KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) 2015/171
af 4. februar 2015
om visse aspekter af proceduren for udstedelse af licenser til jernbanevirksomheder
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/34/EU af 21. november 2012 om oprettelse af et fælles europæisk jernbaneområde (1), særlig artikel 17, stk. 5, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Kommissionens henstilling 2004/358/EF af 7. april 2004 om en fælles europæisk model for licensdokumenter, der udstedes i overensstemmelse med Rådets direktiv 95/18/EF om licenser til jernbanevirksomheder (2) anbefalede brugen af en standardmodel for licensdokumenter, der udstedes af nationale licensudstedende myndigheder.
(2)
I medfør af artikel 23 i direktiv 2012/34/EU er licenser, der udstedes af nationale licensudstedende myndigheder, gyldige i hele Den Europæiske Unions område. De nationale licensudstedende myndigheder skal informere Det Europæiske Jernbaneagentur om, hvilke licenser der er udstedt, suspenderet, tilbagekaldt eller ændret, og sidstnævnte skal informere de øvrige medlemsstater herom. En fælles model for licensen vil lette arbejdet hos de nationale licensudstedende myndigheder og Det Europæiske Jernbaneagentur samt give alle interesserede parter, navnlig de licensudstedende myndigheder i andre medlemsstater og infrastrukturforvalterne, lettere adgang til information om licenser.
(3)
Alle de nødvendige informationer, der bekræfter, at en given jernbanevirksomhed er indehaver af en lovmæssig licens for en vis type jernbanetransporttjenesteydelser, kan rummes i et standardiseret dokument. Standardmodellen for licensdokumentet vil lette offentliggørelsen af alle relevante informationer om licenser på Det Europæiske Jernbaneagenturs hjemmeside. Standardmodellen vil på et senere tidspunkt kunne ændres på baggrund af erfaringen med dens anvendelse og udviklingen af behovene for yderligere information om licenser.
(4)
Betingelserne for opfyldelsen af kravene, der er omtalt i artikel 22 i direktiv 2012/34/EU, om dækning for civilt erstatningsansvar, kan variere medlemsstaterne imellem afhængigt af de nationale lovgivninger. Der skal føres bevis for, at jernbanevirksomheden opfylder disse nationale krav, i et bilag til licensdokumentet. Til dette formål skal standardmodellen for dette bilag bruges. Såfremt jernbanevirksomheden ønsker at udøve sine aktiviteter i to eller flere medlemsstater, skal dækningen for civilt erstatningsansvar i disse medlemsstater medtages i et yderligere bilag, der udleveres af den licensudstedende myndighed i den yderligere medlemsstat, som jernbanevirksomheden ønsker at operere i.
(5)
De licensudstedende myndigheder kan nedbringe deres administrative omkostninger, licensafgifternes størrelse og tidsrummet til at træffe en afgørelse om en licensansøgning, hvis de hurtigt udveksler de nødvendige data med andre myndigheder og andre offentlige og private instanser.
(6)
Grundet de begrænsede bevægelser på markedet kan der gå et eller flere år imellem, at visse medlemsstater træffer en afgørelse om udstedelse af licens. Samtidig kan høje afgifter udgøre en forhindring for jernbanevirksomheders adgang til markedet.
(7)
Jernbanevirksomheder, der ansøger om en ny licens, bør ikke udsættes for mindre gunstige licensbetingelser end de jernbanevirksomheder, der allerede er aktive på markedet.
(8)
Den unødige administrative byrde, der pålægges de licensudstedende myndigheder og virksomhederne, bør reduceres gennem en streng begrænsning af kravene til de i direktiv 2012/34/EU fastsatte betingelser.
(9)
De licensudstedende myndigheder er ikke forpligtede til at opkræve en licensafgift fra en jernbanevirksomhed. Medlemsstaterne kan imidlertid beslutte at pålægge en sådan afgift for det arbejde, de licensudstedende myndigheder udfører i forbindelse med behandlingen af ansøgningen. I så fald skal licensafgiften pålægges uden forskelsbehandling, den skal opkræves hos alle virksomheder, der ansøger om en licens, og den skal være baseret på den reelle arbejdsbyrde for den licensudstedende myndighed. Hvis licensafgiften overstiger 5 000 EUR, skal den licensudstedende myndighed angive det anvendte antal mandetimer og udgifterne i opkrævningen af afgiften.
