EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 1219/2012
af 12. december 2012
om indførelse af overgangsordninger for bilaterale investeringsaftaler mellem medlemsstaterne og tredjelande
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 207, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
efter den almindelige lovgivningsprocedure (1), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Efter Lissabontraktatens ikrafttræden er direkte udenlandske investeringer optaget på listen over områder, der hører ind under den fælles handelspolitik. I overensstemmelse med artikel 3, stk. 1, litra e), i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (»TEUF«) har Unionen enekompetence med hensyn til den fælles handelspolitik. Det er således kun Unionen, der kan lovgive og vedtage juridisk bindende retsakter på dette område. Medlemsstaterne har kun beføjelse hertil efter bemyndigelse fra Unionen, jf. artikel 2, stk. 1, i TEUF.
(2)
Dertil kommer, at der i tredje del, afsnit IV, kapitel 4, i TEUF fastlægges fælles regler for kapitalbevægelser mellem medlemsstaterne og tredjelande, herunder kapitalbevægelser, der omfatter investeringer. Disse regler kan blive berørt af internationale aftaler om udenlandske investeringer, som er indgået af medlemsstaterne.
(3)
Denne forordning berører ikke kompetencefordelingen mellem Unionen og dens medlemsstater i overensstemmelse med TEUF.
(4)
På tidspunktet for Lissabontraktatens ikrafttræden fandtes der et betydeligt antal bilaterale investeringsaftaler mellem medlemsstaterne og tredjelande. TEUF indeholder ikke nogen udtrykkelig overgangsordning for sådanne aftaler, som nu falder ind under Unionens enekompetence. Desuden kan nogle af disse aftaler indeholde bestemmelser, der berører de fælles regler om kapitalbevægelser i tredje del, afsnit IV, kapitel 4, i TEUF.
(5)
Selv om bilaterale investeringsaftaler forbliver bindende for medlemsstaterne i henhold til folkeretten og gradvis vil blive erstattet af EU-aftaler om samme genstand, kræver betingelserne for deres fortsatte eksistens og deres relation til Unionens investeringspolitik en hensigtsmæssig forvaltning. Denne relation vil udvikle sig yderligere, efterhånden som Unionen udøver sin kompetence.
(6)
Bilaterale investeringsaftaler, der præciserer og garanterer investeringsbetingelserne, bør af hensyn til EU-investorer og deres investeringer i tredjelande og til medlemsstater, der er værtslande for udenlandske investorer og investeringer, opretholdes og gradvis erstattes af EU-investeringsaftaler med høje standarder for investeringsbeskyttelse.
(7)
Denne forordning bør behandle medlemsstaternes bilaterale investeringsaftalers status i henhold til EU-retten, når de er undertegnet inden den 1. december 2009. Disse aftaler kan opretholdes eller træde i kraft i overensstemmelse med denne forordning.
(8)
Denne forordning bør også fastsætte de betingelser, hvorunder medlemsstaterne har beføjelse til at indgå og/eller opretholde bilaterale investeringsaftaler undertegnet i perioden mellem den 1. december 2009 og den 9. januar 2013.
(9)
Endvidere bør denne forordning fastsætte de betingelser, hvorunder medlemsstaterne har beføjelse til at ændre eller indgå bilaterale investeringsaftaler med tredjelande efter den 9. januar 2013.
(10)
Opretholder medlemsstaterne bilaterale investeringsaftaler med tredjelande i henhold til denne forordning, eller er der givet tilladelse til at indlede forhandlinger om eller indgå sådanne aftaler, bør dette ikke forhindre forhandlingen eller indgåelsen af EU-investeringsaftaler.
(11)
Medlemsstaterne er forpligtet til at træffe de nødvendige foranstaltninger for at fjerne eventuelle uoverensstemmelser i forhold til EU-retten, som findes i bilaterale investeringsaftaler, der er indgået mellem medlemsstaterne og tredjelande. Gennemførelsen af denne forordning berører ikke anvendelsen af artikel 258 i TEUF med hensyn til medlemsstaternes manglende overholdelse af forpligtelser i henhold til EU-retten.
(12)
Den tilladelse til at ændre eller indgå bilaterale investeringsaftaler, som er fastsat i denne forordning, bør bl.a. give medlemsstaterne mulighed for at behandle eventuelle uoverensstemmelser mellem deres bilaterale investeringsaftaler og EU-retten, ud over de uoverensstemmelser, der skyldes kompetencefordelingen mellem Unionen og dens medlemsstater, og som behandles i denne forordning.
(13)
Kommissionen bør forelægge en rapport for Europa-Parlamentet og Rådet om anvendelsen af denne forordning. Rapporten bør bl.a. gennemgå behovet for den fortsatte anvendelse af kapitel III i denne forordning. Hvis det i rapporten anbefales ikke at fortsætte anvendelsen af bestemmelserne i kapitel III, eller hvis det foreslås at ændre disse bestemmelser, kan den, hvis det er hensigtsmæssigt, ledsages af et lovgivningsmæssigt forslag.
(14)
Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen bør sikre, at enhver oplysning, der er angivet som værende fortrolig, behandles i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30. maj 2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (2).
(15)
Investeringsaftaler mellem medlemsstaterne bør ikke være omfattet af denne forordning.
(16)
Det er nødvendigt at fastsætte visse ordninger for at sikre, at de bilaterale investeringsaftaler, der opretholdes i henhold til denne forordning, forbliver operationelle, herunder for så vidt angår tvistbilæggelse, og samtidig respekterer Unionens enekompetence.
(17)
For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af denne forordning bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 af 16. februar 2011 om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser (3).
(18)
Specifikt bør disse beføjelser tillægges Kommissionen, eftersom procedurerne i artikel 9, 11 og 12 giver medlemsstaterne beføjelse til at handle på områder, der er omfattet af Unionens enekompetence, og afgørelser herom skal træffes på EU-niveau.
