KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 752/2013
af 31. juli 2013
om ændring af forordning (EF) nr. 555/2008 for så vidt angår nationale støtteprogrammer og handel med tredjelande i vinsektoren
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 af 22. oktober 2007 om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter og om særlige bestemmelser for visse landbrugsprodukter (fusionsmarkedsordningen) (1), særlig artikel 103za og artikel 158a, stk. 4, sammenholdt med artikel 4, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Artikel 4 og 5 i Kommissionens forordning (EF) Nr. 555/2008 (2) fastsætter støttekriterierne for salgsfremstød for vin på tredjelandsmarkeder, der indgår i nationale støtteprogrammer, og for udvælgelsen af sådanne foranstaltninger.
(2)
På baggrund af den særlige karakter af foranstaltningen vedrørende salgsfremstød på tredjelandsmarkeder og i lyset af erfaringerne med gennemførelsen af de nationale støtteprogrammer bør der fastsættes regler for støtteberettigelse for personaleomkostninger og generalomkostninger, som modtageren har afholdt i forbindelse med gennemførelsen af sådanne foranstaltninger.
(3)
Artikel 19, stk. 2, i forordning (EF) nr. 555/2008 fastsætter den finansielle forvaltning af investeringsstøtte. For at lette gennemførelsen af investeringsprojekter i programperioden 2014 til 2018 bør lofterne for forskudsbetalinger forhøjes i 2014 og 2015. Det samme princip bør også gælde for gennemførelsen af investeringsprojekter i forbindelse med udløbet af den første programmeringsperiode fra 2009 til 2013. Derfor bør loftet for forskudsbetalinger også forhøjes for 2013.
(4)
Det er hensigtsmæssigt at indføre foranstaltninger, som sikrer en forsvarlig finansiel forvaltning og en bedre kontrol med de EU-midler, der udbetales som forskud til støttemodtagerne inden for rammer af de nationale støtteprogrammer. I betragtning af den tid, som medlemsstaterne har brug for til at iværksætte disse foranstaltninger, bør disse anvendes fra 2014, medmindre medlemsstaterne beslutter at udbetale øgede forskud i 2013 inden for de maksimale lofter, der fastlægges i artikel 19, stk. 2, i forordning (EF) nr. 555/2008.
(5)
Afsnit III, kapitel II, afdeling 2, i forordning (EF) nr. 555/2008 fastsætter de betingelser, der skal opfyldes ved import af vin, druesaft og druemost til Unionen. Den indeholder bl.a. bestemmelser om forpligtelsen til at udarbejde et V I 1-dokument, som udfærdiges på en V I 1-blanket som vist i bilag IX til samme forordning, underskrives af en ansat ved et officielt organ og af en ansat ved et anerkendt laboratorium, eller et forenklet V I 1- papirdokument for vinavlsprodukter, der indføres i Unionen. Under hensyntagen til udviklingen af elektroniske systemer for denne sektor og for at lette overvågningen af vinavlsprodukters bevægelser og kontrollen med dem er det hensigtsmæssigt også at godkende brugen af EDB-systemer og dermed af elektroniske dokumenter. Brugen af EDB-systemer bør dog være underlagt visse betingelser og Unionens godkendelse af, at det kontrolsystem, der er etableret i et tredjeland, giver tilstrækkelige garantier for så vidt angår art, oprindelse og sporbarhed af de vinavlsprodukter, der importeres til Unionen fra dette tredjeland. Det er derfor nødvendigt at fastsætte minimumskrav for Unionens officielle godkendelse af ækvivalensen af det pågældende tredjelands kontrolsystem med EU-kontrolsystemet.
(6)
Af klarhedshensyn bør tredjelande, der har indført et kontrolsystem, som Unionen har anerkendt som ækvivalent, optages på en liste.
