KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESAFGØRELSE
af 4. februar 2014
om ophævelse af afgørelse 2000/745/EF om godtagelse af tilsagn i forbindelse med antidumping- og antisubsidieprocedurerne vedrørende importen af visse typer polyethylenterephthalat (PET) med oprindelse i bl.a. Indien
(2014/109/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 597/2009 af 11. juni 2009 om beskyttelse mod subsidieret indførsel fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1) (»antisubsidiegrundforordningen«), særlig artikel 13,
efter høring af det rådgivende udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
A. GÆLDENDE FORANSTALTNINGER
(1)
Der har eksisteret udligningsforanstaltninger over for importen af polyethylenterephthalat (»PET«) med oprindelse i Indien siden 2000 (2). Disse foranstaltninger er senest blevet opretholdt ved Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 461/2013 (3) efter en udløbsundersøgelse.
(2)
Der har eksisteret antidumpingforanstaltninger over for importen af PET med oprindelse i Indien siden 2000 (4). Disse foranstaltninger er senest blevet opretholdt ved Rådets forordning (EF) nr. 192/2007 (5) efter en udløbsundersøgelse. Den 24. februar 2012 indledte Kommissionen en efterfølgende udløbsundersøgelse. Ved gennemførelsesafgørelse 2013/226/EU (6) afviste Rådet Kommissionens forslag til Rådets gennemførelsesforordning om opretholdelse af antidumpingtolden på importen af PET med oprindelse i bl.a. Indien, og dermed udløb antidumpingforanstaltningerne.
(3)
I 2000 godtog Kommissionen ved afgørelse 2000/745/EF (7) pristilsagn (»tilsagnene«), der var afgivet i forbindelse med både antidumping- og antisubsidieprocedurerne, fra bl.a. de indiske virksomheder: Pearl Engineering Polymers Limited (»Pearl«) og Reliance Industries Limited (»Reliance«). Ved afgørelse 2005/697/EF (8) om ændring af afgørelse 2000/745/EF godtog Kommissionen i 2005 et tilsagn fra den indiske virksomhed South Asean Petrochem Limited, der som følge af en fusion ændrede sit navn til Dhunseri Petrochem & Tea Limited (»Dhunseri«) (9).
B. ÆNDRING I OMSTÆNDIGHEDERNE UNDER GENNEMFØRELSEN AF TILSAGNENE
(4)
En ændring i omstændighederne under gennemførelsen af tilsagnene kan give Kommissionen anledning til at træffe en afgørelse, hvorved den udøver sin beføjelse til at trække godtagelsen af tilsagnene tilbage, jf. antisubsidiegrundforordningens artikel 13, stk. 9.
(5)
Ophævelsen af antidumpingforanstaltningerne og opretholdelsen af udligningstolden udgør en ændring i de omstændigheder, hvorunder tilsagnene blev godtaget. Tilsagnene blev godtaget på et tidspunkt, hvor der fandtes både antidumping- og antisubsidieforanstaltninger. Det centrale element i tilsagnene, som er minimumsimportprisen (»MIP«), afspejler både dumping- og subsidieelementet. På nuværende tidspunkt er der intet dumpingelement. Derfor befinder MIP sig ikke er på det rigtige niveau.
C. MISLIGHOLDELSE AF TILSAGNET
(6)
Desuden overholdt en af de indiske virksomheder, Pearl, ikke sin rapporteringsforpligtelse over for Kommissionen. Virksomheden undlod at fremlægge kvartalsvise salgsrapporter. Kommissionen er således ikke i stand til at overvåge tilsagnet effektivt.
(7)
Bestemmelserne i tilsagnet fastlægger, at undladelse af at fremlægge rapporter udgør en misligholdelse af tilsagnet. I en dom, der for nylig blev afsagt af EU-Domstolen (10), bekræftes det også, at rapporteringsforpligtelserne skal betragtes som primære forpligtelser i et velgennemført tilsagn.
(8)
Godtagelsen af Pearl's tilsagn skal derfor trækkes tilbage også på dette grundlag.
D. SKRIFTLIGE BEMÆRKNINGER
(9)
De tre virksomheder fik mulighed for at blive hørt og afgive skriftlige bemærkninger. To indiske virksomheder og udvalget for PET-producenter i Europa (CPME), der repræsenterer EU-erhvervsgrenen, fremsatte bemærkninger.
