KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 471/2014
af 13. maj 2014
om indførelse af en endelig udligningstold på importen af solcelleglas med oprindelse i Folkerepublikken Kina
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 597/2009 af 11. juni 2009 om beskyttelse mod subsidieret indførsel fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1), særlig artikel 15, og
ud fra følgende betragtninger:
A. PROCEDURE
1. Indledning
(1)
Den 27. april 2013 offentliggjorde Europa-Kommissionen (»Kommissionen«) en meddelelse (»indledningsmeddelelsen«) (2) i Den Europæiske Unions Tidende om indledningen af en antisubsidieprocedure vedrørende importen til Den Europæiske Union af solcelleglas med oprindelse i Folkerepublikken Kina (»Kina«).
(2)
Undersøgelsen blev indledt af Kommissionen på grundlag af en klage indgivet den 14. marts 2013 af EU ProSun Glass (»klageren«) på vegne af producenter, der tegner sig for over 25 % af den samlede EU-produktion af solcelleglas. Klagen indeholdt umiddelbare beviser for, at der fandt subsidiering sted af solcelleglas, og for væsentlig skade som følge heraf, hvilket Kommissionen anså for tilstrækkeligt til at berettige indledningen af en undersøgelse.
(3)
I overensstemmelse med artikel 10, stk. 7, i forordning (EF) nr. 597/2009 (»grundforordningen«) underrettede Kommissionen før indledningen af proceduren Folkerepublikken Kinas regering (»den kinesiske regering«) om, at den havde modtaget en behørigt dokumenteret klage med påstand om, at subsidieret import af solcelleglas med oprindelse i Kina forvoldte EU-erhvervsgrenen væsentlig skade. Kommissionen indbød den kinesiske regering til konsultationer med henblik på at klarlægge situationen med hensyn til klagens indhold og nå til en gensidigt tilfredsstillende løsning.
(4)
Den kinesiske regering tog imod tilbuddet om konsultationer, som efterfølgende blev gennemført. Det lykkedes ikke at nå frem til en gensidigt tilfredsstillende løsning under konsultationerne. Kommissionen noterede sig imidlertid de bemærkninger, der blev fremsat af den kinesiske regering vedrørende de ordninger, som er opført i klagen. Efter konsultationerne fremsendte den kinesiske regering en række indlæg.
2. Sideløbende antidumpingprocedure
(5)
Den 28. februar 2013 offentliggjorde Kommissionen en meddelelse i Den Europæiske Unions Tidende (3) om indledning af en antidumpingprocedure vedrørende importen til Unionen af solcelleglas med oprindelse i Kina.
(6)
Den 27. november 2013 indførte Kommissionen en midlertidig antidumpingtold på importen af solcelleglas med oprindelse i Kina ved Kommissionens forordning (EU) nr. 1205/2013 (4).
(7)
Skadesanalysen i denne antisubsidieundersøgelse og den sideløbende antidumpingundersøgelse bygger på samme definition af EU-erhvervsgrenen, de samme repræsentative EU-producenter og den samme undersøgelsesperiode og førte til identiske konklusioner, medmindre andet er angivet. Dette blev fundet hensigtsmæssigt for at ensarte skadesanalysen og nå frem til konsekvente konklusioner i begge procedurer. Derfor blev de bemærkninger om skadesaspekter, der blev fremsat i en af disse procedurer, taget i betragtning i begge procedurer.
3. Parter, som er berørt af proceduren
(8)
Kommissionen underrettede officielt klagerne, de øvrige kendte EU-producenter, de kendte eksporterende producenter i Kina, de importører, leverandører, forhandlere, brugere og sammenslutninger, som, den vidste, var berørt af proceduren, samt de kinesiske myndigheder om indledningen af undersøgelsen. I indledningsmeddelelsen blev alle parter, der var berørt af undersøgelsen, opfordret til at kontakte Kommissionen og give sig til kende.
(9)
De interesserede parter fik lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter skriftligt og anmode om at blive hørt mundtligt inden for den frist, der er fastsat i indledningsmeddelelsen.
(10)
Klagerne, de eksporterende producenter i Kina, importørerne og de kinesiske myndigheder fremsatte deres synspunkter. Alle interesserede parter, der anmodede herom og påviste, at der var særlige grunde til, at de burde høres, blev hørt.
3.1. Stikprøveudtagning
(11)
Kommissionen meddelte i indledningsmeddelelsen, at den måske ville begrænse antallet af eksporterende producenter i Kina, ikke forretningsmæssigt forbundne importører og EU-producenter, der ville blive undersøgt, til et rimeligt antal ved at udtage en stikprøve i overensstemmelse med grundforordningens artikel 27.
3.2. Stikprøveudtagning af EU-producenter
(12)
Kommissionen udtog en stikprøve på fem virksomheder ud af de otte producenter, der gav sig til kende, på grundlag af den største repræsentative salgsmængde af samme vare i undersøgelsesperioden (»UP«).
(13)
Efter kontrolbesøgene besluttede Kommissionen at udelade en af de fem virksomheder i stikprøven, da denne virksomhed blev anset for ikke at være repræsentativ for EU-erhvervsgrenen, fordi den som den eneste af de otte producenter, der gav sig til kende, befandt sig i en opstartsfase. Derfor var der ifølge Kommissionen en risiko for, at skadesindikatorerne, især rentabiliteten, ikke ville have givet et rimeligt billede af EU-erhvervsgrenens situation, hvis den blev inddraget.
(14)
Derfor kom den endelige stikprøve til at bestå af fire EU-producenter. Deres produktion tegnede sig for 79 % af EU-erhvervsgrenens salg på EU-markedet i UP. Stikprøven blev derfor anset for at være repræsentativ for EU-erhvervsgrenen.
(15)
Tre EU-producenter anmodede i henhold til grundforordningens artikel 29 om, at deres identitet forblev fortrolig. De hævdede, at fremlæggelse af oplysninger om deres identitet kunne føre til en risiko for omfattende negative konsekvenser for deres erhvervsaktiviteter. Kommissionen undersøgte begrundelserne og accepterede deres anmodning. I betragtning af det begrænsede antal producenter i Unionen blev der ikke oplyst andre navne i dokumentet med den generelle fremlæggelse af oplysninger, da dette ville gøre det muligt at identificere de virksomheder, der anmodede om anonymitet.
(16)
Identiteten på virksomheden Interfloat Corporation/GMB Glasmanufaktur Brandenburg GmbH (»GMB/IF«) var dog allerede offentligt kendt, da den havde erklæret, at den er en af de virksomheder, der støtter klagen. Virksomheden blev derfor nævnt i dokumentet med den generelle fremlæggelse af oplysninger.
(17)
I den ikke fortrolige udgave af sine bemærkninger til fremlæggelsen af oplysninger nævnte klageren tre EU-producenter, der havde indstillet deres virksomhed (Guardian, AGC og Centrosolar Glass), og en fjerde virksomhed, som havde nedbragt sin produktion betydeligt (Saint Gobain).
3.3. Stikprøveudtagning af eksporterende producenter i Kina
(18)
I indledningsmeddelelsen blev alle eksporterende producenter i Kina anmodet om at give sig til kende over for Kommissionen og afgive de oplysninger, der blev anmodet om i indledningsmeddelelsen, inden for en bestemt frist.
(19)
Ni eksporterende producenter eller grupper af eksporterende producenter indsendte de ønskede oplysninger og indvilligede i at indgå i stikprøven. De samarbejdsvillige virksomheder dækkede næsten 100 % af den indberettede eksport af solcelleglas til Unionen i 2012.
(20)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 27 udtog Kommissionen en stikprøve på fire eksporterende producenter eller grupper af eksporterende producenter ud fra den største repræsentative eksportmængde af den pågældende vare, som med rimelighed kunne undersøges inden for den tid, der var til rådighed. Stikprøven tegnede sig for 76 % af den samlede eksportmængde til Unionen af den pågældende vare i UP.
(21)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 27, stk. 2, underrettede Kommissionen alle interesserede parter i stikprøven, og de blev opfordret til at fremsætte bemærkninger. Der blev ikke modtaget nogen bemærkninger.
3.4. Individuel undersøgelse
(22)
Ingen eksporterende producent i Kina anmodede om individuel undersøgelse, jf. grundforordningens artikel 27, stk. 3.
