KOMMISSIONENS DELEGEREDE FORORDNING (EU) Nr. 1398/2014
af 24. oktober 2014
om fastsættelse af fælles regler for kandidater og EU-bistandsfrivillige
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 375/2014 af 3. april 2014 om oprettelse af det frivillige europæiske korps for humanitær bistand (»initiativet EU-bistandsfrivillige«) (1), særlig artikel 9, stk. 2, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I henhold til forordning (EU) nr. 375/2014 fastsætter Kommissionen regler og procedurer, der omfatter de nødvendige betingelser, ordninger og krav, som sende- og værtsorganisationer skal anvende i forbindelse med udpegning, udvælgelse, forberedelse, organisering og udsendelse af kandidater og EU-bistandsfrivillige til støtte for humanitære bistandsaktioner i tredjelande. Forordning (EU) nr. 375/2014 fastsætter, at disse regler vedtages ved delegerede retsakter, og at procedurerne vedtages ved gennemførelsesretsakter.
(2)
Alle med interesse i initiativet EU-bistandsfrivillige, herunder de frivillige selv og sende- og værtsorganisationerne, bør tilskyndes til at tage initiativets væsen til sig og dele det med andre.
(3)
Den kompetenceramme, der skal anvendes i forbindelse med initiativet EU-bistandsfrivillige, skal fastlægge de tværfaglige færdigheder, der er påkrævet i mange dele af den frivillige sektor og i mange erhvervssektorer, samt de specifikke færdigheder, som er nødvendige i forbindelse med initiativet EU-bistandsfrivillige og for at kunne arbejde med humanitær bistand. Rammen bør også indeholde en ikke-udtømmende liste over tekniske færdigheder. Dette bør bidrage til at sikre en effektiv og behovsbaseret udvælgelse og forberedelse af kandidater på grundlag af en fælles kompetenceramme.
(4)
For at de EU-bistandsfrivilliges kompetencer, læringsbehov og læringsresultater kan dokumenteres og vurderes, bør de frivillige følge en brugervenlig lærings- og udviklingsplan gennem hele deres deltagelse i initiativet. Planens udformning baseres på erfaringerne fra initiativerne ungdomspasset (2) og Europass (3).
(5)
Deltagelse i initiativet EU-bistandsfrivillige kan forbedre de frivilliges jobmuligheder som følge af den viden og de færdigheder og kompetencer, som de opnår. Deltagelsen er også udtryk for medfølelse med personer i nød og vilje til på en synlig måde at udbrede en følelse af europæisk medborgerskab. Specifikke bestemmelser bør derfor i videst muligt omfang lette valideringen af den ikkeformelle og uformelle læring, som EU-bistandsfrivillige opnår, i overensstemmelse med Rådets henstilling af 20. december 2012 om validering af ikkeformel og uformel læring (4).
(6)
De fælles regler, der regulerer partnerskaber mellem sende- og værtsorganisationer, er relevante for både den humanitære sektor og frivillige organisationer. De støtter målet om at opbygge partnerskaber mellem gennemførelsesorganisationer og afspejler disse organisationers gensidige ansvar, både for opnåelsen af målene for initiativet EU-bistandsfrivillige og for de EU-bistandsfrivillige som enkeltpersoner. Det er nødvendigt at fastlægge de principper, som partnerskabet bygger på, og partnerskabsaftalen bør opfylde minimumskravene, så partnerne bliver i stand til at ansøge om og forvalte projekter, der involverer udsendelse af EU-bistandsfrivillige i tredjelande.
(7)
Principperne vedrørende lige muligheder og ikke-forskelsbehandling er forankret i national lovgivning og i EU-lovgivningen, og sende- og værtsorganisationer bør altid overholde og fremme disse principper. Der indføres dog kontekstbestemte undtagelser, hvor det er nødvendigt, vedrørende fastlæggelsen af de EU-bistandsfrivilliges rolle og profil.
(8)
Overholdelsen af relevant national ret og EU-ret samt værtslandets ret er altafgørende. Dette ansvar påhviler sende- og værtsorganisationerne, som også har pligt til at oplyse EU-bistandsfrivillige om deres rettigheder og retlige forpligtelser i henhold til lovgivningen og deres ret til forsikringsdækning. En forudsætning for de frivilliges udsendelse er, at de har en klar retlig status, og deres status bør derfor fastlægges i en kontrakt om udsendelse, som indgås mellem sendeorganisationen og den EU-bistandsfrivillige. Der bør rettes særlig opmærksomhed på persondatabeskyttelse, behovet for at udvise integritet i overensstemmelse med en adfærdskodeks og for at beskytte børn og sårbare voksne, bl.a. ved at fastsætte et princip om nultolerance over for seksuelt misbrug.
(9)
For at sikre en rettidig gennemførelse af initiativet EU-bistandsfrivillige er det nødvendigt, at denne forordning træder i kraft hurtigst muligt, da den fastsætter de bestemmelser, på grundlag af hvilke gennemførelsesorganisationerne udsender EU-bistandsfrivillige i tredjelande -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL 1
ALMINDELIGE BESTEMMELSER
Artikel 1
Genstand
Denne forordning fastsætter fælles regler vedrørende kandidater og EU-bistandsfrivillige for så vidt angår følgende punkter opstillet i artikel 9, stk. 2, i forordning (EU) nr. 375/2014:
a)
en kompetenceramme, der skal bruges til udpegning, udvælgelse og forberedelse af frivillige, der skal udsendes som junior- eller seniormedarbejdere
b)
bestemmelser, der skal sikre lige muligheder og ikke-forskelsbehandling i udpegnings- og udvælgelsesprocessen
c)
bestemmelser til sikring af sende- og værtsorganisationernes overholdelse af den relevante nationale ret og EU-ret samt værtslandets ret
d)
regler vedrørende partnerskaber mellem sende- og værtsorganisationer samt
e)
bestemmelser om anerkendelse af kvalifikationer og kompetencer, som EU-bistandsfrivillige har opnået, i overensstemmelse med eksisterende relevante EU-initiativer.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning finder definitionerne i artikel 3 i forordning (EU) nr. 375/2014 og definitionerne i Kommissionens gennemførelsesforordning, som skal vedtages efter artikel 9, stk. 3, i forordning (EU) nr. 375/2014, anvendelse. Derudover forstås ved:
a) »kompetencer«: en kombination af viden, færdigheder og holdninger, der er bestemt af konteksten, og som sætter EU-bistandsfrivillige i stand til at bidrage til behovsbaseret humanitær bistand, jf. definitionen i den europæiske referenceramme for nøglekompetencer for livslang læring (5)
b) »tværfaglige kompetencer«: kompetencer, der er påkrævet i mange dele af den frivillige sektor og i mange erhvervssektorer, og som ikke er specifikt kendetegnende for humanitær bistand
c) »specifikke kompetencer«: kompetencer, der er påkrævet i forbindelse med initiativet EU-bistandsfrivillige og humanitær bistand i bredere forstand
d) »tekniske kompetencer«: kompetencer, der er et resultat af specialviden, som er relevant i forbindelse med humanitær bistand
e) »læringsresultater«: en opgørelse over, hvad en studerende ved, forstår og er i stand til at udføre efter en afsluttet læringsproces, jf. den europæiske referenceramme for kvalifikationer (6). De udtrykkes i form af viden, færdigheder og kompetencer.
KAPITEL 2
KOMPETENCERAMME
Artikel 3
Kompetenceramme
1. Den kompetenceramme, der skal anvendes i forbindelse med initiativet EU-bistandsfrivillige, har tre dimensioner:
a)
tværfaglige kompetencer
b)
specifikke kompetencer og
c)
tekniske kompetencer.
2. Kompetencerammen tilpasses efter:
a)
juniormedarbejdere, især nyuddannede med under fem års erhvervserfaring og under fem års erfaring med humanitært arbejde og
b)
seniormedarbejdere med mindst fem års erhvervserfaring i stillinger med ledelsesansvar eller som ekspert.
3. Kompetencerammen skal både fremme den løbende personlige udvikling, som EU-bistandsfrivillige gennemgår i de forskellige faser af deres deltagelse i initiativet, og måle deres fremskridt. Færdighedsniveauerne inden for de enkelte kompetencer vurderes i overensstemmelse med fremgangsmåden i den europæiske referenceramme for kvalifikationer og efter følgende skala:
a)
niveau 4: særdeles gode færdigheder
b)
niveau 3: tilfredsstillende færdigheder
c)
niveau 2: færdigheder, der kræver videreudvikling
d)
niveau 1: ringe færdigheder.