(19)
Rådgivningsproceduren bør anvendes i forbindelse med vedtagelsen af tilladelser i henhold til artikel 9, 11 og 12, eftersom disse tilladelser gives på grundlag af klart definerede kriterier, der er fastsat i denne forordning -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL I
ANVENDELSESOMRÅDE
Artikel 1
Genstand og anvendelsesområde
1. Med forbehold af den ved TEUF fastsatte kompetencefordeling behandler denne forordning medlemsstaternes bilaterale investeringsaftalers status i henhold til EU-retten og fastsætter betingelserne og procedurerne for medlemsstaternes tilladelse til at ændre eller indgå bilaterale investeringsaftaler.
2. I denne forordning forstås ved »bilateral investeringsaftale« en hvilken som helst aftale med et tredjeland, der indeholder bestemmelser om investeringsbeskyttelse. Denne forordning dækker kun de bestemmelser i bilaterale investeringsaftaler, der vedrører investeringsbeskyttelse.
KAPITEL II
OPRETHOLDELSE AF EKSISTERENDE BILATERALE INVESTERINGSAFTALER
Artikel 2
Meddelelse til Kommissionen
Medlemsstaterne underretter senest den 8. februar 2013 eller senest 30 dage efter datoen for deres tiltrædelse af Unionen, Kommissionen om alle bilaterale investeringsaftaler med tredjelande undertegnet inden den 1. december 2009 eller inden datoen for deres tiltrædelse, afhængigt af hvilken af disse datoer der er den seneste, som de enten ønsker at opretholde eller lade træde i kraft i henhold til dette kapitel. Meddelelsen skal indeholde en kopi af de pågældende bilaterale investeringsaftaler. Medlemsstaterne giver også Kommissionen meddelelse om enhver efterfølgende ændring i disse aftalers status.
Artikel 3
Opretholdelse
Med forbehold af medlemsstaternes andre forpligtelser i henhold til EU-retten kan bilaterale investeringsaftaler, der er meddelt i henhold til artikel 2, opretholdes eller træde i kraft i overensstemmelse med TEUF og denne forordning, indtil en bilateral investeringsaftale mellem Unionen og det samme tredjeland træder i kraft.
Artikel 4
Offentliggørelse
1. Hver 12. måned offentliggør Kommissionen i Den Europæiske Unions Tidende en liste over de bilaterale investeringsaftaler, der er meddelt i henhold til artikel 2, artikel 11, stk. 6, eller artikel 12, stk. 6.
2. Den første offentliggørelse af listen over bilaterale investeringsaftaler, jf. denne artikels stk. 1, finder sted senest tre måneder efter fristen for meddelelser afgivet i henhold til artikel 2.
Artikel 5
Vurdering
Kommissionen kan med henblik på den gradvise erstatning af de bilaterale investeringsaftaler, der er meddelt i henhold til artikel 2, vurdere disse aftaler ved at evaluere, om en eller flere af bestemmelserne deri udgør en alvorlig hindring for Unionens forhandling eller indgåelse af bilaterale investeringsaftaler med tredjelande.
Artikel 6
Samarbejdspligt
1. Medlemsstaterne træffer med henblik på den gradvise erstatning af de bilaterale investeringsaftaler, der er meddelt i henhold til artikel 2, passende foranstaltninger for at sikre, at bestemmelserne i disse aftaler ikke udgør en alvorlig hindring for Unionens forhandling eller indgåelse af bilaterale investeringsaftaler med tredjelande.
2. Fastslår Kommissionen med henblik på den gradvise erstatning af de bilaterale investeringsaftaler, der er meddelt i henhold til artikel 2, at en eller flere af bestemmelserne i en sådan aftale udgør en alvorlig hindring for Unionens forhandling eller indgåelse af bilaterale investeringsaftaler med tredjelande, skal Kommissionen og den pågældende medlemsstat hurtigt indlede konsultationer og samarbejde med henblik på at fastlægge passende forholdsregler til løsning af problemet. Disse konsultationer må ikke vare længere end 90 dage.
3. Kommissionen kan med forbehold af stk.1 inden for en periode på 60 dage efter afslutningen af konsultationerne angive, hvilke passende foranstaltninger den pågældende medlemsstat skal træffe for at fjerne hindringerne, jf. stk. 2.
KAPITEL III
TILLADELSE TIL AT ÆNDRE ELLER INDGÅ BILATERALE INVESTERINGSAFTALER
Artikel 7
Tilladelse til at ændre eller indgå en bilateral investeringsaftale
En medlemsstat har på de betingelser, der er fastsat i artikel 8-11, tilladelse til at indlede forhandlinger med et tredjeland for at ændre en eksisterende eller indgå en ny bilateral investeringsaftale.
Artikel 8
Meddelelse til Kommissionen
1. Har en medlemsstat til hensigt at indlede forhandlinger med et tredjeland for at ændre eller indgå en bilateral investeringsaftale, meddeler den Kommissionen dette skriftligt.
2. Den i stk. 1 omhandlede meddelelse skal omfatte relevant dokumentation og en angivelse af de bestemmelser, som vil blive behandlet under forhandlingerne eller vil blive genforhandlet, formålene med forhandlingerne og enhver anden relevant oplysning.
3. Den i stk. 1 omhandlede meddelelse fremsendes mindst fem måneder inden det fastlagte tidspunkt for indledningen af formelle forhandlinger.
4. Er oplysningerne fremsendt af medlemsstaten ikke tilstrækkelige til, at der kan gives tilladelse til at indlede formelle forhandlinger, jf. artikel 9, kan Kommissionen anmode om yderligere oplysninger.
5. Kommissionen stiller den i denne artikels stk. 1 omhandlede meddelelse samt, efter anmodning, den ledsagende dokumentation til rådighed for de andre medlemsstater under overholdelse af kravene om fortrolighed, der er fastlagt i artikel 14.