3.5. Stikprøveudtagning af ikke forretningsmæssigt forbundne importører og brugere
(23)
Fire ikke forretningsmæssigt forbundne importører udfyldte det stikprøveskema, som var vedlagt indledningsmeddelelsen, og der var to importører og tolv brugere, der besvarede spørgeskemaet. I betragtning af det lave antal samarbejdsvillige importører blev stikprøveudtagning ikke nødvendig.
4. Spørgeskemabesvarelser og kontrolbesøg
(24)
Der blev sendt spørgeskemaer til den kinesiske regering og til de eksporterende producenter i stikprøven, til EU-producenterne i stikprøven, til alle de importører, der havde givet sig til kende, og til alle de brugere, der havde givet sig til kende. Den kinesiske regering fik også tilsendt et tillæg til det spørgeskema, de fik tilsendt, og blev anmodet om at videresende det til statsejede forretningsbanker (state-owned commercial banks - SOCB) i Kina, som havde lånt midler til virksomhederne i stikprøven i UP. Den kinesiske regering erklærede, at den havde videresendt tillægget til de berørte banker, men at den ikke havde modtaget nogen svar.
(25)
Der blev modtaget spørgeskemabesvarelser fra de fire kinesiske eksporterende producenter i stikprøven, alle stikprøveudvalgte EU-producenter, to ikke forretningsmæssigt forbundne EU-importører og 12 brugere.
(26)
Kommissionen indhentede og efterprøvede alle de oplysninger, der blev indsendt af de interesserede parter, og som den anså for nødvendige for en endelig fastlæggelse af subsidiering, deraf følgende skade og Unionens interesser. Der blev aflagt følgende kontrolbesøg hos:
a)
Eksporterende producenter i Kina:
-
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd Flat Solar Glass Group Co., Ltd Shanghai Flat Glass Co., Ltd Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd. (»Flat Solar Group«)
-
Henan Yuhua Photovoltaic New Material Co., Ltd
-
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd. (»Xinyi PV«)
b)
Den kinesiske regering:
-
Det kinesiske handelsministerium, Beijing
-
China Banking Regulatory Commission, Beijing
c)
EU-producenter:
-
GMB/IF, Tyskland
-
[Fortrolig]
-
[Fortrolig]
-
[Fortrolig]
-
[Fortrolig]
d)
Ikke forretningsmæssigt forbundne importører:
-
Vetrad NV, Nederlandene
e)
Brugere:
-
Sunerg Solar SRL, Italien
-
Viessmann Faulquemont SAS, Frankrig.
(27)
Alle interesserede parter fik tilsendt et dokument med fremlæggelse af oplysninger, som indeholdt de væsentligste kendsgerninger og betragtninger, på grundlag af hvilke Kommissionen foreslog at indføre udligningstold på solcelleglas med oprindelse i Folkerepublikken Kina. Alle parter blev underrettet om den frist, inden for hvilken de kunne fremsætte bemærkninger til fremlæggelsen af oplysninger.
(28)
De indkomne bemærkninger fra de interesserede parter blev gennemgået og taget i betragtning, når dette var relevant.
(29)
Den kinesiske regering hævdede, at dette dokument med fremlæggelse af oplysninger ikke opfyldte de standarder, der er fastlagt i artikel 22, stk. 3 og 5, i SCM-aftalen, da det ikke indeholdt tilstrækkeligt detaljerede oplysninger om undersøgelsesmyndighedens konklusioner. Den kinesiske regering gav imidlertid ikke noget konkret eksempel herpå. Kommissionen har gennemgået dokumentet nøje og er af den opfattelse, at dokumentet indeholder tilstrækkelige oplysninger til, at den kinesiske regering kan udøve sin ret til forsvar.
(30)
Visse oplysninger kunne ikke indgå i fremlæggelsen af oplysninger, da det var fortrolige forretningsoplysninger, og de blev kun givet til de berørte stikprøveudvalgte eksporterende producenter. De eksporterende producenter i stikprøven fik tilsendt en fortrolig specifik fremlæggelse af oplysninger med beregninger og oplysninger om hver enkelt ordning og udligningsberettiget fordel og fik 25 dage til at fremsætte bemærkninger.
5. Undersøgelsesperiode
(31)
Undersøgelsen af subsidiering og skade omfattede perioden fra 1. januar 2012 til 31. december 2012 (»undersøgelsesperioden« eller »UP«). Undersøgelsen af udviklingstendenser af relevans for vurderingen af skade omfattede perioden fra 1. januar 2009 til udgangen af UP (»den betragtede periode«).
B. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE
1. Den pågældende vare
(32)
Den undersøgte vare er solcelleglas bestående af hærdet planglas af natronkalk med et jernindhold på under 300 ppm, en soltransmission på over 88 % (målt i henhold til AM1,5 300-2 500 nm), en varmebestandighed på indtil 250 °C (målt i henhold til EN 12150), en temperatursvingningsmodstand på Δ 150K (målt i henhold til EN 12150) og en mekanisk modstandsdygtighed på 90 N/mm2 eller mere (målt i henhold til EN 1288-3) (»den pågældende vare«, såkaldt »solcelleglas«). Den pågældende vare er i øjeblikket henhørende under KN-kode ex 7007 19 80.
2. Samme vare
(33)
Undersøgelsen har vist, at den pågældende vare, den vare, der fremstilles og sælges på hjemmemarkedet i Kina, og den vare, der fremstilles og sælges i Unionen af EU-erhvervsgrenen, har samme grundlæggende fysiske, kemiske og tekniske egenskaber og anvendelsesformål. De betragtes derfor som identiske, jf. grundforordningens artikel 2, litra c).
3. Varedækning
(34)
En ikke forretningsmæssigt forbundet importør anmodede om, at gartnerglas til drivhuse holdes uden for undersøgelsen, og hævdede, at der til drivhuse anvendes mange forskellige størrelser glas, hvorimod solcelleglas kun produceres i bestemte størrelser. Importøren fremlagde også et certifikat, der viste, at en del af virksomhedens import bestod af glas med et jernindhold på over 300 ppm. Som følge heraf falder denne import uden for varedækningen. For så vidt angår den resterende del af virksomhedens import, er Kommissionen af den opfattelse, at trods forskellen i størrelse kan disse glasplader også anvendes som solcelleglas. For at omgå tolden kunne importører f.eks. bestille større glasplader, end de behøver, og dernæst skære glasset til i Unionen. Derfor er gartnerglas med et jernindhold på under 300 ppm omfattet af varedækningen for den pågældende vare.
(35)
En anden ikke forretningsmæssigt forbundet importør hævdede, at det møbelglas, som denne importerer (og som anvendes til glashylder, panelfyldninger, bordplader, skydedørspaneler, varer til overpaneler mv.), har de samme eller næsten de samme tekniske egenskaber som solcelleglas, men anmodede om, at det blev holdt uden for undersøgelsens varedækning, da det har et andet endeligt anvendelsesformål.
(36)
Ud fra den forelagte dokumentation lader hovedparten af det glas, som denne ikke forretningsmæssigt forbundne importør importerer, imidlertid ikke til at have alle de samme tekniske egenskaber som solcelleglas, jf. ovenfor. Navnlig har seks typer af importeret glas et jernindhold på langt over 300 ppm, mens en type af importeret glas har et jernindhold på under 300 ppm, men dens soltransmission er betydeligt lavere end det minimum på 88 %, der skal opfyldes, for at glasset kan defineres som solcelleglas.
(37)
Importøren hævdede, at selv om disse typer glas ikke opfylder en af de tekniske egenskaber ved solcelleglas som beskrevet ovenfor, opfylder de den primære klassifikation for solcelleglas, dvs. »hærdet planglas af natronkalk«. Kommissionen er imidlertid af den opfattelse, at kun de glastyper, der opfylder alle de tekniske egenskaber ved solcelleglas, falder ind under undersøgelsens varedækning. Derfor falder alle ovennævnte glastyper, som importeres af nævnte importør, uden for varedækningen i denne undersøgelse.
(38)
Af hensyn til retssikkerheden bør det gøres klart, at enhver type gartnerglas og møbelglas, som opfylder de tekniske egenskaber, der er fastlagt i betragtning 32, er omfattet af varedækningen for den pågældende vare, da de kan anvendes som solcelleglas.
(39)
Efter fremlæggelsen af oplysninger gjorde samme importør gældende, at eftersom solcelleglas, der også kan anvendes som møbelglas, ikke var udelukket fra varedækningen, medfører dette administrative byrder og forsinkelser for virksomhederne. Dette skyldes angiveligt, at virksomhederne er forpligtet til at sende prøvningsrapporter til toldmyndighederne i Unionen, hver gang toldmyndighederne er i tvivl om, hvorvidt de importerede varer er omfattet af foranstaltningerne.