(7)
Efter gennemgangen af ansøgningen fra Chiles ansvarlige myndigheder om at nyde godt af den forenklede procedure, der er fastsat i artikel 45 i forordning (EF) nr. 555/2008, og Unionens anerkendelse af, at det eksisterende kontrolsystem i den chilenske vinsektor giver særlige garantier for kontrol og sporbarhed af vin produceret i Chile, bør V I 1-dokumenter udfærdiget af vinproducenter i Chile, som har modtaget en individuel godkendelse fra deres ansvarlige myndigheder og blevet underkastet inspektion af sidstnævnte, betragtes som en attest eller analyseerklæring udarbejdet af organer og laboratorier, der er opført på listen i forordningens artikel 48. Den liste over tredjelande, der er omhandlet i artikel 43, stk. 2, og artikel 45 i forordning (EF) nr. 555/2008 og fastsat i forordningens bilag XII, bør suppleres i overensstemmelse hermed.
(8)
Forordning (EF) nr. 555/2008 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.
(9)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Forvaltningskomitéen for den Fælles Markedsordning for Landbrugsprodukter -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
I forordning (EF) nr. 555/2008 foretages følgende ændringer:
1)
I afsnit II, kapitel II, afdeling 1, indsættes følgende som artikel 5a:
»Artikel 5 a
Støtteberettigede udgifter
1. Personaleudgifter afholdt af støttemodtageren, jf. artikel 4, skal anses for at være støtteberettigede, hvis de er afholdt i forbindelse med forberedelsen, gennemførelsen og opfølgningen af det pågældende støttede salgsfremmende projekt, herunder også evalueringen. Det omfatter omkostninger til personale, som støttemodtageren ansætter specifikt i forbindelse med det salgsfremmende projekt, og de omkostninger, der svarer til den andel af arbejdstiden, som fastansat personale hos støttemodtageren bruger på det salgsfremmende projekt.
Medlemsstaterne accepterer kun personaleudgifter som støtteberettigede, hvis støttemodtagerne fremlægger dokumentation med nærmere oplysninger om faktisk udført arbejde i forbindelse med et bestemt støttet salgsfremmende projekt.
2. Generalomkostninger afholdt af støttemodtageren betragtes kun som støtteberettigede, hvis:
a)
de vedrører forberedelse, gennemførelse eller opfølgning af projektet, og
b)
de ikke overstiger 4 % af de faktiske omkostninger for gennemførelsen af projekterne.
Medlemsstaterne kan beslutte, om disse omkostninger er støtteberettigede på grundlag af en fast sats eller på grundlag af forelagt støttedokumentation. I sidstnævnte tilfælde skal beregningen af disse omkostninger baseres på de regnskabsmæssige principper, regler og metoder, der anvendes i støttemodtagerens hjemland.«
2)
Artikel 19, stk. 2, andet afsnit, affattes således:
»Forskuddet må ikke overstige 20 % af den offentlige støtte til investeringen, og betalingen er betinget af, at der er stillet bankgaranti eller tilsvarende sikkerhed for 110 % af forskuddet. I tilfælde af investeringer, for hvilke den enkelte beslutning om at yde støtte træffes i regnskabsårene 2013, 2014 eller 2015, kan forskuddet dog forhøjes indtil 50 % af den offentlige støtte til den pågældende investering. I forbindelse med Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 282/2012 (3) er det en forpligtelse at bruge det samlede forskud til gennemførelsen af den pågældende operation to år efter, at det er udbetalt.
3)
I afsnit II, kapitel III, indsættes som artikel 37b:
»Artikel 37b
Meddelelse vedrørende forskud
1. Hvis forskud ydes i henhold til artikel 5, stk. 7, artikel 9, stk. 2, artikel 19, stk. 2, og artikel 24, stk. 3, opfordres støttemodtagerne til for hvert projekt årligt at meddele betalingsorganerne følgende oplysninger:
a)
udgiftserklæringer, som for hver foranstaltning begrunder brugen af forskud frem til den 15. oktober, og
b)
en bekræftelse af det uudnyttede forskud, der resterer den 15. oktober, for hver foranstaltning.
Medlemsstaterne fastlægger i deres nationale regler datoen for fremsendelsen af oplysningerne, således at de kan indgå i de aktuelle årsregnskaber for de betalingsorganer, der er omhandlet i artikel 6 i forordning (EF) nr. 885/2006, inden for den frist, der er fastsat i artikel 7, stk. 2, i nævnte forordning.