4. I bilaget findes definitioner af de vigtigste kompetencer, der anvendes.
Artikel 4
Lærings- og udviklingsplan
1. Af en lærings- og udviklingsplan skal det fremgå, hvilke læringsresultater de EU-bistandsfrivillige forventes at opnå, og planen skal indeholde oplysninger om de EU-bistandsfrivilliges forventede kompetencer, læringsbehov og resultater i de forskellige faser af deres deltagelse i initiativet EU-bistandsfrivillige.
2. Følgende oplysninger skal indgå i lærings- og udviklingsplanen:
a)
grundlæggende oplysninger om den EU-bistandsfrivillige
b)
grundlæggende oplysninger om udstationeringen som frivillig og en beskrivelse af de opgaver, der skal udføres
c)
de kompetencer, der er fastsat i kompetencerammen, og en vurdering af den frivilliges indsats og læringsresultater i forhold til disse kompetencer
d)
læringsbehov og planlagte udviklingsaktiviteter, hvis det er relevant
e)
kurser, som den frivillige har deltaget i under uddannelsen eller udstationeringen samt
f)
andre relevante oplysninger.
3. Anvendelsen af de forskellige elementer i lærings- og udviklingsplanen afhænger af den EU-bistandsfrivilliges personlige behov og ønsker og ajourføres regelmæssigt, bl.a. i følgende faser:
a)
udvælgelse
b)
uddannelse, herunder praktikforløb, hvis det er relevant
c)
udstationering samt
d)
rapportering efter udsendelse, hvis det er relevant.
KAPITEL 3
ANERKENDELSE AF DE FÆRDIGHEDER OG KOMPETENCER, SOM EU-BISTANDSFRIVILLIGE HAR OPNÅET
Artikel 5
Vurdering og dokumentation
1. Vurderingen og dokumentationen af de kompetencer, som EU-bistandsfrivillige har opnået i løbet af deres deltagelse i initiativet EU-bistandsfrivillige, støtter:
a)
den faglige anerkendelse af de opnåede kompetencer, som vil være nyttig i jobsammenhæng, og som vil forbedre den frivilliges ansættelsesmuligheder og
b)
den sociale anerkendelse af den frivilliges bidrag til at formidle Unionens værdier med hensyn til solidaritet med mennesker i nød og synligt udbrede en følelse af europæisk medborgerskab.
2. Omfanget og gennemførelsen af vurderingen og dokumentationen tilpasses efter junior- eller seniormedarbejdere og er afhængig af den EU-bistandsfrivilliges personlige behov og ønsker.
3. Vurderingen og dokumentationen af læringserfaring skal afspejle den løbende udviklingsproces, som EU-bistandsfrivillige gennemgår, og dermed anerkende og støtte læring og udvikling gennem de forskellige faser af den frivilliges deltagelse i initiativet. Vurderingen og dokumentationen foregår på grundlag af den lærings- og udviklingsplan, der er omhandlet i artikel 4.
4. Sende- og værtsorganisationer udviser et vedvarende engagement i vurderingen og dokumentationen af EU-bistandsfrivilliges læringserfaringer for at fremme den faglige og sociale anerkendelse.
5. Kommissionen og EU-medlemsstaterne forsyner de kompetente nationale myndigheder, der er ansvarlige for valideringen af ikkeformel og uformel læring, med relevante oplysninger om initiativet EU-bistandsfrivillige og om vurderings- og dokumentationsprocessen for at lette den formelle validering af de EU-bistandsfrivilliges læringserfaringer i deres hjemlande, hvis det er relevant.
Artikel 6
Faglig anerkendelse
1. EU-bistandsfrivillige modtager efter anmodning et bevis for gennemført deltagelse i initiativet. Beviset udstedes af Kommissionen og omfatter som minimum følgende oplysninger:
a)
udsendelsesperioden
b)
navnene på og oplysninger om sende- og værtsorganisationerne
c)
navnene på den frivilliges mentor og daglige chef og disses kontaktoplysninger
d)
navnene på og oplysninger om de personer i sende- og værtsorganisationerne, som er villige til at udfærdige en anbefaling til den frivillige
e)
den EU-bistandsfrivilliges primære opgaver og ansvar
f)
en beskrivelse af den EU-bistandsfrivilliges vigtigste resultater i løbet af udsendelsen
g)
en beskrivelse af de læringsresultater, som den EU-bistandsfrivillige har opnået i de forskellige faser at sin deltagelse i initiativet, vurderet i henhold til artikel 3, stk. 3.
2. En kopi af lærings- og udviklingsplanen kan efter anmodning fra den EU-bistandsfrivillige vedlægges som bilag til beviset.
Artikel 7
Social anerkendelse
1. Social anerkendelse fremmes gennem de aktiviteter, der er beskrevet i kommunikationsplanen som omhandlet i artikel 17 i forordning (EU) nr. 375/2014. EU-bistandsfrivillige skal have mulighed for at deltage i eksternt kommunikationsarbejde, der har til formål at udbrede kendskabet til initiativet og de frivilliges engagement.
2. Hvis det er relevant, afholder Kommissionen arrangementer på højt niveau for at øge offentlighedens kendskab til initiativet og gøre det mere synligt.
3. Sendeorganisationerne formidler oplysninger om og fremmer deltagelse i netværket for initiativet for EU-bistandsfrivillige, og fremhæver de muligheder, som det giver frivillige, for også efter deres udsendelse at beskæftige sig med spørgsmål vedrørende humanitær bistand og aktivt europæisk medborgerskab.
4. Sende- og værtsorganisationerne gør de EU-bistandsfrivillige opmærksomme på muligheder for fortsat at beskæftige sig med spørgsmål vedrørende humanitær bistand og aktivt europæisk medborgerskab. De tilskynder navnlig EU-bistandsfrivillige til at deltage i konferencer og workshopper på EU-niveau og nationalt niveau for at dele deres erfaringer med relevante interessenter.
KAPITEL 4
REGLER VEDRØRENDE PARTNERSKABER MELLEM SENDE- OG VÆRTSORGANISATIONER
Artikel 8
Et partnerskabs formål og medlemmer
1. Partnerskabet mellem sende- og værtsorganisationer fastsætter ordninger mellem partnere, som ansøger om og forvalter projekter, der omfatter udsendelse af EU-bistandsfrivillige i tredjelande, og som kan omfatte aktiviteter vedrørende kapacitetsopbygning og/eller teknisk bistand.
2. Medlemmerne af partnerskabet er sendeorganisationer, der opfylder kravene i artikel 10, stk. 3, i forordning (EU) nr. 375/2014, og værtsorganisationer, der opfylder kravene i artikel 10, stk. 4, i forordning (EU) nr. 375/2014.
3. Ved indgåelsen af et partnerskab kan sende- og værtsorganisationerne inddrage andre organisationer, der er specialiserede i områder med relevans for formålet med aktionerne i projekterne omhandlet i stk. 1, som partnere, så de kan bidrage med deres særlige ekspertise.
4. Hvis projekterne omfatter aktiviteter, der vedrører kapacitetsopbygning og/eller teknisk bistand, betragtes sende- og værtsorganisationer, som allerede har gennemgået en certificeringsproces i overensstemmelse med Kommissionens gennemførelsesforordning, som skal vedtages efter artikel 10, stk. 1, i forordning (EU) nr. 375/2014, men endnu ikke har fået tildelt en certificering, ligeledes som kvalificerede partnere, såfremt de har indført en behovsbaseret strategi for kapacitetsopbygning og/eller teknisk bistand.
5. Hvis projekterne har til formål at støtte katastrofeberedskabsaktioner, kan partnerskabet bestå af sendeorganisationer alene.
Artikel 9
Partnerskabsprincipper
Aktiviteterne inden for rammerne af initiativet EU-bistandsfrivillige skal fremme tværnationale partnerskaber mellem sende- og værtsorganisationer på grundlag af følgende principper:
a)
lighed
b)
fælles værdier og en fælles vision
c)
gennemsigtighed
d)
ansvarlighed, ansvarsfuldhed og pålidelighed
e)
gensidig tillid og respekt
f)
komplementaritet, der bygger på den humanitære og frivillige sektors mangfoldighed, med stort fokus på lokal kapacitetsopbygning
g)
fleksibilitet og tilpasningsdygtighed samt
h)
gensidighed i fordelingen af ressourcer og fastsættelsen af mål.