Artikel 9
Tilladelse til at indlede formelle forhandlinger
1. Kommissionen giver medlemsstaten tilladelse til at indlede formelle forhandlinger med et tredjeland for at ændre eller indgå en bilateral investeringsaftale, medmindre den konkluderer, at indledningen af sådanne forhandlinger vil:
a)
være i strid med EU-retten ud over de uoverensstemmelser, der skyldes kompetencefordelingen mellem Unionen og dens medlemsstater
b)
være overflødig, fordi Kommissionen har indgivet eller har besluttet at forelægge en henstilling om at indlede forhandlinger med det pågældende tredjeland i henhold til artikel 218, stk. 3, i TEUF
c)
være i uoverensstemmelse med principperne og målsætningerne for Unionens optræden udadtil som udarbejdet i overensstemmelse med de almindelige bestemmelser i afsnit V, kapitel 1, i traktaten om Den Europæiske Union, eller
d)
udgøre en alvorlig hindring for Unionens forhandling eller indgåelse af bilaterale investeringsaftaler med tredjelande.
2. Som en del af den tilladelse, der er omhandlet i stk. 1, kan Kommissionen kræve, at medlemsstaten enten medtager i eller udelukker fra en sådan forhandling og eventuel bilateral investeringsaftale enhver bestemmelse, såfremt dette er nødvendigt for at sikre overensstemmelse med Unionens investeringspolitik eller forenelighed med EU-retten.
3. Tilladelsen i henhold til denne artikels stk. 1 gives efter rådgivningsproceduren i artikel 16, stk. 2. Kommissionen træffer afgørelse inden for en frist på 90 arbejdsdage efter modtagelsen af den i artikel 8 omhandlede meddelelse. Hvis der er brug for yderligere oplysninger, inden der træffes afgørelse, løber perioden på 90 dage fra datoen for modtagelsen af de yderligere oplysninger.
4. Kommissionen underretter Europa-Parlamentet og Rådet om afgørelser, der træffes i henhold til stk. 3.
5. I de tilfælde, hvor Kommissionen ikke giver en tilladelse i henhold til stk. 1, informerer Kommissionen den pågældende medlemsstat og giver den en begrundelse herfor.
Artikel 10
Kommissionens deltagelse i forhandlingerne
Kommissionen holdes underrettet om fremskridtene og resultaterne på de forskellige stadier af forhandlingerne om at ændre eller indgå en bilateral investeringsaftale og kan anmode om at deltage i forhandlingerne om investeringer mellem medlemsstaten og tredjelandet.
Artikel 11
Tilladelse til at undertegne og indgå en bilateral investeringsaftale
1. Inden undertegnelsen af en bilateral investeringsaftale meddeler den pågældende medlemsstat Kommissionen forhandlingsresultaterne og fremsender aftaleteksten til Kommissionen.
2. Denne artikel finder også anvendelse på bilaterale investeringsaftaler, der blev forhandlet inden den 9. januar 2013, men som ikke er underlagt meddelelsespligten i henhold til artikel 2 eller 12.
3. Kommissionen vurderer efter modtagelsen af meddelelsen, hvorvidt den forhandlede bilaterale investeringsaftale er i modstrid med kravene i artikel 9, stk. 1 og 2.
4. Finder Kommissionen, at forhandlingerne har ført til en bilateral investeringsaftale, som opfylder kravene i artikel 9, stk. 1 og 2, giver den medlemsstaten tilladelse til at undertegne og indgå en sådan aftale. Artikel 3, 5 og 6 finder anvendelse på sådanne aftaler på samme måde, som hvis de var blevet meddelt i henhold til artikel 2.
5. Afgørelser i henhold til denne artikels stk. 4 træffes efter rådgivningsproceduren i artikel 16, stk. 2. Kommissionen træffer afgørelse inden for en frist på 90 arbejdsdage efter modtagelsen af den meddelelse, der er omhandlet i nærværende artikels stk. 1 og 2. Hvis der er brug for yderligere oplysninger, inden der træffes afgørelse, løber perioden på 90 dage fra datoen for modtagelsen af de yderligere oplysninger.
6. Giver Kommissionen en tilladelse i henhold til stk. 4, underretter den pågældende medlemsstat Kommissionen om indgåelsen og ikrafttræden af den bilaterale investeringsaftale og om enhver efterfølgende ændring i aftalens status.
7. Kommissionen underretter Europa-Parlamentet og Rådet om afgørelser, der træffes i henhold til stk. 4.
8. I de tilfælde, hvor Kommissionen ikke giver tilladelsen i henhold til stk. 4, informerer Kommissionen den pågældende medlemsstat herom og giver den en begrundelse herfor.
KAPITEL IV
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 12
Aftaler undertegnet af medlemsstaterne mellem den 1. december 2009 og den 9. januar 2013
1. Har en medlemsstat mellem den 1. december 2009 og den 9. januar 2013 undertegnet en bilateral investeringsaftale, giver den pågældende medlemsstat Kommissionen meddelelse om en sådan aftale, som den ønsker at opretholde eller lade træde i kraft, senest 8. februar 2013. Meddelelsen skal indeholde en kopi af en sådan aftale.
2. Kommissionen vurderer efter modtagelsen af meddelelsen, hvorvidt den i henhold til denne artikels stk. 1 meddelte bilaterale investeringsaftale er i modstrid med kravene i artikel 9, stk. 1 og 2.
3. Finder Kommissionen, at en i henhold til denne artikels stk. 1 meddelt bilateral investeringsaftale opfylder kravene i artikel 9, stk. 1 og 2, giver den tilladelse til opretholdelse eller ikrafttræden af en sådan aftale i henhold til EU-retten.
4. Kommissionen træffer afgørelsen i denne artikels stk. 3 inden for en frist på 180 arbejdsdage efter modtagelsen af den i denne artikels stk. 1 omhandlede meddelelse. Hvis der er brug for yderligere oplysninger, inden der træffes afgørelse, løber perioden på 180 dage fra datoen for modtagelsen af de yderligere oplysninger. Afgørelser i henhold til denne artikels stk. 3 træffes efter rådgivningsproceduren i artikel 16, stk. 2.
5. Medmindre en bilateral investeringsaftale er blevet tilladt i henhold til stk. 3, tager medlemsstaten ikke yderligere skridt i retning af indgåelse af aftalen, og den trækker de trufne foranstaltninger tilbage eller omgør dem.