2. Stk. 1 finder ikke anvendelse på årsregnskabet for 2013, undtagen hvis der er ydet forskud på over 20 % og op til 50 % af den offentlige støtte i forbindelse med investeringerne i henhold til artikel 19, stk. 2, andet afsnit.
3. I forbindelse med artikel 18, stk. 2, i gennemførelsesforordning (EU) nr. 282/2012, skal den dokumentation, der fremlægges som godtgørelse for endelig ret, være den seneste udgiftserklæring og bekræftelsen af det restbeløb, der er omhandlet i stk. 1.
For så vidt angår forskud i henhold til artikel 9, stk. 2, og artikel 19, stk. 2, i nærværende forordning, forelægges den seneste udgiftserklæring og bekræftelsen af restbeløbet, jf. stk. 1 og 2, inden udgangen af det andet regnskabsår efter deres udbetaling.«
4)
I afsnit III, kapitel II, indsættes som artikel 45a:
»Artikel 45 a
Elektronisk dokument
1. V I 1-dokumenter, der er oprettet i overensstemmelse med artikel 43 og 45, kan erstattes af et elektronisk dokument vedrørende import til Unionen af vinavlsprodukter fra tredjelande, der har etableret et kontrolsystem, som Unionen har accepteret som værende ækvivalent med det kontrolsystem, der er indført for de samme produkter i Unionens lovgivning.
Et kontrolsystem i et tredjeland kan blive accepteret som værende ækvivalent med det kontrolsystem, der er indført for de samme produkter i Unionen, hvis det mindst opfylder følgende betingelser:
a)
det giver tilstrækkelige garantier med hensyn til art, oprindelse og sporbarhed for vinavlsprodukter, der fremstilles eller handles på det pågældende tredjelands område
b)
det sikrer adgang til dataene i det anvendte elektroniske system, navnlig med hensyn til registrering og identifikation af erhvervsdrivende, kontrolorganer og laboratorier
c)
det sikrer, at der er mulighed for at kontrollere de data, der er omhandlet i litra b), inden for rammerne af et gensidigt administrativt samarbejde.
Tredjelande, der har etableret et kontrolsystem, som Unionen anerkender som værende ækvivalent, jf. andet afsnit, optages på den liste, der er fastsat i bilag XII, del C.
2. Det elektroniske dokument, der er omhandlet i stk. 1, skal mindst indeholde de oplysninger, der er nødvendige for oprettelsen af V I 1-dokumentet.
Det elektroniske dokument tildeles en unik administrativ referencekode af eller under tilsyn af den ansvarlige myndighed i eksporttredjelandet. Denne kode er angivet på de kommercielle dokumenter, der kræves ved indførsel til Unionens område.
3. Adgang til det elektroniske dokument eller de nødvendige data til at generere det gives på enhver anmodning af de ansvarlige myndigheder i destinationsmedlemsstaten.
Der kan eventuelt blive anmodet om dataene i første afsnit i form af et papirdokument, hvori dataene skal vises i form af dataelementer og anføres på samme måde som i det elektroniske dokument.«
5)
Bilag XII affattes som anført i bilaget til nærværende forordning.
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 31. juli 2013.
A BIZOTTSÁG 752/2013/EU VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
(2013. július 31.)
az 555/2008/EK rendeletnek a borágazatot érintő nemzeti támogatási programok és harmadik országokkal folytatott kereskedelem tekintetében történő módosításáról
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel a mezőgazdasági piacok közös szervezésének létrehozásáról, valamint egyes mezőgazdasági termékekre vonatkozó egyedi rendelkezésekről szóló, 2007. október 22-i 1234/2007/EK tanácsi rendeletre (az egységes közös piacszervezésről szóló rendelet) (1) és különösen annak 103za. cikkére és 158a. cikke (4) bekezdésére, összefüggésben 4. cikkével,
mivel:
(1)
Az 555/2008/EK bizottsági rendelet (2) 4. és 5. cikke meghatározza, milyen kritériumok teljesülése mellett támogathatók azon intézkedések és a hozzájuk kapcsolódó kiválasztási eljárások, amelyek nemzeti támogatási programok részeként borok harmadik országbeli piacokon végzett promóciójára irányulnak.
