érdekeltséget a mérlegen kívüli tételek elvi főösszege alapján határozzák meg.
A megtartásra vonatkozó követelmények semmilyen adott értékpapírosítás esetében nem alkalmazhatók többszörösen.
(2) Az (1) bekezdés nem alkalmazandó, amennyiben az értékpapírosított kitettségek a 2006/48/EK irányelv 122a. cikkének (3) bekezdésében felsorolt intézetekkel szembeni követelések vagy függő követelések, vagy azokat teljes egészében, feltétel nélkül és visszavonhatatlanul az ott felsorolt intézetek garantálják, valamint nem alkalmazandó a 2006/48/EK irányelv 122a. cikke (3) bekezdésének második albekezdésében felsorolt ügyletekre.
52. cikk
A szponzorokkal és az értékpapírosítást kezdeményezőkkel szembeni minőségi követelmények
Mielőtt az ABAK egy vagy több ABA nevében viselné az értékpapírosítás hitelkockázatának való kitettséget, biztosítja, hogy a szponzor és az értékpapírosítást kezdeményező:
a)
megbízható és jól meghatározott kritériumok alapján nyújtson hitelt, valamint egyértelműen állapítsa meg az értékpapírosításra váró kitettségekre nyújtott hitelek jóváhagyási, módosítási, megújítási és refinanszírozási folyamatát, amely folyamatok megfelelnek az általuk viselt kitettségekre alkalmazandó ilyen folyamatoknak;
b)
hatékony rendszereket hozzon létre és működtessen a hitelkockázatot hordozó portfóliók és kitettségek folyamatos nyomon követésének és ellenőrzésének kezelésére, beleértve a problémás hitelek azonosítását és kezelését, illetve a megfelelő értékeléshelyesbítés végrehajtását és céltartalékok képzését;
c)
a célpiac és az átfogó hitelstratégia alapján megfelelő módon diverzifikálja az egyes hitelportfóliókat;
d)
rendelkezzen a hitelkockázatra vonatkozó írásbeli politikával, amely tartalmazza a kockázati toleranciára vonatkozó korlátokat és a tartalékképzési politikát, valamint leírja, hogy hogyan méri, követi nyomon és ellenőrzi ezt a kockázatot;
e)
biztosítson könnyen elérhető hozzáférést az alapul szolgáló egyedi kitettségek hitelminőségére és teljesítményére, a cash flow-kra, valamint az értékpapírosítási kitettség biztosítékára vonatkozó lényeges adatokhoz, továbbá minden olyan információhoz, amely a cash flow-kra és az alapul szolgáló kitettségek biztosítékának értékére vonatkozó, átfogó és megalapozott stresszteszt elvégzéséhez szükséges; E célból az értékpapírosítás időpontjában és amennyiben az értékpapírosítás jellege szerint ez szükséges, a továbbiakban is meg kell határozni a „lényeges adatok” fogalomkörét;
f)
biztosítson könnyen elérhető hozzáférést minden egyéb olyan adathoz, amely szükséges ahhoz, hogy az ABAK megfeleljen az 53. cikkben meghatározott követelményeknek;
g)
tegye közzé az 51. cikk szerinti, megtartott nettó gazdasági érdekeltség szintjét, valamint minden olyan kérdést, amely alááshatja az említett cikk szerint előírt minimális nettó gazdasági érdekeltség megtartását.
53. cikk
Az értékpapírosításoknak kitett ABAK-okra vonatkozó minőségi követelmények
(1) Az ABAK-nak az értékpapírosítással járó kockázat vállalása előtt - illetve adott esetben azt követően - minden egyes értékpapírosítási pozíciója tekintetében képesnek kell lennie annak bizonyítására a hatáskörrel rendelkező hatóságok felé, hogy átfogó és mélyreható ismeretekkel rendelkezik e pozíciókra vonatkozóan, valamint hogy az érintett ABA értékpapírosított pozíciókba történő befektetései kockázati profiljának megfelelő formális szabályzatokat és eljárásokat dolgoztak ki a következők elemzésére és nyilvántartására:
a)
a kezdeményezők vagy a szponzorok által az 51. cikk alapján közölt információk, az általuk az értékpapírosításban folyamatosan fenntartott nettó gazdasági érdekeltség pontosítására vonatkozóan;
b)
az egyedi értékpapírosítási pozíciók kockázati jellemzői;
c)
az értékpapírosítási pozíció alapját képező kitettségek kockázati jellemzői;
d)
a kezdeményezők vagy szponzorok korábbi értékpapírosítások során szerzett hírneve és elszenvedett veszteségei az értékpapírosítási pozíció alapjául szolgáló kitettségi osztályok tekintetében;
e)
a kezdeményező vagy szponzor, vagy annak ügynöke vagy tanácsadója által tett nyilatkozatok és közzétételek az értékpapírosított kitettségekkel kapcsolatos átvilágításukról, és adott esetben az értékpapírosított kitettségek biztosítékainak minőségéről;
f)
adott esetben azok a módszertanok és fogalmak, amelyek segítségével az értékpapírosított kitettségek hitelbiztosítékait értékelik, valamint a kezdeményező vagy szponzor által az értékbecslő függetlenségének biztosítására elfogadott szabályzatok;
g)
az értékpapírosítás strukturális jellemzői, amelyek jelentősen befolyásolhatják az ABAK értékpapírosítási pozíciójának teljesítményét, például a szerződéses részvénykibocsátást és az ahhoz kapcsolódó kiváltó tényezőket, a hitelminőség-javítást, a likviditásjavítást, a piaci érték ösztönző tényezőit, valamint a nemteljesítés ügyletspecifikus meghatározását.
(2) Amennyiben az ABAK egy vagy több ABA nevében az értékpapírosításból eredően jelentős értékű hitelkockázatnak való kitettséget visel, a 2011/61/EU irányelv 15. cikke (3) bekezdésének b) pontjával összhangban az ilyen értékpapírosítási pozícióknak megfelelő rendszeres stresszteszteket végez. A stressztesztek összhangban vannak az értékpapírosítási pozíciókkal összefüggő kockázatok jellegével, nagyságrendjével és összetettségével.
Az ABAK az értékpapírosítási pozíció hitelkockázatával kapcsolatosan az érintett ABA kockázati profiljához igazodó, a 2011/61/EU irányelv 15. cikkében meghatározott elvekkel összhangban lévő formális nyomonkövetési eljárásokat hoz létre annak érdekében, hogy az ezen értékpapírosítási pozíciók alapját képező kitettségekkel kapcsolatos teljesítményre vonatkozó információkat folyamatosan és időben nyomon követhesse. Ezek az információk (amennyiben az adott értékpapírosítási típus esetében relevánsak és nem korlátozódnak az alábbiakban leírt információtípusokra) tartalmazzák a kitettségek típusát, a 30, 60 és 90 napnál régebben lejárt kölcsönök arányát, a nemteljesítési rátákat, az előtörlesztési rátákat, a végrehajtás alatti hiteleket, a hitelbiztosítékok típusait és az ingatlanhasználat mértékét, a hitelbírálati minősítéseknek vagy a hitelképesség más mérőszámainak gyakorisági eloszlását az alapul szolgáló kitettségek között, az ágazati és földrajzi diverzifikációt, valamint a megfelelő érzékenységi vizsgálatot lehetővé tevő sávszélességű hitelfedezeti ráták gyakorisági eloszlását. Amennyiben az alapul szolgáló kitettségek maguk is értékpapírosított pozíciók, úgy az ABAK-nak az ezen albekezdésben meghatározott információkkal nemcsak az alapul szolgáló értékpapírosítási tranche-ok tekintetében kell rendelkeznie - mint például a kibocsátó neve és hitelminősége -, hanem az értékpapírosítási tranche-ok alapjául szolgáló poolok jellemzői és teljesítménye tekintetében is.
Az ABAK ugyanezen elemzési normákat alkalmazza az értékpapírosítási műveletekben harmadik felek útján szerzett részesedésekre vagy jegyzésekre.
(3) A megfelelő kockázat- és likviditáskezelés céljából azon ABAK, amely egy vagy több ABA nevében viseli az értékpapírosítás hitelkockázatának való kitettséget, megfelelően azonosítja, méri, nyomon követi, ellenőrzi és jelenti a vonatkozó ABA eszközei és forrásai közötti eltérésekből eredő kockázatokat, az ezekből az eszközökből eredő koncentrációs kockázatot vagy befektetési kockázatot. Az ABAK biztosítja, hogy az ilyen értékpapírosítási pozíciók kockázati profilja megfeleljen az érintett ABA méretének, általános portfóliószerkezetének, befektetési stratégiáinak és célkitűzéseinek, az ABA alapszabályában, létesítő okiratában, tájékoztatójában és az ajánlattételi dokumentumokban foglaltak szerint.
(4) A 2011/61/EU irányelv 18. cikkében meghatározott követelményekkel összhangban az ABAK biztosítja, hogy megfelelő szintű belső jelentéstételi rendszer működik, amely úgy tájékoztatja a felső vezetést hogy az teljes mértékben tisztában legyen azzal, ha értékpapírosításoknak való jelentős kitettséget viselnek, és azzal, hogy az ezekből a kitettségekből eredő kockázatokat megfelelően kezelik.
(5) Az ABAK az értékpapírosítás hitelkockázatának való kitettségeikre és az e területtel kapcsolatos kockázatkezelési eljárásaikra vonatkozó megfelelő információkat belefoglalja a 2011/61/EU irányelv 22., 23. és 24. cikkével összhangban benyújtandó jelentésekbe és tájékoztatásokba.
54. cikk
Korrekciós intézkedés
(1) Az ABAK az érintett ABA befektetőinek érdekeit legjobban szolgáló korrekciós intézkedést hoz, amennyiben az értékpapírosításnak való kitettség vállalását követően úgy találja, hogy a megtartott érdekeltség meghatározása és közzététele nem felelt meg az e rendeletben előírt követelményeknek.
(2) Az ABAK az érintett ABA befektetőinek érdekeit legjobban szolgáló korrekciós intézkedést hoz, amennyiben az értékpapírosításnak való kitettség vállalását követően egy adott időpontban a megtartott érdekeltség 5 % alá csökken, és ez nem az ügylet természetes fizetési mechanizmusának eredménye.
55. cikk
Szerzett jogi záradék
Az 51-54. cikk a 2011. január 1-je után végrehajtott új értékpapírosításokra alkalmazandó. Az 51-54. cikket 2014. december 31-től kell alkalmazni a már létező értékpapírosításokra, ha e dátumot követően új alapul szolgáló kitettségeket adnak hozzájuk vagy kitettségeket cserélnek ki bennük.
56. cikk
Értelmezés
Az EÉPH vagy az európai felügyeleti hatóságok vegyes bizottsága külön értelmezésének hiányában e szakasz rendelkezéseit a 2006/48/EK irányelv vonatkozó rendelkezéseinek, valamint az Európai Bankfelügyeleti Bizottság által 2010. december 31-én kiadott, a tőkekövetelményekről szóló irányelv 122a. cikkére vonatkozó iránymutatásoknak (9) és azok későbbi módosításainak megfelelően kell értelmezni.
6. SZAKASZ
Szervezeti követelmények - Általános elvek
[a 2011/61/EU irányelv 12. és 18. cikke]
57. cikk
Általános követelmények
(1) Az ABAK:
a)
döntéshozatali eljárásokat és olyan szervezeti felépítést határoz meg, valósít meg és tart fenn, amely egyértelműen és dokumentált módon meghatározza a jelentéstételi kötelezettségeket, és kiosztja a funkciókat és a feladatokat;
b)
biztosítja, hogy a releváns személyek ismerjék a feladataik megfelelő ellátása érdekében követendő eljárásokat;
c)
megfelelő belső ellenőrzési mechanizmust határoz meg, hajt végre és tart fenn annak érdekében, hogy az ABAK minden szintjén biztosítsák a döntéseknek és az eljárásoknak való megfelelést;
d)
hatékony belső jelentéstételi és tájékoztatási rendszert határoz meg, valósít meg és tart fenn az ABAK minden érintett szintjén, illetve hatékony információáramlást teremt minden érintett harmadik féllel;
e)
megfelelő és rendszerezett nyilvántartást vezet üzleti tevékenységéről és belső szervezetéről.
Az ABAK figyelembe veszi üzleti tevékenységük jellegét, nagyságrendjét és összetettségét, továbbá az ilyen üzleti tevékenység során végzett szolgáltatások és tevékenységek jellegét és körét.
(2) Az ABAK olyan rendszereket és eljárásokat határoz meg, hajt végre és tart fenn, amelyek megfelelőek az információk biztonságának, integritásának és bizalmas jellegének megőrzésére, figyelemmel a szóban forgó információ jellegére.
(3) Az ABAK megfelelő üzletmenet-folytonossági politikát határoz meg, hajt végre és tart fenn, amelynek célja, hogy a rendszerek és eljárások működésének megszakadása esetén biztosítsa a létfontosságú adatok és funkciók megőrzését és a szolgáltatások és tevékenységek fenntartását, vagy amennyiben ez nem lehetséges, biztosítsa az adatok és funkciók mielőbbi helyreállítását, illetve a szolgáltatások és tevékenységek mielőbbi újraindítását.
(4) Az ABAK olyan számviteli politikákat és eljárásokat határoz meg, hajt végre és tart fenn, amelyek képessé teszik arra, hogy a hatáskörrel rendelkező hatóságok kérésére időben benyújtsa a hatáskörrel rendelkező hatóságok részére azokat a pénzügyi jelentéseket, amelyek megbízható és valós képet adnak pénzügyi helyzetéről, és amelyek megfelelnek az alkalmazandó számviteli standardoknak és szabályoknak.
(5) Az ABAK megfelelő politikákat és eljárásokat hajt végre annak érdekében, hogy a befektetőket az ABA-ba történő befektetéseik megtétele előtt és jelentős változásokat megelőzően kellő részletességgel tájékoztassa az ABA visszaváltási politikáiról.
(6) Az ABAK nyomon követi és rendszeresen értékeli az (1)-(5) bekezdéssel összhangban létrehozott rendszerei, belső ellenőrzési mechanizmusai és intézkedései megfelelőségét és eredményességét, és megfelelő intézkedéseket hoz a hiányosságok kezelésére.
58. cikk
Elektronikus adatfeldolgozás
(1) Az ABAK megfelelő és kielégítő intézkedéseket hoz a megfelelő elektronikus rendszerek alkalmazására, amelyek lehetővé teszik az egyes portfólióügyletek, valamint a jegyzési, vagy adott esetben a visszaváltási megbízások időben történő megfelelő rögzítését.
(2) Az ABAK biztosítja az elektronikus adatfeldolgozás magas szintű biztonságát, valamint adott esetben a rögzített információk integritását és bizalmas kezelését.
59. cikk
Számviteli eljárások
(1) A befektetők védelme érdekében az ABAK az 57. cikk (4) bekezdésében említett számviteli politikákat és eljárásokat alkalmazza. A számviteli nyilvántartásokat oly módon kell vezetni, hogy az ABA eszközei és forrásai mindenkor közvetlenül azonosíthatók legyenek. Ha az ABA különböző befektetési részalapokkal rendelkezik, akkor e befektetési részalapok tekintetében elkülönített számlákat kell fenntartani.
(2) Az ABAK-ok olyan számviteli és értékelési politikákat és eljárásokat fogadnak el, hajtanak végre és tartanak fenn, amelyek biztosítják, hogy az egyes ABA-k nettó eszközértéke pontosan kiszámítható legyen az alkalmazandó számviteli szabályok és standardok alapján.
60. cikk
Az irányító testület, a felső vezetés és a felügyeleti funkció általi ellenőrzés
(1) A funkciók belső kiosztásakor az ABAK biztosítja, hogy az irányító testület, a felső vezetés - és amennyiben létezik - a felügyeleti funkció felelős legyen annak biztosításáért, hogy az ABAK megfeleljen a 2011/61/EU irányelv szerinti kötelezettségeinek.
(2) Az ABAK biztosítja, hogy felső vezetése:
a)
legyen felelős az egyes kezelt ABA-k általános befektetési politikájának végrehajtásáért, adott esetben az alap alapszabályában, létesítő okiratában, a tájékoztatóban vagy az ajánlattételi dokumentumokban foglaltak szerint;
b)
felügyelje az egyes kezelt ABA-k befektetési stratégiáinak jóváhagyását;
c)
legyen felelős az értékelési politikáknak és eljárásoknak a 2011/61/EU irányelv 19. cikkével összhangban történő kidolgozásáért és végrehajtásáért;
d)
legyen felelős annak biztosításáért, hogy az ABAK állandó és hatékony megfelelési funkcióval rendelkezzen, még akkor is, ha ezt a funkciót harmadik fél látja el;
e)
rendszeresen gondoskodjon arról és ellenőrizze, hogy minden egyes kezelt ABA általános befektetési politikáját, befektetési stratégiáit és kockázati korlátait megfelelően és eredményesen végrehajtják, és azoknak megfelelnek, még akkor is, ha a kockázatkezelési funkciót harmadik felek látják el;
f)
rendszeresen jóváhagyja és felülvizsgálja az egyes kezelt ABA-k befektetési döntéseire vonatkozó belső eljárások megfelelőségét annak biztosítása érdekében, hogy ezek a döntések összhangban álljanak a jóváhagyott befektetési stratégiákkal;
g)
rendszeresen jóváhagyja és felülvizsgálja a kockázatkezelési politikát és az e politika végrehajtását szolgáló intézkedéseket, folyamatokat és technikákat, ideértve az általa kezelt ABA-k kockázati korlátainak rendszereit is;
h)
legyen felelős a javadalmazási politikának a 2011/61/EU irányelv II. mellékletével összhangban történő kidolgozásáért és alkalmazásáért.
(3) Az ABAK gondoskodik továbbá arról, hogy felső vezetése és - adott esetben - irányító testülete vagy felügyeleti funkciója:
a)
értékelje és rendszeresen vizsgálja felül azon politikák, intézkedések és eljárások hatékonyságát, amelyeket a 2011/61/EU irányelvben foglalt kötelezettségeknek való megfelelés érdekében fogadtak el;
b)
tegye meg a megfelelő intézkedéseket a hiányosságok kezelése érdekében.
(4) Az ABAK gondoskodik arról, hogy felső vezetése gyakori rendszerességgel, de legalább évente egyszer írásbeli jelentéseket kapjon a megfelelőség, a belső ellenőrzés és a kockázatkezelés kérdéseiről, amely jelentések különösen kitérnek arra, hogy hiányosságok esetén hoztak-e megfelelő korrekciós intézkedéseket.
(5) Az ABAK biztosítja, hogy felső vezetése rendszeresen jelentéseket kapjon a befektetési stratégiák végrehajtásáról és a (2) bekezdés b)-e) pontjában említett befektetési döntések meghozatalára vonatkozó belső eljárásokról.
(6) Az ABAK gondoskodik arról, hogy az irányító testület vagy - ha működik ilyen - a felügyeleti funkció rendszeresen írásbeli jelentéseket kapjon a (4) bekezdésben említett kérdésekről.