6. Giver Kommissionen en tilladelse i henhold til denne artikels stk. 3, underretter den pågældende medlemsstat Kommissionen om den bilaterale investeringsaftales ikrafttræden og om enhver efterfølgende ændring i en sådan aftales status. Artikel 3, 5 og 6 finder anvendelse på en sådan aftale på samme måde, som hvis aftalen var blevet meddelt i henhold til artikel 2.
7. Kommissionen underretter Europa-Parlamentet og Rådet om de afgørelser, der træffes i henhold til stk. 3.
8. I de tilfælde, hvor Kommissionen ikke giver en tilladelse i henhold til stk. 3, informerer Kommissionen den pågældende medlemsstat og giver den en begrundelse herfor.
Artikel 13
Medlemsstaternes adfærd med hensyn til en bilateral investeringsaftale med et tredjeland
Falder en bilateral investeringsaftale inden for denne forordnings anvendelsesområde, skal den pågældende medlemsstat:
a)
hurtigst muligt underrette Kommissionen om alle de møder, der vil finde sted i henhold til aftalens bestemmelser. Kommissionen får tilsendt dagsordenen og alle relevante oplysninger, som gør det muligt at forstå de emner, der skal drøftes på sådanne møder. Kommissionen kan i den forbindelse anmode den pågældende medlemsstat om yderligere oplysninger. Kan et emne, der skal drøftes, påvirke gennemførelsen af Unionens politikker vedrørende investering, herunder især den fælles handelspolitik, kan Kommissionen kræve, at den pågældende medlemsstat indtager en bestemt holdning
b)
hurtigst muligt underrette Kommissionen om enhver bemærkning fremsat over for medlemsstaten om, at en given foranstaltning er i strid med aftalen. Medlemsstaten underretter også omgående Kommissionen om enhver anmodning om tvistbilæggelse fremsat inden for rammerne af den bilaterale investeringsaftale, så snart medlemsstaten bliver opmærksom på anmodningen. Medlemsstaten og Kommissionen samarbejder fuldt ud og træffer alle nødvendige foranstaltninger for at sikre et effektivt forsvar, hvilket i givet fald kan indebære, at Kommissionen deltager i proceduren
c)
søge at nå til enighed med Kommissionen inden aktiveringen af eventuelle relevante mekanismer til tvistbilæggelse med et tredjeland, der er indeholdt i den bilaterale investeringsaftale, og på Kommissionens anmodning aktivere sådanne mekanismer. Disse mekanismer omfatter konsultationer med den anden part i en bilateral investeringsaftale og tvistbilæggelse, hvis der er fastsat bestemmelser herom i aftalen. Medlemsstaten og Kommissionen samarbejder fuldt ud med hensyn til at udføre procedurerne i forbindelse med de relevante mekanismer, som, hvor det er hensigtsmæssigt, kan omfatte Kommissionens deltagelse i proceduren.
Artikel 14
Fortrolighed
Ved meddelelsen til Kommissionen om forhandlinger og resultaterne heraf, jf. artikel 8 og 11, kan medlemsstaterne angive, hvorvidt nogle af de deri indeholdte oplysninger skal betragtes som fortrolige, og hvorvidt de kan videregives til de andre medlemsstater.
Artikel 15
Gennemgang
1. Kommissionen forelægger senest den 10. januar 2020 en rapport for Europa-Parlamentet og Rådet om anvendelsen af denne forordning.
2. Rapporten skal indeholde en oversigt over de tilladelser, der er søgt om, og som er bevilget i henhold til kapitel III, samt en gennemgang af behovet for fortsat anvendelse af nævnte kapitel.
3. Anbefales det i rapporten, at anvendelsen af kapitel III ikke fortsættes, eller at bestemmelserne heri ændres, ledsages rapporten af et passende lovgivningsmæssigt forslag.
Artikel 16
Udvalgsprocedure
1. Kommissionen bistås af Udvalget for Investeringsaftaler. Dette udvalg er et udvalg som omhandlet i forordning (EU) nr. 182/2011.
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 4 i forordning (EU) nr. 182/2011.
Artikel 17
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Strasbourg, den 12. december 2012.
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 1219/2012/EU RENDELETE
(2012. december 12.)
a tagállamok és harmadik országok közötti kétoldalú beruházási megállapodások tekintetében átmeneti rendelkezések megállapításáról
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 207. cikke (2) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
a jogalkotási aktus tervezete nemzeti parlamenteknek való megküldését követően,
rendes jogalkotási eljárás keretében (1),
mivel:
(1)
A Lisszaboni Szerződés hatálybalépése óta a közvetlen külföldi befektetések a közös kereskedelempolitika keretébe tartoznak. Az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 3. cikke (1) bekezdésének e) pontja szerint a közös kereskedelempolitika területén az Európai Unió kizárólagos hatáskörrel rendelkezik. Ennek megfelelően e területen kizárólag az Unió alkothat és fogadhat el kötelező erejű jogi aktust. A tagállamok csak annyiban tehetnek így, amennyiben erre őket az Unió az EUMSZ 2. cikkének (1) bekezdésével összhangban felhatalmazza.
(2)
Ezenkívül az EUMSZ harmadik része IV. címének 4. fejezete közös szabályokat állapít meg a tagállamok és harmadik országok közötti tőkemozgásokra, többek között a beruházással összefüggő tőkemozgásokra is. Ezeket a szabályokat érinthetik a tagállamok által kötött, külföldi beruházásokkal kapcsolatos nemzetközi megállapodások.
(3)
Ez a rendelet nem sérti az Unió és tagállamai közötti, az EUMSZ szerinti hatáskörmegosztást.
(4)
A Lisszaboni Szerződés hatálybalépésének idején számos olyan kétoldalú beruházási megállapodás volt érvényben, amelyet a tagállamok harmadik országokkal kötöttek. Az ilyen - azóta az Unió kizárólagos hatáskörébe került - megállapodásokra vonatkozóan az EUMSZ nem tartalmaz kifejezett átmeneti rendelkezéseket. Ráadásul e megállapodások némelyike olyan rendelkezéseket is tartalmazhat, amelyek érintik a tőkemozgásoknak az EUMSZ harmadik része IV. címének 4. fejezetében megállapított közös szabályait.
