KOMMISSIONENS DELEGEREDE FORORDNING (EU) Nr. 1152/2014
af 4. juni 2014
om supplerende regler til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/36/EU for så vidt angår reguleringsmæssige tekniske standarder vedrørende identifikationen af den geografiske beliggenhed af de relevante krediteksponeringer med henblik på beregning af institutspecifikke kontracykliske kapitalbuffersatser
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/36/EU af 26. juni 2013 om adgang til at udøve virksomhed som kreditinstitut og om tilsyn med kreditinstitutter og investeringsselskaber (1), særlig artikel 140, stk. 7, tredje afsnit, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Beregningen af de institutspecifikke kontracykliske kapitalbuffersatser kræver, at beliggenheden af kapitalgrundlagskravene for alle krediteksponeringer i et givet institut, herunder eksponeringer i handelsbeholdningen og alle securitiseringseksponeringer, identificeres geografisk.
(2)
Den geografiske beliggenhed bør fastlægges på baggrund af beliggenheden af risikoen ved eksponeringerne. Dette sikrer, at opbygningen af supplerende reserver fra gennemførelsen af den kontracykliske buffer allokeres til det finansielle system, som har en uforholdsmæssig stor kredittilvækst.
(3)
Som hovedregel bør låntagers eller debitors hjemsted anvendes ved fastlæggelsen af den geografiske beliggenhed af alle krediteksponeringer, eftersom dette princip anses for at være bedst egnet til at afspejle beliggenheden af risikoen og derfor har betydning for det finansielle system. Imidlertid bør den geografiske beliggenhed af krediteksponeringer identificeret som eksponeringer hidrørende fra specialiseret långivning i henhold til artikel 147, stk. 8, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 575/2013 (2) fastlægges på baggrund af beliggenheden af de aktiver, der genererer den indkomst, som er den primære kilde til tilbagebetaling af forpligtelsen.
(4)
Af hensyn til en klar og entydig forståelse af bestemmelserne vedrørende identifikation af den geografiske beliggenhed af de relevante krediteksponeringer er det vigtigt at definere de tekniske betegnelser, som anvendes i denne forordning.
(5)
Eksponeringer mod en juridisk person bør i princippet henføres til den medlemsstat eller det tredjeland, hvor denne person er registreret. Imidlertid kan stedet for en juridisk persons faktiske hovedsæde være forskelligt fra det sted, hvor personen er registreret. Dette er blevet anerkendt af Domstolen i dens afgørelser i sag C-81/87 (Daily Mail), C-212/97 (Centros), C-208/00 (Überseering), C-167/01 (Inspire Art), C-411/03 (Sevic) og C-210/06 (Cartesio). Med henblik på at sikre en korrekt fordeling af den kontracykliske kapitalbuffer i disse tilfælde bør institutter, som er vidende om, at der består en sådan forskel for en låntagers vedkommende, henføre de relevante eksponeringer til stedet for den pågældende juridiske persons faktiske hovedsæde.
(6)
For eksponeringer mod institutter for kollektiv investering (CIU'er) er det hensigtsmæssigt, at de henføres til hjemstedet for låntageren i den underliggende eksponering som defineret i denne forordning. Hvis identifikationen af låntageren i den underliggende eksponering er uforholdsmæssigt vanskelig, kan eksponeringen mod CIU'en henføres til instituttets hjemland.
(7)
Eksponeringer mod andre aktiver bør, hvis låntageren ikke kan identificeres, henføres til instituttets hjemland.
(8)
Der bør tages proportionalitets- og væsentlighedshensyn til institutter, hvis udenlandske eksponering samlet set er begrænset, eller som har begrænset aktivitet i handelsbeholdningen, ved at give disse institutter mulighed for at fastlæge beliggenheden efter enklere metoder. Formålet hermed er at lette byrden for mindre institutter, hvis udlandsaktivitet og aktivitet i handelsbeholdningen normalt er begrænset.
(9)
Denne forordning er baseret på det udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder, som Den Europæiske Banktilsynsmyndighed har forelagt Kommissionen.