61. cikk
Állandó megfelelési funkció
(1) Az ABAK megfelelő politikákat és eljárásokat határoz meg, hajt végre és tart fenn annak érdekében, hogy észlelje annak kockázatát, hogy az ABAK nem teljesíti a 2011/61/EU irányelv szerinti kötelezettségeit, valamint észlelje a kapcsolódó kockázatokat, illetve megfelelő intézkedésekkel és eljárásokkal minimalizálja e kockázatokat, és lehetővé tegye a hatáskörrel rendelkező hatóságok számára az említett irányelv szerinti hatásköreik eredményes gyakorlását.
Az ABAK figyelembe veszi üzleti tevékenysége jellegét, nagyságrendjét és összetettségét, továbbá az ilyen üzleti tevékenység során végzett szolgáltatások és tevékenységek jellegét és körét.
(2) Az ABAK állandó és hatékony megfelelési funkciót hoz létre és tart fenn, amely függetlenül működik, és a következő felelősségekkel rendelkezik:
a)
az (1) bekezdéssel összhangban hozott intézkedések, politikák és eljárások, valamint az ABAK kötelezettségeinek való megfelelés hiányosságainak kiküszöbölését célzó cselekvések megfelelőségének és eredményességének nyomon követése és rendszeres értékelése;
b)
tanácsadás a szolgáltatások nyújtásáért és tevékenységek végzéséért felelős releváns személyek részére, valamint támogatásuk a 2011/61/EU irányelv szerinti kötelezettségeknek való megfelelésük érdekében.
(3) Annak érdekében, hogy a (2) bekezdésben említett megfelelési funkció a feladatait megfelelően és függetlenül láthassa el, az ABAK gondoskodik arról, hogy:
a)
a megfelelési funkció rendelkezzen a szükséges felhatalmazással, erőforrásokkal és szakértelemmel, valamint a vonatkozó információkhoz való hozzáféréssel;
b)
megfelelési tisztviselőt nevezzenek ki, aki felelős a megfelelési funkcióért, továbbá azért, hogy gyakori rendszerességgel, de legalább évente egyszer jelentés készüljön a felső vezetés részére a megfeleléssel kapcsolatos kérdésekről, amely jelentés kitér különösen arra, hogy hiányosságok esetén hoztak-e megfelelő korrekciós intézkedéseket;
c)
a megfelelési funkciót ellátó személyek ne vegyenek részt az általuk nyomon követett szolgáltatások nyújtásában vagy tevékenységek végzésében;
d)
a megfelelési tisztviselő és a megfelelési funkciót ellátó más személyek javadalmazását meghatározó módszer se most, se később ne veszélyeztesse az elfogulatlanságukat.
Az ABAK azonban nem köteles megfelelni az első albekezdés c) vagy d) pontjának, ha igazolni tudja, hogy tekintettel üzleti tevékenysége jellegére, nagyságrendjére és összetettségére, továbbá figyelemmel szolgáltatásai és tevékenységei jellegére és körére, az érintett előírás aránytalan, és a megfelelési funkciója továbbra is eredményes.
62. cikk
Állandó belső ellenőrzési funkció
(1) Amennyiben üzleti tevékenysége jellegére, nagyságrendjére és összetettségére, továbbá az ilyen üzleti tevékenység során végzett kollektívportfólió-kezelési tevékenységei jellegére és körére figyelemmel megfelelő és arányos, az ABAK olyan belső ellenőrzési funkciót alakít ki és tart fenn, amely az ABAK többi funkciójától és tevékenységétől elkülönül és független.
(2) Az (1) bekezdésben említett belső ellenőrzési funkció:
a)
ellenőrzési tervet dolgoz ki, hajt végre és tart fenn az ABAK rendszerei, belső ellenőrzési mechanizmusai és intézkedései megfelelőségének és eredményességének vizsgálata és értékelése céljából;
b)
ajánlásokat bocsát ki az a) ponttal összhangban végzett munka eredményére alapozva;
c)
ellenőrzi a b) pontban említett ajánlások betartását;
d)
jelentést tesz a belső ellenőrzéssel kapcsolatos kérdésekről.
63. cikk
Személyes ügyletek
(1) Az esetleg összeférhetetlenséghez vezető tevékenységekben részt vevő, vagy a bennfentes kereskedelemről és a piaci manipulációról (piaci visszaélés) szóló, 2003. január 28-i 2003/6/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (10) 1. cikkének (1) bekezdése szerinti bennfentes információhoz vagy más, az ABA-kkal kapcsolatos, illetve az ABA-kkal vagy az ABA-k nevében kötött ügyletekkel kapcsolatos bizalmas információhoz hozzáférő releváns személyek tekintetében az ABAK megfelelő intézkedéseket hoz, hajt végre és tart fenn, amelyek célja, hogy az ilyen releváns személyeket megakadályozzák a következőkben:
a)
olyan, pénzügyi eszközökkel vagy más eszközökkel kapcsolatos személyes ügyletben való részvétel, amely az alábbi feltételek egyikét kimeríti:
i.
az ügyletre a 2003/6/EK irányelv 2. cikkének (1) bekezdése vonatkozik;
ii.
az ügylet bizalmas információval való visszaéléssel vagy annak helytelen közzétételével jár;
iii.
az ügylet összeférhetetlen vagy összeférhetetlen lehet a 2011/61/EU ABAK-irányelvből eredő kötelezettségeivel;
b)
munkakörének vagy szolgáltatási szerződésének szokásos keretein túllépve bármely más személynek ad tanácsot vagy felkérést arra, hogy az a) pont i. és ii. alpontjában említett személyes ügyletet vagy olyan személyes ügyletet végezzen, amely egyébként a folyamatban lévő megbízásokkal kapcsolatos információval való visszaélésnek minősül;
c)
munkakörének vagy szolgáltatási szerződésének szokásos keretein túllépve és a 2003/6/EK irányelv 3. cikke a) pontjának sérelme nélkül bármilyen információt vagy véleményt közöl más személyekkel, amennyiben a releváns személy tudja vagy az ésszerűséget figyelembe véve tudnia kellene, hogy e közlés eredményeként a másik személy biztosan vagy valószínűsíthetően a következő lépések valamelyikét teszi:
i.
az a) pont i. és ii. alpontjában említett, pénzügyi eszközökkel vagy más eszközökkel kapcsolatos személyes ügyletet vagy olyan személyes ügyletet végez, amely egyébként a folyamatban lévő megbízásokkal kapcsolatos információval való visszaélésnek minősül;
ii.
más személynek ad tanácsot vagy felkérést arra, hogy ilyen személyes ügyletet végezzen.
(2) Az (1) bekezdésben előírt intézkedések célja különösen a következők biztosítása:
a)
minden releváns személy legyen tudatában az (1) bekezdésben említett személyes ügyletekre vonatkozó korlátozásoknak és annak, hogy az ABAK milyen intézkedéseket hozott a személyes ügyletekkel és a tájékoztatással kapcsolatban, az (1) bekezdés alapján;
b)
az ABAK-ot haladéktalanul tájékoztassák az (1) bekezdés hatálya alá tartozó releváns személy által végzett bármely személyes ügyletről, akár az ügyletre vonatkozó értesítés, akár más eljárás útján, amely lehetővé teszi az ABAK számára az ilyen ügyletek azonosítását;
c)
vezessenek nyilvántartást azokról a személyes ügyletekről, amelyekről az ABAK értesítést kapott vagy amelyeket maga azonosított, beleértve az ilyen ügylettel összefüggő működési engedélyt vagy tiltást.
Az első albekezdés b) pontjának alkalmazásában, ha bizonyos tevékenységeket harmadik felek látnak el, az ABAK gondoskodik arról, hogy a tevékenységet végző jogalany nyilvántartást vezessen az (1) bekezdés hatálya alá tartozó releváns személyek által végzett személyes ügyletekről, és erről kérésre haladéktalanul tájékoztassa az ABAK-ot.
(3) Az (1) és a (2) bekezdés nem vonatkozik a következő személyes ügyletekre:
a)
diszkrecionális portfóliókezelési szolgáltatás keretében végrehajtott személyes ügyletek, amennyiben a portfólió kezelője és a releváns személy - vagy bármely más személy, akinek a számlájára az ügyletet végrehajtják - között nincs előzetes kommunikáció az ügyletről;
b)
olyan, ÁÉKBV-re vagy ABA-kra vonatkozó személyes ügyletek, amelyek a tagállam joga szerint olyan felügyelet alatt állnak, amely az eszközeik tekintetében egyenértékű szintű kockázatmegosztást ír elő, ha a releváns személy és bármely más személy, akinek a számlájára az ügyletet végzik, nem vesz részt az adott vállalkozás kezelésében.
(4) Az (1) bekezdés alkalmazásában személyes ügylet a következők nevében vagy számlájára végrehajtott, pénzügyi eszközzel vagy más eszközzel kapcsolatos ügylet is:
a)
valamely releváns személy;
b)
olyan személy, akivel a releváns személy családi vagy egyéb szoros kapcsolatban van;
c)
olyan személy, akinek a releváns személlyel való kapcsolata folytán a releváns személynek közvetlen vagy közvetett anyagi érdeke fűződik az ügylethez (az ügylet végrehajtásáért kapott díjon vagy kezelési költségen kívül).
64. cikk
A portfólióügyletek rögzítése
(1) Az ABAK az általa kezelt ABA-kra vonatkozó valamennyi portfólióügylet tekintetében haladéktalanul nyilvántartásba veszi az információt oly módon, hogy az lehetővé tegye a megbízás és a végrehajtott ügylet vagy megállapodás részleteinek visszakeresését.
(2) A végrehajtás helyén bonyolított portfólióügyletek tekintetében az (1) bekezdésben említett nyilvántartás a következő információkat tartalmazza:
a)
az ABA és az ABA számlájára eljáró személy neve vagy más megjelölése;
b)
az eszköz;
c)
adott esetben a mennyiség;
d)
a megbízás vagy az ügylet típusa;
e)
az ár;
f)
megbízások esetében a megbízás továbbításának a napja és pontos időpontja, továbbá annak a személynek a neve vagy más megjelölése, akinek a részére a megbízást továbbították, ügyletek esetében pedig az ügylet megkötésére vonatkozó döntés és az ügylet végrehajtásának a napja és pontos időpontja;
g)
adott esetben a megbízást továbbító vagy az ügyletet végrehajtó személy neve;
h)
adott esetben a megbízás visszavonásának indokai;
i)
végrehajtott ügyletek esetében a másik fél és a végrehajtás helyének azonosítása.
(3) Az ABA által a végrehajtás helyén kívül bonyolított portfólióügyletek tekintetében az (1) bekezdésben említett nyilvántartás a következő információkat tartalmazza:
a)
az ABA neve vagy egyéb megjelölése;
b)
a portfólióügylet alapját képező jogi vagy más dokumentáció, beleértve különösen a teljesített megállapodást;
c)
az ár.
(4) A (2) és (3) bekezdés alkalmazásában a végrehajtás helye a 2004/39/EK irányelv 4. cikke (1) bekezdésének 7. pontja szerinti rendszeres internalizáló, az ugyanezen irányelv 4. cikke (1) bekezdésének 14. pontja szerinti szabályozott piac, az ugyanezen irányelv 4. cikke (1) bekezdésének 15. pontja szerinti multilaterális kereskedési rendszer, az ugyanezen irányelv 4. cikke (1) bekezdésének 8. pontja szerinti árjegyző, illetve más likviditásszolgáltató vagy olyan jogalany, amely a fentiek bármelyike által ellátott funkciókhoz hasonló feladatot tölt be egy harmadik országban.
65. cikk
A jegyzési és visszaváltási megbízások rögzítése
(1) Az ABAK minden ésszerű lépést megtesz annak biztosítására, hogy az ABA-ra vonatkozó, kapott jegyzési, és adott esetben visszaváltási megbízásokat az ilyen megbízások kézhezvételét követően haladéktalanul rögzítsék.
(2) A rögzített adatok a következőkről adnak információt:
a)
az érintett ABA;
b)
a megbízást adó vagy továbbító személy;
c)
a megbízást fogadó személy;
d)
a megbízás napja és időpontja;
e)
a fizetés feltételei és módja;
f)
a megbízás típusa;
g)
a megbízás végrehajtásának napja;
h)
a jegyzett vagy visszaváltott befektetési jegyek vagy részvények száma, illetve az azok által képviselt összeg;
i)
az egyes befektetési jegyek vagy részvények jegyzési vagy visszaváltási ára, illetve adott esetben a vállalt és kifizetett tőke összege;
j)
a befektetési jegyek vagy részvények teljes jegyzési vagy visszaváltási értéke;
k)
a megbízás jegyzési díjakat is tartalmazó bruttó értéke, vagy a visszaváltási díjakkal csökkentett nettó összeg.
Az i), j) és k) pont szerinti információkat haladéktalanul rögzíteni kell, mihelyt rendelkezésre állnak.
66. cikk
Nyilvántartással kapcsolatos előírások
(1) Az ABAK biztosítja a 64. és 65. cikkben említett nyilvántartások legalább öt évig tartó megőrzését.
A hatáskörrel rendelkező hatóságok azonban előírhatják az ABAK számára, hogy e nyilvántartások egészét vagy egy részét az eszköz vagy a portfólióügylet jellegének megfelelően hosszabb ideig őrizze meg, ha ez szükséges ahhoz, hogy a hatóság gyakorolhassa a 2011/61/EU irányelv szerinti felügyeleti funkcióit.
(2) Az ABAK engedélyének megszűnését követően a nyilvántartásokat legalább az (1) bekezdésben említett, ötéves időszakból hátralévő időszakban meg kell őrizni. A hatáskörrel rendelkező hatóságok hosszabb idejű megőrzést is előírhatnak.
Ha az ABAK az ABA-ra vonatkozó felelősségét átruházza egy másik ABAK-ra, biztosítja, hogy az (1) bekezdésben említett nyilvántartások e másik ABAK számára hozzáférhetők legyenek.
(3) A nyilvántartásokat olyan adathordozón kell megőrizni, amely olyan módon biztosítja az információk tárolását, hogy azokat később a hatáskörrel rendelkező hatóságok használni tudják, továbbá olyan formában és módon, amely biztosítja a következő feltételek teljesülését:
a)
a hatáskörrel rendelkező hatóságok közvetlen hozzáféréssel rendelkeznek az adatokhoz, és minden egyes portfólióügylet-feldolgozás legfontosabb szakaszát vissza tudják keresni;
b)
a javítás vagy más módosítás, valamint az adatok e javítás vagy módosítás előtti tartalma könnyen megállapítható;
c)
egyéb beavatkozás vagy változtatás nem lehetséges.
7. SZAKASZ
Értékelés
[a 2011/61/EU irányelv 19. cikke]
67. cikk
Az ABA eszközeinek értékelésére vonatkozó politikák és eljárások
(1) Az ABAK az általa kezelt minden egyes ABA-ra vonatkozóan olyan írásbeli politikákat és eljárásokat határoz meg, tart fenn, hajt végre és vizsgál felül, amelyek stabil, átlátható, átfogó és megfelelően dokumentált értékelési folyamatot biztosítanak. Az értékelési politika és eljárások a vonatkozó ABA tekintetében kiterjednek az értékelési folyamat, valamint az értékelési eljárások és ellenőrzések minden lényeges szempontjára.
A nemzeti jog, valamint az ABA alapszabálya és létesítő okirata előírásainak sérelme nélkül az ABAK biztosítja, hogy az általa kezelt ABA-kra vonatkozóan tisztességes, megfelelő és átlátható értékelési módszereket alkalmazzanak. Az értékelési politikák azonosítják, az eljárások pedig végrehajtják az azokra az egyes eszköztípusokra alkalmazott értékelési módszereket, amelyekbe az ABA az alkalmazandó nemzeti joggal, az ABA alapszabályával és létesítő okiratával összhangban befektethet. Az ABAK egy meghatározott eszköztípusba csak az adott eszköztípusra vonatkozó, megfelelő értékelési módszer vagy módszerek azonosítását követően fektethet be.
Az értékelési módszerek megállapítására szolgáló politikák és eljárások magukban foglalják az inputokat, a modelleket, valamint az árképzési és a piaci adatok forrásaira vonatkozó kiválasztási kritériumokat. Biztosítják, hogy amennyiben lehetséges és megfelelő, az árakat független forrásokból szerzik be. Egy adott módszer kiválasztási folyamata magában foglalja a rendelkezésre álló vonatkozó módszerek értékelését, figyelembe véve azok érzékenységét a változókban bekövetkező változásokra, valamint azt, hogy adott stratégiák hogyan határozzák meg a portfólió eszközeinek relatív értékét.
(2) Az értékelési politikák meghatározzák az értékelésben részt vevő valamennyi fél, köztük az ABAK felső vezetésének kötelezettségeit, feladatait és felelősségeit. Az eljárások tükrözik az értékelési politikákban meghatározott szervezeti felépítést.
Az értékelési politikák és eljárások legalább a következőkkel foglalkoznak:
a)
az eszközök értékelését ténylegesen végző személyzet szakértelme és függetlensége;
b)
az ABA meghatározott befektetési stratégiái és azok az eszközök, amelyekbe az ABA befektethet;
c)
az értékelési inputok, források és módszerek kiválasztásának ellenőrzései;
d)
eszkalációs csatornák az eszközök értékében fennálló eltérések feloldására;
e)
a pozíciók méretével és likviditásával, vagy adott esetben a piaci feltételek változásaival kapcsolatos kiigazítások értékelése;
f)
az értékelés céljából történő mérlegkészítés megfelelő időpontja;
g)
az eszközértékelés megfelelő gyakorisága.
(3) Amennyiben külső értékbecslőt jelöltek ki, az értékelési politikák és eljárások meghatározzák az ABAK és a külső értékbecslő közötti információcsere folyamatát annak érdekében, hogy az értékelési feladat elvégzéséhez szükséges minden információ rendelkezésre álljon.
Az értékelési politikák és eljárások biztosítják, hogy az ABAK elvégezze az értékelési szolgáltatások nyújtására kijelölt harmadik felek kezdeti, majd rendszeres időközönkénti átvilágítását.
(4) Amennyiben az értékelést maga az ABAK végzi, a politikák magukban foglalják az értékelési feladatnak a 2011/61/EU irányelv 19. cikke (4) bekezdésének b) pontjával összhangban funkcionálisan független lefolytatására vonatkozó védintézkedések leírását. Ezek a védintézkedések intézkedéseket tartalmaznak annak megakadályozására vagy korlátozására, hogy bármely személy nem helyénvaló befolyást gyakoroljon arra, ahogy egy releváns személy az értékelési tevékenységeket végzi.
68. cikk
Modellek alkalmazása az eszközök értékeléséhez
(1) Amennyiben egy ABA eszközeinek értékeléséhez modellt alkalmaznak, az értékelési eljárásokban és politikákban kifejtik és indokolják a modellt és annak fő jellemzőit. Megfelelően dokumentálni kell a modellválasztás indokait, az alapadatokat, a modellben alkalmazott feltevéseket és azok alkalmazásának magyarázatát, valamint a modellalapú értékelés korlátait.
(2) Az értékelési politikáknak és eljárásoknak biztosítaniuk kell, hogy a modell alkalmazása előtt azt egy olyan, kellő szakértelemmel rendelkező személy validálja, aki nem vett részt az adott modell kidolgozásában. A validálási folyamatot megfelelően dokumentálni kell.