(2)
Tekintve a harmadik országbeli piacokra irányuló borpromóciós intézkedések különleges jellegét és figyelemmel a nemzeti támogatási programok végrehajtása során nyert tapasztalatokra, szabályokat kell megállapítani a kedvezményezettek számára az ilyen intézkedések végrehajtásakor felmerülő személyzeti költségek és általános költségek támogathatóságára vonatkozóan.
(3)
Az 555/2008/EK rendelet 19. cikkének (2) bekezdése rendelkezik a beruházási intézkedésekkel kapcsolatos pénzgazdálkodásról. Annak érdekében, hogy a 2014-2018 közötti programozási időszak végrehajtásának keretében könnyebben lehessen beruházási projekteket megvalósítani, 2014-ben és 2015-ben meg kell emelni az előlegkifizetések felső határát. Ugyanezt a megközelítést kell alkalmazni a 2009-2013 közötti első programozási időszak utolsó szakaszához kapcsolódó beruházási projektek megvalósítása tekintetében is. Ezért az előlegkifizetések felső határát 2013-ra vonatkozóan is meg kell emelni.
(4)
Helyénvaló olyan intézkedéseket bevezetni, amelyek hatékony és eredményes pénzgazdálkodást garantálnak a nemzeti támogatási programok keretében a kedvezményezettek számára megelőlegezett uniós támogatások terén, valamint javítják az ilyen támogatások ellenőrzését. Tekintve, hogy a tagállamoknak a szóban forgó intézkedések végrehajtásához időre van szükségük, az alkalmazást 2014-től kell elkezdeni, kivéve, ha a tagállamok úgy döntenek, hogy 2013-ban az 555/2008/EK rendelet 19. cikkének (2) bekezdésében meghatározandó felső határokig növelt mértékű előlegeket nyújtanak.
(5)
Az 555/2008/EK rendelet III. címe II. fejezetének 2. szakasza meghatározza a bor, szőlőlé és szőlőmust Unióba történő behozatala tekintetében teljesítendő követelményeket. A szakasz rendelkezik többek között arról a kötelezettségről, miszerint az Unióba behozott borászati termékekre vonatkozóan az említett rendelet IX. mellékletében szereplő mintának megfelelő V I 1 formanyomtatvány alapján elkészített és egy hivatalos szerv tisztviselőjével és egy jóváhagyott laboratórium tisztviselőjével aláíratott V I 1 okmányt, illetve egy egyszerűsített papíralapú V I 1 okmányt kell benyújtani. Tekintve a szóban forgó ágazatban működő számítógépes rendszerek fejlődését, valamint annak érdekében, hogy könnyebbé váljon a borászati termékek mozgásának és ellenőrzésének nyomon követése, helyénvaló engedélyezni a számítógépes rendszerek és ebből következően az elektronikus okmányok használatát is. Ugyanakkor a számítógépes rendszerek használatát bizonyos feltételekhez kell kötni, valamint attól kell függővé tenni, hogy az Unió elismeri-e, hogy egy harmadik országban létrehozott ellenőrzési rendszer elegendő garanciát nyújt a szóban forgó harmadik országból az Unióba behozott bortermékek jellege, eredete és nyomonkövethetősége tekintetében. Ezért meg kell határozni azokat a minimális feltételeket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy az Unió hivatalosan elfogadja: az érintett harmadik országban fennálló ellenőrzési rendszer egyenértékű az Unióban működő rendszerrel.
(6)
Az egyértelműség érdekében jegyzéket kell készíteni azon harmadik országokról, amelyek az Unió által egyenértékűnek elismert ellenőrzési rendszert hoztak létre.