(10)
Den Europæiske Banktilsynsmyndighed har afholdt åbne offentlige høringer om udkastet til reguleringsmæssige tekniske standarder, som ligger til grund for denne forordning, analyseret de potentielle omkostninger og fordele samt indhentet en udtalelse fra interessentgruppen for banker, der er nedsat i henhold artikel 37 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1093/2010 (3) -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
1) »generel krediteksponering«: risikoeksponeringsbeløbet beregnet i overensstemmelse med artikel 92, stk. 3, i forordning (EU) nr. 575/2013 for en eksponering omhandlet i artikel 140, stk. 4, litra a), i direktiv 2013/36/EU
2) »eksponering i handelsbeholdningen«: risikoeksponeringsbeløbet beregnet i overensstemmelse med artikel 92, stk. 3, i forordning (EU) nr. 575/2013 for en eksponering omhandlet i artikel 140, stk. 4, litra b), i direktiv 2013/36/EU
3) »securitiseringseksponering«: risikoeksponeringsbeløbet beregnet i overensstemmelse med artikel 92, stk. 3, i forordning (EU) nr. 575/2013 for en eksponering omhandlet i artikel 140, stk. 4, litra c), i direktiv 2013/36/EU
4) »låntagers hjemsted«: den medlemsstat eller det tredjeland, hvor den fysiske eller juridiske person, som er instituttets modpart i en generel krediteksponering eller udsteder af et finansielt instrument uden for handelsbeholdningen eller modpart i en eksponering uden for handelsbeholdningen, normalt er bosiddende (i tilfælde af en fysisk person) eller er registreret (i tilfælde af en juridisk person); for en juridisk person, hvis faktiske hovedsæde er beliggende i en anden medlemsstat eller et andet tredjeland end den medlemsstat eller det land, hvor personen er registreret, forstås ved »låntagers hjemsted« den medlemsstat eller det tredjeland, hvor personen har sit faktiske hovedsæde
5) »debitors hjemsted«: den medlemsstat eller det tredjeland, hvor den fysiske eller juridiske person, som er udsteder af det finansielle instrument i handelsbeholdningen eller modpart i en eksponering i handelsbeholdningen, normalt er bosiddende (i tilfælde af en fysisk person) eller er registreret (i tilfælde af en juridisk person); for en juridisk person, hvis faktiske hovedsæde er beliggende i en anden medlemsstat eller et andet tredjeland end den medlemsstat eller det land, hvor personen er registreret, forstås ved »debitors hjemsted« den medlemsstat eller det tredjeland, hvor personen har sit faktiske hovedsæde
6) »indkomstens hjemsted«: den medlemsstat eller det tredjeland, hvor aktiverne, som genererer den indkomst, der er den primære kilde til tilbagebetaling af forpligtelsen i forbindelse med en eksponering hidrørende fra specialiseret långivning, er beliggende
7) »udenlandsk eksponering«: en generel krediteksponering, hvis låntager ikke er beliggende i instituttets hjemland
8) »eksponering hidrørende fra specialiseret långivning«: generelle krediteksponeringer, som besidder de i artikel 147, stk. 8, i forordning (EU) nr. 575/2013 omhandlede egenskaber.
Artikel 2
Beliggenhed af generelle krediteksponeringer
1. Alle generelle krediteksponeringer, der ikke falder ind under stk. 2-5 i denne artikel, henføres til låntagers hjemsted.
2. Generelle krediteksponeringer mod CIU'er som omhandlet i artikel 112, litra o), i forordning (EU) nr. 575/2013 henføres til hjemstedet for låntageren i de underliggende eksponeringer. Hvis der til låntagerne i de underliggende eksponeringer i en given CIU-eksponering svarer mere end én beliggenhed, kan artikel 4, stk. 2, i denne forordning også omfatte denne CIU-eksponering.
3. Eksponeringer hidrørende fra specialiseret långivning som omhandlet i artikel 147, stk. 8, i forordning (EU) nr. 575/2013 henføres til indkomstens hjemsted.