(10)
I et forsøg på at skabe identiske konkurrencevilkår for de forskellige jernbanevirksomheder afskaffer direktiv 2012/34/EU visse ordninger, som ikke er forenelige med en forbedring af markedsvilkårene, hvorved jernbanevirksomhederne skal være forsikrede eller stille passende garantier ifølge markedsvilkårene. De licensudstedende myndigheder skal opfordres til at kontrollere gennemførelsen af de reviderede betingelser i samarbejde med andre myndigheder i medlemsstaterne.
(11)
Udstedelsen af en licens til en jernbanevirksomhed bør ikke være afhængig af, at virksomheden er indehaver af et sikkerhedscertifikat som omtalt i artikel 10 i Europa Parlamentets og Rådets direktiv 2004/49/EF (3).
(12)
Nye jernbanevirksomheder er vigtige for konkurrencen, men de kan have praktiske vanskeligheder ved at fremlægge resultater vedrørende deres økonomiske helbred, som sætter dem i stand til at udarbejde realistiske antagelser for en 12 måneders periode i henhold til artikel 20, stk. 1 og 2, i direktiv 2012/34/EU. Medens EU's lovgivere har skabt mulighed for at indføre et forenklet bevis for visse mindre luftfartsselskaber i henhold til artikel 5, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1008/2008 (4), kan proceduren for opnåelse af en licens tage højde for disse praktiske vanskeligheder ved at lette proceduren for bevis af økonomisk helbred for jernbanevirksomheder, der ansøger om en licens.
(13)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelsen fra det udvalg, der er oprettet i henhold til artikel 62, stk. 1, i direktiv 2012/34/EU -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Genstand
Denne forordning beskriver nærmere anvendelsen af en fælles model for licensdokumentet. Den fastlægger også visse aspekter ved proceduren for udstedelse af en licens.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning forstås der ved »licensdokument« den udfyldte og behørigt underskrevne fælles model som fastsat i bilag I og II til denne forordning, der skal indgives til Det Europæiske Jernbaneagentur.
Artikel 3
Anvendelsen af den fælles model for licensdokumentet
1. Licenser, der udstedes i henhold til kapitel III i direktiv 2012/34/EU, skal anvende standardmodellen, der er beskrevet i bilag I og II til denne forordning.
Såfremt der udstedes en ny licens, skal den licensudstedende myndighed tildele EF's referencenummer for licensanmeldelsen i henhold til det harmoniserede nummereringssystem betegnet European Identification Number (EIN) som fastsat i tillæg 2 til bilaget til Kommissionens beslutning 2007/756/EF (5).
Hver gang en licens udstedes, ændres på en måde, der er relevant for licensdokumentet, suspenderes, tilbagekaldes eller erstattes med en midlertidig licens, skal den licensudstedende myndighed udarbejde et licensdokument baseret på denne model.
2. De licensudstedende myndigheder skal informere Det Europæiske Jernbaneagentur i henhold til artikel 24, stk. 8, i direktiv 2012/34/EU under videregivelse af en kopi af licensdokumentet som fastsat i den kommunikationsprotokol, der er aftalt imellem dem.
3. Oplysningerne om økonomisk dækning for civilt erstatningsansvar, der er omtalt i artikel 22 i direktiv 2012/34/EU, skal angives i bilaget til licensdokumentet under anvendelse af standardmodellen, der er fastlagt i bilag II til denne forordning. Myndigheden, der udsteder licensen, skal vedlægge et bilag til licensdokumentet. Dette bilag nummereres med »1«.
4. Ved hjælp af informationerne i forsikringsbilagene som fastsat i bilag II til denne forordning kan den licensudstedende myndighed i en given medlemsstat eller en infrastrukturforvalter kontrollere, om jernbanevirksomhedens dækning for civilt erstatningsansvar, der er godkendt af andre licensudstedende myndigheder, er tilstrækkelig i netop denne medlemsstat. Hvis den licensudstedende myndighed bestemmer, at dækningsniveauet er utilstrækkeligt, kan den anmode jernbanevirksomheden om at tegne yderligere dækning. Jernbanevirksomheden skal forsyne den licensudstedende myndighed med de ønskede oplysninger om dens dækning.