(7)
A chilei illetékes hatóságok kérelmet nyújtottak be az 555/2008/EK rendelet 45. cikke szerinti egyszerűsített eljárás alkalmazása, valamint aziránt, hogy az Unió a chilei borágazatban fennálló ellenőrzési rendszert a Chilében termelt borok ellenőrzése és nyomonkövethetősége tekintetében külön garanciákat nyújtó rendszerként ismerje el; a kérelem vizsgálata nyomán el kell rendelni, hogy azon V I 1 okmányokat, amelyeket illetékes hatóságaik egyedi jóváhagyásával rendelkező és azok ellenőrzésének tárgyát képező chilei bortermelők állítottak ki, úgy kell tekinteni, mint az olyan tanúsítványokat vagy analitikai bizonylatokat, amelyeket az 555/2008/EK rendelet 48. cikkében említett jegyzékben szereplő szervek és laboratóriumok állítottak ki. Az 555/2008/EK rendelet 43. cikkének (2) bekezdésében és 45. cikkében említett, XII. mellékletében szereplő, harmadik országokat magában foglaló jegyzéket ennek megfelelően ki kell egészíteni.
(8)
Az 555/2008/EK rendeletet ezért ennek megfelelően módosítani kell.
(9)
Az e rendeletben előírt intézkedések összhangban vannak a mezőgazdasági piacok közös szervezésével foglalkozó irányítóbizottság véleményével,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Az 555/2008/EK rendelet a következőképpen módosul:
1.
A II. cím II. fejezetének 1. szakasza a következő 5a. cikkel egészül ki:
„5a. cikk
Elszámolható költségek
(1) A 4. cikkben említett kedvezményezett személyzeti költségei elszámolhatónak tekintendők, amennyiben egy adott, támogatásban részesülő promóciós projekt előkészítése, végrehajtása vagy nyomon követése - ideértve az értékelést is - tekintetében merülnek fel. Ide tartoznak azok a költségek, amelyek a kedvezményezett által kifejezetten a promóciós projekthez szerződtetett munkavállalókhoz, valamint a kedvezményezett állandó alkalmazottainak a promóciós projektre fordított munkaóráihoz kapcsolódnak.
A tagállamok a személyzeti költségeket csak akkor tekintik elszámolhatónak, ha a kedvezményezettek olyan igazoló dokumentumokat bocsátanak rendelkezésre, amelyek részletes ismertetést adnak a támogatásban részesülő adott promóciós projekt kapcsán ténylegesen elvégzett munkáról.
(2) A kedvezményezettnél felmerült általános költségek csak akkor tekinthetők elszámolhatónak, ha:
a)
a projekt előkészítéséhez, végrehajtásához vagy nyomon követéséhez kapcsolódnak; és
b)
nem haladják meg a projektvégrehajtás tényleges költségeinek 4 %-át.
A tagállamok eldönthetik, hogy az említett általános költségek támogatása átalányalapon vagy igazoló dokumentumok bemutatása alapján történik. Ez utóbbi esetben az említett költségek kiszámítása a kedvezményezett országában használatos számviteli alapelvekkel, szabályokkal és módszerekkel összhangban történik.”
2.
A 19. cikk (2) bekezdésének második albekezdése helyébe a következő szöveg lép:
„Az előleg összege nem haladhatja meg a beruházáshoz kapcsolódó köztámogatás 20 %-át, és kifizetésének feltétele egy, az előleg összegének 110 %-ára szóló bankgarancia vagy azzal egyenértékű biztosíték nyújtása. Azoknál a beruházásoknál azonban, amelyek esetében a támogatás odaítéléséről szóló egyedi határozatot a 2013., 2014. vagy 2015. pénzügyi évben hozzák meg, az előlegek összege elérheti az adott beruházáshoz kapcsolódó köztámogatás 50 %-át. A 282/2012/EU bizottsági végrehajtási rendelet (3) alkalmazásában a teljes előlegösszeget a kifizetése utáni két éven belül kötelező felhasználni az érintett intézkedés végrehajtására.
3.
A II. cím III. fejezete a következő 37b. cikkel egészül ki:
„37b. cikk
Az előlegekhez kapcsolódó kommunikáció
(1) Abban az esetben, ha az 5. cikk (7) bekezdésének, a 9. cikk (2) bekezdésének, a 19. cikk (2) bekezdésének és a 24. cikk (3) bekezdésének megfelelően előleg nyújtására kerül sor, a kedvezményezettek kötelesek az egyes projektek tekintetében a kifizető ügynökségeknek évente megadni az alábbi információkat:
a)
költségkimutatás, amely intézkedésenként igazolja az előlegek felhasználását az október 15-ig terjedő időszak tekintetében; és
b)
az október 15-én fennmaradó, fel nem használt egyenleg intézkedésenkénti megerősítése.