1. Ændrede omstændigheder som en grund for tilbagetrækning af godtagelsen af et tilsagn
(10)
En virksomhed hævdede, at forslaget om at trække godtagelsen af tilsagnet tilbage manglede et retsgrundlag. Denne part hævdede, at antisubsidiegrundforordningens artikel 13, stk. 9, ikke eksplicit nævner »ændrede omstændigheder« og knyttede muligheden for at trække godtagelsen af tilsagnet tilbage til misligholdelse. Dette argument måtte afvises. Antisubsidiegrundforordningens artikel 13, stk. 9, indeholder faktisk ikke en udtrykkelig henvisning til »ændrede omstændigheder«. Imidlertid begrænser det helt klart ikke de tilfælde, hvor Kommissionen kan trække godtagelsen af et tilsagn tilbage til tilfælde af misligholdelse. Det hedder, at »hvis en part i et tilsagn misligholder tilsagnet eller trækker det tilbage, eller hvis Kommissionen trækker godtagelsen af tilsagnet tilbage [understregning tilføjet], tilbagetrækkes godtagelsen af tilsagnet, efter at der har fundet konsultationer sted«. Derfor er en tilbagetrækning af godtagelsen af et tilsagn i sig selv et tilstrækkeligt grundlag for tilbagetrækning.
(11)
Kommissionens skønsmæssige beføjelser til at godkende eller afvise et tilsagn skal faktisk ledsages af beføjelsen til at trække godtagelsen af et tilsagn tilbage, hvis de omstændigheder, som dannede grundlag for godtagelsen af tilsagnet, ændrer sig. Ifølge EU-domstolens retspraksis er det »institutionerne selv, som skønsmæssigt afgør, om de kan acceptere sådanne tilsagn (11).« Denne skønsmæssige beføjelse er generelt omfattende og hører til foranstaltninger, der skal beskytte handelen, da EU-domstolene anerkender, at institutionerne inden for dette område er nødt til at undersøge komplekse økonomiske, politiske og retlige situationer. Nærmere bestemt har Domstolen fastslået, at Kommissionen ved udøvelsen af de beføjelser, der er tillagt den »[i grundforordningen], har et særdeles vidt skøn til at afgøre, hvilke foranstaltninger der i Fællesskabets interesse eventuelt bør indføres for at imødegå den konstaterede situation« (12). Det vil således sige, at når Kommissionen godtager, afviser eller tilbagekalder tilsagnet, har den de skønsbeføjelser, der er nødvendige for at kunne træffe handelsforanstaltninger i Unionens interesse.
(12)
Kommissionen afviser derfor argumentet om, at en ændring af omstændighederne i forhold til dem, der gjorde sig gældende på tidspunktet for godtagelsen af tilsagnet, ikke kan tjene som grundlag for tilbagetrækning af denne godtagelse.
2. Overensstemmelse med tidligere retsakter vedrørende samme procedure
(13)
En virksomhed hævdede, at Kommissionens afgørelse 2013/223/EU (13) bekræftede godtagelsen af tilsagnet. Et relateret argument gik ud på, at artikel 2, stk. 2, i gennemførelsesforordning (EU) nr. 461/2013 om indførelse af en endelig udligningstold udgjorde endnu en anerkendelse af, at tilsagnet kunne forblive gældende efter udløbet af antidumpingtolden. Begge argumenter er misvisende. Ved afgørelse 2013/223/EU trak Kommissionen godtagelsen af tilsagnene af en indonesisk og en indisk virksomhed tilbage, som overtrådte deres rapporteringsforpligtelser. En tilbagetrækning for så vidt angår en virksomhed udelukker på ingen måde en senere beslutning fra Kommissionens side om at trække godtagelsen af andre tilsagn tilbage, hvis en sådan foranstaltning er berettiget i lyset af omstændighederne i det pågældende tilfælde.
(14)
Følgelig afspejlede gennemførelsesforordning (EU) nr. 461/2013, der blev offentliggjort den 23. maj 2013, ændringen af afgørelse 2000/745/EF, som skyldes vedtagelsen af afgørelse 2013/223/EU (tilbagetrækning for så vidt angår en indonesisk og en indisk virksomhed). Gennemførelsesforordning (EU) nr. 461/2013 om indførelse af en endelig udligningstold blev offentliggjort samme dag som gennemførelsesafgørelse 2013/226/EU, hvorved Rådet ophævede antidumpingtolden. Konsekvenserne af sidstnævnte afgørelse kan kun vurderes af Kommissionen efter vedtagelsen.
(15)
Argumenterne fra den part måtte derfor afvises.