5. Når den licensudstedende myndighed er tilfreds med dækningen, skal den informere Det Europæiske Jernbaneagentur ved opdatering af et eksisterende bilag, der er videregivet af en licensudstedende myndighed i samme medlemsstat, eller ved tilføjelse af et yderligere bilag til licensen, under anvendelse af standardmodellen i bilag II. Dette bilag tildeles det næste nummer (2, 3, 4 osv.).
6. Hvert forsikringsbilag skal omfatte dækningens beløb, omfang, såsom det geografiske omfang eller typer af tjenesteydelser, samt startdatoen og, hvis det er relevant, udløbsdatoen. Licensanmeldelsens referencenummer skal angives på hvert bilag for at skabe en tydelig forbindelse til den licenshavende jernbanevirksomhed. Den licensudstedende myndighed skal udarbejde et opdateret bilag, når den informeres om en ændring i dækningen for civilt erstatningsansvar, og skal videregive bilaget til Det Europæiske Jernbaneagentur.
Artikel 4
Licensafgifter
Medlemsstaterne kan opkræve en licensafgift for behandlingen af hver ansøgning. Licensafgifterne skal pålægges uden forskelsbehandling.
Artikel 5
Visse aspekter vedrørende kravene om dækning for civilt erstatningsansvar og passende garantier
1. Den licensudstedende myndighed skal offentliggøre de påkrævede minimale niveauer af dækning, herunder hvor i den nationale lovgivning beløbet på en sådan dækning er fastsat.
2. Den licensudstedende myndighed kan ikke kræve, at dækningen træder i kraft, før jernbanevirksomheden begynder sin togdrift.
3. Senest den 25. august 2015 skal den licensudstedende myndighed, der har udstedt licensen, rekvirere bevis fra samtlige licenshavende jernbanevirksomheder for niveauet og omfanget af deres eksisterende dækning for erstatningsansvar i tilfælde af uheld, med mindre de har tegnet en forsikring, eller myndigheden allerede har denne information. Myndigheden kan også rekvirere et sådant bevis fra jernbanevirksomhederne, såfremt den nærer tvivl om, hvorvidt deres dækning opfylder de krav, der er omtalt i artikel 22 i direktiv 2012/34/EU.
4. Såfremt virksomheden ikke kan bevise, at den er tilstrækkeligt forsikret, men at den har passende garantier for dækningen, skal den licensudstedende myndighed, i givet fald efter samråd med tilsynsorganet, undersøge, hvorvidt de vilkår, under hvilke virksomheden har opnået sådanne garantier, svarer til de markedsvilkår, som enhver anden virksomhed med samme niveau af finansiel formåen og risikoeksponering ville have opnået.
5. Hvis den licensudstedende myndighed suspenderer licensen i henhold til artikel 24, stk. 1, i direktiv 2012/34/EU eller udsteder en midlertidig licens i henhold til artikel 24, stk. 3, i nævnte direktiv, skal den informere alle andre kompetente myndigheder, der er omtalt i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1370/2007 (6), som den ved, jernbanevirksomheden har indgået kontrakt om tjenesteydelser med. Hvis den licensudstedende myndighed nærer tvivl om foreneligheden af garantierne for dækning for dens erstatningsansvar med Den Europæiske Unions regler om statsstøtte, kan den sende de nødvendige oplysninger til de myndigheder, der varetager kontrollen med sådanne regler om statsstøtte.
Artikel 6
Forbindelse med sikkerhedscertifikater
1. Udstedelsen af en licens må ikke være afhængig af, om virksomheden er indehaver af et sikkerhedscertifikat som omtalt i artikel 10 i direktiv 2004/49/EF.
2. Hvis virksomheden er indehaver af et sikkerhedscertifikat, kontrollerer den licensudstedende myndighed ikke kravene til sikkerhedscertifikater ved udstedelse af licensen.
Artikel 7
Visse aspekter ved proceduren for udstedelse af en licens
1. Inden for én måned fra modtagelsen af ansøgningen skal den licensudstedende myndighed informere virksomheden om, at ansøgningen er komplet, eller bede om yderligere oplysninger. Denne tidsfrist kan forlænges med to uger i enestående tilfælde, og virksomheden skal informeres herom. Når de yderligere oplysninger er modtaget, skal den licensudstedende myndighed inden for højst én måned informere virksomheden om, hvorvidt ansøgning er komplet.