(5)
Jóllehet a kétoldalú beruházási megállapodások a nemzetközi közjog szerint továbbra is kötelező erejűek a tagállamokra nézve, és az Unió azonos tárgyú megállapodásai fokozatosan fogják felváltani őket, mind további érvényességük feltételeinek meghatározása, mind pedig az Unió beruházási politikájával való kapcsolatuk megfelelő irányítást kíván. Ez a kapcsolat az Unió hatáskörének gyakorlása során tovább fog fejlődni.
(6)
A harmadik országokban működő uniós beruházók és beruházásaik, illetve a külföldi beruházókat és beruházásokat befogadó tagállamok érdekében célszerű, hogy a beruházások feltételeit meghatározó és garantáló kétoldalú beruházási megállapodások érvényben maradjanak, és az Uniónak a beruházások magas szintű védelmét biztosító beruházási megállapodásai fokozatosan váltsák fel őket.
(7)
E rendelet rendezi a tagállamok azon kétoldalú beruházási megállapodásainak az uniós jog szerinti helyzetét, amelyeket 2009. december 1. előtt írtak alá. E rendelettel összhangban e megállapodások továbbra is hatályban maradhatnak, vagy hatályba léphetnek.
(8)
E rendeletnek meg kell állapítania továbbá, hogy a tagállamok mely feltételek mellett kapnak felhatalmazást az olyan kétoldalú beruházási megállapodások megkötésére és/vagy fenntartására, amelyek aláírására a 2009. december 1. és 2013. január 9. közötti időszakban került sor.
(9)
Ezen túlmenően, e rendeletnek meg kell állapítania azokat a feltételeket, amelyek mellett a tagállamok felhatalmazást kapnak arra, hogy 2013. január 9-ét követően módosítsák a harmadik országokkal meglévő kétoldalú beruházási megállapodásaikat, vagy ilyen megállapodásokat kössenek.
(10)
Az, hogy a tagállamok e rendelet értelmében fenntartják harmadik országokkal meglévő kétoldalú beruházási megállapodásaikat, illetve felhatalmazást kapnak arra, hogy ilyen megállapodásokra irányuló tárgyalásokat kezdjenek és ilyen megállapodásokat kössenek meg, nem akadályozhatja meg az Uniót abban, hogy beruházási megállapodásokról tárgyaljon vagy ilyen megállapodásokat kössön meg.
(11)
A tagállamoknak meg kell tenniük az ahhoz szükséges intézkedéseket, hogy megszüntessék a közöttük és harmadik országok között megkötött kétoldalú beruházási megállapodások uniós joggal való esetleges összeegyeztethetetlenségét. E rendelet végrehajtása nem érintheti az EUMSZ 258. cikkének alkalmazását, amennyiben a tagállamok elmulasztják az uniós jog szerinti kötelezettségük teljesítését.
(12)
Annak, hogy e rendelet szerint felhatalmazás adható kétoldalú beruházási megállapodások módosítására vagy megkötésére, lehetővé kell tennie a tagállamok számára, hogy megszüntessék a beruházással kapcsolatos nemzetközi megállapodásaik és az uniós jog közötti összeegyeztethetetlenségeket, amennyiben ezek nem az Unió és a tagállamok közötti hatáskörmegosztásból erednek, amely utóbbi kérdést e rendelet szabályozza.
(13)
A Bizottságnak jelentést kell benyújtania az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak e rendelet alkalmazásáról. Az említett jelentésnek meg kell vizsgálnia többek között azt, hogy szükséges-e a III. fejezet további alkalmazása. Ha a jelentés a III. fejezetben foglalt rendelkezések alkalmazásának megszüntetését vagy e rendelkezések módosítását ajánlja, adott esetben jogalkotási javaslat is kísérheti.
(14)
Az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak és a Bizottságnak gondoskodnia kell arról, hogy a bizalmas információkat az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság dokumentumaihoz való nyilvános hozzáférésről szóló, 2001. május 30-i 1049/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletnek (2) megfelelően kezeljék.
(15)
A tagállamok közötti beruházási megállapodások nem tartozhatnak e rendelet hatálya alá.
(16)
Rendelkezni kell arról, hogy azon kétoldalú beruházási megállapodások, amelyek hatályát a rendelet értelmében fenntartják, - többek között a vitarendezés tekintetében -, végrehajthatók maradjanak, és egyúttal tiszteletben tartsák az Unió kizárólagos hatáskörét.
(17)
E rendelet végrehajtása egységes feltételeinek biztosítása érdekében a Bizottságra végrehajtási hatásköröket kell ruházni. Ezeket a Bizottság végrehajtási hatásköreinek gyakorlására vonatkozó tagállami ellenőrzési mechanizmusok szabályainak és általános elveinek megállapításáról szóló, 2011. február 16-i 182/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek (3) megfelelően kell gyakorolni.
(18)
E hatásköröket mindenekelőtt azért kell a Bizottságra ruházni, mert az e rendelet 9., 11. és 12. cikkében foglalt eljárások feljogosítják a tagállamokat arra, hogy az Unió kizárólagos hatáskörébe tartozó területeken lépjenek fel, és az erre vonatkozó döntéseket uniós szinten kell meghozni.
(19)
A 9., 11. és 12. cikk szerinti felhatalmazást tanácsadó bizottsági eljárással kell elfogadni, tekintettel arra, hogy a felhatalmazásokat a rendeletben foglalt, világosan meghatározott kritériumok alapján kell megadni,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
I. FEJEZET
HATÁLY
1. cikk
Tárgy és hatály
(1) Az Európai Unió működéséről szóló szerződésben lefektetett hatáskörmegosztást nem érintve, e rendelet rendezi a tagállamok kétoldalú beruházási megállapodásainak az uniós jog szerinti helyzetét, és megállapítja azokat a feltételeket és eljárásokat, amelyek mellett a tagállamok jogosultak kétoldalú beruházási megállapodások módosítására vagy megkötésére.