(40)
Kommissionen mener, at disse typer glas ikke bør udelukkes fra undersøgelsens varedækning, fordi solcelleglas potentielt kan anvendes som gartnerglas og møbelglas. For at sikre tilstrækkelig beskyttelse af EU-erhvervsgrenen mod de skadelige virkninger af subsidier, der udlignes, bør smuthuller, der kan muliggøre omgåelse, undgås. Den positive virkning af tilstrækkelig beskyttelse opvejer de negative virkninger af den yderligere administrative byrde, som den berørte importør angiveligt blev pålagt.
(41)
Samme importør hævdede også, at floatglas bør udelukkes fra varedækningen, da det har en anderledes produktionsproces end valset glas, som importøren opfatter som den eneste type solcelleglas. Importøren hævdede, at møbelvarer af floatglas ikke kan anvendes som solcelleglas og derfor bør udelukkes fra varedækningen i undersøgelsen. Floatglas kan imidlertid ikke udelukkes fra varedækningen i undersøgelsen, da det opfylder alle de tekniske egenskaber, der er fastlagt ovenfor. Fortrolige dokumenter modtaget fra interesserede parter i løbet af undersøgelsen har vist, at floatglas kan anvendes som solcelleglas, og at det produceres af både EU-erhvervsgrenen og de kinesiske eksportører. Dette bekræftes af offentligt tilgængelige oplysninger på internettet (5). Floatglas er derfor fortsat omfattet af undersøgelsens varedækning.
C. SUBSIDIE
1. Indledning
(42)
Klageren hævdede, at Kina subsidierer sin solcelleglasindustri. Klagen indeholder umiddelbare beviser for flere subsidiepraksisser i både lovgivning og en række politik- og planlægningsdokumenter, som udgør grundlaget for statsstøtte til sektoren.
(43)
Kommissionen gennemgik og analyserede de dokumenter, der var nævnt i klagen, og de yderligere dokumenter, som blev indsendt af den kinesiske regering og af stikprøveudvalgte eksporterende producenter i forbindelse med undersøgelsen, og konstaterede, at mange af disse dokumenter viser, at solcelleglasindustrien i Kina får præferencebehandling på mange områder.
(44)
Den kinesiske regering har placeret solcelleglasindustrien blandt »nøgleindustrierne« i den 12. femårsplan (6). Den kinesiske regering har også fremlagt et særligt politikpapir, »The 12th Five Year Plan for the Solar Photovoltaic Industry«. Heri udpeges glas som et vigtigt hjælpemateriale til solcelleindustrien, hvortil indenlandsk produktion er påkrævet. Ifølge planen skal regeringen støtte industriel udvikling og teknologisk innovation og tiltrække midler til industrien.
(45)
Efter fremlæggelsen af oplysninger anfægtede den kinesiske regering Kommissionens henvisning til den 12. femårsplan i forbindelse med solcelleglas. Dette blev afvist, da solcelleglas udtrykkeligt er nævnt i planen i kapitel 9, kolonne 6, under »Key fields of development of manufacturing«. Den kinesiske regerings prioriteter for den periode, der er omfattet af den 12. femårsplan, fremgår klart, og en af disse prioriteter er fremstillingen af solcelleglas.
(46)
Efter fremlæggelsen af oplysninger anfægtede den kinesiske regering Kommissionens fortolkning af »12th Five Year Plan for the Solar Photovoltaic Industry« og lod forstå, at den ikke var enig i Kommissionens konklusioner. Dette blev imidlertid afvist, da det klart er i strid med oplysninger fra andre kinesiske regeringsmyndigheder. Under besøget hos den kinesiske regering forklarede ministeriet for industri og informationsteknologi selv, at solcelleglas er omfattet af denne plan, som fokuserer stærkt på at forbedre kvaliteten, da kvalitetssolcelleglas er af afgørende betydning for at fremme solcelleindustrien.
(47)
Betydningen af innovation og nye materialer i almindelighed fremgår af »12th Five Year Industrial Technology Innovation Programme« (7), der har til formål at gennemføre femårsplanen, og også af »Long term Science and Technology Development Plan« (8). Den stærke fokus på teknologisk innovation omfatter udvikling af nye materialer. I den forbindelse er der også en specifik henvisning til solcelleglas.
(48)
Efter fremlæggelsen af oplysninger anfægtede den kinesiske regering Kommissionens konklusioner og sagde, at solcelleglas ikke var nævnt i nogen af disse dokumenter. Kommissionen bemærker, at begge disse dokumenter har til formål at yde særlig støtte til højteknologiske virksomheder, jf. betragtning 401 og 402 i Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1239/2013 (9) (»solpanelforordningen«), hvor de samme argumenter blev fremført af den kinesiske regering. Begge dokumenter gennemfører den 12. femårsplan og planen for solcelleindustrien og bistår højteknologiske virksomheder og virksomheder, der anvender ny teknologi, som omfatter mange solcelleglasfabrikanter.
(49)
Af »Decision No 40 of the State Council on Promulgating and Implementing the »Temporary Provisions on Promoting the Industrial Structure Adjustment«« (som sammen med de vedhæftede »Temporary Provisions on Promoting the Industrial Structure Adjustment« benævnes »afgørelse nr. 40«) fremgår det, at den kinesiske regering aktivt vil støtte udviklingen af sektoren for ny energi og fremme udviklingen af solenergi (10); den pålægger alle finansieringsinstitutter kun at yde kreditstøtte til tilskyndede projekter (den kategori, hvortil solcelleprojekterne hører); og den lover gennemførelse af »other preferential policies on the encouraged projects« (11).
(50)
Efter fremlæggelsen af oplysninger anfægtede den kinesiske regering Kommissionens fortolkning af både artikel 5 og artikel 17 i »Temporary Provisions on Promoting the Industrial Structure Adjustment«. Den kinesiske regering hævdede, at solcelleglas ikke er nævnt i artikel 5. Da fremme af solenergi, hvortil der kræves solcelleglas, imidlertid er nævnt heri, mener Kommissionen, at dette omfatter solcelleglas som led i de midlertidige bestemmelser.
(51)
Den kinesiske regering anfægtede dernæst Kommissionens opfattelse af artikel 17, hvoraf det ganske vist fremgår, at det kun er tilskyndede erhvervsgrene, der bør modtage kreditstøtte, men ifølge hvilken dette bør ske »ifølge kreditprincipperne« snarere end på et præferencegrundlag.
(52)
Der blev ikke i forbindelse med kontrolbesøget hos virksomhederne i stikprøven eller under besøget hos den kinesiske regering fundet dokumentation for, at denne bestemmelse var overholdt. De berørte banker var ikke samarbejdsvillige i forbindelse med undersøgelsen med henblik på at efterprøve denne bestemmelse. Undersøgelsen har faktisk vist, at visse virksomheder nyder godt af præferencelånepolitikkerne. Kommissionen afviser derfor den kinesiske regerings påstand om, at udlån til solcelleglasindustrien skete »ifølge kreditprincipperne«. Det vigtigste er fortsat, at alle finansieringsinstitutter skal yde kredit til tilskyndede erhvervsgrene, og fremstilling af solcelleglas er omfattet heraf, og at den støtte faktisk ydes på præferencevilkår.
(53)
I 2011 gav National Development and Reform Commission statsrådet en henstilling om at revidere programmet i afgørelse nr. 40. Statsrådet udstedte »Decision No. 9 of the State Council on Promulgating and Implementing the Guidance Catalogue for the Industrial Structure Adjustment« (»afgørelse nr. 9«). I dette dokument tilskyndes den kinesiske regering og offentlige organer til at »styre udviklingen i relevante virksomheder og fremme opgradering af den industrielle struktur.« Punkt 12, stk. 2, i afgørelse nr. 9 omhandler specifikt tilskyndelse til fremstilling af »ultra-clear float glass for solar energy industry«.
(54)
De nationale retningslinjer for mellem- og langsigtet videnskabelig og teknologisk udvikling (2006-2020) (The National Outline for the Medium and Long-term Science and Technology Development (2006-2020)) vedtaget af den kinesiske regering giver tilsagn om at »give førsteprioritet til politikfinansiering«, »tilskynde finansieringsinstitutterne til at yde præferencekreditstøtte til store nationale videnskabelige og teknologiske industrialiseringsprojekter«, »tilskynde finansieringsinstitutterne til at forbedre og styrke de finansielle tjenester til højteknologiske virksomheder« og »gennemføre præferencebeskatningspolitikker til fremme af udviklingen i højteknologiske virksomheder«.