4. Generelle krediteksponeringer mod andre poster som omhandlet i artikel 112, litra q), i forordning (EU) nr. 575/2013 henføres til instituttets hjemland, hvis instituttet ikke kan identificere låntageren i disse eksponeringer.
5. Følgende generelle krediteksponeringer kan henføres til instituttets hjemland:
a)
eksponeringer mod CIU'er som omhandlet i artikel 112, litra o), i forordning (EU) nr. 575/2013, hvis instituttet ikke kan identificere hjemstedet for låntageren eller låntagerne i de underliggende eksponeringer ud fra internt eller eksternt tilgængelige oplysninger uden uforholdsmæssige vanskeligheder
b)
udenlandske eksponeringer, hvis omfang ikke overstiger 2 % af summen af det pågældende instituts generelle krediteksponeringer, eksponeringer i handelsbeholdningen og securitiseringseksponeringer. Ved beregning af summen af de generelle krediteksponeringer, eksponeringer i handelsbeholdningen og securitiseringseksponeringer ses der bort fra generelle krediteksponeringer, hvis beliggenhed er fastlagt i overensstemmelse med litra a) i dette stykke samt stk. 4.
6. Institutterne beregner procentsatsen omhandlet i stk. 5, litra b), såvel årligt som på ad hoc-basis. En ad hoc-beregning er påkrævet, når en begivenhed, som berører instituttets finansielle eller økonomiske situation, indtræffer.
Artikel 3
Geografisk beliggenhed af eksponeringer i handelsbeholdningen
1. Eksponeringer i handelsbeholdningen henføres til debitors hjemsted, jf. dog stk. 2 og stk. 3.
2. For eksponeringer i handelsbeholdningen omfattet af kapitalgrundlagskravene i tredje del, afsnit IV, kapitel 5, i forordning (EU) nr. 575/2013 fastlægger institutterne den geografiske beliggenhed ved at multiplicere deres samlede risikoeksponeringsbeløb med forholdet mellem:
a)
kapitalgrundlagskravene for underporteføljer opdelt efter den geografiske beliggenhed fastlagt i overensstemmelse med modellen i tredje del, afsnit IV, kapitel 5, i forordning (EU) nr. 575/2013 og
b)
summen af kapitalgrundlagskravene fastlagt i litra a) for alle geografiske beliggenheder.
3. Institutter, hvis samlede eksponeringer i handelsbeholdningen ikke overstiger 2 % af summen af deres generelle krediteksponeringer, eksponeringer i handelsbeholdningen og securitiseringseksponeringer, kan henføre disse eksponeringer til instituttets hjemland.
4. Institutterne beregner procentsatsen omhandlet i stk. 3 såvel årligt som på ad hoc-basis. En ad hoc-beregning er påkrævet, når en begivenhed, som berører instituttets finansielle eller økonomiske situation, indtræffer.
Artikel 4
Geografisk beliggenhed af securitiseringseksponeringer
1. En securitiseringseksponering henføres til hjemstedet for låntageren i de underliggende eksponeringer.
2. Hvis der til låntageren i de underliggende eksponeringer i en given securitiseringseksponering svarer mere end én beliggenhed, kan denne eksponering henføres til hjemstedet for den låntager i de underliggende eksponeringer, som tegner sig for den største andel af de underliggende securitiseringseksponeringer.
3. Securitiseringseksponeringer, for hvilke der ikke foreligger oplysninger om de underliggende securitiseringseksponeringer, kan henføres til instituttets hjemland, hvis instituttet ikke kan identificere den underliggende låntager ud fra internt eller eksternt tilgængelige oplysninger, eller det ville være uforholdsmæssigt vanskeligt at indhente disse oplysninger.
Artikel 5
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 4. juni 2014.