Artikel 10
Partnerskabsaftale og fælles regler
1. Før sende- og værtsorganisationer indgår et partnerskab, foretager værtsorganisationerne, eventuelt i samarbejde med sendeorganisationerne, en behovsvurdering under hensyntagen til Kommissionens vurdering af de humanitære bistandsbehov.
2. Behovsvurderingen skal som minimum omfatte:
a)
en sårbarheds- og risikovurdering af udsendelseslandet, inklusive en vurdering af sikkerheden samt rejse- og sundhedsrisici med relevans for EU-bistandsfrivillige
b)
en vurdering af værtsorganisationens aktuelle kapacitet til at være vært for en EU-bistandsfrivillig
c)
en analyse af de kompetencer og den kapacitet, som værtsorganisationen og lokalsamfundet i øjeblikket mangler, og som fastslår behovene og undersøger, hvordan de bedst kan opfyldes
d)
en analyse af den forventede merværdi, som den EU-bistandsfrivillige kan bidrage med, og, hvis det er relevant, som kan opnås via den planlagte kapacitetsopbygningsstøtte til værtsorganisationen og lokalsamfundet.
3. Alle partnere undertegner en partnerskabsaftale for at sikre overholdelsen af følgende minimumsstandarder for partnerskaber:
a)
partnerskabet skal bygge på en aftale om fælles værdier og en fælles vision, navnlig hvad angår frivilligt arbejde og humanitær bistand
b)
den merværdi, som den enkelte partner kan bidrage med, og deres respektive roller skal klart fastlægges
c)
alle partnere skal være enige om partnerskabets fælles målsætninger og den måde, hvorpå partnerskabet skal forvaltes, navnlig:
i)
beslutningsprocedurer og arbejdsmetoder
ii)
økonomiske ordninger og økonomistyring
iii)
kommunikationskanaler mellem alle interessenter; hyppighed med hensyn til møder og sendeorganisationernes besøg på stedet
iv)
arbejdsplan og -aktiviteter, herunder tidsplaner
v)
opgavefordeling i henhold til initiativets kommunikationsplan
vi)
overvågning og evaluering af partnerskabet
vii)
regnskabsførelse og dokumentation
viii)
uddybelse og afslutning af den behovsvurdering, der er omhandlet i stk. 1
ix)
fælles udformning og evaluering af de EU-bistandsfrivilliges tildelte opgaver
x)
kandidaternes og de EU-bistandsfrivilliges roller og ansvar i løbet af de forskellige faser af deres deltagelse i initiativet EU-bistandsfrivillige
xi)
procedurer for behandling af klager (både dem, der fremsættes inden for partnerskabet, og dem, der fremsættes af eksterne parter vedrørende partnerskabets arbejde) samt for løsning af konflikter mellem partnerne
xii)
politikker og procedurer for, hvordan en partner forlader partnerskabet
xiii)
økonomiske virkninger samt
xiv)
kontraktlige konsekvenser (bl.a. for EU-bistandsfrivillige og de berørte samfund)
d)
hvis det er relevant, udarbejdes der en behovsbaseret strategi for kapacitetsopbygning og/eller teknisk bistand mellem partnerne, og der afsættes et særligt budget til denne strategi
e)
partnerne bidrager til læringsaktiviteter og forpligter sig til at gennemføre tiltag vedrørende kommunikation og synlighed i overensstemmelse med den kommunikationsplan, der er omhandlet i artikel 17 i forordning (EU) nr. 375/2014.
KAPITEL 5
LIGE MULIGHEDER OG IKKE-FORSKELSBEHANDLING
Artikel 11
Generelt princip
1. Initiativet EU-bistandsfrivillige skal være åbent for alle kandidater, der opfylder kravene, uanset nationalitet, køn, race, etnisk oprindelse, alder, social baggrund, religion eller tro, civilstand eller seksuel orientering, og uanset om de har et handicap.
2. Sende- og værtsorganisationerne skal overholde principperne om ligebehandling, lige muligheder og ikke-forskelsbehandling. Disse principper skal være fuldt integrerede i proceduren for, hvordan organisationerne finder frem til, udvælger, rekrutterer og forbereder frivillige, samt i resultatstyringspolitikken og den praktiske resultatstyring.
Artikel 12
Ligebehandling, lige muligheder og ikke-diskrimination
1. Sendeorganisationerne skal have fastsat en principerklæring og en politik, der sikrer, at praksis på arbejdspladsen afspejler principperne om ligebehandling, lige muligheder og ikke-forskelsbehandling og fremmer en inklusiv organisationskultur.
2. Den politik for ligebehandling, lige muligheder og ikke-forskelsbehandling, der er omhandlet i stk. 1, skal som minimum:
a)
være i overensstemmelse med relevant EU-ret og national ret og forsøge at undgå eller rette op på og fjerne diskriminerende politikker og praksis, herunder alle former for beskæftigelseshindringer for alle de grupper, der er omhandlet i lovgivningen og/eller har tilbøjelighed til at blive udsat for fordomme, når de søger job, og som derfor risikerer at blive underrepræsenteret
b)
dække, men ikke være begrænset til, alle aspekter af den frivilliges erfaring, herunder individuelle adfærdsnormer, oplysninger om udstationering, rekruttering og udvælgelse, uddannelse og udvikling, resultatstyring samt arbejdsbetingelser, herunder løn og afskedigelsesprocedurer
c)
indeholde en klar beskrivelse af de roller og det ansvar, som påhviler alle medarbejdere og frivillige, den øverste ledelse og ledelsesteams, personaleafdelinger og andre interessenter, som organisationen har registreret
d)
regelmæssigt kontrolleres og revideres for at sikre, at den fortsat er i overensstemmelse med den relevante lovgivning, og at den gennemføres korrekt og effektivt.
3. Værtsorganisationen bekræfter skriftligt over for sendeorganisationen princippet om og politikken for ligebehandling, lige muligheder og ikke-forskelsbehandling og anbefaler sendeorganisationen at indføre eventuelle nødvendige undtagelser i forbindelse med fastlæggelsen af EU-bistandsmodtagerens rolle og profil som følge af det specifikke indhold i dennes arbejde.
4. Sendeorganisationen støtter værtsorganisationen i forbindelse med gennemførelsen af politikken for ligebehandling, lige muligheder og ikke-forskelsbehandling og hjælper undtagelsesvist værtsorganisationerne med at foretage kontekstbestemte justeringer af disse principper, hvis det er nødvendigt.
5. Hvis det er muligt, tilbyder sendeorganisationen regelmæssigt relevant uddannelse og orientering om politikken og dens principper til alle ansatte for at sikre, at alle interessenter forstår, støtter og gennemfører politikken.
KAPITEL 6
OVERHOLDELSE AF NATIONAL RET, EU-RET OG VÆRTSLANDETS RET
Artikel 13
Almindelige bestemmelser
1. Sende- og værtsorganisationerne sikrer overholdelsen af relevant national ret og EU-ret samt værtslandets ret, herunder:
a)
forordning (EU) nr. 375/2014, bl.a. de generelle principper i artikel 5
b)
lovgivning vedrørende EU-bistandsfrivilliges retlige status
c)
gældende lovgivning om de frivilliges arbejdsvilkår, sundhed og sikkerhed
d)
lovgivning om ligebehandling og ikke-forskelsbehandling samt
e)
lovgivning om beskyttelse af personoplysninger.
2. Sende- og værtsorganisationerne underretter de EU-bistandsfrivillige om deres rettigheder og retlige forpligtelser i medfør af den lovgivning, der er omhandlet i stk. 1, og om deres ret til forsikringsdækning som fastsat i Kommissionens gennemførelsesforordning, der skal vedtages efter artikel 9, stk. 3, i forordning (EU) nr. 375/2014.
Artikel 14
EU-bistandsfrivilliges retlige status
1. Sendeorganisationen skal overholde den lovgivning, der finder anvendelse på EU-bistandsfrivilliges retlige status. Den skal således forberede en kontrakt om udsendelse som omhandlet i artikel 14, stk. 5, i forordning (EU) nr. 375/2014, der skal undertegnes af organisationen selv og af den EU-bistandsfrivillige. Kontrakten skal indeholde en henvisning til gældende lovgivning, og det skal fremgå, hvem der har kompetence i forbindelse med kontrakten.
2. Sendeorganisationen sørger for, at værtsorganisationen overholder kontrakten, og er ansvarlig for værtsorganisationens overtrædelse af bestemmelserne i kontrakten om udsendelse.
Artikel 15
Pligt til at oplyse den EU-bistandsfrivillige om beskatningsregler
1. Forud for udsendelsen underretter sendeorganisationen den EU-bistandsfrivillige om alle beskatningsregler, der finder anvendelse på betaling af underhold i det land, hvor sendeorganisationen har hjemsted, og i udsendelseslandet, såfremt det er relevant.