(55)
Solcelleglasproduktion falder ind under beskrivelsen af en højteknologisk virksomhed, hvilket fremgår af antallet af producenter med status af højteknologisk virksomhed og virksomhed, der anvender ny teknologi, og er en ny erhvervsgren både i Kina og i Unionen. I den sammenhæng påpeger Kommissionen også, at en af virksomhederne i stikprøven modtog et særligt tilskud fra National Development and Reform Commission (»NDRC«) for at belønne den for sin innovation inden for solcelleglas, hvilket klart viser den kinesiske regerings interesse i denne højteknologiske sektor.
(56)
Klageren har gjort gældende, at de påståede subsidier består af de ordninger, der er opført i afdeling C.2 nedenfor. Efter kontrollen af virksomhederne i stikprøven i Kina og et besøg hos den kinesiske regering analyserede Kommissionen disse ordninger, hvor stikprøveudvalgte virksomheder opnåede en fordel i UP.
2. Andre identificerede subsidieordninger
(57)
I forbindelse med kontrollen af de stikprøveudvalgte virksomheder bragte en analyse af deres interne registre subsidier fra myndigheder på provins-, by- og amtsplan samt lokalt plan frem i lyset. Disse subsidier var ikke blevet udtrykkeligt nævnt i klagen. Ud fra de oplysninger, som Kommissionen har til rådighed, er det uklart, om disse er ad hoc-subsidier eller lokale subsidieprogrammer. Disse ordningers lokale karakter betyder imidlertid, at klagerne ikke med rimelighed kunne forventes at have et indgående kendskab til disse subsidier, og derfor er der ingen direkte omtale af disse subsidier i klagen.
(58)
Kommissionen tilbød yderligere konsultationer med den kinesiske regering vedrørende disse øvrige subsidier, der er virksomheds- eller stedspecifikke, som blev fundet i registrene hos de stikprøveudvalgte virksomheder under kontrolbesøgene, og som ikke blev nævnt i klagen. Disse konsultationer blev tilbudt af Kommissionen for at sikre, at alt gik rigtigt og retfærdigt til i forbindelse med undersøgelsen. Den kinesiske regering afslog dette tilbud og hævdede, at et sådant tilbud ikke ville være i overensstemmelse med aftalen om subsidier og udligningsforanstaltninger (Agreement on Subsidies and Countervailing Measures - »SCM-aftalen«).
(59)
Kommissionen er af den opfattelse, at disse øvrige subsidier er nært knyttet til de former for foranstaltninger og praksisser, der var anført i klagen og indledningsmeddelelsen. Disse foranstaltninger indebærer samme slags finansielle bidrag og fordele med hensyn til den pågældende vare og falder dermed ind under definitionen af »subsidiepraksis eller -praksisser, der skal undersøges« (subsidy practice or practices to be investigated), som ifølge artikel 22, stk. 2, litra iii), i SCM-aftalen kræves præciseret i indledningsmeddelelsen. De ordninger, der er nævnt i indledningsmeddelelsen, er ikke udtømmende, hvilket fremgår af ordlyden »subsidierne består bl.a. af…« i afsnit 3. Kommissionen konkluderede derfor, at disse yderligere subsidier falder ind under anvendelsesområdet for denne procedure.
(60)
Efter fremlæggelsen af oplysninger anfægtede den kinesiske regering Kommissionens fortolkning af SCM-aftalen og anførte, at Kommissionen efter dens mening ikke havde noget retsgrundlag for at udligne et specifikt subsidie til en stikprøveudvalgt eksporterende producent, selv om dette subsidie var direkte knyttet til den subsidiepraksis, der var blevet identificeret af klagerne. Kommissionen er ikke enig i den kinesiske regerings fortolkning af SCM-aftalen på dette punkt. Hvis klagerne har identificeret en subsidiepraksis, og der sammen med eksempler på nationale ordninger er konstateret lokale fordele inden for samme subsidiepraksis, mener Kommissionen, at den har ret til at udligne fordele, der er konstateret. Dette gælder især, hvis strukturen i, arten og virkningerne af de konstaterede fordele er de samme som for andre ordninger, der allerede er identificeret i klagen og indledningsmeddelelsen.
3. Manglende samarbejdsvilje og brug af de foreliggende faktiske oplysninger
(61)
Kommissionen underrettede den 18. december 2013 den kinesiske regering om, at den ville overveje at bruge de foreliggende faktiske oplysninger på grund af den manglende reaktion fra de statsejede forretningsbanker, som den kinesiske regering havde tilsendt det tillæg, den havde modtaget.
(62)
Den kinesiske regering svarede den 26. december 2013 og var uenig i den foreslåede anvendelse af artikel 28 mod de »angiveligt statsejede banker«, men bestred ikke, at bankerne ikke havde indsendt en besvarelse af spørgeskemaet. Den kinesiske regering bestred heller ikke, at disse banker var statsejede. Kommissionen havde derfor ingen anden mulighed end at bruge de bedste foreliggende faktiske oplysninger, for så vidt angår de oplysninger, der skulle have været afgivet af de statsejede forretningsbanker.
(63)
Efter fremlæggelsen af oplysninger anfægtede den kinesiske regering anvendelsen af artikel 28 som erstatning for de oplysninger, der blev anmodet om i det tillæg, som blev sendt til de statsejede forretningsbanker. Kommissionen bestrider ikke, at den kinesiske regering indsendte oplysninger i forbindelse med denne undersøgelse, og Kommissionen analyserede dem og tog hensyn til dem, når det var nødvendigt. Når hverken den kinesiske regering eller de statsejede forretningsbanker eller virksomhederne kunne levere oplysninger f.eks. om kreditværdighed, måtte Kommissionen bruge »foreliggende faktiske oplysninger« i henhold til grundforordningens artikel 28.
(64)
For så vidt angår de øvrige subsidier, som ikke udtrykkeligt er nævnt i indledningsmeddelelsen med henvisning til et bestemt program, og som blev konstateret i forbindelse med kontrolbesøgene hos de eksporterende producenter i stikprøven, har Kommissionen anvendt al foreliggende dokumentation til at nå sine konklusioner. De konstaterede subsidier faldt ind under de typer af foranstaltninger og praksisser, der beskrives i indledningsmeddelelsen, og Kommissionen tilbød den kinesiske regering yderligere konsultationer vedrørende disse subsidier, men tilbuddet blev ikke taget op. Kommissionen mener, at disse subsidier er tæt knyttet til de typer af foranstaltninger og praksisser, der var anført i klagen og meddelelsen.
(65)
Efter fremlæggelsen af oplysninger anfægtede den kinesiske regering Kommissionens konklusioner, for så vidt angår de subsidier, der blev konstateret i forbindelse med kontrolbesøget hos virksomhederne i stikprøven, og andre punkter vedrørende subsidieordningerne. Kommissionen ønsker at præcisere, at den ikke anvendte artikel 28 i disse tilfælde. Hvis samarbejdsviljen var god, men at der blot ikke kunne fremskaffes oplysninger - f.eks. det nøjagtige retsgrundlag for en engangssubsidieudbetaling - så blev den dokumentation, som den berørte virksomhed havde fremlagt, anvendt til at nå frem til en konklusion om, hvorvidt dette var et udligningsberettiget subsidie eller ej.
(66)
Den kinesiske regering hævder også, at Kommissionen ikke afgav tilstrækkelig information i fremlæggelsen af oplysninger, når den brugte de bedste foreliggende faktiske oplysninger i henhold til grundforordningens artikel 28. Denne påstand vedrører i realiteten anvendelsen af konklusionerne af tidligere undersøgelser, hvor samme subsidie blev undersøgt. Hvor dette er tilfældet, har Kommissionen henvist til de nøjagtige betragtninger i den pågældende forordning og opsummeret de argumenter, den fandt.