(3) A modellt az ABAK felső vezetésének előzetesen jóvá kell hagynia. Amennyiben a modellt olyan ABAK alkalmazza, amely az értékelési funkciót maga látja el, a felső vezetés jóváhagyása nem érinti a hatáskörrel rendelkező hatóság arra vonatkozó jogát, hogy a 2011/61/EU irányelv 19. cikkének (9) bekezdése szerint előírja a modell külső értékbecslő vagy könyvvizsgáló általi ellenőrzését.
69. cikk
Az értékelési politikák és eljárások következetes alkalmazása
(1) Az ABAK biztosítja az értékelési politikák és eljárások, valamint a kijelölt értékelési módszerek következetes alkalmazását.
(2) Az értékelési politikákat és eljárásokat, valamint a kijelölt módszereket az ABA minden eszközére alkalmazzák, figyelembe véve a befektetési stratégiát, az eszköz típusát, és adott esetben azt, hogy vannak-e különböző külső értékbecslők.
(3) Amennyiben nincs szükség aktualizálásra, a politikákat és eljárásokat hosszú távon következetesen kell alkalmazni, valamint az értékelés forrásainak és szabályainak hosszú távon következetesnek kell maradniuk.
(4) Az értékelési eljárásokat, valamint a kijelölt módszereket az ugyanazon ABAK által kezelt minden ABA-ra következetesen kell alkalmazni, figyelembe véve az ABA-k befektetési stratégiáit és eszközeinek típusát, és adott esetben azt, hogy vannak-e különböző külső értékbecslők.
70. cikk
Az értékelési politikák és eljárások időszakos felülvizsgálata
(1) Az értékelési politikák rendelkeznek a politikák és eljárások, köztük az értékelési módszerek időszakos felülvizsgálatáról. A felülvizsgálatot legalább évente egyszer, valamint azt megelőzően kell elvégezni, hogy az ABA az érvényben lévő értékelési politikában nem szereplő új befektetési stratégia vagy új típusú eszköz mellett kötelezné el magát.
(2) Az értékelési politikák és eljárások meghatározzák, hogy az értékelési politika, benne a módszertan is, hogyan változtatható meg, és ez milyen körülmények között lenne megfelelő. A politikák és eljárások megváltoztatására vonatkozó javaslatokat a felső vezetés elé kell terjeszteni, amely felülvizsgálja és jóváhagyja a változásokat.
(3) A 38. cikkben említett kockázatkezelési funkció felülvizsgálja az eszközök értékelésére elfogadott politikákat és eljárásokat, és adott esetben megfelelő támogatást nyújt hozzájuk.
71. cikk
Az egyedi eszközértékek felülvizsgálata
(1) Az ABAK biztosítja az ABA valamennyi eszközének tisztességes és megfelelő értékelését. Az ABAK eszköztípusonként dokumentálja, hogy hogyan értékelik az egyedi értékek megfelelőségét és tisztességes jellegét. Az ABAK-nak mindenkor képesnek kell lennie annak bizonyítására, hogy az általa kezelt ABA-k portfólióinak értékelése megfelelő.
(2) Az értékelési politikák és eljárások meghatározzák az egyedi eszközértékekre vonatkozó felülvizsgálati folyamatot, amennyiben jelentős a kockázata annak, hogy az értékelés nem megfelelő, például a következő esetekben:
a)
az értékelés kizárólag egyetlen üzletfél vagy bróker által biztosított forrásból rendelkezésre álló árakon alapul;
b)
az értékelés illikvid tőzsdei árakon alapul;
c)
az értékelést az ABAK-hoz kapcsolódó felek befolyásolják;
d)
az értékelést más jogalanyok befolyásolják, akiknek pénzügyi érdekeltségük lehet az ABA teljesítményében;
e)
az értékelés azon üzletfél által rendelkezésre bocsátott árakon alapul, aki létrehozott egy eszközt, különösen akkor, ha ez a személy az ABA ezen eszközben fennálló pozícióját is finanszírozza;
f)
az értékelést az ABAK-on belüli egy vagy több személy befolyásolja.
(3) Az értékelési politikák és eljárások leírják a felülvizsgálati folyamatot, beleértve az egyedi értékek ésszerűségére vonatkozó elegendő és megfelelő vizsgálatokat és ellenőrzéseket. Az ésszerűséget a megfelelő szintű objektivitás fennállása szempontjából kell értékelni. Ezek a vizsgálatok és ellenőrzések kiterjednek legalább a következőkre:
a)
az értékek ellenőrzése az üzletfelektől beszerzett árak egymással történő és különböző időszakok közötti összehasonlításával;
b)
az értékek validálása a realizált árak és a legutóbbi könyv szerinti értékek összehasonlításával;
c)
az értékelési forrás hírnevének, következetességének és minőségének figyelembevétele;
d)
összehasonlítás harmadik féltől származó értékekkel;
e)
kivételek vizsgálata és dokumentációja;
f)
azoknak az eltéréseknek a kiemelése és tanulmányozása, amelyek szokatlannak tűnnek, vagy amelyek az eszköztípusra meghatározott értékelési referencia szerint változnak;
g)
elavult árak és azokkal kapcsolatos paraméterek keresése;
h)
összehasonlítás a kapcsolódó eszközök vagy az azokkal összefüggő fedezeti ügyletek árával;
i)
a modellalapú árképzésben alkalmazott inputok felülvizsgálata, különösen azoké, amelyekkel kapcsolatban a modellben szereplő ár jelentős érzékenységet mutat.
(4) Az értékelési politikák és eljárások az eltérések és az eszközök értékelése során felmerülő egyéb problémák kezelésére megfelelő eszkalációs intézkedéseket foglalnak magukban.
72. cikk
A befektetési jegyenkénti vagy részvényenkénti nettó eszközérték kiszámítása
(1) Az ABAK biztosítja, hogy az általa kezelt ABA-k tekintetében a befektetési jegyek vagy részvények kibocsátásakor vagy jegyzésekor, illetve törlésekor, de legalább évente egyszer kiszámítják a befektetési jegyenkénti vagy részvényenkénti nettó eszközértéket.
(2) Az ABAK-ok biztosítják a befektetési jegyenkénti vagy részvényenkénti nettó eszközérték kiszámítására vonatkozó eljárások és módszertan teljes körű dokumentálását. A számítási eljárásokat és módszereket, valamint azok alkalmazását az ABAK rendszeresen ellenőrzi, és a dokumentációt megfelelően módosítja.
(3) Az ABAK biztosítja, hogy a nettó eszközérték helytelen megállapítása esetén korrekciós eljárások álljanak rendelkezésre.
(4) Az ABAK biztosítja a kibocsátás alatt lévő befektetési jegyek és részvények számának rendszeres ellenőrzését, legalább a befektetési jegyek és részvények ármegállapításának megfelelő gyakorisággal.
73. cikk
Szakmai garanciák
(1) A külső értékbecslők kérésre szakmai garanciákat nyújtanak annak igazolására, hogy képesek az értékelési funkció ellátására. A külső értékbecslők által nyújtandó szakmai garanciákat írásos formában kell rendelkezésre bocsátani.
(2) A szakmai garanciák tartalmazzák a külső értékbecslő képesítésének, valamint annak igazolását, hogy a külső értékbecslő képes megfelelő és független értékelés elvégzésére, beleértve legalább a következők meglétének igazolását:
a)
megfelelő személyi és technikai erőforrások;
b)
megfelelő és független értékelést biztosító, kielégítő eljárások;
c)
az ABA befektetési stratégiájának és azoknak az eszközöknek a megfelelő ismerete és megértése, amelyeknek az értékelésére a külső értékbecslőt kijelölték;
d)
kellően jó hírnév és elegendő tapasztalat az értékelés terén.
(3) Amennyiben a külső értékbecslőt a székhelye szerinti állam hatáskörrel rendelkező hatóságánál vagy más jogalanynál kötelező szakmai nyilvántartásba venni, a szakmai garanciának tartalmaznia kell e hatóság vagy jogalany megnevezését, beleértve a vonatkozó kapcsolattartási adatokat is. A szakmai garanciának egyértelműen meg kell jelölnie a külső értékbecslőre vonatkozó jogszabályi vagy hatósági rendelkezéseket, illetve szakmai magatartási szabályokat.
74. cikk
A nyílt végű ABA-k eszközeire vonatkozó értékelés gyakorisága
(1) A nyílt végű ABA-k pénzügyi eszközeire vonatkozó értékelést minden esetben el kell végezni, amikor a 72. cikk (1) bekezdése szerint kiszámítják a befektetési jegyenkénti vagy részvényenkénti nettó eszközértéket.
(2) A nyílt végű ABA egyéb eszközeire vonatkozó értékelést évente legalább egyszer, valamint minden alkalommal el kell végezni, amikor bizonyíték van arra, hogy a legutóbb meghatározott érték már nem valós vagy nem megfelelő.
8. SZAKASZ
Az ABAK funkcióinak átruházása
[a 2011/61/EU irányelv 20. cikkének (1), (2), (4) és (5) bekezdése]
75. cikk
Általános elvek
Amikor egy vagy több funkciójának a nevében történő ellátására ad megbízást, az ABAK-nak különösen a következő általános elveknek kell megfelelnie:
a)
az átruházási szerkezet nem teszi lehetővé az ABAK kötelezettségeinek vagy felelősségének megkerülését;
b)
az átruházás nem érinti az ABAK ABA-val és annak befektetőivel szembeni kötelezettségeit;
c)
az átruházás nem ássa alá azokat a feltételeket, amelyeknek az ABAK-nak meg kell felelnie annak érdekében, hogy a 2011/61/EU irányelvvel összhangban engedélyt kapjon és tevékenykedhessen;
d)
az átruházásra vonatkozó megállapodás az ABAK és a megbízott közötti írásbeli szerződés formájában jön létre;
e)
az ABAK biztosítja, hogy a megbízott az átruházott funkciókat eredményesen, valamint az alkalmazandó jogszabályokkal és hatósági rendelkezésekkel összhangban lássa el, valamint módszereket és eljárásokat hoz létre a megbízott által nyújtott szolgáltatások folyamatos felülvizsgálatára. Az ABAK megfelelő intézkedések hoz, amennyiben kiderül, hogy a megbízott nem tudja eredményesen vagy az alkalmazandó jogszabályoknak és hatósági rendelkezéseknek megfelelően ellátni a funkciókat;
f)
az ABAK eredményesen felülvizsgálja az átruházott funkciókat, és kezeli az átruházással összefüggő kockázatokat. E célból az ABAK-nak mindenkor rendelkeznie kell az átruházott funkciók felügyeletéhez szükséges tapasztalattal és erőforrásokkal. Az ABAK a megállapodásban kiköti a tájékoztatáshoz, az ellenőrzéshez, továbbá a belépéshez és a hozzáféréshez való jogát, valamint a megbízottal szembeni utasítási és nyomonkövetési jogát. Az ABAK biztosítja továbbá, hogy a megbízott megfelelően felügyelje az átruházott funkciók ellátását, valamint megfelelően kezelje az átruházással kapcsolatos kockázatokat;
g)
az ABAK biztosítja, hogy az átruházott funkciók vagy a funkciók ellátására vonatkozó átruházott feladat folyamatossága és minősége abban az esetben is fennmaradjon, ha az átruházás az átruházott funkcióknak vagy a funkciók ellátására vonatkozó átruházott feladatnak további harmadik fél részére történő átadásával, vagy azáltal szűnik meg, hogy azokat maga látja el;
h)
az ABAK és a megbízott jogait és kötelezettségeit a megállapodás világosan meghatározza és rögzíti. Az ABAK a szerződésben különösen biztosítja utasítási és felmondási jogait, a tájékoztatáshoz való jogát, továbbá az ellenőrzésekhez, valamint a könyveléshez való hozzáférési és a helyiségekbe való belépési jogát. A megállapodásban rögzíteni kell, hogy továbbruházás csak az ABAK beleegyezésével történhet;
i)
az átruházás, amennyiben portfóliókezelésre vonatkozik, összhangban van az ABA befektetési politikájával. Az ABAK utasítja a megbízottat, hogy az hogyan hajtsa végre a befektetési politikát, majd nyomon követi, hogy a megbízott folyamatosan megfelel-e ennek;
j)
az ABAK gondoskodik arról, hogy a megbízott minden olyan fejleményről tájékoztassa az ABAK-ot, amely lényeges hatással lehet az átruházott funkciók eredményes és az alkalmazandó jogszabályoknak és hatósági rendelkezéseknek megfelelő ellátására;
k)
az ABAK biztosítja, hogy a megbízott védje az ABAK-kal, az átruházással érintett ABA-val és az ABA befektetőivel kapcsolatos valamennyi bizalmas információt;
l)
az ABAK biztosítja, hogy a megbízott készenléti tervet dolgozzon ki, hajtson végre és tartson fenn a vészhelyzetek orvoslására és a biztonsági eszközök időszakos tesztelésére, az átruházott funkciók típusának figyelembevételével.
76. cikk
Az átruházás objektív indokai
(1) Az ABAK a hatáskörrel rendelkező hatóságoknak részletesen leírja, megmagyarázza és igazolja az átruházás objektív indokait. Annak vizsgálatakor, hogy az átruházás szerkezetének egésze a 2011/61/EU irányelv 20. cikke (1) bekezdésének a) pontja szerinti objektív indokokon alapul-e, a következő kritériumokat kell figyelembe venni:
a)
az üzleti tevékenység funkcióinak és folyamatainak optimalizálása;
b)
költségmegtakarítás;
c)
a megbízott szakértelme az ügyvitel, illetve meghatározott piacok vagy befektetések terén;
d)
a megbízott hozzáférése globális kereskedési lehetőségekhez.
(2) A hatáskörrel rendelkező hatóságok kérésére az ABAK további magyarázatokkal szolgál, valamint dokumentumokat bocsát rendelkezésre annak igazolására, hogy az átruházás szerkezetének egésze objektív indokokon alapul
77. cikk
A megbízott jellemzői
(1) A megbízott elegendő erőforrásokkal rendelkezik és kellő létszámú személyzetet alkalmaz, amelynek tagjai rendelkeznek a megbízottra átruházott feladatok megfelelő ellátásához szükséges képzettséggel, tudással és szakértelemmel, valamint az átruházott feladatok ellátását támogató, megfelelő szervezeti struktúrát tart fenn.
(2) Az ABAK által átruházott tevékenységeket ténylegesen végző személyek az érintett funkciók terén kellő tapasztalattal, megfelelő elméleti ismeretekkel és megfelelő gyakorlati tapasztalattal rendelkeznek. Szakképzettségük és a múltban betöltött funkcióik jellege illeszkedik az üzletmenethez.
(3) A megbízott üzleti tevékenységét ténylegesen végző személyek nem tekinthetők kellően jó hírnévvel rendelkezőnek, ha mind a jó hírnév értékelése, mind pedig az átruházott feladatok megfelelő teljesítése terén negatív bejegyzés készült róluk, vagy ha jó hírnevüket hátrányosan érintő egyéb információk állnak rendelkezésre. Ilyen negatív bejegyzésként értékelhetők többek között, de nem kizárólag az átruházott tevékenységek teljesítésével összefüggő bűncselekmények, bírósági eljárások vagy közigazgatási szankciók. Külön figyelmet kell fordítani a pénzügyi tevékenységekkel összefüggő bűncselekményekre, többek között a pénzmosás, a tisztességtelen magatartás, a csalás vagy pénzügyi bűncselekmény, a csőd vagy a fizetésképtelenség megelőzésével kapcsolatos kötelezettségekre. Az egyéb vonatkozó információk körébe tartoznak például az azt jelző információk, hogy az adott személy nem megbízható vagy nem tisztességes.
Amennyiben a megbízott az Unión belüli szakmai szolgáltatások tekintetében szabályozás hatálya alatt áll, az első albekezdésben említett tényezők az ellenkező bizonyításáig kielégítőnek tekinthetők, ha az illetékes felügyeleti hatóság az engedélyezési eljárás keretében felülvizsgálta a „jó hírnévre” vonatkozó kritériumot.
78. cikk
A portfólió- vagy kockázatkezelés átruházása
(1) Ez a cikk a portfóliókezelés, illetve a kockázatkezelés átruházására vonatkozik.
(2) A 2011/61/EU irányelv 20. cikke (1) bekezdése c) pontjának megfelelően a következő jogalanyok tekinthetők vagyonkezelés céljából engedélyezett vagy bejegyzett, továbbá felügyelet alá tartozó vállalkozásnak:
a)
a 2009/65/EK irányelv alapján engedélyezett alapkezelő társaságok;
b)
a 2004/39/EK irányelv alapján portfóliókezelési tevékenység végzésére engedéllyel rendelkező befektetési vállalkozások;
c)
a 2006/48/EK irányelv alapján engedélyezett hitelintézetek, amelyek a 2004/39/EK irányelv alapján engedéllyel rendelkeznek portfóliókezelési tevékenység végzésére;
d)
a 2011/61/EU irányelv alapján engedélyezett külső ABAK-ok;
e)
vagyonkezelés céljából engedélyezett vagy bejegyzett, harmadik országbeli jogalanyok, amelyek tényleges felügyeletét e harmadik országok hatáskörrel rendelkező hatóságai látják el.
(3) Amennyiben az átruházás harmadik országbeli vállalkozásra történik, a 2011/61/EU irányelv 20. cikke (1) bekezdése d) pontjának megfelelően a következő feltételeknek kell teljesülniük:
a)
az ABAK székhelye szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai és a megbízott vállalkozás felett felügyeletet gyakorló hatóság között írásbeli megállapodás van érvényben;
b)
a megbízott vállalkozás tekintetében az a) pontban említett megállapodás lehetővé teszi a hatáskörrel rendelkező hatóságok számára, hogy:
i.
kérésre megkapják a 2011/61/EU irányelvben előírt felügyeleti feladataik elvégzéséhez szükséges vonatkozó információkat;
ii.
hozzáférést nyerjenek a felügyeleti feladataik ellátása tekintetében releváns, harmadik országban tartott dokumentumokhoz;
iii.
a funkciókkal megbízott vállalkozás helyiségeiben helyszíni vizsgálatokat végezzenek. A helyszíni vizsgálatokra vonatkozó gyakorlati eljárások részleteit írásbeli megállapodásban kell rögzíteni;
iv.
a 2011/61/EU irányelvben és annak végrehajtási intézkedéseiben előírt követelmények lehetséges megsértésének vizsgálata céljából a harmadik ország felügyeleti hatóságától a lehető legrövidebb időn belül információkat kapjanak;
v.
a harmadik ország felügyeleti hatóságára és a hatáskörrel rendelkező uniós hatóságra alkalmazandó nemzeti és nemzetközi jognak megfelelően együttműködjenek a végrehajtásban a 2011/61/EU irányelvben és annak végrehajtási intézkedéseiben előírt követelmények, valamint a vonatkozó nemzeti jog megsértése esetén.