2. Den licensudstedende myndighed må kun rekvirere dokumenter, der er omtalt i kapitel III i direktiv 2012/34/EU, eller som er påkrævet ifølge den nationale lovgivning. Den licensudstedende myndighed skal offentliggøre en liste over alle dokumenterne og deres indhold og må ikke rekvirere yderligere dokumenter fra virksomhederne. Hvis listen er blevet opdateret og offentliggjort, kan virksomhederne stadig rette sig efter den tidligere liste, for hvad angår ansøgninger, de har indgivet inden opdateringen.
3. Hvad angår virksomheder med en årlig indtægt på under 5 mio. EUR, som stammer fra jernbanetransportaktiviteter, kan den licensudstedende myndighed betragte kravet om virksomhedens evne til at opfylde nuværende og potentielle forpligtelser i en 12 måneders periode fra starten af driften i henhold til artikel 20, stk. 1, i direktiv 2012/34/EU som værende opfyldt, såfremt virksomheden kan bevise, at dens nettokapital er mindst 100 000 EUR eller et beløb, der er fastsat ved overenskomst med tilsynsorganet. Den licensudstedende myndighed skal offentliggøre dette beløb.
Artikel 8
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning finder anvendelse fra 16. juni 2015.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 4. februar 2015.
A BIZOTTSÁG (EU) 2015/171 VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
(2015. február 4.)
a vasúti társaságok engedélyezésére irányuló eljárás egyes vonatkozásairól
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel az egységes európai vasúti térség létrehozásáról szóló, 2012. november 21-i 2012/34/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvre (1) és különösen annak 17. cikke (5) bekezdésére,
mivel:
(1)
A vasúttársaságok engedélyezéséről szóló, 95/18/EK tanácsi irányelvvel összhangban kibocsátott engedélyezési okmányok egységes európai formátumának használatáról szóló, 2004. április 7-i bizottsági ajánlás (2) azt ajánlja, hogy a nemzeti engedélyező hatóságok egységes formátumú engedélyezési okmányokat állítsanak ki.
(2)
A 2012/34/EU irányelv 23. cikkének értelmében a nemzeti engedélyező hatóságok által kiadott engedélyek az Unió egész területén érvényesek. A nemzeti engedélyező hatóságoknak a kiadott, felfüggesztett, visszavont vagy módosított engedélyekről tájékoztatniuk kell az Európai Vasúti Ügynökséget, az utóbbinak pedig a többi tagállamot. Az egységes engedélysablon megkönnyítené mind a nemzeti engedélyező hatóságok, mind az Európai Vasúti Ügynökség munkáját, továbbá valamennyi érdekelt fél, különösen a többi tagállam engedélyező hatóságai és a pályahálózat-működtetők számára könnyebb hozzáférést biztosít az engedélyekkel kapcsolatos információkhoz.
(3)
A formanyomtatványon elfér minden szükséges információ, amely igazolja, hogy a vasúti társaság megfelelő engedélyt kapott egy bizonyos típusú vasúti szállítási szolgáltatásra. Az engedélyezési okmány egységes sablonja megkönnyítené az engedélyekkel kapcsolatos összes fontos információ közzétételét az Európai Vasúti Ügynökség honlapján. A jövőben a formanyomtatvány módosítható lenne a használatával összefüggő tapasztalatok fényében, illetve amennyiben további információk feltüntetése válna szükségessé.
(4)
Azok a feltételek, amelyek mellett a 2012/34/EU irányelv 22. cikkében említett, a polgári jogi felelősség fedezésével kapcsolatos követelmények teljesíthetők, a nemzeti jog rendelkezéseitől függően tagállamonként eltérhetnek. Az engedélyezési okmány mellékletében kell bizonyítékot szolgáltatni arról, hogy a vasúti társaság megfelel ezeknek a nemzeti követelményeknek. Erre a célra e melléklet sablonját kell használni. Abban az esetben, ha a vasúti társaság tevékenységét két vagy több tagállamban kívánja gyakorolni, az egyes tagállamok tekintetében a polgári jogi felelősségre vonatkozó fedezetet külön mellékletben kell megadni, amelyet azon további tagállam engedélyező hatóságának rendelkezésére kell bocsátani, amelyben a vasúti társaság működni kíván.