(67)
Den kinesiske regering bemærker, at dokumentet med fremlæggelse af oplysninger ikke beskriver særskilte engangssubsidier, der konstateres hos virksomhederne i stikprøven, særlig detaljeret. Dette havde til formål at beskytte fortrolige oplysninger fra virksomhederne i stikprøven til Kommissionen, og der er ingen mulighed for yderligere ikke fortrolige sammendrag. Der blev foretaget en fuldstændig, fortrolig fremlæggelse af oplysninger til den enkelte eksporterende producent i stikprøven. Hvis den eksporterende producent i stikprøven fremlagde retsgrundlaget, blev dette medtaget i fremlæggelsen af oplysninger over for virksomheden. Da den kinesiske regering blev tilbudt konsultationer vedrørende disse subsidier, fik den under alle omstændigheder også lejlighed til at afgive yderligere relevante oplysninger, hvilket den ikke gjorde.
4. Undersøgte ordninger
(68)
Kommissionen sendte spørgeskemaer til den kinesiske regering og de eksporterende producenter i stikprøven og udbad sig oplysninger om følgende ordninger, som angiveligt indebar ydelse af subsidier til solcelleglasindustrien:
-
præferencelån til solcelleglasindustrien:
-
kreditlinjer og lavtforrentede lån ydet af statsejede forretningsbanker og offentlige udviklingsbanker (12)
-
eksportkreditsubsidieprogrammer
-
eksportgarantier
-
statsstøttede forsikringer til grønne teknologier (»Green express«)
-
finansielle fordele som f.eks. adgang til offshore-holdingselskaber
-
regeringens tilbagebetaling af lån
-
tilskudsprogrammer:
-
subsidier under ordningerne »Famous Brands« og »China World Top Brands«
-
»Funds for Outward Expansion of Industries in Guangdong Province«
-
statslig levering af varer og tjenester mod utilstrækkeligt vederlag:
-
levering af antimon
-
levering af energi
-
levering af brugsret til jord
-
direkte skattefritagelses- og skattenedsættelsesprogrammer:
-
indkomstskattefritagelser eller -nedsættelser under programmet »two free/three half«
-
indkomstskattenedsættelser for virksomheder med udenlandsk kapital baseret på geografisk placering
-
fritagelser for eller nedsættelser af indkomstskat for produktive virksomheder med udenlandsk kapital
-
indkomstskattenedsættelser for virksomheder med udenlandsk kapital, der køber udstyr fremstillet i Kina
-
skattemæssig udligning for FoU i virksomheder med udenlandsk kapital
-
præferencevirksomhedsskat for virksomheder med udenlandsk kapital, der er anerkendt som højteknologiske virksomheder og virksomheder, der anvender ny teknologi
-
skattenedsættelser for højteknologiske virksomheder og virksomheder, der anvender ny teknologi, som deltager i bestemte projekter
-
præferenceindkomstskattepolitik for virksomheder i den nordøstlige region
-
Guangdong-provinsens skatteprogrammer
-
skattefritagelse for udbytte mellem kvalificerede kinesiske virksomheder
-
programmer vedrørende indirekte skat og importtold:
-
momsfritagelse for anvendelse af importeret udstyr
-
momsnedsættelse for virksomheder med udenlandsk kapital, der køber udstyr produceret i Kina
-
fritagelse for moms og told på køb af anlægsaktiver under »Foreign Trade Development«-programmet
-
andre subsidier og andre subsidieprogrammer (herunder programmer på provins-, by- og amtsplan samt lokalt plan).
5. Præferencelån, anden finansiering, garantier og forsikringer
5.1. Præferencelån
a) Indledning
(69)
Kommissionen sendte den kinesiske regering et tillæg til videresendelse til statsejede forretningsbanker, offentlige udviklingsbanker og privatejede finansieringsinstitutter, der lånte penge til de stikprøveudvalgte virksomheder i UP. Den kinesiske regering orienterede Kommissionen om, at den gjorde det, men at den ikke modtog noget svar. Som nævnt ovenfor underrettede Kommissionen derfor den kinesiske regering om, at den på grund af manglende samarbejdsvilje ville anvende artikel 28 og de foreliggende faktiske oplysninger til at nå sine konklusioner vedrørende dette punkt.
b) Retsgrundlag
(70)
Følgende love indeholder bestemmelser om præferencelåneordninger i Kina: The Law of the PRC on Commercial Banks (»bankloven«), The General Rules on Loans udstedt af People’s Bank of China (»PBOC«) den 28. juni 1996 og afgørelse nr. 40 fra statsrådet, som anført ovenfor.
c) Konklusioner af undersøgelsen
(71)
Tidligere antisubsidieundersøgelser mod Kina har konkluderet, at banksystemet i Kina er domineret af statsejede banker eller banker, hvori staten har en kontrollerende interesse med hensyn til aktieposter. Begge betegnes som »statsejede forretningsbanker«. Kommissionen konstaterede også, at statsejede forretningsbanker udøver statslig myndighed. Kommissionen fandt intet bevis for, at situationen havde ændret sig. Som nævnt i betragtning 161 i solpanelforordningen, som er den seneste undersøgelse af dette emne, tegner de fem største statsejede forretningsbanker (Agricultural Bank of China, Bank of China, China Construction Bank, Bank of Communications og ICBC) sig for over 50 % af banksektoren, for så vidt angår balancesummen.
(72)
Ud fra brugen af de foreliggende faktiske oplysninger, herunder oplysninger fra solpanelforordningen, fastholdes konklusionen om, at statsejede forretningsbanker er offentlige organer i henhold til grundforordningens artikel 2, litra b), jf. den detaljerede redegørelse i betragtning 158-168 i solpanelforordningen.
(73)
Efter fremlæggelsen af oplysninger anfægtede den kinesiske regering denne konklusion og hævdede, at Kommissionen ikke havde anført grundene til, at den anså statsejede forretningsbanker for offentlige organer. Kommissionen afviser denne påstand, da grundene til, at den anser statsejede forretningsbanker for offentlige organer, er anført i betragtning 158-168 i solpanelforordningen, og da den kinesiske regering ikke fremlagde nogen oplysninger, som modsiger de bedste foreliggende faktiske oplysninger. Situationen kan kort beskrives således:
a)
Statsejede forretningsbanker har den største markedsandel og er de dominerende aktører på markedet i Kina.
b)
Ud fra de foreliggende faktiske oplysninger er statsejede forretningsbanker kontrolleret af regeringen i form af ejerskab og administrativ kontrol af deres kommercielle adfærd, herunder grænserne for de rentesatser, de kan tilbyde.
c)
Bankloven og andre love og forskrifter pålægger banker at yde lån i henhold til behovene i den nationale økonomi, yde kreditstøtte til tilskyndede projekter og prioritere højteknologiske virksomheder og virksomheder, der anvender ny teknologi.
(74)
Konklusionerne i disse betragtninger er af nyere dato, da de først blev offentliggjort ved udgangen af 2013, og de blev offentliggjort i fuldt kendskab til ændringen af politikken for rentegulve i Kina i juli 2013.
(75)
Som i tidligere undersøgelser forsøgte Kommissionen at efterprøve, hvilken rolle den kinesiske regering, og navnlig centralbanken People’s Bank of China (»PBOC«), spiller på de finansielle markeder og i banksektoren i forbindelse med låneordninger til solcelleglasindustrien. Samarbejdsviljen fra den kinesiske regering og PBOC var i almindelighed tilfredsstillende, men PBOC indsendte ikke den fulde ordlyd af »Circular on the issues about adjusting interest rates on deposits and loans« (YinFa (2004) 251), hvori der fastlægges rentegulve og rentelofter for udlån og indlån. For forretningsbankernes udlån (både statsejede forretningsbanker og privatejede kommercielle banker) og offentlige udviklingsbankers udlån fastlægger cirkulæret kun et gulv. For præferencelån og lån, for hvilke den kinesiske regering har vedtaget særlige regler, fastlægges det i cirkulæret, at rentesatserne ikke må bevæge sig opad. Den nøjagtige øvre grænse er fastlagt i de særlige regler, som gælder for disse lån.
(76)
Under Kommissionens kontrolbesøg fremførte PBOC, at dokumentet ikke kunne fremlægges, fordi det ikke var offentligt tilgængeligt på dens websted. Ved en søgning på internettet fandt man imidlertid en kopi af cirkulæret og en oversættelse til engelsk i en pakke af dokumenter, som den kinesiske regering havde givet til de australske myndigheder for nogle år siden (13). I mangel af en officiel kopi direkte fra den kinesiske regering har Kommissionen taget denne version som en korrekt og fuldstændig kopi af det pågældende cirkulære.