3. Matematisk tilpasning af mindsteimportprisen
(16)
En virksomhed anmodede om, at Kommissionen fra mindsteimportprisen skulle fratrække et beløb svarende til den faste antidumpingtold og derved sørge for, at mindsteimportprisen er i overensstemmelse med den foreliggende foranstaltning - udligningstolden. Dette kan ikke lade sig gøre. Først og fremmest er revision af anvendelsesområde og mindstepriser i henhold til tilsagnets bestemmelser kun mulig gennem en interimsundersøgelse, jf. antisubsidiegrundforordningens artikel 19. For det andet anmodede virksomheden om et simpelt fradrag fra den nuværende mindsteimportpris på beløb, der svarer til beløbet for den faste antidumpingtold. I det gældende pristilsagn er mindsteimportprisen og indekseringsmekanismen enten baseret på den ikke-skadevoldende pris, der var fastlagt for EU-markedet (målpris) eller på den normale værdi (afhængigt af den pågældende virksomhed), som fastsat i 1999. I sidstnævnte tilfælde er hele grundlaget for mindsteimportprisen ikke-eksisterende, da antidumpingtolden udløb. Hvis tilsagnet var blevet vurderet kun med hensyn til udligningstolden, kunne eksportprisen (forhøjet med den faste udligningstold) være blevet en reference for mindsteimportprisen. For at fastlægge en egnet mindsteimportpris ville Kommissionen først skulle identificere den eksportpris, der skal tjene som benchmark. En sådan benchmark kan klart identificeres i den foreliggende sag, ikke mindst fordi foranstaltningerne har været gældende i lang tid. Endvidere kan den i øjeblikket gældende indekseringsmekanisme, der vedrører den ikke-skadevoldende pris (målpris) eller den normale værdi, ikke automatisk overføres til eksportprisen. En simpel matematisk tilpasning ville have krævet, at alle elementer, der er nødvendige for at beregne mindsteimportprisen, let kan identificeres og er ubestridelige. Først på det tidspunkt kan Kommissionen sikre, at tilsagnet modsvarer den gældende foranstaltning. Denne betingelse er ikke opfyldt i det foreliggende tilfælde. En simpel matematisk fremgangsmåde som foreslået af ansøgeren er derfor ikke mulig.
(17)
Kommissionen skal handle rettidigt med hensyn til det gældende tilsagn for at følge Rådets afgørelse om at ophæve den gældende antidumpingtold. Derfor må yderligere forsinkelser undgås. Tilbagetrækningen af godtagelsen af tilsagnet berører ikke eventuelle fremtidige afgørelser, hvis en virksomhed måtte ønske at afgive et pristilsagn.
(18)
Efter den anden fremlæggelse af Kommissionens konklusioner gentog en part, at mindsteimportprisen bør reduceres ved en simpel matematisk beregning. Parten anfægtede Kommissionens argumentation med henvisning til, at den var »misforstået og uden grundlag«. Denne holdning blev dog ikke underbygget yderligere og må derfor afvises. Under alle omstændigheder er påstanden blevet behandlet i betragtning 16 ovenfor.
(19)
Derfor måtte kravet om matematisk at tilpasse mindsteimportprisen afvises.
4. Verserende sag T-422/13
(20)
En virksomhed hævdede, at tilsagnene bør forblive i kraft, indtil der foreligger en afgørelse fra Retten i sag T-422/13, CPME m.fl. mod Rådet. Ifølge denne virksomhed vil Kommissionen være forpligtet til at genindføre tilsagnet, hvis EU-erhvervsgrenen får held med sit forehavende om at sætte spørgsmålstegn ved gennemførelsesafgørelse 2013/226/EU om ophævelse af antidumpingtolden. Dette argument er vildledende. Kommissionen skal vurdere den aktuelle situation og handle rettidigt for at følge Rådets afgørelse om at ophæve antidumpingforanstaltningerne. En forventning om et muligt resultat af en retssag kan ikke udgøre en vejledning af Kommissionens afgørelser i denne henseende. I betragtning heraf skal afgørelsen om de gældende tilsagn træffes rettidigt.
5. Misligholdelse af tilsagnet
(21)
En virksomhed hævdede, at en virksomheds misligholdelse af rapporteringsforpligtelserne ikke bør have følger for andre virksomheder. Det bekræftes hermed, at kun virksomheden Pearl blev anset for at have overtrådt sine rapporteringsforpligtelser.
6. Eventuel fornyet undersøgelse og tilsagn
(22)
To indiske virksomheder gjorde gældende, at tilsagnene bør forblive i kraft, indtil der foreligger resultater af en eventuel interimsundersøgelse af MIP. Kommissionen påpeger, at fordi antidumpingtolden er udløbet, er grundlaget for MIP ikke eksisterende (jf. betragtning 16). En beslutning om at imødegå konsekvenserne af denne ændring skal træffes rettidigt. Sideløbende hermed kan en virksomhed anmode om en fornyet undersøgelse af den eksisterende foranstaltning og i den forbindelse afgive et nyt tilsagn, men kun vedrørende den gældende antisubsidieforanstaltning.