(5)
Az engedélyező hatóságok a többi hatósággal és az egyéb közjogi és magánjogi jogalanyokkal folytatott gyors információcsere révén csökkenthetik adminisztratív költségeiket, az engedélyezési díjakat és az engedélykérelmekre vonatkozó határozatok meghozatalához szükséges időt.
(6)
A piacon kevés a változás, ezért egyes tagállamok egy vagy akár egymás után több évig sem hoznak engedélyezésre vonatkozó határozatot. Ugyanakkor a magas díjak akadályozhatják a vasúti társaságok piacra lépését.
(7)
Az új engedélyért folyamodó vasúti társaságokra nem vonatkozhatnak kedvezőtlenebb engedélyezési feltételek, mint a már a piacon működő vasúti társaságokra.
(8)
A követelményeket szigorúan a 2012/34/EU irányelvben megállapított feltételekre korlátozva csökkenteni kell az engedélyező hatóságokra és a vasúti társaságokra rótt szükségtelen adminisztratív terheket.
(9)
Az engedélyező hatóságok nem kötelesek engedélyezési díjat kiróni a vasúti társaságokra. A tagállamok azonban dönthetnek úgy, hogy díjat számítanak fel az engedélyező hatóság által a kérelem elbírálásával összefüggésben végzett munkáért. Ebben az esetben az engedélyezési díjnak megkülönböztetésmentesnek kell lennie, azt az engedélyért folyamodó valamennyi társaságra ténylegesen ki kell róni, és mértékének arányosnak kell lennie az engedélyező hatóság által ténylegesen elvégzett munkával. Ha az engedélyezési díj több mint 5 000 EUR, az engedélyező hatóságnak a díjra vonatkozó fizetési felhívásban meg kell adnia a kérelemmel összefüggésben felszámított munkaórák számát és a kiadásokat.
(10)
Annak érdekében, hogy egyenlő feltételeket teremtsen a vasúti társaságok számára, a 2012/34/EU irányelv hatályon kívül helyezett néhány, a piaci feltételek javításával nem összeegyeztethető rendelkezést, aminek következtében a vasúti társaságoknak biztosítást kell kötniük vagy a piaci feltételek mellett nyújtott megfelelő garanciákkal kell rendelkezniük. Az engedélyező hatóságokat fel kell kérni arra, hogy a tagállamok más hatóságaival együttműködve ellenőrizzék a felülvizsgált feltételek megvalósítását.
(11)
Egy vasúti társaság engedélyének megadása nem tehető függővé attól, hogy rendelkezik-e a 2004/49/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (3) 10. cikkében említett biztonsági tanúsítvánnyal.
(12)
A verseny szempontjából döntő fontosságúak az új vasúti társaságok, de számukra gyakorlati nehézséget okozhat a megfelelő pénzügyi teljesítőképesség bizonyítása, amelynek a 2012/34/EU irányelv 20. cikke (1) és (2) bekezdése szerint reális feltételezésekkel élve 12 hónapos időtartamra kell kiterjednie. Míg az uniós jogalkotók az 1008/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (4) 5. cikkének (3) bekezdése szerint egyes kisebb légi fuvarozókra vonatkozóan megteremtették az egyszerűsített igazolás lehetőségét, addig az engedélyért folyamodó vasúti társaságok esetében az engedélyszerzési eljárás a megfelelő pénzügyi teljesítőképesség bizonyítását célzó eljárás megkönnyítésével veheti tekintetbe ezeket a gyakorlati nehézségeket.
(13)
Az e rendeletben előírt intézkedések összhangban vannak a 2012/34/EU irányelv 62. cikkének (1) bekezdése szerint létrehozott bizottság véleményével,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Tárgy
Ez a rendelet részletesen szabályozza az engedélyezési okmány egységes sablonjának használatát. A rendelet az engedély megadására irányuló eljárás egyes vonatkozásairól is rendelkezik.
2. cikk
Fogalommeghatározások
E rendelet alkalmazásában az „engedélyezési okmány” az e rendelet I. és II. mellékletében meghatározott, kitöltött és jogszerűen aláírt egységes sablon, amelyet be kell nyújtani az Európai Vasúti Ügynökséghez.