2. Hvis en EU-bistandsfrivillig ikke har bopæl i det land, hvor sendeorganisationen har hjemsted, underretter sendeorganisationen den EU-bistandsfrivillige om dennes pligt til at gøre sig bekendt med vedkommendes eget bopælslands beskatningsregler, som finder anvendelse på den pågældendes specifikke situation.
Artikel 16
Databeskyttelse
1. Sende- og værtsorganisationers behandling af personoplysninger skal være i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF (7) og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 (8), hvor det er relevant.
2. Sende- og værtsorganisationerne sørger for, at misbrug og fejlagtig anvendelse af personoplysninger forhindres under enhver behandling af oplysninger, herunder indsamling, brug, videregivelse og sletning af alle personoplysninger om kandidater og EU-bistandsfrivillige. Dette gælder alle handlinger, der vedrører kandidater og EU-bistandsfrivillige, navnlig:
a)
rekruttering og udvælgelse (herunder ansøgningsskemaer, noter taget i forbindelse med samtaler samt selvevalueringsspørgeskemaer) og
b)
forberedelse og forvaltning i tilknytning til EU-bistandsfrivillige (herunder lærings- og udviklingsplaner, resultatevaluering og optegnelser over mentorstøtte, lægeundersøgelser og eventuelle disciplinærspørgsmål).
3. Sende- og værtsorganisationerne sørger for, at kun relevante data behandles, og at alle personoplysninger såsom navn, alder, adresse og fødselsdato, herunder følsomme oplysninger, samt oplysninger om deres rekruttering, ansættelse og resultater:
a)
indsamles retmæssigt og på passende vis til et legitimt formål
b)
behandles ordentligt og retmæssigt
c)
rettes eller ajourføres, hvis det er nødvendigt
d)
alene tilgås af bemyndigede medarbejdere
e)
efter anmodning gøres tilgængelige for den pågældende kandidat eller EU-bistandsfrivillige
f)
opbevares sikkert og
g)
ikke opbevares længere end nødvendigt.
4. Når sende- og værtsorganisationer behandler oplysninger som omhandlet i stk. 3, anmoder de om den EU-bistandsfrivilliges udtrykkelige samtykke.
5. Sende- og værtsorganisationerne underretter kandidaten eller den EU-bistandsfrivillige om deres ret til persondatabeskyttelse, deres ret til at klage og til at anvende og få adgang til deres egne oplysninger samt deres ret til vide, hvilke enheder der vil have adgang til deres personoplysninger, og hvilken type oplysninger de enkelte enheder vil have adgang til.
Artikel 17
Integritet og adfærdskodeks
1. Sende- og værtsorganisationerne vedtager en integritetspolitik, der skal forebygge korruption og bestikkelse, og en adfærdskodeks, der er baseret på sendeorganisationens personalepolitik og skal være egnet til og finde anvendelse på EU-bistandsfrivillige, med vejledning om den forventede adfærd, anstændighed og integritet, der er påkrævet under deres deltagelse i initiativet EU-bistandsfrivillige.
2. Adfærdskodeksen er bindende for de EU-bistandsfrivillige og skal som minimum omfatte følgende krav:
a)
ønske om at tage initiativet EU-bistandsfrivilliges væsen til sig og bidrage til dets formål
b)
respekt for andre mennesker og deres værdighed og overholdelse af princippet om ikke-forskelsbehandling
c)
overholdelse af de humanitære bistandsprincipper som omhandlet i artikel 5, stk. 1, i forordning (EU) nr. 375/2014
d)
forpligtelse til at beskytte børn og sårbare voksne, bl.a. gennem nultolerance over for seksuelt misbrug
e)
nultolerance over for brug af lægemidler, der er ulovlige i udsendelseslandet
f)
overholdelse af lokal lovgivning
g)
integritet og afstandtagen fra svig og korruption
h)
fastholdelse af høje standarder for personlig og professionel adfærd
i)
overholdelse af sikkerheds- og sundhedsprocedurer
j)
pligt til at anmelde overtrædelser og bestemmelser om whistleblowing
k)
regler for kontakt med medier og om informationsstyring samt
l)
regler, der forbyder misbrug af organisationens udstyr.
3. Ethvert brud på adfærdskodeksen begået af en EU-bistandsfrivillig håndteres i overensstemmelse med sendeorganisationens personalepolitik.
4. Hvis bruddet anses for at udgøre grov forsømmelse, skal den EU-bistandsfrivillige sendes hjem før tid, og den frivilliges adfærd skal om nødvendigt anmeldes til relevante erhvervsorganisationer eller retlige organisationer eller myndigheder.
Artikel 18
Beskyttelse af børn og sårbare voksne, herunder nultolerance over for seksuelt misbrug
1. Sende- og værtsorganisationerne forpligter sig til at følge en nultolerancepolitik over for enhver form for misbrug af børn og/eller sårbare voksne, herunder seksuelt misbrug. De skal kunne anmelde misbrug, håndtere episoder hurtigt og ordentligt, støtte ofrene, forhindre forfølgelse af whistleblowers og drage gerningsmændene til ansvar.
2. Sende- og værtsorganisationerne forebygger misbrug gennem den procedure, der anvendes til at udvælge EU-bistandsfrivillige, samt introduktions- og uddannelsesforløbet ved at skabe en åben og bevidsthedsskabende kultur omkring spørgsmålet og ved at tildele klare ledelses- og kontrolansvar.
3. Sendeorganisationerne foretager alle lovbestemte obligatoriske kontroller med henblik på godkendelse af kandidater til at arbejde med disse målgrupper.
4. Sende- og værtsorganisationerne oplyser kandidater eller EU-bistandsfrivillige om risiciene og om anbefalede forebyggende foranstaltninger for at sikre, at misbrug ikke opstår.
KAPITEL 7
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 19
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 24. oktober 2014.
A BIZOTTSÁG 1398/2014/EU FELHATALMAZÁSON ALAPULÓ RENDELETE
(2014. október 24.)
az önkéntesjelöltekre és az uniós segítségnyújtási önkéntesekre vonatkozó előírások meghatározásáról
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel az Európai Önkéntes Humanitárius Segítségnyújtási Hadtest létrehozásáról (az „EU segítségnyújtási önkéntesei” kezdeményezés) szóló, 2014. április 3-i 375/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 9. cikke (2) bekezdésére,
mivel:
(1)
A 375/2014/EU rendelet szerint a Bizottság előírásokat és eljárásokat állapít meg arra vonatkozóan, hogy az önkéntesjelöltek és az uniós segítségnyújtási önkéntesek harmadik országokban zajló humanitárius segítségnyújtási műveletek támogatása céljából történő azonosítása, kiválasztása, felkészítése, irányítása és kiküldése során a küldő és a fogadó szervezeteknek milyen feltételeket, szabályokat és követelményeket kell alkalmazniuk. A 375/2014/EU rendelet értelmében ezeket az előírásokat felhatalmazáson alapuló jogi aktusok formájában, az eljárásokat pedig végrehajtási aktusok formájában kell elfogadni.
(2)
Az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezés valamennyi érintettjét - köztük magukat az önkénteseket, valamint a küldő és a fogadó szervezeteket - arra kell ösztönözni, hogy közös identitástudatot alakítsanak ki a kezdeményezéshez kapcsolódóan.
(3)
Az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezés kapcsán alkalmazandó kompetencia-referenciakeretnek meg kell határoznia az önkéntesség és a foglalkoztatás számos ágazatában megkövetelt transzverzális kompetenciákat, valamint rögzítenie kell az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezéshez és a humanitárius segítségnyújtás terén folytatott munkához szükséges különleges kompetenciákat. Ezen túlmenően nem kimerítő jelleggel fel kell sorolnia a szakmai kompetenciákat. Ez elősegíti, hogy az önkéntesjelöltek kiválasztása és felkészítése hatékony és a szükségleteknek megfelelő legyen, és a közös kompetencia-referenciakeret alapján történjen.
(4)
Annak érdekében, hogy az uniós segítségnyújtási önkéntesek kompetenciái, képzési igényei és elért eredményei dokumentálhatók és értékelhetők legyenek, könnyen használható tanulási és fejlődési tervet kell követniük a kezdeményezésben való részvételük teljes időtartama alatt. A terv kialakításakor figyelembe fogják venni az ifjúsági bizonyítvány (Youthpass) (2) és az Europass (3) kezdeményezés tanulságait.