(2) E rendelet alkalmazásában „kétoldalú beruházási megállapodás” minden olyan, harmadik országgal való megállapodás, amely rendelkezéseket tartalmaz a beruházások védelméről. E rendelet a beruházási megállapodásoknak csak az említett, a beruházások védelmével foglalkozó rendelkezéseire terjed ki.
II. FEJEZET
A MEGLÉVŐ KÉTOLDALÚ BERUHÁZÁSI MEGÁLLAPODÁSOK HATÁLYBAN TARTÁSA
2. cikk
A Bizottság értesítése
A tagállamok 2013. február 8-ig, vagy az Unióhoz való csatlakozásuk időpontjától számított harminc napon belül értesítik a Bizottságot valamennyi olyan, harmadik országgal fennálló kétoldalú beruházási megállapodásról, amelynek aláírására 2009. december 1-jét, illetve a csatlakozás időpontját megelőzően került sor - attól függően, hogy melyik a későbbi időpont -, és amelyet e fejezet szerint hatályban kívánnak tartani, vagy amelyet hatályba kívánnak léptetni. Az értesítés tartalmazza az adott kétoldalú beruházási megállapodás egy példányát is. A tagállamok a megállapodást érintő valamennyi változásról is értesítik a Bizottságot.
3. cikk
Hatályban tartás
Az uniós jog szerinti egyéb tagállami kötelezettségek sérelme nélkül az e rendelet 2. cikke szerint bejelentett kétoldalú beruházási megállapodások az EUMSZ-szel és e rendelettel összhangban hatályban tarthatók, vagy hatályba léptethetők, amíg nem lép hatályba kétoldalú beruházási megállapodás ugyanazon harmadik ország és az Unió között.
4. cikk
Közzététel
(1) A Bizottság az Európai Unió Hivatalos Lapjában tizenkét havonta közzéteszi az e rendelet 2. cikke, 11. cikkének (6) bekezdése vagy 12. cikkének (6) bekezdése alapján bejelentett kétoldalú beruházási megállapodások listáját.
(2) Az e cikk (1) bekezdésében említett kétoldalú beruházási megállapodások listájának első közzétételére legkésőbb három hónappal az e rendelet 2. cikke szerint megtett értesítések határidejét követően kerül sor.
5. cikk
Értékelés
A Bizottság értékelheti az e rendelet 2. cikke szerint bejelentett kétoldalú beruházási megállapodásokat annak vizsgálatával, hogy - a 2. cikk szerint bejelentett kétoldalú beruházási megállapodások fokozatos felváltására tekintettel - az említett megállapodások valamely rendelkezése nem állít-e komoly akadályt az elé, hogy az Unió kétoldalú beruházási megállapodásokról folytasson tárgyalásokat, illetve ilyen megállapodásokat kössön harmadik országokkal.
6. cikk
Együttműködési kötelezettség
(1) A 2. cikk szerint bejelentett kétoldalú beruházási megállapodások fokozatos felváltására tekintettel a tagállamok meghoznak minden szükséges intézkedést annak biztosítására, hogy az említett megállapodások rendelkezései ne állítsanak komoly akadályt az elé, hogy az Unió harmadik országokkal kétoldalú beruházási megállapodásokról tárgyalásokat folytasson, illetve, hogy ilyen megállapodásokat kössön.
(2) Amennyiben a Bizottság valamely, a 2. cikk szerint bejelentett kétoldalú beruházási megállapodás fokozatos felváltására tekintettel arra a megállapításra jut, hogy az említett megállapodás egy vagy több rendelkezése komoly akadályt állít az elé, hogy az Unió harmadik országokkal kétoldalú beruházási megállapodásokról tárgyalásokat folytasson, illetve ilyen megállapodásokat kössön, a Bizottság és az érintett tagállam haladéktalanul konzultál és együttműködik egymással annak érdekében, hogy meghatározza a kérdés megoldására alkalmas intézkedéseket. A konzultációs időszak nem lehet hosszabb 90 napnál.
(3) Az (1) bekezdés sérelme nélkül a Bizottság a konzultációk lezárását követő 60 napon belül megállapíthatja, hogy az érintett tagállamnak mely intézkedéseket kell meghoznia annak érdekében, hogy felszámolja a (2) bekezdésben említett akadályokat.
III. FEJEZET
FELHATALMAZÁS A KÉTOLDALÚ BERUHÁZÁSI MEGÁLLAPODÁSOK MÓDOSÍTÁSÁRA VAGY MEGKÖTÉSÉRE
7. cikk
Felhatalmazás kétoldalú beruházási megállapodás módosítására vagy megkötésére
Az e rendelet 8-11. cikkében meghatározott feltételek mellett a tagállamok felhatalmazást kapnak arra, hogy egy meglévő kétoldalú beruházási megállapodás módosításáról vagy egy új kétoldalú beruházási megállapodás megkötéséről tárgyalásokat folytassanak egy harmadik országgal.
8. cikk
A Bizottság értesítése
(1) Amennyiben egy tagállam meglévő kétoldalú beruházási megállapodás módosításáról vagy új kétoldalú beruházási megállapodás megkötéséről tárgyalásokat kíván folytatni egy harmadik országgal, erről a szándékáról írásban értesíti a Bizottságot.
(2) Az (1) bekezdésben említett értesítés tartalmazza a megfelelő dokumentációt, valamint a tárgyalások során megvitatandó vagy újratárgyalandó rendelkezések megjelölését, a tárgyalások célkitűzéseit és minden más lényeges információt.
(3) Az (1) bekezdésben említett értesítést legalább öt naptári hónappal a hivatalos tárgyalások megkezdése előtt továbbítani kell.
(4) Ha a tagállam által nyújtott információ nem elégséges ahhoz, hogy az érintett tagállam a 9. cikkel összhangban felhatalmazást kapjon a hivatalos tárgyalások megkezdésére, a Bizottság további információkat kérhet.