3. cikk
Az engedélyezési okmány egységes sablonjának használata
(1) A 2012/34/EU irányelv III. fejezetével összhangban kiadott engedélyezési okmányokhoz az e rendelet I. és II. mellékletében előírt egységes sablont kell használni.
Amennyiben új engedély kerül kiadásra, az engedélyező hatóság a 2007/756/EK bizottsági határozat (5) 2. függelékében ismertetett, Európai Azonosító Számként (EIN) ismert összehangolt számozási rendszer szerint EK engedélyértesítési számot rendel hozzá.
Engedély megadása, az engedélyezési okmány szempontjából lényeges módosítása, felfüggesztése, visszavonása vagy ideiglenes engedéllyel való felváltása esetén az engedélyező hatóság e sablon alapján állítja ki az engedélyezési okmányt.
(2) Az engedélyező hatóságok a 2012/34/EU irányelv 24. cikke (8) bekezdésének megfelelően tájékoztatják az Európai Vasúti Ügynökséget, az általuk elfogadott kommunikációs protokollban előírtak szerint megküldve az engedélyezési okmány másolatát.
(3) A 2012/34/EU irányelv 22. cikkében említett, a polgári jogi felelősség pénzügyi fedezetére vonatkozó információkat az engedélyezési okmány mellékletében kell feltüntetni az e rendelet II. mellékletében meghatározott sablont használva. Az engedélyt kiadó hatóság a mellékletet csatolja az engedélyezési okmányhoz. Ez a melléklet az egyes sorszámot (1.) kapja.
(4) Az e rendelet II. mellékletében előírt, a felelősségre vonatkozó mellékletekben megadott információk alapján egy adott tagállam engedélyező hatósága vagy valamely pályahálózat-működtető ellenőrizheti, hogy a vasúti társaság által nyújtott és más engedélyező hatóságok által elfogadott, a polgári jogi felelősségre vonatkozó fedezet az adott tagállamban is elegendő-e. Ha az engedélyező hatóság úgy ítéli meg, hogy a fedezet nem elegendő, a hatóság felszólíthatja a vasúti társaságot arra, hogy nyújtson további fedezetet. A vasúti társaság megadja az engedélyező hatóságnak a fedezetre vonatkozóan kért információkat.
(5) Amint az engedélyező hatóság kielégítőnek találja a fedezetet, tájékoztatja erről az Európai Vasúti Ügynökséget oly módon, hogy aktualizálja az ugyanazon tagállam engedélyező hatósága által már rendelkezésre bocsátott, meglévő mellékletet, vagy az említett melléklethez olyan további mellékletet csatol, amely a II. mellékletben megadott sablont követi, és amelyhez a soron következő sorszámot (2., 3., 4. stb.) rendeli.
(6) A polgári jogi felelősségre vonatkozó mellékleteknek tartalmazniuk kell a fedezet összegét, hatályát, például földrajzi hatályát vagy a szolgáltatások típusát, valamint a kezdetét és adott esetben lejáratát. A engedélyértesítési számot minden egyes mellékletben fel kell tüntetni, hogy egyértelműen az engedélyezett vasúti társasághoz lehessen kapcsolni. Az engedélyező hatóság aktualizálja a mellékletet, amennyiben a polgári jogi felelősségre vonatkozó fedezet változásáról szerez tudomást, és a mellékletet megküldi az Európai Vasúti Ügynökségnek.
4. cikk
Engedélyezési díjak
A tagállamok engedélyezési díjat számíthatnak fel a kérelmek elbírálásáért. Az engedélyezési díjakat megkülönböztetésmentesen kell kiróni.
5. cikk
A polgári jogi felelősségre vonatkozó fedezettel és a megfelelő garanciákkal összefüggő követelmények egyes szempontjai
(1) Az engedélyező hatóság közzéteszi az előírt legkisebb fedezet mértékét, valamint azt, ha a fedezetet a nemzeti jog határozza meg.
(2) Az engedélyező hatóság nem kérheti, hogy a fedezet az előtt lépjen hatályba, mielőtt a vasúti társaság megkezdené a vonatok üzemeltetését.