79. cikk
Eredményes felügyelet
Az átruházás abban az esetben tekinthető az ABAK eredményes felügyeletét akadályozó átruházásnak, ha:
a)
az ABAK, annak könyvvizsgálói és a hatáskörrel rendelkező hatóságok ténylegesen nem férnek hozzá az átruházott funkciókhoz kapcsolódó adatokhoz és nem léphetnek be a megbízott üzlethelyiségeibe, vagy a hatáskörrel rendelkező hatóságok nem gyakorolhatják e hozzáférési jogokat;
b)
a megbízott az átruházott funkciókkal összefüggésben nem működik együtt az ABAK hatáskörrel rendelkező hatóságaival;
c)
az ABAK a hatáskörrel rendelkező hatóság kérésére nem bocsátja rendelkezésre az ahhoz szükséges információkat, hogy a hatóságok felügyelhessék az átruházott funkciók ellátásának a 2011/61/EU irányelvben és annak végrehajtási intézkedéseiben előírt követelményeknek való megfelelését.
80. cikk
Összeférhetetlenségek
(1) A 2011/61/EU irányelv 20. cikke (2) bekezdése b) pontjának megfelelően az annak értékelésére szolgáló kritériumok, hogy az átruházás sérti-e az ABAK vagy az ABA befektetőinek érdekeit, legalább a következőkre terjednek ki:
a)
amennyiben az ABAK és a megbízott ugyanazon csoport tagja, vagy más szerződéses kapcsolatban állnak egymással, a megbízott milyen mértékben ellenőrzi az ABAK-ot vagy képes befolyásolni annak tevékenységeit;
b)
amennyiben a megbízott és az érintett ABA befektetője ugyanazon csoport tagja, vagy más szerződéses kapcsolatban állnak egymással, ez a befektető milyen mértékben ellenőrzi a megbízottat vagy képes befolyásolni annak tevékenységeit;
c)
annak valószínűsége, hogy a megbízott pénzügyi nyereséghez jut vagy pénzügyi veszteséget kerül el az ABA vagy az ABA befektetői kárára;
d)
annak valószínűsége, hogy a megbízott érdekelt az ABAK-nak vagy az ABA-nak nyújtott szolgáltatás vagy tevékenység eredményében;
e)
annak valószínűsége, hogy a megbízott pénzügyi vagy más szempontból ösztönzött arra, hogy egy másik ügyfél érdekeit részesítse előnyben az ABA vagy az ABA befektetőinek érdekeivel szemben;
f)
annak valószínűsége, hogy a megbízott az ABAK-tól eltérő személytől pénz, áru vagy szolgáltatás formájában olyan ösztönzőt kapott vagy fog kapni az ABAK és az általa kezelt ABA részére nyújtott kollektívportfólió-kezelési tevékenységekkel kapcsolatban, amely eltér az adott szolgáltatás szokásos jutalékától vagy díjától.
(2) A portfólió- vagy kockázatkezelési funkció csak abban az esetben tekinthető az esetlegesen összeférhetetlenséget jelentő feladatoktól funkcionálisan és hierarchikusan elkülönítettnek, ha a következő feltételek teljesülnek:
a)
a portfóliókezelési funkció ellátásában részt vevő személyek nem vesznek részt az esetlegesen összeférhetetlenséget jelentő feladatok, például az ellenőrzési feladatok ellátásában;
b)
a kockázatkezelési funkció ellátásában részt vevő személyek nem vesznek részt az esetlegesen összeférhetetlenséget jelentő feladatok, például a működtetési feladatok ellátásában;
c)
a kockázatkezelési funkciók ellátásában részt vevő személyek nem tartoznak a működtetési feladatok teljesítéséért felelős személyek felügyelete alá;
d)
az elkülönítés a megbízott teljes hierarchikus struktúrájában, egészen annak irányító testületéig biztosított, és azt a megbízott irányító testülete és - amennyiben létezik - felügyeleti funkciója vizsgálja felül.
(3) Az esetleges összeférhetetlenségek azonosítása, kezelése, nyomon követése és az ABA befektetői előtti nyilvánosságra hozatala csak abban az esetben tekinthető megfelelőnek, ha:
a)
az ABAK biztosítja, hogy a megbízott minden ésszerű lépést megtegyen a közte, valamint az ABAK, az ABA és az ABA befektetői között felmerülő esetleges összeférhetetlenségek azonosítása, kezelése és nyomon követése érdekében. Az ABAK biztosítja, hogy a megbízott rendelkezzen a 31-34. cikkben előírt eljárásokkal;
b)
az ABAK biztosítja, hogy a megbízott tájékoztassa az esetleges összeférhetetlenségekről, valamint az ezen összeférhetetlenségek kezelését célzó, általa elfogadandó eljárásokról és intézkedésekről az ABAK-ot, amely a 36. cikkel összhangban tájékoztatja ezekről az ABA-t és az ABA befektetőit.
81. cikk
A továbbruházáshoz való hozzájárulás és a továbbruházás bejelentése
(1) A továbbruházás az ABAK írásbeli hozzájárulásával válik hatályossá.
Az ABAK előzetesen adott általános hozzájárulása nem tekinthető a 2011/61/EU irányelv 20. cikke (4) bekezdése a) pontjának megfelelő hozzájárulásnak.
(2) A 2011/61/EU irányelv 20. cikke (4) bekezdésének b) pontja szerint az értesítés tartalmazza a megbízott adatait, a továbbruházásban feladatot teljesítő fél engedélyezésének vagy bejegyzésének helye szerinti, hatáskörrel rendelkező hatóság nevét, az átruházott funkciókat, a továbbruházással érintett ABA-kat, az ABAK írásbeli hozzájárulásának másolatát és a továbbruházás hatálybalépésének tervezett napját.
82. cikk
Az ABA kezelőjének már nem tekinthető postafiókcég és ABAK
(1) Az ABAK postafiókcégnek minősül, és már nem tekinthető az ABA kezelőjének, ha legalább a következő helyzetek valamelyike fennáll:
a)
az ABAK már nem rendelkezik az átruházott feladatok eredményes felügyeletéhez és az átruházással összefüggő kockázatok kezeléséhez szükséges szakértelemmel és forrásokkal;
b)
az ABAK már nem rendelkezik a felső vezetés felelősségi körébe tartozó kulcsterületeket érintő döntéshozatali hatáskörrel vagy már nem rendelkezik a felső vezetési funkciók ellátására vonatkozó hatáskörrel, különösen az általános befektetési politika és a befektetési stratégiák végrehajtása terén;
c)
az ABAK elveszíti szerződéses jogát arra, hogy megbízottjainál vizsgálatot folytasson, azokat ellenőrizze, tekintetükben hozzáféréssel rendelkezzen vagy utasításokat adjon nekik, vagy e jogok gyakorlása a gyakorlatban lehetetlenné válik;
d)
az ABAK befektetéskezelési funkcióinak ellátását olyan mértékben ruházza át, hogy az jelentősen meghaladja a maga az ABAK által ellátott befektetéskezelési funkciók arányát. Az átruházás mértékének értékelésekor a hatáskörrel rendelkező hatóságok az átruházás szerkezetének egészét értékelik, figyelembe véve nemcsak az átruházás alapján kezelt eszközöket, hanem a következő kvalitatív kritériumokat is:
i.
azoknak az eszközöknek a típusa, amelyekbe az ABA-t vagy az ABA nevében eljáró ABAK-ot befektették, valamint az átruházás alapján kezelt eszközök jelentősége az ABA kockázati és hozamprofilja szempontjából;
ii.
az átruházás alapján kezelt eszközök jelentősége az ABA befektetési céljainak elérése szempontjából;
iii.
az ABA-k befektetéseinek földrajzi és ágazati megoszlása;
iv.
az ABA kockázati profilja;
v.
az ABA vagy az ABA nevében eljáró ABAK által követett befektetési stratégiák típusa;
vi.
az átruházott feladatok típusa a megtartott feladatokhoz képest; és
vii.
a megbízottak és az általuk megbízottak összetétele, működési területük földrajzi helye és vállalati struktúrájuk, feltüntetve, hogy a megbízott jogalany az ABAK-éval azonos vállalatcsoporthoz tartozik-e.
(2) E cikk alkalmazását a Bizottság a piaci fejlemények tükrében nyomon követi. Két év elteltével a Bizottság helyzetértékelést készít, és amennyiben szükségesnek bizonyul, megteszi az azon feltételek további pontosítására irányuló intézkedéseket, amelyek alapján az ABAK-ról megállapítható, hogy tevékenységét olyan mértékben átruházta, hogy postafiókcéggé vált, és a továbbiakban nem tekinthető az ABA kezelőjének.
(3) Az EÉPH iránymutatásokat bocsáthat ki az átruházási szerkezetek uniószerte egységes értékelésének biztosítása érdekében.
IV. FEJEZET
LETÉTKEZELŐ
1. SZAKASZ
Az írásbeli szerződés elemei
[a 2011/61/EU irányelv 21. cikkének (2) bekezdése]
83. cikk
A szerződés elemei
(1) A 2011/61/EU irányelv 21. cikke (2) bekezdésének megfelelően a letétkezelő kijelöléséről szóló szerződés egyrészt a letétkezelő, másrészt az ABAK, illetve adott esetben az ABA között jön létre, és legalább a következő elemeket tartalmazza:
a)
a letétkezelő által nyújtandó szolgáltatásoknak és azoknak az eljárásoknak a leírása, amelyeket azon eszköztípusok tekintetében kell elfogadni, amelyekbe az ABA befektethet, és amelyeket azután a letétkezelőre bíznak;
b)
a letétkezelési és a felügyeleti funkció ellátási módjának leírása, amely mód azoknak az eszközöknek a típusától és azoktól a földrajzi régióktól függ, amelyekbe az ABA be kíván fektetni. A letétkezelési feladatok tekintetében ez a leírás országlistákat foglal magában, valamint tartalmazza az országok e listára való felkerülésére, illetve adott esetben az onnan történő törlésére vonatkozó eljárásokat. Ennek azon eszközök tekintetében, amelyekbe az ABA befektethet, összhangban kell lennie az ABA alapszabályában, létesítő okiratában és ajánlattételi dokumentumában szereplő információkkal.
c)
nyilatkozat arról, hogy a letétkezelő felelősségét letétkezelési funkcióinak átruházása nem érinti, kivéve, ha a letétkezelő a 2011/61/EU irányelv 21. cikkének (13) és (14) bekezdésével összhangban kizárta a felelősségét;
d)
a szerződés érvényességi ideje, valamint módosításának és megszűnésének feltételei, beleértve azokat a helyzeteket is, amelyek a szerződés megszűnéséhez vezethetnek, valamint a szerződés felmondására vonatkozó eljárásra, és adott esetben azokra az eljárásokra vonatkozó részletek, amelyekkel a letétkezelőnek továbbítania kell a vonatkozó információkat jogutódjának;
e)
az alkalmazandó jogszabályokkal és hatósági rendelkezésekkel összhangban a felekre vonatkozó titoktartási kötelezettségek. Ezek a kötelezettségek nem akadályozhatják a hatáskörrel rendelkező hatóságokat abban, hogy hozzáférjenek a releváns dokumentumokhoz és információkhoz;
f)
azon eszközök és eljárások, amelyek útján a letétkezelő az ABAK vagy az ABA részére továbbítja azokat a vonatkozó információkat, amelyek szükségesek ahhoz, hogy az teljesíthesse feladatait, ideértve az eszközökhöz kapcsolódó jogok gyakorlását, valamint annak érdekében, hogy az ABAK és az ABA kellő időben és pontossággal áttekintést kapjon az ABA számláiról;
g)
azon eszközök és eljárások, amelyek útján az ABAK vagy az ABA továbbít minden vonatkozó információt, vagy biztosítja, hogy a letétkezelő hozzáférjen azokhoz az információkhoz, amelyek szükségesek ahhoz, hogy teljesíthesse feladatait, beleértve azokat az eljárásokat, amelyek biztosítják, hogy a letétkezelő tájékoztatást kap az ABA vagy az ABAK által kijelölt egyéb felektől;
h)
arra vonatkozó információk, hogy a letétkezelő vagy a 2011/61/EU irányelv 21. cikkének (11) bekezdésével összhangban letétkezelési funkciókkal megbízott harmadik fél a rá bízott eszközöket újból felhasználhatja-e, és adott esetben az ilyen újbóli felhasználásra vonatkozó feltételek;
i)
a követendő eljárások arra az esetre, ha az ABA alapszabályának, létesítő okiratának vagy ajánlattételi dokumentumainak módosítását mérlegelik, azoknak a helyzeteknek a részletezésével, amelyekben a letétkezelőt tájékoztatni kell, vagy ha a módosítás véghezviteléhez a letétkezelő előzetes beleegyezése szükséges;
j)
minden olyan információ, amelyet az ABA befektetési jegyeinek vagy részvényeinek eladásával, jegyzésével, visszaváltásával, kibocsátásával, törlésével vagy visszavásárlásával kapcsolatban ki kell cserélni egyrészről az ABA, az ABAK, az ABA vagy az ABAK nevében eljáró harmadik fél, másrészről a letétkezelő között;
k)
minden olyan információ, amelyet a letétkezelő felügyeleti és ellenőrzési funkciójának ellátásával kapcsolatban ki kell cserélni az ABA, az ABAK, az ABA vagy az ABAK nevében eljáró harmadik fél és a letétkezelő között;
l)
amennyiben a szerződő felek harmadik feleket kívánnak kijelölni a rájuk háruló feladatok egy részének elvégzésére, kötelezettségvállalás, amely szerint rendszeresen rendelkezésre bocsátják a kijelölt harmadik fél adatait, valamint kérésre tájékoztatást nyújtanak a harmadik fél kiválasztására szolgáló szempontokról és a kiválasztott harmadik fél által végzett tevékenység ellenőrzése érdekében tett lépésekről;
m)
a szerződő felek feladataira és felelősségére vonatkozó információk a pénzmosás megelőzésével és adott esetben a terrorizmus finanszírozása elleni küzdelemmel kapcsolatos kötelezettségek terén;
n)
tájékoztatás az ABA nevében, illetve az ABA nevében eljáró ABAK nevében nyitott folyószámlákról és azokról az eljárásokról, amelyek biztosítják, hogy a letétkezelőt tájékoztatják, ha az ABA nevében vagy az ABA nevében eljáró ABAK nevében új számlát nyitnak;
o)
a letétkezelő eszkalációs eljárásainak részletes leírása, beleértve azoknak a személyeknek az adatait, akikkel a letétkezelőnek az ABA-n, illetve adott esetben az ABAK-on belül fel kell vennie a kapcsolatot, ha elindít egy ilyen eljárást;
p)
a letétkezelő kötelezettségvállalása arra, hogy értesíti az ABAK-ot, ha megállapítja, hogy az eszközök elkülönítése nem, vagy már nem elegendő a 2011/61/EU irányelv 21. cikkének (11) bekezdésével összhangban, meghatározott joghatósági területen letétkezelési funkciókkal megbízott harmadik fél fizetésképtelensége elleni védelem biztosítására;
q)
azok az eljárások, amelyek biztosítják, hogy a letétkezelő feladatai tekintetében felvilágosítást kérhet az ABAK, illetve adott esetben az ABA magatartásáról, valamint értékelheti a kapott információk minőségét, akár az ABA, és adott esetben az ABAK könyvelésébe való betekintés vagy helyszíni látogatások útján is;
r)
azok az eljárások, amelyek biztosítják, hogy az ABAK, illetve adott esetben az ABA a letétkezelő szerződéses kötelezettségei tekintetében felülvizsgálhatja a letétkezelő teljesítményét.
(2) Az a)-r) pontban meghatározott eszközök és eljárások részletes leírását a letétkezelő kijelöléséről szóló szerződés, illetve a szerződés későbbi módosításai tartalmazzák.
(3) A (2) bekezdésben említett, a letétkezelő kijelöléséről szóló szerződést, illetve a szerződés későbbi módosításait írásba kell foglalni.
(4) A felek megállapodhatnak abban, hogy a közöttük áramló információk összességét vagy egy részét elektronikusan továbbítják, feltéve, hogy biztosított ezen információk megfelelő rögzítése.
(5) A nemzeti jog eltérő rendelkezése hiányában nem kötelező minden egyes ABA-ra külön írásbeli szerződést kötni; az ABAK és a letétkezelő keretmegállapodást köthet, amely felsorolja az adott ABAK által kezelt azon ABA-kat, amelyekre a megállapodás vonatkozik.
(6) A letétkezelő kijelöléséről szóló szerződésre és a későbbi megállapodásokra alkalmazandó nemzeti jogot meg kell határozni.
2. SZAKASZ
A harmadik országbeli letétkezelőkre vonatkozó prudenciális szabályozás és felügyelet értékelésének általános kritériumai
[a 2011/61/EU irányelv 21. cikke (6) bekezdésének b) pontja]
84. cikk
A harmadik országbeli letétkezelőre vonatkozó prudenciális szabályozás és felügyelet értékelésének kritériumai
A 2011/61/EU irányelv 21. cikke (6) bekezdése b) pontjának alkalmazásában a harmadik országbeli letétkezelőre vonatkozó prudenciális szabályozás és felügyelet eredményességét, azt, hogy annak hatálya megegyezik-e az uniós jog szerinti szabályozás hatályával, és annak tényleges végrehajtását a következő kritériumok alapján értékelik:
a)
a letétkezelőt olyan hatáskörrel rendelkező hatóság engedélyezi és felügyeli folyamatosan, amely megfelelő forrásokkal rendelkezik feladatai ellátásához;
b)
a harmadik ország joga meghatározza a letétkezelőként történő engedélyezés kritériumait, amelyek hatálya megegyezik az Unión belül a hitelintézeti vagy befektetési vállalkozási tevékenység folytatására vonatkozó kritériumok hatályával;
c)
a harmadik országbeli letétkezelőre vonatkozó tőkekövetelmények hatálya megegyezik az Unióban attól függően alkalmazandó tőkekövetelmények hatályával, hogy a letétkezelő ugyanolyan jellegű-e, mint egy uniós hitelintézet vagy befektetési vállalkozás;
d)
a harmadik országbeli letétkezelőre vonatkozó működési feltételek hatálya megegyezik a letétkezelő jellegétől függően az Unión belüli hitelintézetekre vagy befektetési vállalkozásokra vonatkozó működési feltételek hatályával;
e)
az ABA letétkezelője által végzett, meghatározott feladatok teljesítésére vonatkozó, a harmadik ország joga szerinti követelmények hatálya megegyezik a 2011/61/EU irányelv 21. cikkének (7)-(15) bekezdésében és végrehajtási intézkedéseiben, valamint a vonatkozó nemzeti jogban előírt követelmények hatályával;
f)
a harmadik ország joga kellően visszatartó erejű végrehajtási intézkedések alkalmazását írja elő arra az esetre, ha a letétkezelő megsérti az a)-e) pontban említett követelményeket és feltételeket.
3. SZAKASZ
Letétkezelői funkciók, átvilágítási feladatok és elkülönítési kötelezettség
[a 2011/61/EU irányelv 21. cikkének (7)-(9) bekezdése és 21. cikke (11) bekezdése c) pontja és d) pontjának iii. alpontja]
85. cikk
A pénzmozgások nyomon követése - általános követelmények
(1) Amennyiben a 2011/61/EU irányelv 21. cikkének (7) bekezdésében említett jogalanynál az ABA nevében, az ABA nevében eljáró ABAK nevében vagy az ABA nevében eljáró letétkezelő nevében folyószámlát tartanak fenn vagy nyitottak, az ABAK biztosítja, hogy a letétkezelő feladatai teljesítésének kezdetétől folyamatosan megkapja a kötelezettségei teljesítéséhez szükséges minden vonatkozó információt.