A BIZOTTSÁG 1152/2014/EU FELHATALMAZÁSON ALAPULÓ RENDELETE
(2014. június 4.)
a 2013/36/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvnek az intézményspecifikus anticiklikus tőkepufferráta kiszámítása céljából a lényeges hitelkockázati kitettségek földrajzi helyének azonosítására irányuló szabályozástechnikai standardok tekintetében történő kiegészítéséről
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel a hitelintézetek tevékenységéhez való hozzáférésről és a hitelintézetek és befektetési vállalkozások prudenciális felügyeletéről szóló 2013. június 26-i európai parlamenti és tanácsi 2013/36/EU irányelvre (1) és különösen annak 140. cikke (7) bekezdésének harmadik albekezdésére,
mivel:
(1)
Az intézményspecifikus anticiklikus tőkepufferráta kiszámításához földrajzilag meg kell határozni az adott intézmény valamennyi hitelkockázati kitettségére, ezen belül a kereskedési könyvben nyilvántartott kitettségekre és az értékpapírosítási kitettségekre vonatkozó tőkekövetelmény helyét.
(2)
A földrajzi helyet a kitettségek kockázatának helye alapján kell meghatározni. Ezáltal az anticiklikus puffer alkalmazásakor képzett kiegészítő tartalékok ahhoz a pénzügyi rendszerhez rendelhetők, amelyben a hitelezés bővülése túlzott mértékű.
(3)
Általában valamennyi hitelkockázati kitettség földrajzi helyét a kötelezett vagy az adós illetősége alapján kell meghatározni, mivel ez tekinthető úgy, hogy a legpontosabban tükrözi azt a helyet, ahol a kockázat található, és amely ezáltal a pénzügyi rendszer szempontjából fontos. Az 575/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (2) 147. cikkének (8) bekezdése alapján speciális hitelezési kitettségnek minősülő hitelkockázati kitettségek földrajzi helyét azonban a bevételt generáló eszközök, vagyis a kötelezettség visszafizetése elsődleges forrásának helye alapján kell meghatározni.
(4)
A lényeges hitelkockázati kitettségek földrajzi helyének meghatározására vonatkozó intézkedések világos és egyértelmű értelmezése érdekében meg kell határozni az e rendeletben használt fogalmak listáját.
(5)
A jogi személyekkel szembeni kitettségeket elvben ahhoz a tagállamhoz vagy harmadik országhoz kell rendelni, amelyben az illető személy székhelye található. Egy jogi személy tényleges központi ügyvezetésének helye azonban eltérhet székhelyétől. Ezt a Bíróság is elismerte a C-81/87 (Daily Mail), C-212/97 (Centros), C-208/00 (Überseering), C-167/01 (Inspire Art), C-411/03 (Sevic) és C-210/06 (Cartesio) ügyekben hozott ítéletében. Ilyen esetben az anticiklikus tőkepuffer megfelelő hozzárendelése érdekében az intézményeknek - amennyiben valamely kötelezett tekintetében tudomásuk van ilyen eltérésről - a lényeges kitettségeket a szóban forgó jogi személy tényleges központi ügyvezetésének helye alapján kell besorolniuk.
(6)
A kollektív befektetési formákkal (KBF) szembeni kitettségeket az alapul szolgáló kitettség kötelezettjének földrajzi helyéhez kell rendelni az e rendeletben meghatározottak szerint. Ha az alapul szolgáló kitettség kötelezettjének meghatározása indokolatlanul nagy terhet jelent, akkor a KBF-fel szembeni kitettség az intézmény székelye szerinti tagállamhoz rendelhető.
(7)
Egyéb eszközökkel szembeni kitettségeket, amennyiben kötelezettjük nem azonosítható, az intézmény székhelye szerinti tagállamhoz kell rendelni.
(8)
Arányossági és lényegességi szempontokat is figyelembe kell venni az összességében korlátozott külföldi kitettséggel rendelkező vagy korlátozott kereskedési könyvi tevékenységet folytató intézmények esetében, lehetővé téve számukra egyszerűbb hozzárendelési módszerek használatát. Ennek célja az olyan kisebb intézmények terheinek mérséklése, amelyek jellemzően korlátozott külföldi és kereskedési könyvi tevékenységet folytatnak.