(77)
Cirkulæret viser, at PBOC påvirkede fastsættelsen af rentesatser for lån ydet i UP af statsejede forretningsbanker i Kina. Den kinesiske regering forklarede, at i juli 2013 afskaffede PBOC både udlånsrentegulve og -lofter. Dette blev noteret, men da det var efter udløbet af UP, påvirker det ikke den konklusion, der er fastlagt her. Under alle omstændigheder er det rentegulv, der var gældende i UP, ikke den eneste grund til, at Kommissionen anser statsejede forretningsbanker for offentlige organer. Konklusionerne i betragtning 158-168 i solpanelforordningen gælder derfor stadig.
(78)
Efter fremlæggelsen af oplysninger fremsatte den kinesiske regering en række bemærkninger til cirkulæret »YinFa (2004) 251« uden at give en forklaring på, hvorfor den fulde ordlyd af dette cirkulære ikke blev tilsendt Kommissionen, og uden at bekræfte, om den tekst, der blev tilsendt de australske myndigheder, og som Kommissionen fandt, var korrekt. Som det tidligere blev konstateret i forbindelse med solpanelundersøgelsen, fastlægger cirkulæret klart instrukserne fra PBOC til banker, for så vidt angår låneordninger. Som anført i tidligere undersøgelser er indholdet af dette cirkulære vigtigt for at forstå den rolle, som den kinesiske regering og PBOC spiller i ledelsen af banker og låneordninger.
(79)
Kommissionens konklusion forbliver som den var i solpanelforordningen, nemlig for det første, at ifølge artikel 34 i bankloven skal bankerne i Kina udøve deres lånevirksomhed i henhold til behovene i den nationale økonomi. Behovene i den nationale økonomi er fastlagt i den 12. femårsplan.
(80)
Efter fremlæggelsen af oplysninger anfægtede den kinesiske regering Kommissionens fortolkning af artikel 34 i bankloven og fremførte, at »denne sætning er tvetydig og giver ikke nogen eksplicit vejledning til bankerne om at handle på en bestemt måde. Intet dokument beskriver behovene i den nationale økonomi, det være sig den 12. femårsplan eller enhver anden forskrift/afgørelse«.
(81)
Dette afviger fra den kinesiske regerings fortolkning af artikel 34 i solpanelundersøgelsen, hvor den beskrev denne som »neutral«. Kommissionen er uenig i den kinesiske regerings vurdering. Kommissionen er af den opfattelse - og den kinesiske regering har ikke påvist andet - at politikker vedrørende den nationale økonomi er fastsat i den 12. femårsplan og den specifikke plan for solcelleindustrien, og at finansieringsinstitutter tilskyndes til at yde lån til tilskyndede erhvervsgrene såsom solcelleglasindustrien.
(82)
Den kinesiske regering har henledt Kommissionens opmærksomhed på andre artikler i bankloven, nemlig artikel 4, 5 og 7, som bør sikre, at lån ydes uden indblanding og efter en kreditvurdering. Kommissionen erkender, at disse artikler findes, men bemærker, at den kinesiske regering, bankerne og de berørte virksomheder i stikprøven var ude af stand til at påvise, at lån blev ydet uden indblanding - i betragtning af præferencelånene til solcelleglasindustrien - og med en kreditvurdering - da der trods anmodninger herom ikke blev fremlagt nogen låneaftaler eller risikovurderinger, herunder kreditvurderinger, som bevismateriale, og de blev heller ikke fundet i forbindelse med lån ydet til nogen eksporterende producent i stikprøven.
(83)
For det andet pålægges bankerne at yde kreditstøtte til tilskyndede erhvervsgrene i henhold til afgørelse nr. 40 og afgørelse nr. 9, som har retsgyldighed. Den kinesiske regering bekræftede under kontrolbesøget i handelsministeriet, at solcelleglas er en tilskyndet erhvervsgren. Dette er i tråd med Industrial Restructuring Guidance Catalogue fra 2011, som den kinesiske regering fremsendte i sin besvarelse af spørgeskemaet, og som klassificerer solcelleglas i den tilskyndede kategori.
(84)
Afgørelse nr. 40 indeholder vejledning til alle finansieringsinstitutter i form af bindende instrukser om fremme af og støtte til tilskyndede erhvervsgrene, og solcelleglasindustrien udgør en tilskyndet erhvervsgren.
(85)
Efter fremlæggelsen af oplysninger anfægtede den kinesiske regering Kommissionens vurdering af virkningen af afgørelse nr. 40 med tilknyttede forskrifter og afgørelse nr. 9. Kommissionen fremfører atter, at dens vurdering af både afgørelse nr. 40 og de tilknyttede forskrifter er, at de fastlægger behovene i den nationale økonomi. Heri opstilles en strategi for regeringen og for den finansielle sektor og især finansieringsinstitutters direkte lån til tilskyndede erhvervsgrene såsom solcelleglasindustrien.
(86)
Den kinesiske regering blev bedt om at præcisere, hvilken retlig status en afgørelse truffet af statsrådet som f.eks. afgørelse nr. 40 har. Dens eneste svar var, at det er en forskrift udstedt af statsrådet, som ikke indgår i kinesisk lovgivning. Men den fremlagde ingen dokumentation til støtte for dette argument. Den holdning, som den kinesiske regering indtager, er i strid med offentligt tilgængelige oplysninger, der beskriver statsrådet som den øverste administrative myndighed med administrative lovgivningsbeføjelser. Ifølge disse kilder er afgørelser fra statsrådet retligt bindende regler. (14) Ud fra de foreliggende faktiske oplysninger er Kommissionen derfor af den opfattelse, at afgørelse nr. 40 og de gennemførelsesafgørelser, der er knyttet hertil, f.eks. afgørelse nr. 9, er administrative forskrifter og derfor indgår i kinesisk lovgivning.
(87)
Kommissionen bekræfter derfor analysen i betragtning 191 i solpanelforordningen, hvori det konkluderes, at afgørelse nr. 40 og afgørelse nr. 9 er retligt bindende for andre offentlige organer og erhvervsdrivende.
(88)
Kommissionen analyserede også, hvorvidt den kinesiske regering overdrager til og/eller pålægger privatejede banker i Kina at yde præferencelån til solcelleglasproducenter, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. iv).
(89)
Artikel 34 i bankloven finder også anvendelse på privatejede banker i Kina. Den kinesiske regering og interesserede parter har ikke fremlagt dokumentation for, at den konklusion vedrørende den retlige situation, som man nåede frem til i betragtning 174 i solpanelforordningen, nemlig at den kinesiske regering giver dem instrukser på samme måde som statsejede banker, ophører med at være gældende. I artikel 34 i bankloven instrueres bankerne i at »udøve deres lånevirksomhed i henhold til nationaløkonomiens og samfundsudviklingens behov og i samme ånd som statens industripolitikker« (15). Dette indebærer som anført i betragtning 188 i solpanelforordningen, at lånestrategien hos både statsejede forretningsbanker og privatejede banker fastlægges af den kinesiske regering.
(90)
Efter fremlæggelsen af oplysninger anfægtede den kinesiske regering den konklusion, at den overdrager til eller pålægger private banker i Kina at varetage funktioner, og den anfægtede navnlig den vægt, Kommissionen har tillagt artikel 34 i bankloven, og anførte, at »det, der udgør »den nationale økonomis behov«, er et fortolkningsspørgsmål og åbenbart kan variere, alt efter hvilken person/hvilket organ der gennemgår bestemmelsen«.
(91)
Det er bemærkelsesværdigt, at den kinesiske regering i forbindelse med sin uenighed i Kommissionens fortolkning ikke fremlagde sin egen fortolkning af sin egen lovgivning.
(92)
Kommissionen behøver imidlertid kun at henvise til konklusionerne i tidligere undersøgelser og til de foreliggende faktiske oplysninger i dette tilfælde for at bekræfte den konklusion, at behovene i den nationale økonomi er fastlagt i planer og forskrifter udstedt af Kina, og at artikel 34 pålægger banker at yde lån i overensstemmelse med disse beskrivelser af den nationale økonomi, hvilket omfatter fremme af produktion af solcelleglas.
(93)
Konklusionen forbliver derfor, at den kinesiske regering overdrager til og pålægger private banker at låne til tilskyndede erhvervsgrene, jf. artikel 34 i bankloven.
(94)
Kommissionen konkluderer derfor, at i forbindelse med lån fra statsejede forretningsbanker i Kina er der tale om et finansielt bidrag til solcelleglasproducenter i form af en direkte overførsel af midler fra regeringen, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. i).