(2) Annak érdekében, hogy biztosított legyen az ABA folyószámlájára vonatkozó információkhoz való hozzáférés, valamint az ABA pénzmozgásaira való világos rálátás, a letétkezelőt legalább:
a)
kijelölésekor tájékoztatni kell az ABA nevében vagy az ABA nevében eljáró ABAK nevében nyitott valamennyi meglévő folyószámláról;
b)
tájékoztatni kell az ABA által vagy az ABA nevében eljáró ABAK által nyitott új folyószámlákról;
c)
tájékoztatni kell a harmadik fél jogalanynál nyitott folyószámlákkal kapcsolatos információkról, amely tájékoztatást közvetlenül e harmadik felektől kell kapnia.
86. cikk
Az ABA pénzmozgásainak nyomon követése
A letétkezelő biztosítja az ABA pénzmozgásainak eredményes és megfelelő nyomon követését és különösen legalább:
a)
biztosítja, hogy az ABA pénzeszközeit az ABA műveletei céljából folyószámlanyitást előíró érintett piacokon a 2006/73/EK irányelv 18. cikke (1) bekezdésének a), b) és c) pontjában említett jogalanyoknál nyitott számlákon tartsák nyilván, amely jogalanyokra olyan prudenciális szabályok és felügyelet vonatkozik, amelynek hatálya megegyezik az uniós jog hatályával, amelyet ténylegesen végrehajtanak és amely összhangban van a 2006/73/EK irányelv 16. cikkében meghatározott elvekkel;
b)
a pénzmozgások egyeztetésére vonatkozóan eredményes és megfelelő eljárásokat alkalmaz, és ezeket az egyeztetéseket naponta, vagy ritka pénzmozgások esetén a pénzmozgások bekövetkezésekor végzi;
c)
megfelelő eljárásokat alkalmaz a jelentős pénzmozgásoknak és különösen azon pénzmozgásoknak a munkanap végén történő azonosítására, amelyek esetleg nem egyeztethetők össze az ABA műveleteivel;
d)
rendszeresen felülvizsgálja ezeknek az eljárásoknak a megfelelőségét, beleértve az egyeztetési folyamat legalább évente egyszeri teljes felülvizsgálatát, és biztosítja, hogy az egyeztetési folyamat kiterjedjen az ABA nevében, az ABA nevében eljáró ABAK nevében vagy az ABA nevében eljáró letétkezelő nevében nyitott folyószámlákra;
e)
folyamatosan nyomon követi az egyeztetések eredményeit és az egyeztetési eljárások során azonosított eltérések nyomán hozott intézkedéseket, és haladéktalanul értesíti az ABAK-ot, ha valamely szabálytalanságot nem orvosoltak, továbbá a hatáskörrel rendelkező hatóságokat is, ha a helyzet nem tisztázható, illetve adott esetben nem korrigálható;
f)
ellenőrzi, hogy a likviditási pozíciókra vonatkozó saját nyilvántartása összhangban áll-e az ABAK nyilvántartásával. Az ABAK biztosítja, hogy a letétkezelő a harmadik félnél nyitott folyószámlával kapcsolatos minden utasítást és információt megkapjon, hogy ezáltal a letétkezelő lefolytathassa saját egyeztetési eljárását.
87. cikk
A jegyzésekkel kapcsolatos feladatok
Az ABAK biztosítja, hogy az ABA befektetési jegyeinek vagy részvényeinek jegyzése során a befektetők által vagy a nevükben teljesített befizetésekről a letétkezelőt minden munkanap végén tájékoztassák, ha az ABAK, az ABA vagy az ABA nevében eljáró fél, például egy transzferügynök ilyen befizetést vagy megbízást kap a befektetőtől. Az ABAK biztosítja, hogy a letétkezelő minden vonatkozó információt megkapjon, amelyre szüksége van annak biztosításához, hogy a 2011/61/EU irányelv 21. cikke (7) bekezdésében előírt rendelkezésekkel összhangban a befizetéseket a letétkezelő az ABA nevében vagy az ABA nevében eljáró ABAK nevében vagy az ABA nevében eljáró letétkezelő nevében nyitott folyószámlákon jóváírják.
88. cikk
A letétben őrizendő pénzügyi eszközök
(1) A letétkezelő letétkezelési feladatai a következő követelmények teljesülése esetén terjednek ki az ABA vagy az ABA nevében eljáró ABAK tulajdonában lévő azon pénzügyi eszközökre, amelyek fizikailag nem szállíthatók le a letétkezelőnek:
a)
ezek a pénzügyi eszközök átruházható értékpapírok, beleértve a 2009/65/EK irányelv 51. cikke (3) bekezdésének utolsó albekezdésében és a 2007/16/EK bizottsági irányelv (11) 10. cikkében említettek szerinti, származtatott termékeket tartalmazó átruházható értékpapírokat is, pénzpiaci eszközök vagy kollektív befektetési vállalkozások befektetési jegyei;
b)
ezeket a pénzügyi eszközöket a letétkezelő nevében közvetlenül vagy közvetve nyilván lehet tartani vagy számlán lehet tartani.
(2) Azokat a pénzügyi eszközöket, amelyeket az alkalmazandó nemzeti joggal összhangban az ABA nevében csak közvetlenül maga a kibocsátó vagy megbízottja, például egy könyvvezető vagy egy transzferügynök tart nyilván, nem kell letétben őrizni.
(3) A letétkezelő letétkezelési feladatai mindenkor kiterjednek az ABA vagy az ABA nevében eljáró ABAK tulajdonában lévő azon pénzügyi eszközökre, amelyek fizikailag leszállíthatók a letétkezelőnek.
89. cikk
A letétben őrzött eszközökkel kapcsolatos letétkezelési feladatok
(1) A letétben őrizendő pénzügyi eszközök tekintetében a 2011/61/EU irányelv 21. cikke (8) bekezdésének a) pontjában meghatározott kötelezettségeknek való megfelelés érdekében a letétkezelő legalább a következőket biztosítja:
a)
a 2011/61/EU irányelv 21. cikke (8) bekezdése a) pontjának ii. alpontjával összhangban a pénzügyi eszközök megfelelő nyilvántartása;
b)
a nyilvántartások és az elkülönített számlák vezetésének módja biztosítja azok pontosságát, és e nyilvántartások különösen rögzítik az ABA pénzügyi eszközeinek és pénzeszközeinek való megfelelést;
c)
rendszeres egyeztetéseket végez a letétkezelő belső számlái és nyilvántartásai, valamint a 2011/61/EU irányelv 21. cikkének (11) bekezdésével összhangban a letétkezelési funkciókkal megbízott valamely harmadik fél belső számlái és nyilvántartásai között;
d)
a befektetők magas szintű védelmének biztosítása érdekében a letétben őrzött pénzügyi eszközökkel kapcsolatosan kellő gondossággal jár el;
e)
a letétkezelési lánc egészében értékeli és nyomon követi a letétkezelési kockázatokat, és az ABAK-ot tájékoztatja az azonosított jelentős kockázatokról;
f)
megfelelő szervezeti megoldások bevezetésével minimalizálja a pénzügyi eszközöknek vagy e pénzügyi eszközökkel kapcsolatos jogoknak a csalásból, nem megfelelő ügyvitelből, nem megfelelő nyilvántartás-vezetésből vagy gondatlanságból eredő elvesztésének vagy csökkenésének kockázatát;
g)
ellenőrzi az ABA eszközök feletti tulajdonjogát, illetve az ABA nevében eljáró ABAK eszközök feletti tulajdonjogát.
(2) Amennyiben a letétkezelő a 2011/61/EU irányelv 21. cikkének (11) bekezdésével összhangban harmadik felet bízott meg a letétkezelési funkciókkal, továbbra is vonatkoznak rá az e cikk (1) bekezdésének b)-e) pontjában meghatározott követelmények. Biztosítania kell továbbá, hogy a harmadik fél megfeleljen az e cikk (1) bekezdésének b)-g) pontjában meghatározott követelményeknek és a 99. cikkben előírt elkülönítési kötelezettségeknek.
(3) A letétkezelőnek az (1) és (2) bekezdésben említett letétkezeléssel kapcsolatos feladatai az áttekintés szintjén vonatkoznak az ABA vagy az ABA nevében eljáró ABAK által közvetlenül vagy közvetve ellenőrzött pénzügyi struktúrák, illetve adott esetben jogi struktúrák mögöttes eszközeire.
Az első albekezdésben említett követelmény nem vonatkozik az alapok alapjainak struktúráira vagy a master-feeder struktúrákra, amennyiben az alapul szolgáló alapok rendelkeznek az ezen alapok eszközeit letétben őrző letétkezelővel.
90. cikk
A tulajdonjog-ellenőrzéssel és a nyilvántartás-vezetéssel kapcsolatos letétkezelési feladatok
(1) Az ABAK a letétkezelő feladatai teljesítésének kezdetétől folyamatosan a letétkezelő rendelkezésére bocsát minden vonatkozó információt, amely a 2011/61/EU irányelv 21. cikke (8) bekezdésének b) pontja szerinti kötelezettségei teljesítéséhez szükséges, valamint biztosítja, hogy harmadik felek a letétkezelő rendelkezésére bocsássanak minden vonatkozó információt.
(2) A 2011/61/EU irányelv 21. cikke (8) bekezdésének b) pontjában meghatározott kötelezettségeknek való megfelelés érdekében a letétkezelő legalább:
a)
haladéktalanul hozzáfér a tulajdonjog-ellenőrzési és nyilvántartás-vezetési feladatainak ellátásához szükséges vonatkozó információkhoz, beleértve a letétkezelő részére harmadik felek által nyújtandó információkat;
b)
elegendő és megbízható információval rendelkezik ahhoz, hogy meggyőződjön az ABA eszközök feletti tulajdonjogáról vagy az ABA nevében eljáró ABAK eszközök feletti tulajdonjogáról;
c)
nyilvántartást vezet azokról az eszközökről, amelyek megállapítása szerint az ABA vagy az ABA nevében eljáró ABAK tulajdonát képezik. E kötelezettség teljesítése érdekében a letétkezelő:
i.
az ABA nevében nyilvántartásában szerepelteti azokat az eszközöket, amelyek megállapítása szerint az ABA vagy az ABA nevében eljáró ABAK tulajdonát képezik, beleértve azok névleges összegét;
ii.
bármikor átfogó és naprakész leltárt tud rendelkezésre bocsátani az ABA eszközeiről, beleértve azok névleges összegét.
A (2) bekezdés c) pontja ii. alpontjának alkalmazásában a letétkezelő gondoskodik arról, hogy olyan eljárások álljanak rendelkezésre, amelyek biztosítják, hogy a nyilvántartott eszközöket ne lehessen átengedni, átruházni, kicserélni vagy leszállítani a letétkezelő vagy megbízottja ezen ügyletekről történő tájékoztatása nélkül, valamint, hogy az értett harmadik fél azonnali hozzáférést biztosítson a letétkezelő számára az egyes ügyletek és pozíciók igazoló okirataihoz. Az ABAK biztosítja, hogy eszközértékesítés vagy eszközök megszerzése esetén, illetve pénzügyi eszközök kibocsátását eredményező vállalati intézkedés esetén az érintett harmadik fél minden esetben haladéktalanul, de legalább évente egyszer a letétkezelő rendelkezésére bocsássa az igazolásokat vagy más igazoló okiratot.
(3) A letétkezelő minden esetben biztosítja, hogy az ABAK megfelelő eljárásokkal rendelkezzen, és azokat alkalmazza annak ellenőrzésére, hogy az általa kezelt ABA által megszerzett eszközöket az ABA nevében vagy az ABA nevében eljáró ABAK nevében megfelelően nyilvántartják, továbbá annak ellenőrzésére, hogy fennáll-e az összhang az ABAK-ok nyilvántartásában szereplő pozíciók és azon eszközök között, amelyekről a letétkezelő megállapította, hogy az ABA vagy az ABA nevében eljáró ABAK tulajdonát képezik. Az ABAK biztosítja, hogy a letétkezelő az ABA eszközeivel kapcsolatos minden utasítást és vonatkozó információt megkapjon, hogy ezáltal a letétkezelő lefolytathassa saját ellenőrzési és egyeztetési eljárását.
(4) A letétkezelő eszkalációs eljárást dolgoz ki és alkalmaz azokra a helyzetekre, amelyekben eltérést állapítanak meg, beleértve az ABAK és a hatáskörrel rendelkező hatóság értesítését, ha a helyzet nem tisztázható, illetve adott esetben nem korrigálható.
(5) A letétkezelőnek az (1)-(4) bekezdésben említett letétkezelési feladatai az áttekintés szintjén vonatkoznak az ABA vagy az ABA nevében eljáró ABAK által a mögöttes eszközökbe történő befektetés céljából létrehozott pénzügyi struktúrák, illetve adott esetben jogi struktúrák mögöttes eszközeire, amelyeket közvetlenül vagy közvetve az ABA vagy az ABA nevében eljáró ABAK ellenőriz.
Az első albekezdésben említett követelmény nem vonatkozik az alapok alapjainak struktúráira és a master-feeder struktúrákra, amennyiben az alapul szolgáló alapok olyan letétkezelővel rendelkeznek, amely az említett alapok eszközeire vonatkozóan tulajdonjog-ellenőrzési és nyilvántartás-vezetési funkciókat lát el.
91. cikk
A prime brókerek jelentési kötelezettségei
(1) Amennyiben prime brókert jelöltek ki, az ABAK gondoskodik arról, hogy a kijelölés napjától megállapodás biztosítsa, hogy a prime bróker tartós adathordozón köteles a letétkezelő rendelkezésére bocsátani különösen egy kimutatást, amely a következő információkat tartalmazza:
a)
a (3) bekezdésben felsorolt tételek értéke minden munkanap végén;
b)
minden más kérdésre vonatkozó részletek, amelyek szükségesek annak biztosításához, hogy az ABA letétkezelője naprakész és pontos adatokkal rendelkezzen azoknak az eszközöknek az értékéről, amelyeknek letéti őrzését a 2011/61/EU irányelv 21. cikke (11) bekezdésének megfelelően átruházták.
(2) Az (1) bekezdésben említett kimutatást legkésőbb az azt követő munkanap végén kell az ABA letétkezelőjének rendelkezésére bocsátani, amely napra vonatkozik.
(3) Az (1) bekezdés a) pontjában említett tételek a következőket tartalmazzák:
a)
az ABA-ra vonatkozóan a prime brókernél lévő eszközök összértéke, amennyiben a 2011/61/EU irányelv 21. cikkének (11) bekezdésével összhangban a letétkezelési funkciókat átruházták, a következők mindegyikének értéke:
i.
az ABA-nak nyújtott készpénzkölcsönök és a felhalmozódott kamat;
ii.
az ABA nevében kötött nyitott rövid pozíció alapján az ABA által visszaszolgáltatandó értékpapírok;
iii.
a határidős ügyletek alapján az ABA által fizetendő aktuális elszámolási összegek;
iv.
az ABA nevében kötött rövid pozíciók tekintetében a short ügyletek prime brókernél lévő készpénzbevételei;
v.
az ABA nevében kötött nyitott határidős ügyletek tekintetében a prime brókernél lévő készpénzletétek. Ez a kötelezettség a 87. és 88. cikk szerinti kötelezettségeken felül merül fel;
vi.
az ABA nevében kötött, tőzsdén kívüli ügyletek nyitott pozícióinak lezárását követően az aktuális piaci átértékelés szerinti kitettségek;
vii.
az ABA prime brókerrel szembeni összes biztosított kötelezettsége; és
viii.
az ABA-val kapcsolatos minden egyéb eszköz;
b)
a 2011/61/EU irányelv 21. cikke (8) bekezdésének b) pontjában említett egyéb eszközök értéke, amelyeket a prime bróker a prime bróker kijelöléséről szóló megállapodás alapján kötött, biztosított ügyletek tekintetében biztosítékként tart;
c)
az eszközök értéke, amennyiben a prime bróker az ABA eszközei tekintetében használati jogot gyakorolt;
d)
azoknak az intézményeknek a felsorolása, amelyeknél a prime bróker az ABA nevében vagy az ABA nevében eljáró ABAK nevében nyitott számlán az ABA pénzeszközeit tartja vagy tarthatja a 2011/61/EU irányelv 21. cikkének (7) bekezdése alapján.
92. cikk
Felügyeleti feladatok - általános követelmények
(1) Kijelölésekor a letétkezelő értékeli az ABA stratégiájának és az ABAK szervezetének jellegével, nagyságrendjével és összetettségével kapcsolatos kockázatokat annak érdekében, hogy az ABA-nak és azoknak az eszközöknek megfelelő felügyeleti eljárásokat dolgozzon ki, majd hajtson végre és alkalmazzon, amelyekbe az ABA befektet. Ezeket az eljárásokat rendszeresen aktualizálni kell.
(2) A 2011/61/EU irányelv 21. cikkének (9) bekezdése szerinti felügyeleti feladatainak ellátása során a letétkezelő utólagos ellenőrzésnek és vizsgálatnak veti alá az ABAK, az ABA vagy a kijelölt harmadik fél felelősségi körébe tartozó folyamatokat és eljárásokat. A letétkezelő minden körülmények között biztosítja, hogy megfelelő ellenőrzési és egyeztetési eljárások álljanak rendelkezésre, amelyeket végre kell hajtani, alkalmazni kell és gyakori rendszerességgel felül kell vizsgálni. Az ABAK biztosítja, hogy a letétkezelő az ABA eszközeivel és műveleteivel kapcsolatos minden utasítást és vonatkozó információt megkapjon, hogy ezáltal a letétkezelő lefolytathassa saját ellenőrzési és egyeztetési eljárását.
(3) A letétkezelő világos és átfogó eszkalációs eljárást hoz létre azoknak a helyzeteknek a kezelésére, amelyek esetében felügyeleti feladatai végrehajtása során lehetséges szabálytalanságokat tár fel; ezen eljárás részletes leírását kérésre az ABAK hatáskörrel rendelkező hatóságainak rendelkezésére bocsátja.
(4) Az ABAK a letétkezelő feladatai teljesítésének kezdetétől folyamatosan a letétkezelő rendelkezésére bocsát minden vonatkozó információt, amely a 2011/61/EU irányelv 21. cikke (9) bekezdése szerinti kötelezettségei teljesítéséhez szükséges, beleértve azokat az információkat is, amelyeket harmadik feleknek kell a letétkezelő rendelkezésére bocsátaniuk. Az ABAK a meglévő eljárások megfelelőségének és alkalmazhatóságának garantálása érdekében biztosítja különösen, hogy a letétkezelő hozzáféréssel rendelkezzen a könyveléshez, és helyszíni látogatásokat tehessen az ABAK, valamint az ABA vagy az ABAK által kijelölt bármely szolgáltató, például ügykezelők vagy külső értékbecslők helyiségeiben, illetve adott esetben felülvizsgálhassa a bejegyzett független könyvvizsgálók vagy más szakértők által elismert külső tanúsításokról szóló jelentéseket és nyilatkozatokat.
93. cikk
A jegyzésekkel és visszaváltásokkal kapcsolatos feladatok
A 2011/61/EU irányelv 21. cikke (9) bekezdése a) pontjának való megfelelés érdekében a letétkezelő a következő követelményeket teljesíti:
1.