(9)
Ez a rendelet az Európai Bankhatóság (EBH) által a Bizottsághoz benyújtott szabályozástechnikai standardtervezeten alapul.
(10)
Az EBH nyilvános konzultációt folytatott az e rendelet alapját képező szabályozástechnikai standard tervezetéről, elemezte az ezzel összefüggésben felmerülő lehetséges költségeket és hasznot, és kikérte az 1093/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (3) 37. cikke alapján létrehozott banki érdekképviseleti csoport véleményét,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Fogalommeghatározások
E rendelet alkalmazásában:
(1) „általános hitelkockázati kitettség”: a 2013/36/EU irányelv 140. cikke (4) bekezdésének a) pontjában említett kitettségnek az 575/2013/EU rendelet 92. cikkének (3) bekezdése szerint számított kockázati kitettségértéke;
(2) „kereskedési könyvi kitettség”: a 2013/36/EU irányelv 140. cikke (4) bekezdésének b) pontjában említett kitettségnek az 575/2013/EU rendelet 92. cikkének (3) bekezdése szerint számított kockázati kitettségértéke;
(3) „értékpapírosítási kitettség”: a 2013/36/EU irányelv 140. cikke (4) bekezdésének c) pontjában említett kitettségnek az 575/2013/EU rendelet 92. cikkének (3) bekezdése szerint számított kockázati kitettségértéke;
(4) „a kötelezett helye”: az a tagállam vagy harmadik ország, amelyben az intézmény általános hitelkockázati kitettségének partnere, vagy a kereskedési könyvben nem szereplő pénzügyi instrumentum kibocsátója, vagy a nem kereskedési könyvi kitettség partnere rendszeresen tartózkodik (természetes személy esetében), vagy amelyben székhelye található (jogi személy esetében); amennyiben a jogi személy tényleges központi ügyvezetésének helye székhelyétől eltérő tagállamban vagy harmadik országban van, „a kötelezett helye” a tényleges ügyvezetés helye szerinti tagállam vagy harmadik ország;
(5) „az adós helye”: az a tagállam vagy harmadik ország, amelyben a kereskedési könyvben nem szereplő pénzügyi instrumentum kibocsátója, vagy a nem kereskedési könyvi kitettség partnere rendszeresen tartózkodik (természetes személy esetében), vagy amelyben székhelye található (jogi személy esetében); amennyiben a jogi személy tényleges központi ügyvezetésének helye székhelyétől eltérő tagállamban vagy harmadik országban van, „az adós helye” a tényleges ügyvezetés helye szerinti tagállam vagy harmadik ország;
(6) „a bevétel helye”: azon eszközök helye szerinti tagállam vagy harmadik ország, amelyekből a speciális hitelezési kitettséghez kapcsolódó kötelezettség visszafizetésének elsődleges forrását jelentő bevétel származik;
(7) „külföldi kitettség”: olyan általános hitelkockázati kitettség, amely kötelezettjének helye nem az intézmény székhelye szerinti tagállamban található;
(8) „speciális hitelezési kitettség”: az 575/2013/EU rendelet 147. cikkének (8) bekezdésében említett jellemzőkkel rendelkező általános hitelkockázati kitettség.
2. cikk
Az általános hitelkockázati kitettség helye
(1) Minden olyan általános hitelkockázati kitettséget, amely nem tartozik e cikk (2)-(5) bekezdésének hatálya alá, a kötelezett helyéhez kell rendelni.
(2) Az 575/2013/EU rendelet 112. cikkének o) pontjában említett KBF-ekkel szembeni általános hitelkockázati kitettséget az alapul szolgáló kitettség kötelezettjének helyéhez kell rendelni. Ha egy KBF-fel szembeni kitettség alapjául szolgáló kitettségek kötelezettjeihez egynél több hely tartozik, akkor a KBF-fel szembeni adott kitettség esetében is alkalmazható e rendelet 4. cikkének (2) bekezdése.
(3) Az 575/2013/EU rendelet 147. cikkének (8) bekezdésében említett speciális hitelezési kitettségeket a bevétel helyéhez kell rendelni.