(23)
Efter den anden fremlæggelse af Kommissionens konklusioner gentog en part, at Kommissionen på eget initiativ burde have indledt en interimsundersøgelse, og at tilsagnet burde forblive gældende, indtil resultatet af en sådan undersøgelse foreligger.
(24)
Kommissionen bemærker først og fremmest, at indledningen af en fornyet antisubsidieundersøgelse falder ind under Kommissionens skønsbeføjelser. I dette tilfælde er en fornyet undersøgelse dog knyttet til et ønske fra en eksportør om at afgive et nyt tilsagn. Kommissionen har derfor ingen grund til at indlede en fornyet undersøgelse uden et nyt tilbud om tilsagn fra den berørte eksportør i overensstemmelse med grundforordningens atikel 13.
(25)
Som en tilsvarende form for foranstaltninger skal et tilsagn desuden svare til den underliggende foranstaltning, som er indført af Rådet. Dette er ikke længere tilfældet, hvilket har fået Kommissionen til at foreslå at trække tilsagnet tilbage.
(26)
Parterne kan faktisk anmode om en interimsundersøgelse på grundlag af bestemmelserne i antisubsidiegrundforordningen, og eventuelle nye tilbud om tilsagn vil blive taget i betragtning i forbindelse med en sådan fornyet undersøgelse.
7. Antisubsidietold som en hindring for importen
(27)
Efter den anden fremlæggelse af Kommissionens konklusioner hævdede en part, at tilbagetrækningen af godtagelsen af tilsagnet »fremfor at reducere beskyttelsesniveauet i overensstemmelse med udløbet af antidumpingforanstaltningerne (…) vil gøre det umuligt for brugere af PET at importere«. Kommissionen bemærker i denne henseende, at i mangel af et tilsagn ophører mindsteimportprisen med at være et benchmark for en eksportør. Parten uddybede ikke, hvorfor udligningstolden ville hindre indiske eksportører i at importere. Under alle omstændigheder er formålet med at pålægge foranstaltninger og godkende et eventulet tilsagn ikke, at brugerne skal have mulighed for at importere. Formålet er at fastsætte et beskyttelsesniveau, sådan som parten bemærker. Brugernes interesser er blevet vurderet i henhold til Unionens interesse i at indføre foranstaltninger sammen med de interesser, som gør sig gældende for alle andre berørte parter. Det er blevet konkluderet, at indførelsen af foranstaltninger ikke er i strid med Unionens interesser. Argumentet måtte derfor afvises.
8. Konklusion om indlæg fra parter
(28)
Ingen af de argumenter, der blev fremført af de interesserede parter, var af en sådan beskaffenhed, at de ændrede ved Kommissionens forslag om at trække godtagelsen af tilsagnet tilbage.
E. OPHÆVELSE AF AFGØRELSE 2000/745/EF
(29)
I lyset af ovenstående bør godtagelsen af tilsagnene trækkes tilbage, og afgørelse 2000/745/EF bør ophæves. Den endelige udligningstold, der blev indført ved artikel 1, stk. 2, i forordning (EU) nr. 461/2013, bør i overensstemmelse hermed anvendes på importen af PET fremstillet af virksomhederne Dhunseri, Reliance og Pearl (Taric-tillægskode A585 for Dhunseri, Taric-tillægskode A181 for Reliance og Taric-tillægskode A182 for Pearl) -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Afgørelse 2000/745/EF ophæves.
Artikel 2
Denne afgørelse træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Udfærdiget i Bruxelles, den 4. februar 2014.
A BIZOTTSÁG VÉGREHAJTÁSI HATÁROZATA
(2014. február 4.)
a többek között Indiából származó egyes polietilén-tereftalátok behozatalával kapcsolatos dömpingellenes és szubvencióellenes eljárások keretében tett kötelezettségvállalások elfogadásáról szóló 2000/745/EK határozat hatályon kívül helyezéséről
(2014/109/EU)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező támogatott behozatallal szembeni védelemről szóló, 2009. június 11-i 597/2009/EK tanácsi rendeletre (1) (a továbbiakban: szubvencióellenes alaprendelet) és különösen annak 13. cikkére,
a tanácsadó bizottsággal folytatott konzultációt követően,
mivel:
A. MEGLÉVŐ INTÉZKEDÉSEK
(1)
Az Indiából származó polietilén-tereftalát (a továbbiakban: PET) behozatalával kapcsolatban 2000 óta vannak hatályban kiegyenlítő intézkedések (2). Ezeket az intézkedéseket - hatályvesztési felülvizsgálatot követően - legutóbb a 461/2013/EU tanácsi végrehajtási rendelet (3) tartotta fenn.