A letétkezelő biztosítja, hogy az ABA, az ABAK vagy a kijelölt jogalany megfelelő és következetes eljárást hozott létre, hajt végre és alkalmaz annak érdekében, hogy:
i.
egyeztesse a jegyzési megbízásokat a jegyzésből befolyt bevételekkel, valamint a befektetési jegyek vagy részvények számát az ABA által beszedett, a jegyzésből befolyt bevételekkel;
ii.
egyeztesse a visszaváltási megbízásokat a kifizetett visszaváltásokkal, valamint a törölt befektetési jegyek vagy részvények számát az ABA által kifizetett visszaváltásokkal;
iii.
rendszeresen ellenőrizze az egyeztetési eljárás megfelelőségét.
Az i., ii. és iii. pont alkalmazásában a letétkezelő különösen rendszeresen ellenőrzi az ABA számláján lévő összes befektetési jegy vagy részvény számának összhangját az ABA nyilvántartásában szereplő összes kibocsátott részvény vagy befektetési jegy számával.
2.
A letétkezelő biztosítja és ellenőrzi, hogy az ABA befektetési jegyeinek vagy részvényeinek eladására, kibocsátására, visszavásárlására, visszaváltására és törlésére vonatkozó eljárások megfeleljenek az alkalmazandó nemzeti jognak és az ABA alapszabályának vagy létesítő okiratának, valamint ellenőrzi ezen eljárások tényleges végrehajtását.
3.
A letétkezelő által végzett ellenőrzések gyakoriságának összhangban kell lennie a jegyzések és visszaváltások gyakoriságával.
94. cikk
A befektetési jegyek/részvények értékelésével kapcsolatos feladatok
(1) A 2011/61/EU irányelv 21. cikke (9) bekezdése b) pontjának való megfelelés érdekében a letétkezelő:
a)
folyamatosan ellenőrzi, hogy a 2011/61/EU irányelv 19. cikkével és annak végrehajtási intézkedéseivel, valamint az ABA alapszabályával és létesítő okiratával összhangban az eszközök értékelésére vonatkozóan megfelelő és következetes eljárásokat hoztak létre és alkalmaznak; és
b)
biztosítja az értékelési politikák és eljárások tényleges végrehajtását és rendszeres felülvizsgálatát.
(2) A letétkezelő eljárásait az ABA 2011/61/EU irányelv 19. cikkében és annak végrehajtási intézkedéseiben előírtak szerinti értékelési politikájában meghatározott gyakorisággal összhangban lévő gyakorisággal kell lefolytatni.
(3) Amennyiben a letétkezelő úgy ítéli meg, hogy az ABA részvényei vagy befektetési jegyei értékének kiszámítása nem az alkalmazandó jognak vagy az ABA alapszabályának vagy a 2011/61/EU irányelv 19. cikkének megfelelően történt, értesíti az ABAK-ot, illetve adott esetben az ABA-t, és biztosítja, hogy időben meghozzák az ABA befektetői érdekét legjobban szolgáló korrekciós intézkedéseket.
(4) Külső értékbecslő kijelölése esetén a letétkezelő ellenőrzi, hogy a külső értékbecslő kijelölése összhangban van-e a 2011/61/EU irányelv 19. cikkével és végrehajtási intézkedéseivel.
95. cikk
Az ABAK utasításainak végrehajtásával kapcsolatos feladatok
A 2011/61/EU irányelv 21. cikke (9) bekezdése c) pontjának való megfelelés érdekében a letétkezelő legalább:
a)
megfelelő eljárásokat hoz létre és hajt végre annak ellenőrzésére, hogy az ABA és az ABAK megfelel-e az alkalmazandó jogszabályoknak és hatósági rendelkezéseknek, valamint az ABA alapszabályának és létesítő okiratának. A letétkezelő különösen nyomon követi az ABA megfelelését az ABA ajánlattételi dokumentumaiban meghatározott befektetési korlátozásoknak és tőkeáttételi korlátoknak. Ezeknek az eljárásoknak az ABA jellegével, nagyságrendjével és összetettségével arányosaknak kell lenniük;
b)
eszkalációs eljárást hoz létre és hajt végre abban az esetben, ha az ABA megsértette az a) pontban említett korlátok vagy korlátozások valamelyikét.
96. cikk
Az ügyletek időben történő elszámolásával kapcsolatos feladatok
(1) A 2011/61/EU irányelv 21. cikke (9) bekezdése d) pontjának való megfelelés érdekében a letétkezelő eljárást hoz létre azoknak a helyzeteknek a feltárására, amelyekben az ABA vagy az ABA nevében eljáró ABAK eszközeit érintő műveletekkel kapcsolatos díjazást a szokásos időn belül nem fizetik meg az ABA-nak, az ABA értesíti az ABAK-ot, és abban az esetben, ha a helyzetet nem orvosolták, amennyiben lehetséges, kéri az üzletféltől a pénzügyi eszköz visszatérítését.
(2) Amennyiben az ügyletekre nem szabályozott piacon kerül sor, a szokásos határidőket az ügylethez (tőzsdén kívüli származtatott ügylet vagy ingatlanokba, illetve magántulajdonban lévő vállalkozásokba történő befektetések) kapcsolódó feltételek figyelembevételével kell értékelni.
97. cikk
Az ABA bevételeinek felosztásával kapcsolatos feladatok
(1) A 2011/61/EU irányelv 21. cikke (9) bekezdése e) pontjának való megfelelés érdekében a letétkezelő:
a)
biztosítja, hogy az ABAK általi bejelentést követően a nettó bevétel kiszámítása az ABA alapszabályával, létesítő okiratával és az alkalmazandó nemzeti joggal összhangban történjen;
b)
biztosítja, hogy megfelelő intézkedéseket hozzanak, ha az ABA könyvvizsgálói fenntartásokkal fogadták el az éves pénzügyi kimutatásokat. Az ABA vagy az ABA nevében eljáró ABAK a letétkezelő rendelkezésére bocsátja a pénzügyi kimutatásokkal kapcsolatos fenntartásokat; és
c)
az ABAK általi bejelentést követően ellenőrzi az osztalékkifizetések, és adott esetben a nyereségrészesedések teljességét és pontosságát.
(2) Amennyiben a letétkezelő úgy ítéli meg, hogy a bevételszámítás nem az alkalmazandó jognak vagy az ABA alapszabályának vagy létesítő okiratának megfelelően történt, értesíti az ABAK-ot, illetve adott esetben az ABA-t, és biztosítja, hogy időben meghozzák az ABA befektetői érdekét legjobban szolgáló korrekciós intézkedéseket.
98. cikk
Átvilágítás
(1) A 2011/61/EU irányelv 21. cikke (11) bekezdésének c) pontjában meghatározott kötelezettségek teljesítése érdekében a letétkezelő megfelelően dokumentált átvilágítási eljárást hajt végre és alkalmaz a megbízott kiválasztására és folyamatos nyomon követésére. Ezt az eljárást rendszeresen, de legalább évente egyszer felül kell vizsgálni, és a hatáskörrel rendelkező hatóságok rendelkezésére kell bocsátani.
(2) A 2011/61/EU irányelv 21. cikkének (11) bekezdésével összhangban a letétkezelési funkciókkal megbízott harmadik fél kiválasztásánál és kijelölésénél a letétkezelő kellő szakértelemmel, körültekintéssel és gondossággal jár el annak érdekében, hogy e harmadik fél e pénzügyi eszközökkel való megbízása megfelelő szintű védelmet biztosítson. A letétkezelő legalább:
a)
értékeli a szabályozási és jogi keretrendszert, beleértve az országkockázatot, a letétkezelési kockázatot és a harmadik felek szerződéseinek végrehajthatóságát. Ez az értékelés különösen lehetővé teszi, hogy a letétkezelő meg tudja határozni a harmadik fél fizetésképtelenségének az ABA eszközeire és jogaira gyakorolt esetleges hatását. Amennyiben a letétkezelő megállapítja, hogy az eszközök elkülönítése a harmadik fél székhelye szerinti ország joga miatt nem elegendő a fizetésképtelenség elleni védelem biztosításához, haladéktalanul értesíti az ABAK-ot;
b)
értékeli, hogy a harmadik fél gyakorlata, eljárásai és belső ellenőrzései megfelelőek-e annak biztosításához, hogy az ABA vagy az ABA nevében eljáró ABAK pénzügyi eszközei magas szintű gondoskodásban és védelemben részesüljenek;
c)
értékeli, hogy a harmadik fél pénzügyi ereje és hírneve összhangban áll-e az átruházott feladatokkal. Az értékelés a lehetséges harmadik fél által szolgáltatott információkon, valamint adott esetben más adatokon és információkon alapul;
d)
biztosítja, hogy a harmadik fél rendelkezzen az átruházott letétkezelési feladatok megfelelő szintű védelmet és biztonságot nyújtó teljesítéséhez szükséges működési és technológiai lehetőségekkel.
(3) A letétkezelő a rendszeres felülvizsgálat és a folyamatos nyomon követés során kellő szakértelemmel, körültekintéssel és gondossággal jár el annak érdekében, hogy a harmadik fél továbbra is megfeleljen az e cikk (1) bekezdésében meghatározott kritériumoknak és a 2011/61/EU irányelv 21. cikke (11) bekezdésének d) pontjában előírt feltételeknek. Ennek érdekében a letétkezelő legalább:
a)
nyomon követi a harmadik fél teljesítményét és a letétkezelő által előírt normáknak való megfelelését;
b)
biztosítja, hogy a harmadik fél magas szintű gondossággal, óvatossággal és körültekintéssel járjon el letétkezelési feladatai teljesítése során, és hogy különösen a 99. cikkel összhangban ténylegesen különítse el a pénzügyi eszközöket;
c)
felülvizsgálja az azzal a döntéssel kapcsolatos letétkezelési kockázatokat, hogy az eszközöket harmadik félre bízzák, és az ABA-t vagy az ABAK-ot haladéktalanul értesíti az ezekben a kockázatokban bekövetkezett változásokról. Az értékelés a harmadik fél által szolgáltatott információkon, valamint adott esetben más adatokon és információkon alapul. Piaci zavar vagy kockázat azonosítása esetén a felülvizsgálat gyakoriságát növelni és hatályát bővíteni kell. Amennyiben a letétkezelő megállapítja, hogy az eszközök elkülönítése a harmadik fél székhelye szerinti ország joga miatt már nem elegendő a fizetésképtelenség elleni védelem biztosításához, haladéktalanul értesíti az ABAK-ot.
(4) Amennyiben a harmadik fél továbbruházza a rá ruházott feladatok bármelyikét, az (1), (2) és (3) bekezdésben meghatározott feltételeket és kritériumokat értelemszerűen kell alkalmazni.
(5) A letétkezelő nyomon követi a 2011/61/EU irányelv 21. cikke (4) bekezdésének való megfelelést.
(6) A letétkezelő készenléti tervet dolgoz ki minden egyes piacra, ahol a 2011/61/EU irányelv 21. cikke (11) bekezdésének megfelelően harmadik felet jelöl ki a letétkezelési feladatok ellátására. Ez a készenléti terv tartalmazza az alternatív szolgáltató adatait, ha van ilyen.
(7) Amennyiben a megbízott már nem felel meg a követelményeknek, a letétkezelő az ABA és annak befektetői érdekeit legjobban szolgáló intézkedéseket hoz, beleértve a szerződés felmondását.
99. cikk
Elkülönítési kötelezettség
(1) Amennyiben a letétkezelési funkciókat részben vagy egészben harmadik félre ruházták át, a letétkezelő annak érdekében, hogy a letétkezelési funkciók ellátásával a 2011/61/EU irányelv 21. cikke (11) bekezdésével összhangban megbízott harmadik fél a 2011/61/EU irányelv 21. cikke (11) bekezdése d) pontjának iii. alpontjában meghatározott elkülönítési kötelezettségnek megfelelően járjon el, ellenőrzi, hogy a harmadik fél:
a)
ezeket a nyilvántartásokat és számlákat úgy vezeti-e, hogy bármikor, késedelem nélkül megkülönböztethesse a letétkezelő ABA-ügyfeleinek eszközeit a saját eszközeitől, más ügyfeleinek eszközeitől, a letétkezelő saját számlás eszközeitől és az ABA-tól eltérő más ügyfelek letétkezelő által kezelt eszközeitől;
b)
úgy vezeti-e a nyilvántartásokat és a számlákat, hogy azok pontossága biztosított legyen és különösen összhangban legyenek a letétkezelő ügyfelei számára letétben őrzött eszközökkel;
c)
végez-e rendszeres egyeztetéseket belső számlái és nyilvántartásai, valamint a 2011/61/EU irányelv 21. cikke (11) bekezdésének harmadik albekezdésével összhangban az általa letétkezelési funkciókkal megbízott harmadik fél belső számlái és nyilvántartásai között;
d)
megfelelő szervezeti megoldásokat vezet-e be a pénzügyi eszközöknek vagy e pénzügyi eszközökkel kapcsolatos jogoknak a pénzügyi eszközökkel való visszaélésből, csalásból, nem megfelelő ügyvitelből, nem megfelelő nyilvántartás-vezetésből vagy gondatlanságból eredő elvesztése vagy csökkenése kockázatának minimalizálása érdekében;
e)
amennyiben a harmadik fél a 2006/73/EK irányelv 18. cikke (1) bekezdésének a), b) és c) pontjában említett jogalanyok körébe tartozik, amely jogalanyok az uniós jog hatályával megegyező hatályú hatékony prudenciális szabályok és felügyelet alatt állnak, amelyeket ténylegesen végre is hajtanak, a letétkezelő megteszi a szükséges lépéseket annak érdekében, hogy az ABA pénzeszközeit a 2011/61/EU irányelv 21. cikke (7) bekezdésének megfelelő számlán vagy számlákon tartsák.
(2) Amennyiben a letétkezelő letétkezelési funkcióit a 2011/61/EU irányelv 21. cikke (11) bekezdésének megfelelően harmadik félre ruházta át, annak nyomon követése, hogy a harmadik fél teljesíti-e elkülönítési kötelezettségét, biztosítja, hogy a letétkezelő ügyfeleinek pénzügyi eszközei védelmet élvezzenek az említett harmadik fél fizetésképtelensége esetén. Amennyiben az alkalmazandó jognak, különösen a tulajdonjogra vagy a fizetésképtelenségre vonatkozó jogszabályoknak megfelelően az (1) bekezdésben meghatározott követelmények nem elegendőek e célkitűzés eléréséhez, a letétkezelő értékeli, hogy milyen további intézkedéseket kell tenni a veszteség kockázatának minimalizálása és a megfelelő szintű védelem fenntartása érdekében.
(3) Az (1) és (2) bekezdést értelemszerűen kell alkalmazni, ha a 2011/61/EU irányelv 21. cikke (11) bekezdésével összhangban a letétkezelési funkciókkal megbízott harmadik fél úgy döntött, hogy letétkezelési funkcióinak egy részét vagy egészét a 2011/61/EU irányelv 21. cikke (11) bekezdése harmadik albekezdésének megfelelően egy további harmadik félre ruházza át.
4. SZAKASZ
A pénzügyi eszközök elvesztése, mentesülés a felelősség alól és objektív indokok
[a 2011/61/EU irányelv 21. cikkének (12) és (13) bekezdése]
100. cikk
A letétben őrzött pénzügyi eszköz elvesztése
(1) A 2011/61/EU irányelv 21. cikkének (12) bekezdése értelmében a letétben őrzött pénzügyi eszköz elvesztése abban az esetben következik be a letétkezelő vagy a letétben őrzött pénzügyi eszköz letéti őrzésével megbízott harmadik fél által letétben őrzött pénzügyi eszköz tekintetében, ha a következő feltételek valamelyike teljesül:
a)
az ABA meghatározott tulajdonjogáról bebizonyosodik, hogy érvénytelen, mert megszűnt vagy soha nem létezett;
b)
az ABA-t véglegesen megfosztották a pénzügyi eszköz feletti tulajdonjogától;
c)
az ABA véglegesen képtelen közvetlenül vagy közvetve rendelkezni a pénzügyi eszköz felett.
(2) Az ABAK a pénzügyi eszköz elvesztésének megállapítása során a hatáskörrel rendelkező hatóságok számára könnyen hozzáférhető, dokumentált folyamatot követ. A veszteség megállapítását követően a befektetőket tartós adathordozón haladéktalanul értesíteni kell.
(3) A 2011/61/EU irányelv 21. cikke (12) bekezdésének értelmében a letétben őrzött pénzügyi eszköz nem tekinthető elveszettnek, ha az ABA-t egy adott eszköz tekintetében véglegesen megfosztják tulajdonjogától, de ezt az eszközt egy másik pénzügyi eszközzel vagy eszközökkel helyettesítik, illetve azzá vagy azokká alakítják.
(4) A letétben őrzött pénzügyi eszközök letéti őrzésével megbízott harmadik fél fizetésképtelensége esetén az ABAK a letétben őrzött pénzügyi eszköz elvesztését akkor állapítja meg, amint az (1) bekezdésben felsorolt feltételek valamelyike bizonyossággal bekövetkezik.
Legkésőbb a fizetésképtelenségi eljárások végén bizonyossá válik, hogy az (1) bekezdésben meghatározott feltételek valamelyike bekövetkezett-e. Az ABAK és a letétkezelő szorosan nyomon követi a fizetésképtelenségi eljárásokat annak megállapítására, hogy a pénzügyi eszközök letéti őrzésével megbízott harmadik felekre bízott pénzügyi eszközök összessége vagy egy része ténylegesen elveszett-e.
(5) A letétben őrzött pénzügyi eszköz elvesztését attól függetlenül kell megállapítani, hogy az (1) bekezdésben felsorolt feltételek csalás, gondatlanság vagy más szándékos vagy nem szándékos magatartás eredményeként következtek-e be.
101. cikk
Mentesülés a felelősség alól a 2011/61/EU irányelv 21. cikkének (12) bekezdése alapján
(1) A letétkezelőnek a 2011/61/EU irányelv 21. cikke (12) bekezdésének második albekezdése szerinti felelősséget nem kell viselnie, ha bizonyítani tudja, hogy a következő feltételek mindegyike teljesül:
a)
a veszteséget okozó esemény nem a letétkezelő vagy a letétben őrzött pénzügyi eszköz letéti őrzésével a 2011/61/EU irányelv 21. cikke (8) bekezdésének a) pontjával összhangban megbízott harmadik fél cselekményének vagy mulasztásának eredménye;
b)
a letétkezelő a veszteséget eredményező esemény bekövetkezését ésszerűen nem tudta volna megakadályozni, annak ellenére, hogy az általános ágazati gyakorlat szerint a körültekintő letétkezelőre háruló minden óvintézkedést megtett;
c)
szigorú és átfogó átvilágítás ellenére a letétkezelő nem tudta megakadályozni a veszteséget.