(4) Az 575/2013/EU rendelet 112. cikkének q) pontjában említett egyéb tételekkel szembeni általános hitelkockázati kitettséget az intézmény székhelye szerinti tagállamhoz kell rendelni, ha az intézmény nem tudja azonosítani a kötelezettet.
(5) Az alábbi általános hitelkockázati kitettségek az intézmény székhelye szerinti tagállamhoz rendelhetők:
a)
az 575/2013/EU rendelet 112. cikkének o) pontjában említett KBF-ekkel szembeni kitettségek, ha az intézmény a rendelkezésére álló belső vagy aránytalan erőfeszítés nélkül beszerezhető külső információk alapján nem tudja megállapítani az alapul szolgáló kitettségek kötelezettjének vagy kötelezettjeinek helyét;
b)
külföldi kitettségek, amelyek együttesen nem haladják meg az adott intézmény összesített általános hitelkockázati, kereskedési könyvi és értékpapírosítási kitettségének 2 %-át. Az összesített általános hitelkockázati, kereskedési könyvi és értékpapírosítási kitettséget az e bekezdés a) pontja, valamint a (4) bekezdés szerint lokalizált általános hitelkockázati kitettségek kizárásával kell kiszámítani.
(6) Az intézmények az (5) bekezdés b) pontjában említett százalékos arányt éves gyakorisággal és eseti jelleggel is kiszámítják. Eseti számításra az intézmény pénzügyi vagy gazdasági helyzetét érintő esemény előfordulásakor van szükség.
3. cikk
A kereskedési könyvi kitettség földrajzi helye
(1) A (2) és (3) bekezdésre is figyelemmel a kereskedési könyvi kitettségeket az adós helyéhez kell rendelni.
(2) Az 575/2013/EU rendelet harmadik része IV. címének 5. fejezete szerinti szavatolótőke-követelmény hatálya alá tartozó kereskedési könyvi kitettségek földrajzi helyét az intézmények az ilyen kitettségek teljes kockázattal súlyozott kitettségértékének és az alábbi hányadosnak a szorzataként határozzák meg:
a)
az 575/2013/EU rendelet harmadik része IV. címének 5. fejezete szerinti modell alapján meghatározott földrajzi helynek megfelelően felosztott részportfóliókra vonatkozó szavatolótőke-követelmények;
b)
az a) pont alapján meghatározott szavatolótőke-követelmények minden földrajzi helyre kiterjedő összesítése.
(3) Azok az intézmények, amelyeknek teljes kereskedési könyvi kitettsége nem haladja meg teljes általános hitelkockázati, kereskedési könyvi és értékpapírosítási kitettségük 2 %-át, az intézmény székhelye szerinti tagállamhoz is rendelhetik e kitettségeket.
(4) Az intézmények a (3) bekezdésben említett százalékos arányt éves gyakorisággal és eseti jelleggel is kiszámítják. Eseti számításra az intézmény pénzügyi vagy gazdasági helyzetét érintő esemény előfordulásakor van szükség.
4. cikk
Az értékpapírosítási kitettség földrajzi helye
(1) Az értékpapírosítási kitettséget az alapjául szolgáló kitettségek kötelezettjének helyéhez kell rendelni.
(2) Ha egy adott értékpapírosítási kitettség alapjául szolgáló kitettségek kötelezettjeihez több hely tartozik, akkor a kitettség az alapul szolgáló kitettségek azon kötelezettjének helyéhez rendelhető, amely az alapul szolgáló értékpapírosítási kitettségekben a legnagyobb részesedéssel bír.
(3) Azok az értékpapírosítási kitettségek, amelyek esetében az alapul szolgáló értékpapírosítási kitettségekről nem áll rendelkezésre információ, az intézmény helyéhez rendelhetők akkor, ha az intézmény nem képes azonosítani az alapul szolgáló eszköz kötelezettjét külső vagy belső forrásból rendelkezésére álló, vagy aránytalan erőfeszítés nélkül beszerezhető információk alapján.
5. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2014. június 4-én.