(2)
Az Indiából származó PET behozatalával kapcsolatban 2000 óta vannak hatályban dömpingellenes intézkedések (4). Ezeket az intézkedéseket - hatályvesztési felülvizsgálatot követően - legutóbb a 192/2007/EK tanácsi rendelet (5) tartotta fenn. 2012. február 24-én a Bizottság újabb hatályvesztési felülvizsgálatot indított. A Tanács a 2013/226/EU végrehajtási határozattal (6) visszautasította a Bizottságnak a többek között Indiából származó PET behozatalára vonatkozó dömpingellenes vám fenntartásáról szóló tanácsi végrehajtási rendeletre irányuló javaslatát, így a dömpingellenes intézkedések hatálya lejárt.
(3)
A Bizottság 2000-ben, a 2000/745/EK határozattal (7) a dömpingellenes és szubvencióellenes eljárásokkal kapcsolatban ajánlott, árra vonatkozó kötelezettségvállalásokat (a továbbiakban: kötelezettségvállalások) fogadott el többek között az alábbi indiai vállalatoktól: Pearl Engineering Polymers Limited (a továbbiakban: Pearl) és Reliance Industries Limited (a továbbiakban: Reliance). 2005-ben a 2000/745/EK határozatot módosító 2005/697/EK határozattal (8) a Bizottság elfogadta a South Asean Petrochem Limited elnevezésű indiai vállalat kötelezettségvállalását, amely vállalat összefonódás következtében nevét Dhunseri Petrochem & Tea Limited-re (a továbbiakban: Dhunseri) változtatta (9).
B. A KÖRÜLMÉNYEK MEGVÁLTOZÁSA A KÖTELEZETTSÉGVÁLLALÁSOK VÉGREHAJTÁSA SORÁN
(4)
A szubvencióellenes alaprendelet 13. cikkének (9) bekezdésével összhangban, amennyiben a kötelezettségvállalások végrehajtása során megváltoznak a körülmények, az indokolhatja a Bizottság azon döntését, hogy gyakorolni kívánja a kötelezettségvállalások elfogadásának visszavonására vonatkozó hatáskörét.
(5)
A dömpingellenes intézkedések hatályon kívül helyezése és a kiegyenlítő vámok fenntartása következtében megváltoztak a kötelezettségvállalások elfogadásának eredeti körülményei. A kötelezettségvállalásokat dömpingellenes és szubvencióellenes intézkedések fennállása mellett fogadták el. A kötelezettségvállalások alapeleme, a minimális importár, a dömpingre és a szubvencióra vonatkozó elemet egyaránt tükrözi. Jelenleg nincs dömpingre vonatkozó elem, így a minimális importár szintje nem megfelelő.
C. A KÖTELEZETTSÉGVÁLLALÁS MEGSZEGÉSE
(6)
Ezenfelül az egyik indiai vállalat, a Pearl, nem tett eleget a Bizottság felé fennálló jelentéstételi kötelezettségének. A vállalat nem nyújtott be negyedéves eladási jelentéseket. Ezért a Bizottság nem tudta hatékonyan felügyelni a kötelezettségvállalást.
(7)
A kötelezettségvállalás rendelkezései kimondják, hogy a jelentések benyújtásának elmulasztása a kötelezettségvállalás megszegését jelenti. A Bíróság nemrégiben hozott ítélete (10) ugyancsak megerősítette, hogy a jelentéstételi kötelezettségeket a kötelezettségvállalás megfelelő működése szempontjából elsődleges kötelezettségeknek kell tekinteni.
(8)
A Pearl kötelezettségvállalásának elfogadását emiatt is vissza kell vonni.
D. ÍRÁSBELI BEADVÁNYOK
(9)
Mindhárom vállalat lehetőséget kapott meghallgatásra és írásbeli beadványok benyújtására. Két indiai vállalat és az uniós gazdasági ágazatot képviselő Európai polietilén-tereftalát-gyártók bizottsága (a továbbiakban: CPME) tett észrevételt.