Ez a feltétel abban az esetben tekinthető teljesítettnek, ha a letétkezelő biztosította, hogy a letétkezelő vagy a letétben őrzött pénzügyi eszköz letéti őrzésével a 2011/61/EU irányelv 21. cikke (8) bekezdésének a) pontjával összhangban megbízott harmadik fél a következő intézkedések mindegyikét meghozta:
i.
a letétben őrzött pénzügyi eszköz esetleges elvesztését eredményező külső események időben történő azonosítása és folyamatos nyomon követése érdekében az ABA eszközei jellegének és összetettségének megfelelő és azzal arányos struktúrák és eljárások létrehozása, végrehajtása, alkalmazása és fenntartása, valamint szakértelem biztosítása;
ii.
folyamatos értékelés arra vonatkozóan, hogy az i. alpontban azonosított események valamelyike jelent-e a letétben őrzött pénzügyi eszköz elvesztésével járó jelentős kockázatot;
iii.
az ABAK tájékoztatása az azonosított jelentős kockázatokról, és adott esetben megfelelő intézkedések meghozatala a letétben őrzött pénzügyi eszköz elvesztésének megelőzése vagy a veszteség enyhítése érdekében abban az esetben, ha olyan tényleges vagy lehetséges külső eseményeket azonosítottak, amelyekről úgy vélik, hogy a letétben őrzött pénzügyi eszköz elvesztésével járó jelentős kockázatot jelentenek.
(2) Az (1) bekezdés a) és b) pontjában említett követelmények a következő esetekben minősülhetnek teljesítettnek:
a)
emberi ellenőrzésen vagy befolyáson kívül eső természeti események;
b)
a letétben őrzött pénzügyi eszközöket érintő, valamely kormány vagy kormányzati szerv, többek között bíróság vagy törvényszék által hozott törvény, törvényerejű vagy közigazgatási rendelet, határozat vagy végzés;
c)
háború, felkelés vagy más nagyobb zavargás.
(3) Az (1) bekezdés a) és b) pontjában említett követelmények nem tekinthetők teljesítettnek olyan esetekben, mint például a letétkezelő vagy a letétben őrzött pénzügyi eszköz letéti őrzésével a 2011/61/EU irányelv 21. cikke (8) bekezdésének a) pontjával összhangban megbízott harmadik fél szintjén bekövetkező számviteli hiba, működési mulasztás, csalás, az elkülönítési követelmények alkalmazásának elmulasztása.
(4) Ezt a cikket értelemszerűen kell alkalmazni a megbízottra, ha a letétkezelő a 2011/61/EU irányelv 21. cikke (13) és (14) bekezdésével összhangban szerződésben átruházta felelősségét.
102. cikk
A felelősség alóli mentesülés szerződésben való rögzítésének objektív indokai a letétkezelő szempontjából
(1) A mentesülés 2011/61/EU irányelv 21. cikkének (13) bekezdése alapján történő, szerződésben való rögzítésére vonatkozó objektív indokoknak meg kell felelniük a következő feltételeknek:
a)
az adott tevékenységre jellemző pontos és konkrét körülményekre korlátozódnak;
b)
összhangban vannak a letétkezelő politikáival és döntéseivel.
(2) Az objektív indokokat minden esetben meg kell határozni, amikor a letétkezelő mentesülni akar a felelősség alól.
(3) Abban az esetben tekinthető úgy, hogy a letétkezelő objektív indokokkal rendelkezik a felelősség alóli mentesülésnek a 2011/61/EU irányelv 21. cikke (13) bekezdésének megfelelően történő, szerződésben való rögzítéséhez, ha bizonyítani tudja, hogy nem volt más választása, mint hogy harmadik félre ruházza át letétkezelési feladatait. Különösen ez a helyzet, ha:
a)
harmadik ország joga azt írja elő, hogy bizonyos pénzügyi eszközöket helyi jogalanynál helyezzenek letétbe, és vannak olyan helyi jogalanyok, amelyek megfelelnek a 2011/61/EU irányelv 21. cikke (11) bekezdésében meghatározott átruházási kritériumoknak; vagy
b)
az ABAK ragaszkodik ahhoz, hogy valamely befektetést egy adott joghatósági területen tart fenn, annak ellenére, hogy a letétkezelő figyelmeztette arra, hogy ez fokozott kockázattal jár.
V. FEJEZET
ÁTLÁTHATÓSÁGI KÖVETELMÉNYEK, TŐKEÁTTÉTEL, HARMADIK ORSZÁGOKRA VONATKOZÓ SZABÁLYOK ÉS AZ ABAK TEVÉKENYSÉGEINEK LEHETSÉGES KÖVETKEZMÉNYEIVEL KAPCSOLATOS INFORMÁCIÓK CSERÉJE
1. SZAKASZ
Éves jelentés, a befektetők tájékoztatása és jelentéstétel a hatáskörrel rendelkező hatóságok felé
[a 2011/61/EU irányelv 22. cikke (2) bekezdésének a)-e) pontja, 23. cikkének (4) bekezdése és 24. cikkének (1) bekezdése]
103. cikk
Az éves jelentésre vonatkozó általános elvek
Az éves jelentésben szereplő minden információt, beleértve az e szakaszban meghatározott információkat is, olyan módon kell közölni, amely lényeges, megbízható, összehasonlítható és egyértelmű tájékoztatást nyújt. Az éves jelentés azokat az információkat tartalmazza, amelyekre a befektetőknek egy adott ABA struktúrájával kapcsolatban szükségük van.
104. cikk
A mérleg vagy a vagyonkimutatás, valamint a bevételi és kiadási kimutatás tartalma és formátuma
(1) A mérleg, illetve a vagyonkimutatás a 2011/61/EU irányelv 22. cikke (2) bekezdésének a) pontjával összhangban legalább a következő elemeket és alaptételsorokat tartalmazza:
a) „eszközök”: múltbeli események eredményeképpen az ABA ellenőrzése alatt álló erőforrás, amelyből az ABA-nak várhatóan jövőbeli gazdasági haszna származik. Az eszközök a következő tételsorok szerint bonthatók tovább:
i. „befektetések”: többek között, de nem kizárólag hitelviszonyt és tulajdonviszonyt megtestesítő értékpapírok, ingatlan és vagyon, valamint származtatott termékek;
ii. „pénzeszköz és pénzeszköz-egyenértékesek”: többek között, de nem kizárólag készpénzállomány, látra szóló betétek és minősített rövid távú likvid befektetések;
iii. „követelések”: többek között, de nem kizárólag osztalékokkal és kamattal kapcsolatos követelések, értékesített befektetések, brókerekkel szembeni követelések és aktív időbeli elhatárolások, többek között, de nem kizárólag az ABA kiadásaival összefüggésben előre fizetett összegek;
b) „kötelezettségek”: az ABA múltbeli eseményekből származó olyan meglévő kötelme, amelynek a teljesítése várhatóan gazdasági hasznokat megtestesítő erőforrásoknak az ABA-ból történő kiáramlását eredményezi. A kötelezettségek a következő tételsorok szerint bonthatók tovább:
i. „tartozások”: többek között, de nem kizárólag befektetések vételével vagy az ABA befektetési jegyeinek vagy részvényeinek visszaváltásával kapcsolatos tartozások és brókereknek fizetendő összegek, valamint „elhatárolt kiadások”, többek között, de nem kizárólag kezelési díjakkal, tanácsadói díjakkal, teljesítménydíjakkal, kamatokkal és az ABA működése során felmerült egyéb kiadásokkal kapcsolatos kiadások;
ii. „kölcsöntartozások”: többek között, de nem kizárólag a bankokkal és más üzletfelekkel szemben fennálló tartozások;
iii. „egyéb kötelezettségek”: többek között, de nem kizárólag a kölcsönzött értékpapírok visszaadásakor a biztosítékkal kapcsolatosan az üzletfelekkel szembeni tartozások, bevétlek passzív időbeli elhatárolása, valamint fizetendő osztalékok és nyereségrészesedések;
c) „nettó eszközök”: valamennyi kötelezettség levonása után az ABA eszközeiben maradó érdekeltség.
(2) A bevételi és kiadási kimutatás legalább a következő elemeket és alaptételsorokat tartalmazza:
a) „bevétel”: a gazdasági hasznokban a beszámolási időszakban eszközök beáramlása vagy növekedése vagy kötelezettségek csökkenése formájában bekövetkezett növekedések, amelyek azt eredményezik, hogy a nettó eszközök a befektetők hozzájárulásától eltérő okból nőnek. A bevétel a következő tételsorok szerint bontható tovább:
i. „befektetési jövedelem”: amely a következőképpen bontható tovább:
- „osztalékbevétel”: tőkebefektetések után fizetett osztalék, amelyre az ABA jogosult,
- „kamatbevétel”: kötvények és pénzeszközök után fizetett kamat, amelyre az ABA jogosult,
- „bérleti bevétel”: ingatlanbefektetésből származó bérleti bevétel, amelyre az ABA jogosult;
ii. „befektetések realizált nyeresége”: befektetések elidegenítésén elért nyereség;
iii. „befektetések nem realizált nyeresége”: befektetések átértékelésén elért nyereség; és
iv. „egyéb bevételek”: többek között, de nem kizárólag kölcsönzött értékpapírokból és különböző forrásokból származó díjbevétel;
b) „kiadások”: a gazdasági hasznokban a beszámolási időszakban eszközök kiáramlása vagy csökkenése vagy kötelezettségek felmerülése formájában bekövetkezett csökkenések, amelyek azt eredményezik, hogy a nettó eszközök a befektetőknek történő juttatásoktól eltérő okból csökkennek. A kiadások a következő tételsorok szerint bonthatók tovább:
- „befektetési tanácsadási vagy kezelési díjak”: a tanácsadóval vagy ABAK-kal szemben felmerülő, szerződés alapján fizetendő díjak,
- „egyéb kiadások”: többek között, de nem kizárólag eljárási díjak, szakértői díjak, letéti díjak és kamat. Az egyedi tételeket, amennyiben lényegesek, külön kell közzétenni,
- „befektetések realizált vesztesége”: befektetések elidegenítésén elért veszteség,
- „befektetések nem realizált vesztesége”: befektetések átértékelésén elért veszteség;
c) „nettó bevétel vagy kiadás”: a kiadást meghaladó bevétel vagy adott esetben a bevételt meghaladó kiadás.
(3) A tételsorok tagolása, nómenklatúrája és terminológiája összhangban van az ABA-ra vonatkozó számviteli standardokkal vagy az ABA által elfogadott szabályokkal, és megfelel az ABA székhelye szerint alkalmazandó jogszabályoknak. A fentieknek való megfelelés érdekében ezek a tételsorok módosíthatók vagy kibővíthetők.
(4) További tételsorokat, rovatokat és részösszegeket kell szerepeltetni a mérlegben vagy a vagyonkimutatásban, ha ez az ABA pénzügyi helyzetének megértéséhez szükséges, vagy azokat tartalmilag és formailag a bevételi és kiadási kimutatásban kell szerepeltetni, ha ez az ABA pénzügyi teljesítményének megértéséhez szükséges. Adott esetben további információkat kell szerepeltetni a pénzügyi kimutatásokhoz fűzött megjegyzésekben. A megjegyzések célja, hogy megadják az elsődleges kimutatásokban szereplő tételek magyarázó leírását vagy bontását, valamint információkat szolgáltassanak azokról a tételekről, amelyek nem felelnek meg e kimutatások feltételeinek.
(5) A hasonló tételek lényeges osztályait külön kell kimutatni. Az egyedi tételeket, amennyiben lényegesek, közzé kell tenni. A lényeges jelleget az elfogadott számviteli keret követelményei alapján kell értékelni.
(6) A mérlegben vagy a vagyonkimutatásban a tételek kimutatását és osztályozását az egyik beszámolási vagy számviteli időszaktól a másikig meg kell tartani, kivéve, ha nyilvánvaló, hogy egy másik kimutatás vagy osztályozás megfelelőbb lenne, például, ha a befektetési stratégiában bekövetkezett változás eltérő kereskedelmi folyamatokat eredményez, vagy mert valamely számviteli standard változtatást ír elő a kimutatásban.
(7) Ami a IV. mellékletben meghatározott bevételi és kiadási kimutatás tartalmát és formátumát illeti, egy adott időszak valamennyi bevételi és kiadási tételét fel kell tüntetni a bevételi és kiadási kimutatásban, kivéve, ha az ABA által elfogadott számviteli standard mást ír elő.
105. cikk
A pénzügyi évben folytatott tevékenységekről szóló beszámoló
(1) A pénzügyi évben folytatott tevékenységekről szóló beszámoló legalább a következőket tartalmazza:
a)
az adott évben vagy időszakban végzett befektetési tevékenységek áttekintése és az adott év vagy időszak végén az ABA tulajdonában lévő portfóliók áttekintése;
b)
az adott évre vagy időszakra vonatkozóan az ABA teljesítményének áttekintése;
c)
a 2011/61/EU irányelv 23. cikkében felsorolt információkban bekövetkezett, az alábbiakban meghatározott lényeges változások, amelyek még nem szerepelnek a pénzügyi kimutatásokban.
(2) A beszámoló valós és kiegyensúlyozott áttekintést ad az ABA tevékenységeiről és teljesítményéről, azon főbb kockázatok és befektetések, illetve gazdasági bizonytalanságok leírásával együtt, amelyekkel az ABA szembesülhet.
(3) Az elemzés az ABA befektetési tevékenységeinek vagy teljesítményének megértéséhez szükséges mértékben tartalmazza az adott ABA szempontjából releváns, kulcsfontosságú pénzügyi és nem pénzügyi teljesítménymutatókat. A beszámolóban szereplő információknak összhangban kell lenniük az ABA székhelye szerinti nemzeti szabályokkal.
(4) A pénzügyi év tevékenységeiről szóló beszámolóban szereplő információk az igazgatók vagy vagyonkezelők jelentésének részét képezik, amennyiben ezt általában az ABA pénzügyi kimutatásaival együtt ismertetik.
106. cikk
Lényeges változások
(1) Az információkban bekövetkezett változások a 2011/61/EU irányelv 22. cikke (2) bekezdésének d) pontja értelmében lényegesnek tekinthetők, ha nagy a valószínűsége, hogy az ésszerű befektető, amennyiben ilyen információ kerül a birtokába, átgondolná az ABA-ba történő befektetését, többek között azért is, mert az ilyen információk hatással lehetnek a befektető azon képességére, hogy gyakorolhassa befektetésével kapcsolatos jogait, vagy egyébként sértik az ABA egy vagy több befektetőjének érdekeit.
(2) A 2011/61/EU irányelv 22. cikke (2) bekezdése d) pontjának való megfelelés érdekében az ABAK e cikk (1) bekezdésével összhangban a pénzügyi év során értékeli a 2011/61/EU irányelv 23. cikkében említett információkban bekövetkezett változásokat.
(3) Az információkat a számviteli standardokkal és az ABA által elfogadott számviteli szabályokkal összhangban kell közzétenni, az ABA-ra, illetve adott esetben az ABA befektetőire esetlegesen vagy várhatóan gyakorolt hatások leírásával együtt. További tájékoztatást kell nyújtani abban az esetben, ha a számviteli standardok és számviteli szabályok meghatározott követelményei esetlegesen nem elegendőek ahhoz, hogy lehetővé tegyék a befektetők számára a változás hatásának megértését.
(4) Amennyiben az (1) bekezdéssel összhangban közzéteendő információkra nem terjednek ki az ABA-ra vonatkozó számviteli standardok vagy az ABA számviteli szabályai, rendelkezésre kell bocsátani a lényeges változás leírását az ABA-ra, illetve adott esetben az ABA befektetőire gyakorolt lehetséges vagy várható hatásokkal együtt.
107. cikk
A javadalmazás közzététele
(1) A 2011/61/EU irányelv 22. cikke (2) bekezdésének e) pontjában előírt információk közlésekor meg kell határozni, hogy a teljes javadalmazás vonatkozik-e a következőkre:
a)
az ABAK valamennyi alkalmazottjának teljes javadalmazása, a kedvezményezettek számának megjelölésével;
b)
az ABAK azon alkalmazottainak teljes javadalmazása, akik teljes mértékben vagy részben vesznek részt az ABA tevékenységeiben, a kedvezményezettek számának megjelölésével;
c)
az ABA-nak betudható, az ABAK alkalmazottainak járó teljes javadalmazás aránya, a kedvezményezettek számának megjelölésével.
(2) Adott esetben a pénzügyi évre vonatkozó teljes javadalmazás tartalmazza az ABA által kifizetett nyereségrészesedéseket is.
(3) Amennyiben az információkat az ABAK szintjén teszik közzé, az egyes ABA-k tekintetében történő felosztást, illetve bontást is közölni kell, amennyiben vannak ilyen információk, vagy ezek könnyen hozzáférhetők. E közzététel részeként rendelkezésre kell bocsátani a felosztás, illetve bontás módjának leírását.
(4) Az ABAK-ok az érintett alkalmazotti kategóriákra vonatkozó javadalmazási politikák és gyakorlatok pénzügyi és nem pénzügyi kritériumaival kapcsolatos általános információkat nyújtanak annak érdekében, hogy a befektetők értékelni tudják a létrehozott ösztönzőket. A 2011/61/EU irányelv II. mellékletében meghatározott elvekkel összhangban az ABAK legalább az ABA kockázati profiljának és az ABA által az összeférhetetlenségek elkerülése és kezelése érdekében elfogadott intézkedéseknek a megértéséhez szükséges információkat közzéteszi.
108. cikk
A befektetők időszakos tájékoztatása
(1) A 2011/61/EU irányelv 23. cikkének (4) bekezdésében említett információkat világos és érthető módon kell közzétenni.
(2) Az ABA azon eszközei által képviselt arány közzététele során, amelyekre a 2011/61/EU irányelv 23. cikke (4) bekezdése a) pontjával összhangban illikvid jellegükből eredően különös rendelkezések vonatkoznak, az ABAK:
a)
áttekintést nyújt valamennyi különös rendelkezésről, többek között arról, hogy azok side pocket számlákra, visszaváltási korlátokra vagy egyéb hasonló rendelkezésekre vonatkoznak-e, az ilyen rendelkezések hatálya alá tartozó eszközökre vonatkozó értékelési módszerről és arról, hogy a kezelési díjak és teljesítménydíjak hogyan vonatkoznak ezekre az eszközökre;
b)
ezeket az információkat az ABA alapszabályában vagy létesítő okiratában előírt, az ABA befektetőknek szóló időszakos jelentésének részeként vagy a tájékoztatóval és az ajánlattételi dokumentummal egy időben és - legalább - az éves jelentésnek a 2011/61/EU irányelv 22. cikke (1) bekezdése szerinti rendelkezésre bocsátásával egy időben teszi közzé.
Az ABA 1. cikk (5) bekezdésében meghatározott különös rendelkezések hatálya alá tartozó eszközeinek arányát a különös rendelkezések hatálya alá tartozó ezen eszközök nettó értékének és az érintett ABA nettó eszközértékének hányadosaként kell kiszámítani.