(95)
Den samme dokumentation viser også, at staten overdrager det til og pålægger statsejede forretningsbanker (samt privatejede banker) at varetage disse funktioner, og dette betyder derfor, at der foreligger et finansielt bidrag, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. iv).
(96)
Med hensyn til specificitet bemærker Kommissionen, at den kinesiske regering retter præferencelåneordninger mod et begrænset antal industrier, og solcelleglasindustrien som en del af solcellesektoren er en af dem, jf. betragtning 172 i solpanelforordningen. Den kinesiske regering har ladet solcelleglasindustrien være omfattet af »nøgleindustrierne« i den 12. femårsplan. Der fremgår af afgørelse nr. 40, at den kinesiske regering aktivt vil støtte udviklingen af sektorer for ny energi og fremme udvikling af solenergi. Alle finansieringsinstitutter instrueres i kun at yde kreditstøtte til tilskyndede projekter, som er den kategori, hvortil solcelleprojekterne hører. Nævnte afgørelse lover også gennemførelse af »andre præferencepolitikker vedrørende de tilskyndede projekter«.
(97)
Efter fremlæggelsen af oplysninger anfægtede den kinesiske regering konklusionen vedrørende specificitet og navnlig Kommissionens fortolkning af den 12. femårsplan og fremførte, at den »ikke har nogen retsvirkning, da det ikke er et bindende dokument«. Kommissionen er uenig i dette udsagn og bemærker, at den kinesiske regering fremsatte de samme påstande i forbindelse med tidligere undersøgelser, som heller ikke blev godtaget. Af den 12. femårsplan fremgår det, at den blev »drøftet og godkendt af Den Nationale Folkekongres, og at den har retsgyldighed.«
(98)
Kommissionen konkluderer derfor, at subsidier i form af præferencelåneordninger ikke er alment tilgængelige og derfor er specifikke, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra a).
(99)
Der foreligger en fordel i den udstrækning, at de statslige lån eller lån fra private organer, der har fået overdraget statslige funktioner eller er under statslig kontrol, ydes på mere favorable vilkår, end låntageren ellers kunne opnå på markedet.
(100)
Som i tidligere undersøgelser forsøgte Kommissionen at efterprøve kreditrisikovurderinger foretaget af banker, der lånte penge til virksomhederne i stikprøven i UP. Virksomhederne fremlagde ingen dokumentation for deres kreditvurdering, og bankerne samarbejdede ikke i forbindelse med undersøgelsen. Det var derfor umuligt for Kommissionen at se dokumentation for, at lån til solcelleglasvirksomheder var baseret på en risikovurdering, og hvilken rentesats der blev fastsat i den forbindelse.
(101)
I mangel af oplysninger fra den kinesiske regering, de eksporterende producenter eller bankerne benyttede Kommissionen sig af de foreliggende faktiske oplysninger for at fastslå, om præferencelåneordninger i Kina rent faktisk medfører en fordel for de eksporterende producenter i stikprøven, som fik lån hos banker i Kina.
(102)
Kommissionen gik som i solpanelundersøgelsen ud fra de offentliggjorte centralbankrenter fra PBOC for lån i kinesiske renminbi yuan (»CNY«). Den gennemsnitlige rentesats i UP var på 6,26 %.
(103)
Kommissionen justerede derefter PBOC's rentesats for at tage hensyn til de pågældende virksomheders kreditrisiko. De fremlagde imidlertid ikke nogen uafhængige kreditvurderinger eller lignende oplysninger, som ville gøre det muligt for Kommissionen at foretage en kreditvurdering. Under alle omstændigheder har Kommissionen fastslået i tidligere undersøgelser, at kreditvurderinger af kinesiske virksomheder er fordrejet på grund af statsstøtte, og at der ikke er tegn på en meningsfyldt risikovurdering af lånemodtagere. Kommissionen anvendte derfor samme metode som i solpanelundersøgelsen og betragtede alle de pågældende virksomheder som havende en non-investment grade »BB«-rating, jf. kreditvurderingsselskabet Bloomberg.
(104)
Præmien på obligationer udstedt af virksomheder med BB-rating over for obligationer udstedt af virksomheder med AAA-rating (som Kina har på sine obligationer), som registreret af Bloomberg, blev derefter lagt til PBOC's gennemsnitlige udlånsrente i UP. Resultatet blev en referencerentesats for UP for lån til virksomhederne i stikprøven i CNY på 10,37 %.
(105)
Ved at sammenligne denne referencerentesats med den faktiske rente, som de berørte virksomheder pålagdes i UP, konkluderede Kommissionen, at der ydes lån til solcelleglasindustrien på vilkår, der ligger under markedsvilkårene og -betingelserne.
(106)
Efter fremlæggelsen af oplysninger anfægtede den kinesiske regering Kommissionens valg af reference og de konklusioner, Kommissionen har draget ud fra sammenligningen af referencerentesatsen og den faktiske betalte rente.
(107)
Sammenligningen af referencerentesatsen og den faktisk betalte rente viser klart, at de eksporterende producenter i stikprøven, der lånte af kinesiske banker i CNY, betalte mindre end den normale markedsrente for virksomheder i deres finansielle position.
(108)
For det andet var Kommissionen bekendt med, at PBOC hævede udlånsgulvet i juli 2013 og nævnte det i dokumentet med fremlæggelse af oplysninger. Dette ændrer imidlertid ikke den konklusion, at den kinesiske regering griber ind i de kinesiske bankers udlånsadfærd i Kina, navnlig gennem anvendelsen af afgørelse nr. 40 og de vedlagte forskrifter og bestemmelserne i artikel 34 i bankloven.
(109)
For det tredje beregnede Kommissionen kun en reference for lån i CNY, da de eksporterende producenter i stikprøven ikke havde lån i EUR eller USD fra de kinesiske banker.
(110)
Endelig udbad den kinesiske regering sig yderligere oplysninger om, hvorfor Kommissionen fandt, at de eksporterende producenter i stikprøven ville opnå en BB-kreditvurdering. Årsagen til, at der blev valgt en BB-kreditvurdering, var, at Kommissionen ikke modtog dokumentation for, at der var blevet foretaget nogen kreditvurdering for nogen eksporterende producent i stikprøven som følge af manglende samarbejdsvilje fra de berørte banker. BB-kreditvurderingen er heller ikke en omvendt følgeslutning, og den er faktisk til fordel for de berørte virksomheder i stikprøven, da det er den bedste non-investment grade på de finansielle markeder.
(111)
I henhold til artikel 28 var Kommissionen forpligtet til at gøre brug af de bedste foreliggende faktiske oplysninger, der blev taget fra konklusionerne af solpanelforordningen, som anvendte en BB-kreditvurdering for de virksomheder, der indgik i stikprøven. Dette blev anset for at være rimeligt i det foreliggende tilfælde, og der blev ikke modtaget dokumentation efter fremlæggelsen af oplysninger for, at virksomhederne i stikprøven fik en anden kreditvurdering af de berørte banker.
d) Konklusion
(112)
Ud fra undersøgelsens konklusioner konkluderer Kommissionen, at solcelleglasindustrien i Kina nød godt af præferencelån i UP både fra statsejede banker og fra private banker. Finansieringen af solcelleglasindustrien udgør et subsidie i henhold til grundforordningen, da
a)
staten yder et finansielt bidrag, jf. artikel 3, stk. 1, litra a), nr. i),
b)
staten overdrager eller pålægger varetagelse af funktioner, jf. artikel 3, stk. 1, litra a), nr. iv), og
c)
der derved opnås en fordel, jf. artikel 3, stk. 2.
(113)
Da der er tale om et finansielt bidrag, en fordel for de eksporterende producenter og specificitet, bør dette subsidie betragtes som udligningsberettiget.
(114)
Efter fremlæggelsen af oplysninger anfægtede den kinesiske regering anvendelsen af konklusioner fra tidligere undersøgelser for at nå frem til konklusioner vedrørende subsidiering i denne sag og hævdede navnlig, at Kommissionen var alt for afhængig af konklusionerne af solpanelforordningen.