1. A kötelezettségvállalás elfogadásának visszavonását indokoló megváltozott körülmények
(10)
Az egyik vállalat szerint a kötelezettségvállalás elfogadásának visszavonására irányuló javaslatnak nincs jogalapja. E fél úgy érvelt, hogy a szubvencióellenes alaprendelet 13. cikkének (9) bekezdése konkrétan nem hivatkozik „megváltozott körülményekre”, ezzel szemben a kötelezettségvállalás elfogadása visszavonásának lehetőségét a szabályok megsértéséhez köti. Ezt az érvet el kellett utasítani. A szubvencióellenes alaprendelet 13. cikkének (9) bekezdése valóban nem tesz konkrét említést „megváltozott körülményekről”. Ugyanakkor egyértelmű, hogy nem korlátozza a szabályok megsértésére azokat az eseteket, amelyekben a Bizottság kötelezettségvállalás elfogadását visszavonhatja. A hivatkozott szövegrész értelmében: „Ha kötelezettségvállalását a kötelezettségvállalás bármelyik részes fele megszegi vagy visszavonja, vagy a Bizottság visszavonja a kötelezettségvállalás elfogadását, [utólagos kiemelés] a kötelezettségvállalás elfogadását, konzultációt követően, […] kell visszavonni…”. Mindez a visszavonás önálló alapjaként kiemeli a kötelezettségvállalás elfogadásának visszavonását.
(11)
A Bizottság felajánlott kötelezettségvállalás elfogadására, illetve visszautasítására vonatkozó mérlegelési jogkörének összhangban kell állnia a kötelezettségvállalás elfogadásának visszavonására vonatkozó jogkörével, amennyiben a felajánlott kötelezettségvállalás elfogadását megalapozó körülmények megváltoznak. A Bíróság joggyakorlata szerint „az intézmények mérlegelési jogkörébe tartozik annak meghatározása, hogy […] kötelezettségvállalások elfogadhatók-e” (11). A mérlegelési jogkör a kereskedelem védelmét szolgáló intézkedések tekintetében általában széles körű, mivel az uniós bíróságok elismerik, hogy e témakörben az intézményeknek összetett gazdasági, politikai és jogi helyzeteket kell megvizsgálniuk. Konkrétabban, a Bíróság értelmezésében a Bizottság „az [alaprendelet alapján] ráruházott hatáskörök gyakorlása során igen széles körű mérlegelési jogkörrel rendelkezik annak eldöntésére, hogy a közösségi érdek tekintetében mely intézkedések szükségesek az általa megállapított helyzet kezeléséhez” (12). Ebből adódóan a Bizottság a kötelezettségvállalások elfogadása, visszautasítása, illetve visszavonása tekintetében rendelkezik az uniós érdeket szolgáló kereskedelmi intézkedések végrehajtásához szükséges mérlegelési jogkörrel.
(12)
A Bizottság ezért visszautasítja azt az érvelést, miszerint a kötelezettségvállalás elfogadásakor jellemző körülmények megváltozása nem szolgálhat alapul az említett kötelezettségvállalás elfogadásának visszavonásához.
2. A visszavonás összhangja az ugyanezen eljárásra vonatkozó korábbi jogszabályokkal
(13)
Az egyik vállalat szerint a 2013/223/EU bizottsági határozat (13) megerősítette a szóban forgó kötelezettségvállalás elfogadását. Ehhez kapcsolódóan merült fel az az érv is, miszerint a végleges kiegyenlítő vám kivetéséről szóló 461/2013/EU végrehajtási rendelet 2. cikkének (2) bekezdése úgyszintén megerősítette, hogy a kötelezettségvállalás a dömpingellenes vámok hatályvesztéséig érvényben maradnak. Mindkét érvelés téves alapokon nyugszik. A 2013/223/EU határozat révén a Bizottság egy indonéz és egy indiai, jelentéstételi kötelezettségüket nem teljesítő vállalat kötelezettségvállalásainak elfogadását vonta vissza. Az egy vállalat tekintetében történő visszavonás nem zárja ki eleve annak a lehetőségét, hogy a későbbiekben a Bizottság más elfogadott kötelezettségvállalások visszavonása mellett döntsön, amennyiben a fellépést az adott eset körülményei indokolják.
(14)
Következésképpen a 2013. május 23-án kihirdetett 461/2013/EU végrehajtási rendelet a 2000/745/EK határozatnak a 2013/223/EU határozat elfogadása révén történt módosításával állt összhangban (visszavonás egy indonéz és egy indiai vállalat esetében). A végleges kiegyenlítő vám kivetéséről szóló 461/2013/EU végrehajtási rendeletet és a dömpingellenes vámot hatályon kívül helyező 2013/226/EU végrehajtási határozatot ugyanazon a napon hirdették ki. Az utóbbi határozat következményeit a Bizottság csak annak elfogadását követően tudta felmérni.
(15)
Ebből adódóan a fél érvelését el kell utasítani.