(5)
Az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezésben való részvétel az ennek során elsajátított tudásnak, készségeknek és kompetenciáknak köszönhetően javíthatja az önkéntesek foglalkoztathatóságát. Ezen túlmenően kifejezi a rászoruló emberek iránti szolidaritásukat és az európai polgárság szellemiségének látható előmozdítása iránti elkötelezettségüket. A várakozások szerint a különleges rendelkezések - a lehetséges mértékben - megkönnyítik majd az uniós segítségnyújtási önkéntesek nem formális és informális tanulásának elismerését, összhangban a nem formális és az informális tanulás eredményeinek érvényesítéséről szóló, 2012. december 20-i tanácsi ajánlással (4).
(6)
A fogadó és a küldő szervezetek közötti partnerséget szabályozó előírások mind a humanitárius ágazat, mind az önkéntes szervezetek szempontjából jelentősek. Előmozdítják a végrehajtó szervezetek közötti partnerség kialakítására vonatkozó célkitűzést, és tükrözik e szervezetek kölcsönös felelősségét egyrészt az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezés, másrészt pedig az uniós segítségnyújtási önkéntesek mint egyének céljainak elérése terén. Meg kell határozni a partnerség alapelveit, és a partnerségi megállapodásnak teljesítenie kell a minimumkövetelményeket, hogy a partnereknek lehetőségük legyen uniós segítségnyújtási önkéntesek harmadik országokba történő kiküldését magukban foglaló projektekre pályázni, illetve ilyeneket irányítani.
(7)
Az esélyegyenlőségre és a megkülönböztetésmentességre vonatkozó elveket a nemzeti és az uniós jog egyaránt rögzíti, és ezeket az elveket a küldő és a fogadó szervezeteknek is mindig tiszteletben kell tartaniuk és elő kell mozdítaniuk. Ugyanakkor a különleges körülményekkel kapcsolatos kivételekre - szükség esetén - külön rendelkezés vonatkozik, amely az uniós segítségnyújtási önkéntesek szerepének és profiljának meghatározásával áll összefüggésben.
(8)
A vonatkozó nemzeti és uniós jognak, illetve a fogadó ország jogának való megfelelés rendkívüli jelentőséggel bír. Ez a küldő és a fogadó szervezetek felelőssége, amelyek emellett kötelesek tájékoztatni az uniós segítségnyújtási önkénteseket a vonatkozó jogból fakadó jogaikról és jogi kötelezettségeikről, illetve a biztosításhoz való jogukról. Az önkéntesek egyértelmű jogállása a kiküldésük előfeltétele, ezért azt a küldő szervezet és az uniós segítségnyújtási önkéntes közötti önkénteskiküldési szerződésben meg kell határozni. Kiemelt figyelmet kell fordítani a személyes adatok védelmére, a magatartási kódexnek megfelelő, feddhetetlen tevékenység szükségességére, valamint a gyermekek és a kiszolgáltatott felnőttek védelmére, többek között a szexuális zaklatással szembeni zéró tolerancia elvének bevezetése révén.
(9)
Az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezés időben történő végrehajtásának biztosítása érdekében e rendeletnek sürgősen hatályba kell lépnie, hiszen azokat a rendelkezéseket rögzíti, amelyek alapján a végrehajtó szervezetek kiküldik az uniós segítségnyújtási önkénteseket a harmadik országokba,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. FEJEZET
ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK
1. cikk
Tárgy
E rendelet célja az önkéntesjelöltekre és az uniós segítségnyújtási önkéntesekre vonatkozó előírások meghatározása a 375/2014/EU rendelet 9. cikkének (2) bekezdésében felsorolt alábbi szempontokra való tekintettel:
a)
az önkéntesek mint kezdő vagy vezető szakemberek azonosítására, kiválasztására és felkészítésére használt kompetencia-referenciakeret,
b)
az azonosítási és kiválasztási eljárás során az esélyegyenlőségnek és a hátrányos megkülönböztetés tilalmának a biztosítására irányuló rendelkezések,
c)
az annak biztosítására irányuló rendelkezések, hogy a küldő és a fogadó szervezetek megfeleljenek a vonatkozó nemzeti és uniós jognak, valamint a fogadó ország jogának,
d)
a küldő és a fogadó szervezetek közötti partnerséget szabályozó előírások, valamint
e)
az uniós segítségnyújtási önkéntesek által elsajátított készségek és kompetenciák elismerésére vonatkozó rendelkezések, a meglévő vonatkozó uniós kezdeményezésekkel összhangban.
2. cikk
Fogalommeghatározások
E rendelet alkalmazásában a 375/2014/EU rendelet 3. cikkében, valamint a 375/2014/EU rendelet 9. cikkének (3) bekezdése alapján elfogadandó bizottsági végrehajtási rendeletben szereplő fogalommeghatározások alkalmazandók. E rendelet alkalmazásában továbbá:
a) „kompetenciák”: az egész életen át tartó tanuláshoz szükséges kulcskompetenciák közös európai referenciakeretében (5) szereplő fogalommeghatározásnak megfelelően az adott helyzetben megfelelő ismeretek, készségek és attitűdök ötvözete, amely lehetővé teszi az uniós segítségnyújtási önkénteseknek a szükségleteken alapuló humanitárius segítségnyújtáshoz való hozzájárulást;
b) „transzverzális kompetenciák”: az önkéntesség és a foglalkoztatás számos ágazatában megkövetelt kompetenciák, amelyek nem kizárólag a humanitárius segítségnyújtáshoz kapcsolódnak;
c) „különleges kompetenciák”: az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezés és tágabb értelemben a humanitárius segítségnyújtás területén megkövetelt kompetenciák;
d) „szakmai kompetenciák”: a humanitárius segítségnyújtás szempontjából releváns szakismeretekből eredő kompetenciák;
e) „tanulási eredmény”: az Európai Képesítési Keretrendszerben (6) szereplő fogalommeghatározásnak megfelelően a tudás, készségek és kompetencia szempontjából meghatározott megállapítások arra vonatkozóan, hogy a tanuló egy tanulási folyamat befejezésekor mit tud, ért és képes elvégezni.
2. FEJEZET
KOMPETENCIA-REFERENCIAKERET
3. cikk
Kompetencia-referenciakeret
(1) Az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezés terén használt kompetencia-referenciakeretnek három dimenziója van:
a)
transzverzális kompetenciák;
b)
különleges kompetenciák; valamint
c)
szakmai kompetenciák.
(2) A kompetencia-referenciakeretet az alábbi csoportokra vonatkozóan alakítják ki:
a)
kezdő szakemberek, különösen az öt évnél kevesebb szakmai tapasztalattal rendelkező, illetve a humanitárius területen öt évnél kevesebb tapasztalattal rendelkező frissdiplomások; valamint
b)
vezető szakemberek, akik legalább ötéves, felelős beosztásban vagy szakértői beosztásban szerzett tapasztalattal rendelkeznek.
(3) A kompetencia-referenciakeret elősegíti az uniós segítségnyújtási önkéntesek személyes fejlődésének folyamatát a kezdeményezésben való részvételük különböző szakaszai során, és méri az előrehaladásukat. Az egyes kompetenciák tekintetében a szakértelem szintjét - az Európai Képesítési Keretrendszer megközelítésével összhangban - az alábbi skála alapján határozzák meg:
a)
4. szint: kiváló szakértelem;
b)
3. szint: fenntartott szakértelem;
c)
2. szint: fejlődőképes szakértelem;
d)
1. szint: hiányos szakértelem.
(4) Az alkalmazott fő kompetenciák fogalommeghatározása a mellékletben található.
4. cikk
Tanulási és fejlődési terv
(1) A tanulási és fejlődési terv rögzíti az uniós segítségnyújtási önkéntesektől elvárt tanulási eredményeket, valamint információval szolgál az uniós segítségnyújtási önkéntesek elvárt kompetenciáiról, képzési igényeiről és eredményeiről az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezésben való részvételük különböző szakaszaiban.
(2) A tanulási és fejlődési terv magában foglalja az alábbi információkat:
a)
az uniós segítségnyújtási önkéntesre vonatkozó alapinformációk;
b)
az önkéntes munkára vonatkozó alapinformációk és az elvégzendő feladatok leírása;
c)
a kompetencia-referenciakeretben meghatározott kompetenciák és ezek alapján az önkéntes teljesítményének és tanulási eredményeinek értékelése;
d)
adott esetben a képzési igények és a tervezett fejlesztő tevékenységek;
e)
a képzés vagy az önkéntes munka során látogatott tanfolyamok; valamint
f)
bármely más lényeges információ.