(3) A 2011/61/EU irányelv 23. cikke (4) bekezdésének b) pontjával összhangban az ABA likviditásának kezelésével kapcsolatos új megállapodások tekintetében az ABAK:
a)
minden egyes általuk kezelt, nem tőkeáttétellel finanszírozott, zárt végű ABA-ra vonatkozóan értesíti a befektetőket, ha változtatásokat vezet be a 2011/61/EU irányelv 16. cikkének (1) bekezdésében említett likviditáskezelési rendszerekben és eljárásokban, amennyiben e változtatások a 106. cikk (1) bekezdésének megfelelően lényegesek;
b)
azonnal értesíti a befektetőket, ha visszaváltási korlátokat, side pocket számlákat vagy hasonló különös rendelkezéseket vezet be, vagy ha úgy dönt, hogy felfüggeszti a visszaváltásokat;
c)
áttekintést nyújtanak a likviditással kapcsolatos rendelkezésekben bekövetkezett változásokról, függetlenül attól, hogy ezek különös rendelkezések-e. Adott esetben ki kell térni azokra a feltételekre, amelyek alapján megengedett a visszaváltás, valamint azokra a körülményekre, amelyek meghatározzák, hogy mikor alkalmazandó a teljes körű kezelési jog. Ki kell térni továbbá a gyakorolható szavazati vagy más korlátozásokra, a lekötés hosszára vagy a visszaváltási korlátokra és felfüggesztésekre az „első a sorban” vagy „az arányos elosztás” tekintetében alkalmazott rendelkezésekre.
(4) A 2011/61/EU irányelv 23. cikke (4) bekezdésének c) pontjával összhangban az ABA kockázati profiljának közzététele a következőket tartalmazza:
a)
azok az intézkedések, amelyek célja az ABA portfólióinak azokra a leginkább releváns kockázatokra való érzékenységének a mérése, amelyeknek az ABA ki van vagy ki lehet téve;
b)
amennyiben az ABAK által meghatározott kockázati korlátokat túllépték vagy valószínűleg túllépik, a körülmények és a hozott korrekciós intézkedések leírása.
Az információkat az ABA alapszabályában vagy létesítő okiratában előírt, az ABA befektetőknek szóló időszakos jelentésének részeként vagy a tájékoztatóval és az ajánlattételi dokumentummal egy időben és - legalább - az éves jelentésnek a 2011/61/EU irányelv 22. cikke (1) bekezdése szerinti rendelkezésre bocsátásával egy időben kell közzétenni.
(5) Az ABAK által a 2011/61/EU irányelv 23. cikke (4) bekezdésének c) pontjával összhangban alkalmazott kockázatkezelési rendszerek kitérnek az ABAK által azon kockázatok kezelésére alkalmazott kockázatkezelési rendszerek főbb jellemzőire, amelyeknek az általa kezelt egyes ABA-k ki vannak vagy ki lehetnek téve. Változás esetén a tájékoztatás tartalmazza a változásra vonatkozó információt és annak az ABA-ra és befektetőire gyakorolt várható hatását.
Az információkat az ABA alapszabályában vagy létesítő okiratában előírt, az ABA befektetőknek szóló időszakos jelentésének részeként vagy a tájékoztatóval és az ajánlattételi dokumentummal egy időben és - legalább - az éves jelentésnek a 2011/61/EU irányelv 22. cikke (1) bekezdése szerinti rendelkezésre bocsátásával vagy nyilvánosságra hozatalával egy időben kell közzétenni.
109. cikk
A befektetők rendszeres tájékoztatása
(1) A 2011/61/EU irányelv 23. cikkének (5) bekezdésében említett információkat világos és érthető módon kell közzétenni.
(2) A bruttó módszer és a kötelezettség-módszer alapján számított tőkeáttétel legnagyobb mértékében bekövetkező változásokra és a biztosítékok vagy a tőkeáttételi megállapodások értelmében nyújtott garanciák újbóli felhasználási jogára vonatkozó információkat haladéktalanul rendelkezésre kell bocsátani, és azoknak ki kell térniük a következőkre:
a)
a tőkeáttétel 7. és 8. cikkel összhangban számított eredeti és felülvizsgált legnagyobb mértéke, ahol a tőkeáttétel mértékét a vonatkozó kitettség és az ABA nettó eszközértékének hányadosaként kell kiszámítani;
b)
a biztosíték újbóli felhasználását garantáló jogok jellege;
c)
a nyújtott garanciák jellege, és
d)
a szolgáltatók tekintetében bekövetkező, a fenti tételek valamelyikére vonatkozó változások részletei.
(3) Az ABA által alkalmazott bruttó módszer és kötelezettség-módszer alapján számított tőkeáttétel teljes összegére vonatkozó információkat az ABA alapszabályában vagy létesítő okiratában előírt, az ABA befektetőknek szóló időszakos jelentésének részeként vagy a tájékoztatóval és az ajánlattételi dokumentummal egy időben és - legalább - az éves jelentésnek a 2011/61/EU irányelv 22. cikke (1) bekezdése szerinti rendelkezésre bocsátásával egy időben kell közzétenni.
110. cikk
Jelentéstétel a hatáskörrel rendelkező hatóság felé
(1) A 2011/61/EU irányelv 24. cikke (1) bekezdésének második albekezdésében és 3. cikke (3) bekezdésének d) pontjában előírt követelményeknek való megfelelés érdekében az ABAK a hatáskörrel rendelkező hatóságoknak szóló jelentésében a következő információkat nyújtja:
a)
azok a fő eszközök, amelyekkel kereskedik, beleértve a pénzügyi eszközök és más eszközök lebontását, valamint az ABA befektetési stratégiáit és azok földrajzi és ágazati befektetési súlypontjait;
b)
azok a piacok, amelyeknek tagja vagy ahol aktívan kereskedik;
c)
az ABA portfóliójának diverzifikációja, beleértve többek között, de nem kizárólag főbb kitettségeit és legfontosabb koncentrációit.
Az információkat a lehető leghamarabb, de legkésőbb a (3) bekezdésben említett időszak végét követő egy hónapon belül rendelkezésre kell bocsátani. Amennyiben az ABA alapok alapja, ezt az időszakot az ABAK 15 nappal meghosszabbíthatja.
(2) A 2011/61/EU irányelv 24. cikkének (2) bekezdésével összhangban az ABAK az általa kezelt uniós ABA-król és az általa az Unióban forgalmazott ABA-król a következő információkat bocsátja a székhelye szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságainak rendelkezésére:
a)
az ABA azon, a 2011/61/EU irányelv 23. cikke (4) bekezdésének a) pontjában említett eszközeinek aránya, amelyekre illikvid jellegükből eredően e rendelet 1. cikkének (5) bekezdésében meghatározott különös rendelkezések vonatkoznak;
b)
az ABA likviditásának kezelésével kapcsolatos minden új megállapodás;
c)
az ABAK által a piaci kockázat, a likviditási kockázat, a partnerkockázat, és egyéb, többek között a működési kockázat kezelése érdekében alkalmazott kockázatkezelési rendszerek;
d)
az ABA aktuális kockázati profilja, beleértve a következőket:
i.
az ABA befektetéseinek piaci kockázati profilja, beleértve az ABA szokásos piaci feltételek szerinti várható hozamát és volatilitását;
ii.
az ABA befektetéseinek likviditási profilja, beleértve az ABA eszközeinek likviditási profilját, a visszaváltási határidők profilját és az ABA-nak az üzletfelek által biztosított finanszírozási feltételeket;
e)
információ azon fő eszközkategóriákról, amelyekbe az ABA befektetett, beleértve a hosszú és rövid pozíciók piaci értékét, a jelentéstételi időszak alatti forgalmat és teljesítményt; és
f)
a 2011/61/EU irányelv 15. cikke (3) bekezdésének b) pontja és 16. cikke (1) bekezdésének második albekezdése értelmében, a szokásos és rendkívüli körülmények esetén végzett időszakos stressztesztek eredményei.
(3) Az (1) és a (2) bekezdésben említett információkról a következők szerint kell jelentést tenni:
a)
az ABAK-ok által kezelt valamennyi uniós ABA és az általuk az Unióban forgalmazott valamennyi ABA tekintetében félévente azok az ABAK-ok, amelyek olyan ABA-k portfólióit kezelik, amelyek kezelt eszközeinek a 2. cikkel összhangban számított értéke összesen meghaladja a 2011/61/EU irányelv 3. cikke (2) bekezdésének a) és b) pontjában meghatározott 100 millió EUR vagy 500 millió EUR küszöbértéket, de nem haladja meg az 1 milliárd EUR-t;
b)
az ABAK-ok által kezelt valamennyi uniós ABA és az általuk az Unióban forgalmazott valamennyi ABA tekintetében negyedévente azok az ABAK-ok, amelyek olyan ABA-k portfólióit kezelik, amelyek kezelt eszközeinek a 2. cikkel összhangban számított értéke összesen meghaladja az 1 milliárd EUR-t;
c)
negyedévente azok az ABAK-ok, amelyekre e bekezdés a) pontjában említett követelmények vonatkoznak, minden olyan ABA tekintetében, amelyek kezelt eszközeinek összértéke, beleértve a tőkeáttétel alkalmazásával megszerzett eszközöket is, meghaladja az 500 millió EUR-t, ABA-nként;
d)
az ABAK-ok évente az általuk kezelt, nem tőkeáttétellel finanszírozott minden egyes olyan ABA tekintetében, amelyek alapvető befektetési politikájukkal összhangban tőzsdén nem jegyzett vállalkozásokba és kibocsátókba fektetnek be, hogy megszerezzék felettük az ellenőrzést.
(4) A (3) bekezdéstől eltérve az ABAK székhelye szerinti hatáskörrel rendelkező hatóság funkciója ellátása érdekében megfelelőnek és szükségesnek ítélheti, hogy az információk egészének vagy egy részének kapcsán gyakoribb jelentéstételt írjon elő.
(5) Az egy vagy több olyan ABA-t kezelő ABAK-ok, amelyeket úgy értékeltek, hogy e rendelet 111. cikke értelmében jelentős mértékben alkalmaznak tőkeáttételt, a 2011/61/EU irányelv 24. cikkének (4) bekezdése alapján előírt információkat az e cikk (2) bekezdése alapján előírtakkal egyidejűleg biztosítják.
(6) Az ABAK-ok az (1), (2) és (5) bekezdésben meghatározott információkat a IV. melléklet szerinti pro forma jelentéstételi mintával összhangban bocsátják rendelkezésre.
(7) A 2011/61/EU irányelv 42. cikke (1) bekezdésének a) pontjával összhangban a nem uniós ABAK-ok esetében a székhely szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságaira való hivatkozás a referencia-tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságát jelenti.
111. cikk
„Jelentős mértékű” tőkeáttétel alkalmazása
(1) A 2011/61/EU irányelv 24. cikke (4) bekezdésének alkalmazásában a tőkeáttétel alkalmazása jelentős mértékűnek tekinthető, ha az ABA e rendelet 8. cikke szerinti kötelezettség-módszerrel számított kitettsége meghaladja nettó eszközértéke háromszorosát.
(2) Az e cikk (1) bekezdésében említett követelmények teljesülése esetén az ABAK a 2011/61/EU irányelv 24. cikke (4) bekezdésével összhangban, az e rendelet 110. cikke (3) bekezdésében meghatározott elveknek megfelelően tájékoztatja a székhelye szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságait.
2. SZAKASZ
Tőkeáttétellel finanszírozott ABA-kat kezelő ABAK-ok
[a 2011/61/EU irányelv 25. cikkének (3) bekezdése]
112. cikk
Az ABA-k kezelésére vonatkozó korlátozások
(1) Az e cikkben meghatározott elveket kell alkalmazni azoknak a körülményeknek a meghatározása érdekében, amelyekben a hatáskörrel rendelkező hatóságok gyakorolják azon hatáskörüket, hogy az ABAK-okra vonatkozóan tőkeáttételi korlátokat és egyéb korlátozásokat írnak elő.
(2) A 2011/61/EU irányelv 7. cikkének (3) bekezdése, 15. cikkének (4) bekezdése, 24. cikkének (4) bekezdése vagy 24. cikkének (5) bekezdése alapján kapott információk értékelésekor a hatáskörrel rendelkező hatóság figyelembe veszi, hogy az ABAK által alkalmazott tőkeáttétel vagy az ABAK-nak az ABAK-ok egy csoportjával vagy más pénzügyi vállalkozásokkal való kölcsönhatása milyen mértékben járulhat hozzá a pénzügyi rendszert fenyegető rendszerkockázat vagy a rendellenes piaci működéssel kapcsolatos kockázat előidézéséhez.
(3) A hatáskörrel rendelkező hatóságok értékelésükben legalább a következő szempontokat figyelembe veszik:
a)
azok a körülmények, amelyekben az ABA vagy több ABA kitettsége, beleértve a finanszírozásból vagy az ABAK által saját számlájára vagy az ABA nevében kötött befektetési pozíciókból eredő kitettségeket, jelentős piaci, likviditási vagy partnerkockázatot jelenthet a pénzügyi vállalkozásnak;
b)
azok a körülmények, amelyekben az ABAK tevékenységei vagy annak például az ABAK-ok egy csoportjával vagy más pénzügyi vállalkozásokkal való kölcsönhatása, különösen azon eszközöknek a típusa tekintetében, amelyekbe az ABA befektet, valamint az ABAK által a tőkeáttétel alkalmazásán keresztül használt technikák tekintetében, hozzájárulnak vagy hozzájárulhatnak a pénzügyi eszközök vagy más eszközök árainak olyan mértékű csökkenő tendenciájához, amely veszélyezteti ezeknek a pénzügyi eszközöknek vagy más eszközöknek az életképességét;
c)
olyan kritériumok, mint például az ABA típusa, az ABAK érintett ABA-kra vonatkozó befektetési stratégiája, az ABAK és az ABA működésének keretét adó piaci feltételek és azok az esetleges prociklikus hatások, amelyek abból erednek, hogy a hatáskörrel rendelkező hatóságok az érintett ABAK által alkalmazott tőkeáttételre vonatkozóan korlátokat vagy más korlátozásokat vezetnek be;
d)
olyan kritériumok, mint például az ABA vagy több ABA mérete és egy adott piaci szektorban a kapcsolódó hatások; a kockázatok koncentrációja meghatározott piacokon, ahol az ABA vagy több ABA befektet; kockázatok átterjedése egy másik piacra olyan piacról, ahol kockázatokat azonosítottak; likviditási kérdések meghatározott piacokon, egy adott időpontban; az eszközök és források közötti eltérések nagyságrendje egy meghatározott ABAK befektetési stratégiájában, vagy szabálytalan mozgások azoknak az eszközöknek az árában, amelybe az ABA befektethet.
3. SZAKASZ
Harmadik országokra vonatkozó különös szabályok
[a 2011/61/EU irányelv 34. cikkének (1) bekezdése, 35. cikkének (2) bekezdése, 36. cikkének (1) bekezdése, 37. cikke (7) bekezdésének d) pontja, 40. cikke (2) bekezdésének a) pontja és 42. cikkének (1) bekezdése]
113. cikk
Általános követelmények
(1) Az együttműködési megállapodások a 2011/61/EU irányelv VII. fejezetében meghatározott minden lehetséges helyzetre és szereplőre kiterjednek, figyelembe véve az ABAK székhelyét, az ABA székhelyét és az ABAK tevékenységét.
(2) Az együttműködési megállapodást írásban kell rögzíteni.
(3) Az együttműködési megállapodások felügyeleti és végrehajtási célból konzultációs, együttműködési és információcserét lehetővé tévő meghatározott keretrendszert hoznak létre az EU hatáskörrel rendelkező hatóságai és a harmadik ország hatáskörrel rendelkező hatóságai között.
(4) Az együttműködési megállapodások a 2011/61/EU irányelv előírása szerint külön záradékot tartalmaznak a hatáskörrel rendelkező uniós hatóság által harmadik országbeli felügyeleti hatóságtól kapott információknak másik hatáskörrel rendelkező uniós hatóságok, az EÉPH vagy az ERKT részére történő átadásáról.
114. cikk
Mechanizmusok, eszközök és eljárások
(1) Az együttműködési megállapodások létrehozzák a szükséges mechanizmusokat, eszközöket és eljárásokat, amelyek lehetővé teszik a hatáskörrel rendelkező uniós hatóságok számára, hogy a 2011/61/EU irányelv szerinti feladataik teljesítéséhez szükséges valamennyi információhoz hozzáférjenek.
(2) Az együttműködési megállapodások létrehozzák a szükséges mechanizmusokat, eszközöket és eljárásokat, amelyek lehetővé teszik, hogy amennyiben a hatáskörrel rendelkező uniós hatóságok 2011/61/EU irányelv szerinti feladatainak ellátásához szükséges, helyszíni vizsgálatokat végezzenek. A helyszíni vizsgálatokat közvetlenül a hatáskörrel rendelkező uniós hatóság, vagy a harmadik ország hatáskörrel rendelkező hatósága végzi a hatáskörrel rendelkező uniós hatóság segítségével.
(3) Az együttműködési megállapodások létrehozzák a szükséges mechanizmusokat, eszközöket és eljárásokat, amelyek lehetővé teszik harmadik ország hatáskörrel rendelkező hatósága számára, hogy szükség esetén segítse a hatáskörrel rendelkező uniós hatóságokat a harmadik országban székhellyel rendelkező jogalany által megsértett uniós jogszabályok és nemzeti végrehajtási jogszabályok végrehajtásában, az említett hatóságra vonatkozó nemzeti és nemzetközi joggal összhangban.
115. cikk
Adatvédelem
Az együttműködési megállapodások biztosítják, hogy az adatok harmadik országoknak való továbbítása és az adatok elemzése kizárólag a 2011/61/EU irányelv 52. cikkének megfelelően történjen.
4. SZAKASZ
Az ABAK-ok tevékenységének lehetséges rendszerszintű következményeivel kapcsolatos információcsere
[a 2011/61/EU irányelv 53. cikkének (1) bekezdése]
116. cikk
Az ABAK-ok tevékenységének lehetséges rendszerszintű következményeivel kapcsolatos információcsere
A 2011/61/EU irányelv 53. cikkének alkalmazásában az említett irányelv alapján az ABAK-ok engedélyezéséért vagy felügyeletéért felelős, hatáskörrel rendelkező tagállami hatóságok a többi tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságaival, az EÉPH-val és az ERKT-val legalább a következő információkat kicserélik:
a)
a 110. cikk szerint kapott információk, amennyiben ezek lényegesek lehetnek az egyes ABAK-oknak vagy ABAK-ok összességének tevékenysége következtében a rendszerszintű fontossággal bíró pénzügyi intézmények stabilitását, illetve az adott ABAK-ok tevékenységével érintett piacok megfelelő működését befolyásoló esetleges hatások nyomon követése és kezelése szempontjából;
b)
a harmadik ország hatóságaitól kapott információk, amennyiben ezek a rendszerkockázatok nyomon követéséhez szükségesek;
c)
az a) és b) pontban említett információk elemzése, és azoknak a helyzeteknek az értékelése, amelyekben egy vagy több felügyelt ABAK vagy az általuk kezelt egy vagy több ABA tevékenységét úgy ítélik meg, hogy az hozzájárul a pénzügyi rendszert fenyegető rendszerkockázat, a rendellenes piaci működéssel kapcsolatos kockázat vagy a gazdaság hosszú távú növekedését fenyegető kockázatok kialakulásához;
d)
a meghozott intézkedések, amikor egy vagy több felügyelt ABAK vagy az általuk kezelt egy vagy több ABA tevékenysége rendszerkockázatot jelent vagy veszélyezteti azoknak a piacoknak a megfelelő működését, amelyeken tevékenységüket folytatják.
VI. FEJEZET
ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
117. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
Ezt a rendeletet 2013. július 22-től kell alkalmazni.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2012. december 19-én.