3. A minimális importár matematikai kiigazítása
(16)
Az egyik vállalat kérelmezte, hogy a Bizottság a minimális importárból vonja le a rögzített dömpingellenes vámnak megfelelő összeget, melynek révén a minimális importár összhangba kerül az alapjául szolgáló intézkedéssel-, azaz a kiegyenlítő vámmal. A műveletet nem lehetett elvégezni. Először is a kötelezettségvállalás feltételei értelmében az alkalmazási kör és a minimális árak felülvizsgálata a szubvencióellenes alaprendelet 19. cikkével összhangban csak időközi felülvizsgálat keretében lehetséges. Ezenfelül a vállalat a rögzített dömpingellenes vámnak megfelelő összegnek a jelenlegi minimális importárból történő egyszerű levonását kérelmezte. A jelenlegi kötelezettségvállalás vonatkozásában az 1999-es megállapításoknak megfelelően a minimális importár és az indexálási mechanizmus alapját vagy az uniós piac tekintetében megállapított nem káros ár (irányár), vagy (az adott vállalattól függően) a rendes érték képezi. Az utóbbi esetben a minimális importár alapja nem áll rendelkezésre, mivel a dömpingellenes vám hatályát vesztette. Amennyiben a kötelezettségvállalást kizárólag a kiegyenlítő vám alapján állapították volna meg, az (a rögzített kiegyenlítő vám értékével növelt) exportár szolgálhatott volna a minimális importár referenciaértékeként. A megfelelő minimális importár megállapítása érdekében a Bizottságnak először a referenciaértékként alkalmazandó exportárat kellene meghatároznia. Az említett referenciaérték megállapítása a jelen esetben nem egyszerű, elsősorban amiatt, hogy az intézkedések régóta hatályban vannak. Ezenfelül a jelenleg alkalmazott, nem káros árral (irányár) összefüggő indexálási mechanizmust, illetve a rendes értéket nem lehet egyszerűen átültetni az exportárra. Bármely egyszerű matematikai kiigazítás érdekében a minimális importár kiszámításához szükséges valamennyi elemnek szükségszerűen könnyen meghatározhatónak és vitathatatlannak kell lennie. Csak ilyen esetben garantálhatja a Bizottság a kötelezettségvállalás és a hatályos intézkedés közötti egyensúlyt. A jelen esetben ez a feltétel nem teljesül. A kérelmező által javasolt egyszerű matematikai művelet ezért kivitelezhetetlen.
(17)
A hatályos kötelezettségvállalás tekintetében a Bizottságnak időben fel kell lépnie annak érdekében, hogy eleget tegyen a hatályos dömpingellenes vámokat hatályon kívül helyező tanácsi határozatnak. Ebből adódóan minden további késedelem kerülendő. Az elfogadott kötelezettségvállalás visszavonása nem érinti az esetleges jövőbeli határozatokat, amennyiben egy vállalat kötelezettségvállalást ajánl fel.
(18)
A Bizottság megállapításainak második nyilvánosságra hozatalát követően az egyik fél ismételten azzal érvelt, hogy a minimális importárat egyszerű matematikai művelet révén csökkenteni kell. E fél kifogásolta a Bizottság érvelését, melyet „nem helytállónak és minden alapot nélkülözőnek” minősített. Az álláspontot mellett azonban nem hoztak fel további érveket, így azt vissza kell utasítani. Mindazonáltal a szóban forgó állítással a (16) preambulumbekezdés foglalkozik.
(19)
Ezért a minimális importár matematikai kiigazítására irányuló kérelmet el kell utasítani.
4. A T-422/13 sz. folyamatban lévő ügy
(20)
Az egyik vállalat szerint a kötelezettségvállalásoknak hatályban kell maradniuk a Törvényszék T-422/13 sz. CPME és mások kontra Tanács ügyben hozandó ítéletétől függően. E vállalat szerint amennyiben az uniós gazdasági ágazat sikerrel támadja meg a dömpingellenes vámokat hatályon kívül helyező 2013/226/EU végrehajtási határozatot, a Bizottság köteles lenne helyreállítani a kötelezettségvállalást. Ez az érvelés nem helytálló. A Bizottságnak a jelenlegi helyzetet kell értékelnie, és időben fel kell lépnie annak érdekében, hogy eleget tegyen a dömpingellenes vámokat hatályon kívül helyező tanácsi határozatnak. A Bizottság döntéseit e tekintetben nem határozhatja meg egy folyamatban lévő bírósági ügy várható eredménye. Tekintettel erre a tényre, a hatályos kötelezettségvállalásokra vonatkozó határozatot kellő időben meg kell hozni.
5. A kötelezettségvállalás megszegése
(21)
Az egyik vállalat érvelése szerint az, hogy az egyik vállalat megszegi jelentéstételi kötelezettségeit, nem von maga után következményeket a többi vállalat tekintetében. Megerősítést nyert, hogy mindössze egy vállalat, a Pearl esetében állapították meg a jelentéstételi kötelezettségek megszegését.