(3) A tanulási és fejlődési terv egyes elemeinek alkalmazása az uniós segítségnyújtási önkéntes egyéni szükségleteitől és törekvéseitől függ, és rendszeresen aktualizálni kell, többek között az alábbi szakaszokban:
a)
kiválasztás;
b)
képzés, ideértve adott esetben a gyakorlatot is;
c)
kiküldés; valamint
d)
adott esetben a kiküldés utáni beszámoló.
3. FEJEZET
AZ UNIÓS SEGÍTSÉGNYÚJTÁSI ÖNKÉNTESEK ÁLTAL ELSAJÁTÍTOTT KÉSZSÉGEK ÉS KOMPETENCIÁK ELISMERÉSE
5. cikk
Értékelési és dokumentációs eljárás
(1) Az uniós segítségnyújtási önkéntesek által az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezésben való részvételük során elsajátított kompetenciák értékelése és dokumentációja az alábbiakat támogatja:
a)
a szakmai környezetben felhasználható, az önkéntes foglalkoztathatóságát esetlegesen javító elsajátított kompetenciák szakmai elismerése; valamint
b)
annak társadalmi elismerése, hogy az önkéntes hozzájárult a rászoruló emberek iránti szolidaritás és az európai polgárság szellemiségének látható előmozdítása által képviselt uniós értékek érvényre juttatásához.
(2) Az értékelés és a dokumentáció terjedelmét és az alkalmazott eljárást úgy alakítják ki, hogy megfelelő legyen a kezdő, illetve a vezető szakemberek számára, továbbá illeszkedjen az uniós segítségnyújtási önkéntesek egyéni szükségleteihez és törekvéseihez.
(3) A tanulási tapasztalatok értékelése és dokumentációja tükrözi az uniós segítségnyújtási önkéntesek fejlődési folyamatát, ezáltal elismerve és támogatva az önkéntes tanulását és fejlődését a kezdeményezésben való részvételének különböző szakaszaiban. Az értékelés és a dokumentáció a 4. cikkben említett tanulási és fejlődési terven alapul.
(4) A küldő és a fogadó szervezetek folyamatos elkötelezettséget mutatnak az uniós segítségnyújtási önkéntesek tanulási tapasztalatainak értékelése és dokumentációja iránt, ezáltal ösztönözve a szakmai és társadalmi elismerést.
(5) A Bizottság és az uniós tagállamok megfelelő tájékoztatást nyújtanak a nem formális és informális tanulás érvényesítéséért felelős illetékes nemzeti hatóságoknak az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezésről, valamint az értékelési és dokumentációs eljárásról annak érdekében, hogy adott esetben ösztönözzék az uniós segítségnyújtási önkéntesek tanulási tapasztalatainak formális érvényesítését az önkéntesek saját országában.
6. cikk
Szakmai elismerés
(1) Az uniós segítségnyújtási önkénteseknek - kérésre - a kezdeményezésben való részvételt igazoló tanúsítványt állítanak ki. A tanúsítványt a Bizottság adja ki és az alábbi információkat tartalmazza:
a)
az önkéntes tevékenység időszaka;
b)
a küldő és a fogadó szervezet neve és elérhetősége;
c)
az önkéntes mentorának és közvetlen felettesének neve és elérhetősége;
d)
a küldő és a fogadó intézmény azon munkatársainak neve és elérhetősége, akiktől referencia kérhető az önkéntesről;
e)
az uniós segítségnyújtási önkéntes fő feladatai és felelősségei;
f)
az uniós segítségnyújtási önkéntes által az önkéntes tevékenység során elért fő eredmények bemutatása;
g)
az uniós segítségnyújtási önkéntes által a kezdeményezésben való részvétel különböző szakaszaiban elért tanulási eredmények bemutatása, e rendelet 3. cikkének (3) bekezdésével összhangban értékelve.
(2) Az uniós segítségnyújtási önkéntes kérésére a tanúsítványhoz mellékelhető a tanulási és fejlődési terv másolata.
7. cikk
Társadalmi elismerés
(1) A 375/2014/EU rendelet 17. cikkében említett kommunikációs tervben szereplő tevékenységek előmozdítják a társadalmi elismerést. Az uniós segítségnyújtási önkénteseknek lehetőségük van részt venni a kezdeményezést, illetve az önkéntesek kötelezettségvállalását népszerűsítő külső kommunikációs tevékenységben.
(2) A Bizottság adott esetben magas szintű rendezvényeket szervez a nyilvánosság tudatosságának fokozása és a kezdeményezés láthatóságának javítása érdekében.
(3) A küldő szervezetek tájékoztatást nyújtanak az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezés hálózatáról és ösztönzik a hálózatban való szerepvállalást, kiemelve az önkénteseknek biztosított lehetőségeket, amelyek révén kiküldésük után is szerepet vállalhatnak a humanitárius segítségnyújtáshoz és az aktív európai polgársághoz kapcsolódó ügyekben.
(4) A küldő és a fogadó szervezetek tájékoztatják az uniós segítségnyújtási önkénteseket azokról a lehetőségekről, amelyek révén szerepet vállalhatnak a humanitárius segítségnyújtáshoz és az aktív európai polgársághoz kapcsolódó ügyekben. Különösen az uniós és nemzeti szintű konferenciákon és műhelytalálkozókon való részvételre bátorítják az uniós segítségnyújtási önkénteseket, hogy megoszthassák tapasztalataikat a fő érintettekkel.
4. FEJEZET
A KÜLDŐ ÉS A FOGADÓ SZERVEZETEK KÖZÖTTI PARTNERSÉGET SZABÁLYOZÓ ELŐÍRÁSOK
8. cikk
A partnerség célja és tagjai
(1) A küldő és a fogadó szervezetek közötti partnerség rögzíti az uniós segítségnyújtási önkéntesek harmadik országokba történő kiküldését magukban foglaló, és adott esetben kapacitásépítési és/vagy technikai segítségnyújtási tevékenységre is kiterjedő projektekre pályázó és az ilyen projekteket irányító partnerek közötti megállapodásokat.
(2) A partnerség tagjai olyan küldő szervezetek, amelyek megfelelnek a 375/2014/EU rendelet 10. cikkének (3) bekezdésében foglaltaknak, valamint olyan fogadó szervezetek, amelyek megfelelnek a 375/2014/EU rendelet 10. cikkének (4) bekezdésében foglaltaknak.
(3) Partnerség kialakításakor a küldő és a fogadó szervezetek a fenti (1) bekezdésben említett projektcélok vagy projekttevékenységek szempontjából jelentős területekre szakosodott egyéb szervezeteket is bevonhatnak partnerként, hogy azok különleges szaktudásukkal hozzájáruljanak a projekthez.
(4) Amennyiben a projekt kapacitásépítési és/vagy technikai segítségnyújtási tevékenységre is kiterjed, azok a küldő és fogadó szervezetek is alkalmas partnernek minősülnek, amelyek még nem kapták meg az akkreditációt, azonban akkreditációs eljárásuk a 375/2014/EU rendelet 10. cikkének (1) bekezdése alapján elfogadandó bizottsági végrehajtási rendelet szerint már lezárult, valamint rendelkeznek a kapacitásépítésre és/vagy a technikai segítségnyújtásra vonatkozó, szükségleteken alapuló stratégiával.
(5) Amennyiben a projektek célja veszélyhelyzet-reagálási műveletek támogatása, a partnerség kizárólag küldő szervezetek között is létrejöhet.
9. cikk
A partnerség elvei
Az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezés tevékenységei elősegítik a küldő és a fogadó szervezetek közötti nemzetközi partnerségeket, amelyek az alábbi elvekre épülnek:
a)
egyenlőség;
b)
közös értékek és közös elképzelések;
c)
átláthatóság;
d)
felelősség, elszámoltathatóság és megbízhatóság;
e)
kölcsönös bizalom és tisztelet;
f)
komplementaritás, a humanitárius és az önkéntes közösség sokféleségében rejlő lehetőségek kiaknázása a helyi kapacitásépítés előtérbe helyezése mellett;
g)
rugalmasság és alkalmazkodóképesség; valamint
h)
kölcsönösség az erőforrások elosztása és a célok meghatározása terén.
10. cikk
Partnerségi megállapodás és előírások
(1) A küldő és a fogadó szervezetek partnerségének létrejötte előtt a fogadó szervezetek - adott esetben a küldő szervezetekkel együttműködve - igényfelmérést végeznek, figyelembe véve a Bizottság humanitárius segítségnyújtási igényfelmérését.