(5) A Bizottság - a 14. cikkben leírt bizalmas kezelésre vonatkozó követelmények figyelembevételével - az e cikk (1) bekezdésében említett értesítést, és kérésre a kísérő dokumentációt is a többi tagállam rendelkezésére bocsátja.
9. cikk
Felhatalmazás a hivatalos tárgyalások megkezdésére
(1) A Bizottság felhatalmazást ad a meglévő kétoldalú beruházási megállapodás módosítására vagy egy új kétoldalú beruházási megállapodás megkötésére irányuló, harmadik országgal történő hivatalos tárgyalások megkezdésére, kivéve, ha arra a megállapításra jut, hogy a tárgyalások megkezdése:
a)
az Unió és a tagállamok közötti hatáskörmegosztásból eredő összeegyeztethetetlenségeket meghaladó mértékben ellentétes lenne az uniós joggal;
b)
felesleges lenne, mivel a Bizottság az EUMSZ 218. cikkének (3) bekezdése értelmében ajánlást nyújtott be az érintett harmadik országgal való tárgyalások megkezdésére, illetve úgy határozott, hogy ilyen ajánlást nyújt be;
c)
összeegyeztethetetlen lenne az Európai Unióról szóló szerződés V. címének I. fejezetében meghatározott általános rendelkezések alapján a külső tevékenységre vonatkozóan kidolgozott uniós elvekkel és célokkal; vagy
d)
komoly akadályt állítana az elé, hogy az Unió harmadik országokkal kétoldalú beruházási megállapodásokról folytasson tárgyalást, vagy ilyen megállapodást kössön.
(2) Az (1) bekezdésben említett felhatalmazás részeként a Bizottság előírhatja a tagállamnak, hogy a tárgyalásokba és a jövőbeli kétoldalú beruházási megállapodásokba építsen bele bizonyos rendelkezéseket, amelyek az Unió beruházási politikájával és az uniós joggal való összeegyeztethetőség biztosításához szükségesek, vagy ugyanezen célból töröljön bizonyos rendelkezéseket.
(3) Az e cikk (1) bekezdésében említett felhatalmazást a 16. cikk (2) bekezdésében említett tanácsadó bizottsági eljárással összhangban kell megadni. A Bizottság határozatát a 8. cikkben említett értesítés kézhezvételétől számított 90 napon belül hozza meg. Amennyiben a határozat meghozatalához további információra van szükség, a 90 napos határidőt ezen információ kézhezvételétől kezdődően kell számítani.
(4) A Bizottság a (3) bekezdésnek megfelelően hozott határozatokról tájékoztatja az Európai Parlamentet és a Tanácsot.
(5) Amennyiben a Bizottság úgy határoz, hogy nem adja meg az e cikk (1) bekezdése szerinti felhatalmazást, erről tájékoztatja az érintett tagállamot és megindokolja döntését.
10. cikk
A Bizottság részvétele a tárgyalásokon
A beruházásokkal kapcsolatban a Bizottságot a különböző szakaszokban tájékoztatni kell a meglévő kétoldalú beruházási megállapodás módosítására vagy egy új kétoldalú beruházási megállapodás megkötésére irányuló tárgyalások előrehaladásáról és az elért eredményekről, valamint kérelmezheti, hogy részt vehessen a tagállam és a harmadik ország között folytatott tárgyalásokon.
11. cikk
Felhatalmazás a kétoldalú beruházási megállapodás aláírására és megkötésére
(1) A kétoldalú beruházási megállapodás aláírása előtt az érintett tagállam értesíti a Bizottságot a tárgyalások kimeneteléről, és továbbítja a Bizottságnak a megállapodás szövegét.
(2) Ez a cikk a 2013. január 9. előtt megtárgyalt kétoldalú beruházási megállapodásokra is alkalmazandó, amelyekre azonban nem vonatkozik a 2. és 12. cikk szerinti értesítési kötelezettség.
(3) Az értesítés alapján a Bizottság értékeli, hogy a megtárgyalt kétoldalú beruházási megállapodás ellentétes-e a 9. cikk (1) és (2) bekezdésében foglalt követelményekkel.
(4) Ha a Bizottság úgy értékeli, hogy a tárgyalások eredményeképpen olyan kétoldalú beruházási megállapodás született, amely nem ellentétes a 9. cikk (1) és (2) bekezdésében foglalt követelményekkel, felhatalmazza a tagállamot a megállapodás aláírására és megkötésére. A 3., 5., és 6. cikk úgy alkalmazandó az ilyen megállapodásokra, mintha azokról a 2. cikk szerint értesítést küldtek volna.
(5) Az e cikk (4) bekezdése szerinti határozatokat a 16. cikk (2) bekezdésében említett tanácsadó bizottsági eljárással összhangban kell meghozni. A Bizottság határozatát az e cikk (1) és (2) bekezdésében említett értesítések kézhezvételétől számított 90 napon belül hozza meg. Amennyiben a határozat meghozatalához további információra van szükség, a 90 napos határidőt ezen információ kézhezvételétől kezdődően kell számítani.
(6) Amennyiben a Bizottság úgy dönt, hogy megadja a (4) bekezdés szerinti felhatalmazást, az érintett tagállam értesíti a Bizottságot a kétoldalú beruházási megállapodás megkötéséről és hatálybalépéséről, valamint a megállapodást érintő valamennyi változásról.
(7) A Bizottság a (4) bekezdésnek megfelelően hozott határozatokról tájékoztatja az Európai Parlamentet és a Tanácsot.
(8) Amennyiben a Bizottság úgy dönt, hogy nem adja meg a (4) bekezdés szerinti felhatalmazást, erről tájékoztatja az érintett tagállamot, és megindokolja a döntését.
IV. FEJEZET
ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
12. cikk
A tagállamok által 2009. december 1. és 2013. január 9. között aláírt megállapodások
(1) Amennyiben egy tagállam 2009. december 1. és 2013. január 9. között kétoldalú beruházási megállapodásokat írt alá, értesíti a Bizottságot azokról a megállapodásokról, amelyeket hatályban kíván tartani, vagy amelynek 2013. február 8-ig történő hatálybalépéséhez hozzájárul. Az értesítésnek tartalmaznia kell az adott megállapodás egy példányát is.