6. Lehetséges felülvizsgálat és kötelezettségvállalások
(22)
Két indiai vállalat szerint kötelezettségvállalásuk hatályát fenn kell tartani, egy a minimális importárral kapcsolatos esetleges időközi felülvizsgálat eredményeinek függvényében. A Bizottság megjegyzi, hogy a minimális importár alapja nem áll rendelkezésre, mivel a dömpingellenes vám hatályát vesztette (lásd a (16) preambulumbekezdést. A szóban forgó fejlemény hatásainak kezelésével kapcsolatos határozatot kellő időben meg kell hozni. Ezzel párhuzamosan a vállalatok kérelmezhetik a hatályos intézkedés felülvizsgálatát, melynek összefüggésében új kötelezettségvállalást tehetnek, mely kizárólag a hatályos szubvencióellenes intézkedéseket érinti.
(23)
A Bizottság megállapításainak második nyilvánosságra hozatalát követően az egyik fél ismételten azzal érvelt, hogy a Bizottságnak hivatalból időközi felülvizsgálatot kellett volna indítania, és a kötelezettségvállalásnak a felülvizsgálat eredményének függvényében hatályban kell maradnia.
(24)
A Bizottság elsődlegesen megjegyzi, hogy a szubvencióellenes felülvizsgálat indítása saját mérlegelési jogkörébe tartozik. Ugyanakkor ebben a konkrét esetben a felülvizsgálat az egyik exportőr új kötelezettségvállalásával kapcsolatos. Ebből adódóan a Bizottságnak az érintett exportőr új kötelezettségvállalásának hiányában az alaprendelet 13. cikke értelmében nincs oka felülvizsgálatot indítani.
(25)
Ezen túlmenően a kötelezettségvállalásoknak egyenértékű intézkedéstípusként meg kell felelniük az alapjukul szolgáló, Tanács által elrendelt intézkedésnek. E feltétel nem teljesül, melynek következtében a Bizottság javasolja a hatályos kötelezettségvállalás visszavonását.
(26)
A felek a szubvencióellenes alaprendelet értelmében valóban kérelmezhetnek időközi felülvizsgálatot, továbbá a lehetséges új kötelezettségvállalásokat a szóban forgó felülvizsgálat keretein belül vennék tekintetbe.
7. Az importot akadályozó szubvencióellenes vám
(27)
A Bizottság megállapításainak második nyilvánosságra hozatalát követően az egyik fél azzal érvelt, hogy az elfogadott kötelezettségvállalások visszavonása „a dömpingellenes intézkedések hatályvesztésével egyidejűleg nem csökkentené a védelem szintjét (…), hanem lehetetlenné tenné a PET-felhasználók számára az importot”. A Bizottság e tekintetben megjegyzi, hogy kötelezettségvállalás hiányában a minimális importár nem szolgál referenciaértékként az exportőrök számára. Az említett fél nem támasztotta alá bizonyítékokkal, hogy a kiegyenlítő vám miért akadályozná meg az indiai exportőrök behozatali tevékenységét. Mindazonáltal az intézkedések elrendelésének, illetve a kötelezettségvállalások esetleges elfogadásának nem célja, hogy importlehetőségeket teremtsen a felhasználók számára. A cél ezzel szemben a védelem megteremtése, amint arra a szóban forgó fél is rámutat. A felhasználók érdekeit, csakúgy mint az összes többi érintett fél érdekeit, az intézkedések elrendelését alátámasztó uniós érdek vizsgálata keretében vették figyelembe. A Bizottság azt a következtetést vonta le, hogy az intézkedések elrendelése nem ellentétes az uniós érdekkel. Ezt az érvet ezért el kell utasítani.
8. A felek beadványaira vonatkozó következtetések
(28)
Az érdekelt felek által ismertetett egy érvelés sem mutatott fel olyan szempontokat, amelyek módosították volna az elfogadott kötelezettségvállalások visszavonására irányuló bizottsági javaslatot.
E. A 2000/745/EK HATÁROZAT HATÁLYON KÍVÜL HELYEZÉSE
(29)
A fentiekre tekintettel a kötelezettségvállalások elfogadását vissza kell vonni, és a 2000/745/EK határozatot hatályon kívül kell helyezni. Ennek megfelelően a Dhunseri, Reliance és Pearl vállalatok által előállított PET (TARIC-kiegészítő kód: A585 a Dhunseri esetében, A181 a Reliance esetében és A182 a Pearl esetében) behozatalára a 461/2013/EU végrehajtási rendelet 1. cikkének (2) bekezdésében előírt végleges kiegyenlítő vámokat kell alkalmazni,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
A 2000/745/EK határozat hatályát veszti.
2. cikk
Ez a határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.
Kelt Brüsszelben, 2014. február 4-én.