(2) Az igényfelmérés legalább az alábbiakat tartalmazza:
a)
a kiküldési országra vonatkozó sebezhetőségi és kockázatértékelés, ideértve az uniós segítségnyújtási önkéntes számára jelentős biztonsági, utazási és egészségügyi kockázatokra vonatkozó értékelést;
b)
a fogadó szervezetnek az uniós segítségnyújtási önkéntes fogadására vonatkozó jelenlegi kapacitásával kapcsolatos megfontolások;
c)
a fogadó szervezetben és a helyi közösségben jelenleg hiányzó kompetenciákról és kapacitásokról készült elemzés, amely azonosítja a szükségleteket és feltárja a kezelésük lehető legjobb módját;
d)
az uniós segítségnyújtási önkéntes és adott esetben a tervezett kapacitásépítési támogatás által a fogadó szervezet, illetve a helyi közösség számára biztosított várható hozzáadott érték.
(3) A partnerségi megállapodást valamennyi partner aláírja, így biztosítva az alábbi partnerségi minimumszabályoknak való megfelelést:
a)
a partnerségek a közös értékekről és a közös elképzelésekről kötött megállapodáson alapulnak, különösen ami az önkéntességet és a humanitárius segítségnyújtást illeti;
b)
világosan meghatározzák az egyes partnerek hozzáadott értékét és szerepét;
c)
valamennyi partner megállapodik a partnerség közös céljairól és a partnerség irányításának kívánatos módjáról, különösen az alábbiak tekintetében:
i.
döntéshozatali eljárások és munkamódszerek;
ii.
pénzügyi megállapodások és pénzgazdálkodás;
iii.
az érintettek közötti kommunikációs csatornák; az ülések és a küldő szervezetek helyszíni látogatásainak gyakorisága;
iv.
munkaterv és tevékenységek, beleértve az időkereteket;
v.
a feladatok elosztása a kezdeményezés kommunikációs tervének megfelelően;
vi.
a partnerség ellenőrzése és értékelése;
vii.
könyvelés és dokumentáció;
viii.
az (1) bekezdésben említett igényfelmérés finomítása és véglegesítése;
ix.
az uniós segítségnyújtási önkéntesek feladatkiosztásának együttes meghatározása és értékelése;
x.
az önkéntesjelöltek és az uniós segítségnyújtási önkéntesek szerepe és felelőssége az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezésben való részvételük különböző szakaszaiban;
xi.
panaszkezelési eljárások (a partnerségen belülről és a partnerség munkájában érintett külső felektől érkező panaszok tekintetében egyaránt) és a partnerek közötti viták rendezése;
xii.
a partner kilépésére vonatkozó szabályok és eljárások;
xiii.
pénzügyi vonatkozások; valamint
xiv.
szerződéses következmények (többek között az uniós segítségnyújtási önkéntesek és az érintett közösségek vonatkozásában).
d)
Adott esetben kidolgozzák a partnerek közötti, szükségleteken alapuló kapacitásépítési és/vagy technikai segítségnyújtási stratégiát, és elkülönítik az erre előirányzott költségvetést.
e)
A partnerek hozzájárulnak a tanulási tevékenységekhez és kötelezettséget vállalnak arra, hogy a 375/2014/EU rendelet 17. cikkében említett kommunikációs tervvel összhangban a kommunikációhoz és a láthatósághoz kapcsolódó fellépéseket valósítanak meg.
5. FEJEZET
ESÉLYEGYENLŐSÉG ÉS MEGKÜLÖNBÖZTETÉSMENTESSÉG
11. cikk
Általános elvek
(1) Az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezés valamennyi alkalmas jelölt számára nyitott, állampolgárságra, nemre, faji vagy etnikai hovatartozásra, életkorra, társadalmi háttérre, vallásra vagy világnézetre, családi állapotra, szexuális irányultságra, valamint fogyatékosságra való tekintet nélkül.
(2) A küldő és a fogadó szervezetek elkötelezik magukat az egyenlő bánásmód, az esélyegyenlőség és a megkülönböztetésmentesség elve mellett. Ezeket az elveket teljes mértékben érvényre juttatják az azonosítási, kiválasztási és toborzási eljárásban, az önkéntesek felkészítésében, valamint a teljesítménymenedzsmentre vonatkozó szabályokban és gyakorlatokban.
12. cikk
Egyenlő bánásmód, esélyegyenlőség, megkülönböztetésmentesség
(1) A küldő szervezet egy elvi nyilatkozat és az érvényesített politika révén biztosítja, hogy a munkahelyi gyakorlatok tükrözzék az egyenlő bánásmód, az esélyegyenlőség és a megkülönböztetésmentesség elvét, valamint elősegítsék az inkluzív szervezeti kultúra kialakulását.
(2) Az egyenlő bánásmódra, esélyegyenlőségre és megkülönböztetésmentességre vonatkozó, az (1) bekezdésben említett politika eleget tesz legalább az alábbiaknak:
a)
megfelel a vonatkozó uniós és nemzeti jognak, és törekszik a megkülönböztető szabályok vagy gyakorlatok - köztük az adott jogszabályban azonosított csoportok és/vagy a munkakeresés során köztudomásúlag rendszerint előítéletekkel szembesülő és ebből adódóan az alulreprezentáltság veszélyének kitett valamennyi csoport előtt álló akadályok - elkerülésére vagy kezelésére és megszüntetésére;
b)
kiterjed - ám nem korlátozódik - az önkéntes tapasztalatának valamennyi vetületére, köztük az egyéni magatartási normákra, a kiküldési gyakorlat meghirdetésére, a toborzásra és a kiválasztásra, a képzésre és a fejlődésre, a teljesítménymenedzsmentre, a munkakörülményekre - így a bérezésre - és az elbocsátási eljárásokra;
c)
világosan meghatározza valamennyi alkalmazott és önkéntes, a felső vezetés és a vezetői csoportok, a humánerőforrás-osztály és a szervezet által azonosított bármely egyéb érintett szerepét és felelősségeit;
d)
rendszeres ellenőrzés és felülvizsgálat tárgyát képezi, ami biztosítja a vonatkozó jognak való megfelelését, valamint helyes és hatékony végrehajtását.
(3) A fogadó szervezet írásbeli elismerést ad a küldő szervezetnek az egyenlő bánásmódra, az esélyegyenlőségre és a megkülönböztetésmentességre vonatkozó politikáról, és tájékoztatja a küldő szervezetet az uniós segítségnyújtási önkéntes szerepének és profiljának meghatározásával kapcsolatos esetleges kivételekről, amelyeket a rendkívüli munkakörülmények tesznek szükségessé.
(4) A küldő szervezet segíti a fogadó szervezetet az egyenlő bánásmódra, az esélyegyenlőségre és a megkülönböztetésmentességre vonatkozó politika végrehajtásában, valamint - kivételek biztosítása útján - elősegíti, hogy a fogadó szervezet szükség esetén a körülményektől függően módosítsa ezeket az elveket.
(5) A küldő szervezet lehetőség szerint minden munkatársának rendszeres és alapos képzést és tájékoztatást nyújt a politikáról és az érvényesített elvekről annak biztosítása érdekében, hogy valamennyi érintett megértse, támogassa és végrehajtsa a politikát.
6. FEJEZET
A NEMZETI ÉS AZ UNIÓS JOGNAK, VALAMINT A FOGADÓ ORSZÁG JOGÁNAK VALÓ MEGFELELÉS
13. cikk
Általános rendelkezések
(1) A küldő és a fogadó szervezetek biztosítják a vonatkozó nemzeti és uniós jognak, valamint a fogadó ország jogának való megfelelést, ami kiterjed az alábbiakra:
a)
a 375/2014/EU rendelet, ideértve az 5. cikkben említett általános elveket;
b)
az uniós segítségnyújtási önkéntesek jogállására vonatkozó jogszabályok;
c)
az önkéntesek munkakörülményeire, egészségére, biztonságára és védelmére vonatkozó jogszabályok;
d)
az egyenlő bánásmódra és a megkülönböztetésmentességre vonatkozó jogszabályok; valamint
e)
a személyes adatok védelmére vonatkozó jogszabályok.
(2) A küldő és a fogadó szervezetek tájékoztatják az uniós segítségnyújtási önkénteseket az (1) bekezdésben említett jogszabályokból fakadó jogaikról és jogi kötelezettségeikről, illetve a 375/2014/EU rendelet 9. cikkének (3) bekezdése alapján elfogadandó bizottsági végrehajtási rendeletben foglalt, biztosításhoz való jogukról.