A tagállamok nemzeti szabályaikban meghatározzák az említett információk továbbításának időpontját annak érdekében, hogy azokat a kifizető ügynökségek a 885/2006/EK rendelet 7. cikkének (2) bekezdésében foglalt határidőn belül belefoglalhassák az említett rendelet 6. cikkében előírt, az adott évre vonatkozó éves beszámolójukba.
(2) Az (1) bekezdés nem alkalmazandó a 2013. évi éves beszámolókra, kivéve, ha a 19. cikk (2) bekezdése második albekezdésének megfelelően a beruházási köztámogatás 20 %-át meghaladó, de annak legfeljebb 50 %-át kitevő előlegek nyújtására kerül sor.
(3) A 282/2012/EU végrehajtási rendelet 18. cikke (2) bekezdésének alkalmazásában a végleges jogosultság igazolása az (1) bekezdésben említett utolsó költségkimutatás és egyenlegmegerősítés.
Az e rendelet 9. cikke (2) bekezdésének és 19. cikke (2) bekezdésének értelmében nyújtott előlegek tekintetében az (1) és (2) bekezdésben említett utolsó költségkimutatást és egyenlegmegerősítést az előlegek kifizetése utáni második pénzügyi év végéig kell benyújtani.”
4.
A III. cím II. fejezete a következő 45a. cikkel egészül ki:
„45a. cikk
Elektronikus okmány
(1) A 43. és a 45. cikknek megfelelően elkészített V I 1 okmány helyettesíthető elektronikus okmánnyal, amennyiben a borászati termékeket olyan harmadik országokból hozzák be az Unióba, amelyek ellenőrzési rendszerét az Unió az uniós jogszabályok által ugyanazon termékekre létrehozott rendszerrel egyenértékűnek fogadja el.
Egy harmadik ország ellenőrzési rendszere akkor fogadható el egyenértékűnek az Unió által ugyanazon termékekre létrehozott rendszerrel, ha legalább az alábbi feltételeknek megfelel:
a)
elegendő garanciát nyújt az érintett harmadik ország területén előállított vagy forgalmazott borászati termékek jellege, származása és nyomonkövethetősége tekintetében;
b)
hozzáférést biztosít az alkalmazott elektronikus rendszerben tárolt adatokhoz, különös tekintettel a gazdasági szereplők, ellenőrző szervek és az elemző laboratóriumok nyilvántartásba vételére és azonosítására;
c)
biztosítja a b) pontban említett adatok kölcsönös igazgatási együttműködés keretében való ellenőrzésének lehetőségét.
Azon harmadik országokat, amelyek ellenőrzési rendszerét az Unió a második albekezdésnek megfelelően egyenértékűként elfogadta, fel kell venni a XII. melléklet C. részében szereplő jegyzékbe.
(2) Az (1) bekezdés szerinti elektronikus okmány legalább azon információkat tartalmazza, amelyek a V I 1 okmány elkészítéséhez szükségesek.
Az exportáló harmadik ország illetékes hatósága vagy az annak felügyelete alatt eljáró szerv az elektronikus okmányhoz egyedi adminisztratív referenciakódot utal. Ennek a kódnak szerepelnie kell az Unióba való behozatalhoz szükséges kereskedelmi dokumentumokban.
(3) A rendeltetési tagállam illetékes hatóságai kérésre hozzáférést kapnak az elektronikus okmányhoz vagy az annak elkészítéséhez szükséges adatokhoz.
Az első albekezdésben említett adatok olyan papíralapú okmány formájában is kérhetők, amelyben az adatok az elektronikus okmányban alkalmazottal megegyező módon kifejezett adatelemekként vannak feltüntetve.”
5.
A XII. melléklet helyébe e rendelet mellékletének szövege lép.
2. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő harmadik napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2013. július 31-én.