(3) Az engedélyt kiadó engedélyező hatóság minden engedéllyel rendelkező vasúti társaságot felszólít arra, hogy legkésőbb 2015. augusztus 25-ig igazolja a baleset esetén felmerülő lehetséges polgári jogi felelősségére vonatkozó meglévő fedezetének mértékét és körét, amennyiben nem kötött erre vonatkozó biztosítást, vagy amennyiben a hatóság még nem rendelkezik ezzel az információval. A hatóság abban az esetben is kérhet ilyen bizonyítékot a vasúti társaságoktól, ha kétségei merülnek fel arra vonatkozóan, hogy a társaságok fedezete megfelel a 2012/34/EU irányelv 22. cikkében említett követelményeknek.
(4) Amennyiben a társaság nem igazolja, hogy megfelelő biztosítással rendelkezik, de megfelelő garanciákkal rendelkezik a fedezetre, az engedélyező hatóság - adott esetben a szabályozó szervezettel történő egyeztetést követően - megvizsgálja, hogy a társaság ugyanolyan piaci feltételek mellett szerezte-e meg a garanciákat, amilyenek mellett egy azonos pénzügyi helyzetben lévő és azonos kockázati kitettséggel rendelkező másik társaság tette volna.
(5) Amennyiben az engedélyező hatóság a 2012/34/EU irányelv 24. cikkének (1) bekezdése szerint felfüggeszti az engedélyt vagy az említett irányelv 24. cikkének (3) bekezdése szerint ideiglenes engedélyt ad ki, erről minden olyan, az 1370/2007/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletben (6) említett illetékes hatóságot tájékoztat, amellyel tudomása szerint a vasúti társaság szolgáltatási szerződést kötött. Amennyiben az engedélyező hatóságnak kételyei merülnek fel azt illetően, hogy a polgári jogi felelősségre vonatkozó fedezettel összefüggő garanciák összeegyeztethetők-e az állami támogatásra vonatkozó uniós szabályokkal, a szükséges információkat továbbíthatja az állami támogatásokra vonatkozó szabályok betartásának ellenőrzéséért felelős hatóságoknak.
6. cikk
Összefüggés a biztonsági tanúsítványokkal
(1) Az engedély megadása nem tehető függővé attól, hogy a társaság rendelkezik-e a 2004/49/EK irányelv 10. cikkében említett biztonsági tanúsítvánnyal.
(2) Ha egy társaság rendelkezik biztonsági tanúsítvánnyal, az engedélyező hatóság az engedély megadásakor nem ellenőrzi, hogy teljesülnek-e a biztonsági tanúsítvány követelményei.
7. cikk
Az engedély megadására irányuló eljárás egyes vonatkozásai
(1) Az engedélyező hatóság a kérelem kézhezvételét követő egy hónapon belül tájékoztatja a társaságot arról, hogy a dokumentáció teljes, vagy hogy kiegészítő információkat kér. Ez a határidő kivételes körülmények között további két héttel meghosszabbítható, amiről a társaságot tájékoztatni kell. A kiegészítő információk kézhezvételét követően az engedélyező hatóság legfeljebb egy hónapon belül tájékoztatja a társaságot arról, hogy a dokumentáció teljes-e.
(2) Az engedélyező hatóság csak a 2012/34/EU irányelv III. fejezetben említett vagy a nemzeti jogszabályok által előírt dokumentumok benyújtását kérheti. Az engedélyező hatóság közzéteszi e dokumentumok felsorolását és tartalmát, és nem kérheti további dokumentumok benyújtását a társaságoktól. Amennyiben ezt a felsorolást aktualizálják és közzéteszik, a társaságok továbbra is tekintetbe vehetik a korábbi felsorolást az aktualizálás előtt benyújtott kérelmeik vonatkozásában.
(3) Olyan társaság esetében, amelynek a vasúti szállítási tevékenységből származó éves bevétele kevesebb, mint 5 millió EUR, az engedélyező hatóság úgy tekintheti, hogy az a 2012/34/EU irányelv 20. cikke (1) bekezdésének megfelelően teljesíti azon követelményt, hogy működésének megkezdésétől számított 12 hónapig képes megfelelni a tényleges és lehetséges kötelezettségeinek, amennyiben a társaság igazolni tudja, hogy nettó tőkéje legalább 100 000 EUR vagy a szabályozó szervezet által elfogadott más összeg. Az engedélyező hatóság az említett összeget közzéteszi.
8. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
Ezt a rendeletet 2015. június 16-tól kell alkalmazni.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2015. február 4-én.