14. cikk
Az uniós segítségnyújtási önkéntesek jogállása
(1) A küldő szervezet betartja az uniós segítségnyújtási önkéntesek jogállására vonatkozó jogszabályokat. Ebből adódóan előkészíti a 375/2014/EU rendelet 14. cikkének (5) bekezdésében említett önkénteskiküldési szerződést, amelyet maga a szervezet és az uniós segítségnyújtási önkéntes ír alá. A szerződésben feltüntetik a szerződésre vonatkozó jogszabályokat és a szerződés hatályát.
(2) A küldő szervezet biztosítja, hogy a fogadó szervezet tiszteletben tartsa a szerződést, valamint felelősséget vállal az önkénteskiküldési szerződés rendelkezéseinek a fogadó szervezet általi esetleges megsértése esetén.
15. cikk
Az uniós segítségnyújtási önkéntes kötelező tájékoztatása az adózási szabályokról
(1) A küldő szervezet a kiküldést megelőzően tájékoztatja az uniós segítségnyújtási önkéntest a küldő szervezet székhelye szerinti ország és adott esetben a kiküldési ország napidíjra vonatkozó adózási szabályairól.
(2) Amennyiben az uniós segítségnyújtási önkéntes a küldő szervezet székhelye szerinti országban nem rendelkezik tartózkodási engedéllyel, a küldő szervezet értesíti az uniós segítségnyújtási önkéntest arra vonatkozó kötelezettségéről, hogy tájékozódjon a származási országának az adott helyzetre vonatkozó adózási szabályairól.
16. cikk
Adatvédelem
(1) A küldő és a fogadó szervezetek a 95/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek (7) és adott esetben a 45/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletnek (8) megfelelően dolgozzák fel a személyes adatokat.
(2) A küldő és a fogadó szervezetek biztosítják, hogy az önkéntesjelöltek és az uniós segítségnyújtási önkéntesek személyes adatának semmiféle feldolgozása - így az adatok gyűjtése, felhasználása, közzététele és törlése - során ne kerüljön sor a személyes adatokkal való visszaélésre vagy azok helytelen kezelésére. Ez az önkéntesjelölteket és az uniós segítségnyújtási önkénteseket érintő valamennyi tevékenységre vonatkozik, különösen az alábbiakra:
a)
toborzás és kiválasztás (ideértve a jelentkezési lapokat, az interjúvázlatokat és az önértékelési kérdőíveket); valamint
b)
az uniós segítségnyújtási önkéntesek felkészítése és irányítása (ideértve a tanulási és fejlődési terveket, a teljesítményértékeléseket, valamint a mentori támogatás, az orvosi ellenőrzések és az esetleges fegyelmi ügyek dokumentációját).
(3) A küldő és a fogadó szervezetek biztosítják, hogy kizárólag a releváns adatokat dolgozzák fel, továbbá hogy bármilyen személyes adat - például név, életkor, lakcím és születési dátum, ideértve az érzékeny adatokat -, valamint a toborzással, foglalkoztatással vagy teljesítménnyel kapcsolatos információk tekintetében érvényesülnek az alábbiak: a személyes adatokat
a)
jogszerű és megfelelő módon, legitim célból gyűjtik;
b)
tisztességesen és jogszerűen dolgozzák fel;
c)
szükség szerint helyesbítik vagy frissítik;
d)
kizárólag az erre jogosult személyzet férhet hozzájuk;
e)
az érintett önkéntesjelölt vagy uniós segítségnyújtási önkéntes kérésére az ő számára is hozzáférhetővé teszik;
f)
biztonságosan tárolják; valamint
g)
tárolásuk nem haladja meg a szükséges időt.
(4) A küldő és a fogadó szervezetek az uniós segítségnyújtási önkéntes kifejezett hozzájárulását kérik a (3) bekezdésben említett adatok feldolgozásához.
(5) A küldő és a fogadó szervezetek tájékoztatják az önkéntesjelöltet vagy az uniós segítségnyújtási önkéntest, hogy joga van a személyes adatainak védelméhez, a panasztételhez, a saját adatainak felhasználásához és a saját adataihoz való hozzáféréshez, továbbá joga van ismerni, hogy mely szervezetek férhetnek hozzá személyes adataihoz és az egyes szervezetek milyen típusú adatokhoz férhetnek hozzá.
17. cikk
Feddhetetlenség és magatartási kódex
(1) A küldő és a fogadó szervezetek megállapodnak a korrupció és a vesztegetés megelőzését célzó feddhetetlenségi politikáról, valamint a küldő szervezet irányítási politikáján alapuló megfelelő magatartási kódexről, amely az uniós segítségnyújtási önkénteseknek iránymutatást ad az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezésben való részvételük teljes időtartama alatt elvárt viselkedésről, tisztességességről és feddhetetlenségről.
(2) A magatartási kódex az uniós segítségnyújtási önkéntesekre nézve kötelező erejű, és minimumszabályként az alábbi követelményeket tartalmazza:
a)
az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezéssel összefüggő identitástudat kialakítására és a kezdeményezés célkitűzéseihez való hozzájárulásra vonatkozó kötelezettség;
b)
más emberek és méltóságuk tiszteletben tartása, valamint a megkülönböztetésmentesség elvének tiszteletben tartása;
c)
a 375/2014/EU rendelet 5. cikkének (1) bekezdésében említett, a humanitárius segítségnyújtásra vonatkozó alapelvek tiszteletben tartása;
d)
a gyermekek védelmére és a kiszolgáltatott felnőttek védelmére vonatkozó kötelezettség, ideértve a szexuális zaklatással szembeni zéró toleranciát;
e)
zéró tolerancia a kiküldési országban illegális kábítószerek fogyasztásával szemben;
f)
a helyi jogszabályok tiszteletben tartása;
g)
feddhetetlenség, csalásellenesség és korrupcióellenesség;
h)
a személyes és szakmai magatartás magas színvonalának fenntartása;
i)
a védelmi, egészségügyi és biztonsági eljárásoknak való megfelelés;
j)
a szabálysértések kötelező bejelentése és a visszaélésekre vonatkozó rendelkezések;
k)
a médiával való kapcsolatra és az információkezelésre vonatkozó szabályok; valamint
l)
a szervezet eszközeivel való visszaélést tiltó szabályok.
(3) Amennyiben egy uniós segítségnyújtási önkéntes megszegi a magatartási kódex valamely rendelkezését, az eset a küldő szervezet irányítási politikájával összhangban kezelendő.
(4) A súlyos kötelezettségszegésnek minősülő szabálysértés az uniós segítségnyújtási önkéntes idő előtti visszatérését eredményezi, és a magatartásról szükség esetén tájékoztatják az érintett szakmai vagy jogi szervezeteket, illetve hatóságokat.
18. cikk
A gyermekek és a kiszolgáltatott felnőttek védelme, ideértve a szexuális zaklatással szembeni zéró toleranciát
(1) A küldő és a fogadó szervezetek elkötelezik magukat a gyermekeket és/vagy a kiszolgáltatott felnőtteket érintő visszaélés bármilyen formájával - így például a szexuális zaklatással - szembeni zéró tolerancia politikája mellett. Kialakítják az arra vonatkozó kapacitásokat, hogy a visszaéléseket bejelentsék, az incidenseket gyorsan és megfelelően kezeljék, támogassák az áldozatokat, megelőzzék a visszaélést bejelentő személyek áldozattá válását és felelősségre vonják az elkövetőket.
(2) A küldő és a fogadó szervezetek az uniós segítségnyújtási önkéntesek kiválasztási eljárásának, kezdeti tájékoztatásának és képzésének teljes időtartama alatt megelőzik a visszaéléseket azáltal, hogy kialakítják a témával kapcsolatos nyitottság és tudatosság kultúráját, valamint egyértelműen kijelölik az irányítási és felügyeleti feladatköröket.
(3) A küldő szervezetek elvégeznek minden, jogilag kötelező törvényességi ellenőrzést, hogy az önkéntesjelöltek engedélyezett módon dolgozhassanak az adott célcsoportokkal.
(4) A küldő és a fogadó szervezetek tájékoztatják az önkéntesjelölteket vagy az uniós segítségnyújtási önkénteseket a kockázatokról és az ajánlott megelőző intézkedésekről, ezáltal biztosítva, hogy ne forduljon elő visszaélés.
7. FEJEZET
ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
19. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő harmadik napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2014. október 24-én.