(2) Az értesítés alapján a Bizottság értékeli, hogy az e cikk (1) bekezdése szerint bejelentett kétoldalú beruházási megállapodás ellentétes-e a 9. cikk (1) és (2) bekezdésében foglalt követelményekkel.
(3) Amennyiben a Bizottság úgy határoz, hogy az e cikk (1) bekezdése szerint bejelentett kétoldalú beruházási megállapodás nem ellentétes a 9. cikk (1) és (2) bekezdésében említett követelményekkel, felhatalmazást ad az adott megállapodás uniós jog szerinti hatályban tartására vagy hatálybalépésére.
(4) Az e cikk (3) bekezdésében említett határozatát a Bizottság az e cikk (1) bekezdése szerinti értesítés kézhezvételétől számított 180 napon belül hozza meg. Amennyiben a határozat meghozatalához további információra van szükség, a 180 napos határidőt ezen információ kézhezvételétől kezdődően kell számítani. Az e cikk (3) bekezdése szerinti határozatokat a 16. cikk (2) bekezdésében említett tanácsadó bizottsági eljárással összhangban kell meghozni.
(5) A tagállam mindaddig, amíg a kétoldalú beruházási megállapodás vonatkozásában nem kapja meg a (3) bekezdés szerinti felhatalmazást, nem tehet semmilyen további lépést a megállapodás megkötésére, illetve visszavonja a már megtett lépéseket.
(6) Amennyiben a Bizottság megadja az e cikk (3) bekezdése szerinti felhatalmazást, az érintett tagállam értesíti a Bizottságot a kétoldalú beruházási megállapodás hatálybalépéséről, valamint az e megállapodást érintő valamennyi változásról. E rendelet 3., 5. és 6. cikke úgy alkalmazandó az ilyen megállapodásokra, mintha azokról a 2. cikk szerinti értesítést küldtek volna.
(7) A Bizottság a (3) bekezdésnek megfelelően hozott határozatokról tájékoztatja az Európai Parlamentet és a Tanácsot.
(8) Amennyiben a Bizottság nem adja meg a (3) bekezdés szerinti felhatalmazást, erről tájékoztatja az érintett tagállamot, és megindokolja döntését.
13. cikk
A tagállamok magatartása a harmadik országokkal kötött kétoldalú beruházási megállapodások tekintetében
Az e rendelet hatálya alá tartozó kétoldalú beruházási megállapodás esetében az érintett tagállam:
a)
indokolatlan késedelem nélkül tájékoztatja a Bizottságot minden olyan ülésről, amelyre a megállapodás rendelkezései szerint kerül sor. A Bizottságnak meg kell küldeni az ülés napirendjét és minden olyan lényeges információt, amely lehetővé teszi az adott ülésen megvitatandó témák megértését. E tekintetben a Bizottság további tájékoztatást kérhet az érintett tagállamtól. Ha egy megvitatandó téma érintheti az Unió beruházással kapcsolatos szakpolitikáinak, többek között különösen a közös kereskedelempolitikának a végrehajtását, a Bizottság előírhatja az érintett tagállamnak hogy milyen álláspontot képviseljen;
b)
indokolatlan késedelem nélkül tájékoztatja a Bizottságot minden olyan hozzá benyújtott észrevételről, amely szerint egy adott intézkedés összeegyeztethetetlen a megállapodással. A tagállam továbbá, amint tudomást szerez róla, azonnal tájékoztatja a Bizottságot a kétoldalú beruházási megállapodás keretében benyújtott valamennyi vitarendezési kérelemről. A tagállam és a Bizottság teljes mértékben együttműködik, és az eredményes védelem biztosításához szükséges minden intézkedést megtesz, ami adott esetben többek között azt is jelentheti, hogy a Bizottság részt vesz az eljárásban;
c)
a kétoldalú beruházási megállapodásban szereplő, a harmadik országgal felmerült viták rendezésére szolgáló mechanizmusok igénybevétele előtt megkísérli megszerezni a Bizottság beleegyezését, és amennyiben a Bizottság kéri, igénybe veszi ezeket a mechanizmusokat. Az említett mechanizmusok a kétoldalú beruházási megállapodásban részes másik féllel folytatott konzultációból és vitarendezési eljárásból állnak, amennyiben erről a megállapodás rendelkezik. A tagállam és a Bizottság teljes mértékben együttműködik az adott mechanizmusok keretében zajló eljárások lefolytatásában, ami adott esetben többek között azt is jelentheti, hogy a Bizottság részt vesz az eljárásban.
14. cikk
Titoktartás
Amikor a tagállamok a 8. és a 11. cikkel összhangban értesítik a Bizottságot a tárgyalásokról és azok eredményéről, jelezhetik, hogy a megadott információk valamelyikét bizalmasnak kell-e tekinteni, és az megosztható-e a többi tagállammal.
15. cikk
Felülvizsgálat
(1) A Bizottság legkésőbb 2020. január 10-ig jelentést nyújt be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak e rendelet alkalmazásáról.
(2) A Bizottság az (1) bekezdésben említett jelentésben áttekinti a III. fejezet szerint kért és megadott felhatalmazásokat, valamint felülvizsgálja, hogy szükséges-e az említett fejezet további alkalmazása.
(3) Amennyiben az (1) bekezdésben említett jelentés az e rendelet III. fejezete további alkalmazásának megszüntetését vagy rendelkezéseinek módosítását ajánlja, a jelentést megfelelő jogalkotási javaslatnak kell kísérnie.
16. cikk
A bizottság eljárása
(1) A Bizottságot a n beruházási megállapodások bizottsága segíti. Ez a bizottság a 182/2011/EU rendelet értelmében vett bizottság.
(2) Az e bekezdésre történő hivatkozáskor a 182/2011/EU rendelet 4. cikkét kell alkalmazni.
17. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Strasbourgban, 2012. december 12-én.