(115)
Denne påstand blev afvist. Som tidligere bemærket var Kommissionen på grund af den manglende samarbejdsvilje fra bankerne i Kina tvunget til at anvende bestemmelserne i artikel 28 og de bedste foreliggende faktiske oplysninger. Solpanelundersøgelsen er den seneste og indeholder de mest ajourførte konklusioner vedrørende subsidiering i Kina. Solpaneler er ikke samme vare som solcelleglas, men de er begge i samme sektor for ny energi og omfattet af de samme statslige planlægningsdokumenter. I mangel af andre oplysninger er anvendelsen af konklusionerne i solpanelundersøgelsen som »bedste foreliggende faktiske oplysninger« passende. Den kinesiske regering hævdede også, at der var sket betydelige ændringer mellem solpanelundersøgelsen og denne, især PBOC's hævelse af rentegulvet i juli 2013. Denne påstand blev afvist, da konklusionerne af solpanelundersøgelsen vedrører den undersøgelsesperiode, ligesom denne undersøgelse vedrører sin egen undersøgelsesperiode. I begge tilfælde fandt hævelsen af rentegulvet sted efter udløbet af begge undersøgelsesperioder og påvirker derfor ikke anvendelsen af artikel 28 og konklusionerne i solpanelundersøgelsen som bedste foreliggende faktiske oplysninger.
(116)
Alle undtagen én af virksomhederne i stikprøven modtog lån både fra statsejede forretningsbanker og private banker. En virksomhed blev finansieret udelukkende via sit offshoremoderselskab, og der blev ikke ydet lån fra banker etableret i Kina.
(117)
Efter fremlæggelsen af oplysninger anfægtede en virksomhed i stikprøven Kommissionens konklusion og anførte, at Kommissionen ikke anmodede virksomheden om at fremlægge sin uafhængige kreditvurdering. Kommissionen anmodede imidlertid virksomheden om at fremlægge alle oplysninger vedrørende de lån, den modtog, men virksomheden fremlagde ikke en uafhængig kreditvurdering. Hvis virksomheden lå inde med sådanne oplysninger, skulle den ud fra påstandene i klagen og de oplysninger, der blev anmodet om i spørgeskemaet, have afgivet dem. Og navnlig i betragtning af oplysningerne i dokumentet med fremlæggelse af oplysninger skulle den, hvis den havde en uafhængig kreditvurdering, have fremlagt den straks. Denne påstand afvises derfor.
e) Beregning af subsidiebeløbet
(118)
Ifølge grundforordningens artikel 6, litra b), bør fordelen ved præferencelån beregnes som forskellen mellem den rente, der er betalt, og den rente, der ville skulle betales for et tilsvarende lån på markedsvilkår, som virksomheden faktisk kunne opnå på markedet. Som anført fastsatte Kommissionen i mangel af en anvendelig risikovurdering en markedsreferencesats for sammenlignelige lån på markedsvilkår.
(119)
Fordelen blev beregnet for UP som forskellen mellem den faktisk betalte rente i UP og den rente, der ville skulle betales ifølge referencesatsen.
(120)
De subsidiemargener, der blev beregnet for de eksporterende producenter i stikprøven ud fra denne metode er følgende:
Præferencelån
Virksomhedens navn
Subsidiemargen
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
0 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
6,2 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
2,5 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
4,8 %
5.2. Andre præferencelåneordninger
(121)
De eksporterende producenter i stikprøven opnåede ingen fordele i forbindelse med eksportkreditsubsidieprogrammer, kreditlinjer, eksportgarantier, »Green Express«-programmet eller fordele gennem adgang til offshore-holdingselskaber i UP.
6. Tilskudsprogrammer
(122)
Virksomhederne i stikprøven opnåede ingen fordele af programmerne »Famous Brands« eller »China World Top Brands« i UP.
6.1. Særlige tilskudsprogrammer og tilskud
a) Indledning
(123)
Virksomhederne i stikprøven modtog betydelige engangstilskud fra forskellige offentlige myndigheder på mange regeringsniveauer, som medførte en fordel i UP. Dette blev konstateret under kontrolbesøget hos de berørte virksomheder og ikke oplyst i spørgeskemabesvarelserne fra de berørte virksomheder, og det blev heller ikke oplyst i spørgeskemabesvarelsen fra den kinesiske regering, som der blev anmodet om. I klagen hævdedes det, at producenterne af solcelleglas modtog disse engangstilskud fra de regionale og lokale myndigheder, og at de herved opnåede en fordel, da midlerne blev modtaget uden behørig undersøgelse (16). I indledningsmeddelelsen slås det også fast, at »tilskudsprogrammer« er en subsidiepraksis, der anvendes til at støtte solcelleglasindustrien.
b) Retsgrundlag
(124)
Disse tilskud blev givet til virksomhederne af myndigheder på nationalt plan, provins-, by- og amtsplan samt lokalt plan, og alle forekom at være specifikke for de berørte virksomheder eller specifikke i forhold til beliggenhed eller type erhvervsgren. Der blev normalt ikke fremlagt detaljerede oplysninger om, under hvilken lov disse fordele blev ydet, hvis der i det hele taget var noget retsgrundlag for dem, selv om Kommissionen ofte, men ikke altid, modtog en kopi af et dokument udstedt af en offentlig myndighed, der ledsagede tilskuddet.
c) Konklusioner af undersøgelsen
(125)
En virksomhed i stikprøven modtog tilskud i UP fra den Economic Development Zone, hvori den er beliggende. Disse tilskud blev beregnet af Economic Development Zone til 20 % af skat betalt af virksomheden til lokale skattemyndigheder og omfattede bl.a. selskabsskat, skat på brugsret til jord og skat på udbytte.
(126)
En anden virksomhed i stikprøven modtog et stort tilskud i UP fra de lokale myndigheder til at dække gebyrer i forbindelse med tilslutning af virksomheden til elnettet, som den ellers skulle have betalt selv. Tilskuddet blev ydet til virksomheden »for at støtte store virksomheder etableret i regionen«.
(127)
En anden virksomhed i stikprøven modtog et direkte tilskud på 25 mio. CNY fra National Development and Reform Commission (»NDRC«) fund for Industrial Adjustment til produktion af højteknologisk solcelleglas. Dette direkte tilskud fra staten blev modtaget i 2006, og virksomheden fordelte tilskuddet med 10 % pr. år i løbet af de næste 10 år. Fordelen var derfor på 2,5 mio. CNY i UP.
(128)
Samme virksomhed havde også opført andre tilskud fra det lokale skattekontor og andre lokale myndigheder i regnskabet for 2012. Virksomheden anførte, at de fleste af disse tilskud i virkeligheden ikke var direkte overførsler af penge fra disse organer til virksomheden, men godtgørelse af beløb, virksomheden tidligere havde betalt til myndighederne. Da der ikke blev fremlagt nogen tilfredsstillende dokumentation, kan Kommissionen ikke acceptere denne forklaring.
(129)
En anden virksomhed i stikprøven modtog et direkte tilskud på 15 mio. CNY før UP fra de lokale myndigheder, og virksomheden fordelte tilskuddet med 10 % pr. år i løbet af de næste 10 år. Tilskuddet blev udbetalt til virksomheden til udvikling af solcelleindustrien (som også omfatter solcelleglassektoren), den fremskyndede opførelse af et avanceret fremstillingsanlæg i det lokale industriområde og en smidig gennemførelse af store projekter.
(130)
Samme virksomhed modtog også en række andre tilskud inden UP og fordelte en del af tilskuddet på UP. Virksomheden fremlagde imidlertid ingen oplysninger om arten af disse tilskud, og i mangel af disse oplysninger blev der anvendt foreliggende faktiske oplysninger for at nå frem til en konklusion. Kommissionen konkluderede i mangel af andre foreliggende faktiske oplysninger, at disse tilskud er specifikke for denne virksomhed, og at det tilskudsbeløb, der blev fordelt på UP, bør betragtes som en fordel.
d) Konklusion
(131)
Den kinesiske regering blev opfordret til at afgive yderligere oplysninger og til deltage i konsultationer vedrørende disse tilskud, men afslog dette. Ud fra den dokumentation, der blev indsamlet, for så vidt angår de stikprøveudvalgte virksomheders modtagelse af disse tilskud, og i mangel af andre oplysninger anså Kommissionen disse tilskud for at være et subsidie, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. i), og artikel 3, stk. 2, da en overførsel af midler fra den kinesiske regering i form af tilskud til producenter af den pågældende vare fandt sted, og der derved opnåedes en fordel.
(132)
Disse tilskud er også specifikke, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra a), og artikel 4, stk. 3, da de forekommer at være begrænset til visse virksomheder eller specifikke projekter i bestemte regioner og ydes som engangstilskud til de stikprøveudvalgte virksomheder. Disse tilskud opfylder ikke kravene om, at der ikke er tale om specificitet, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra b), da betingelserne for støtteberettigelse og de faktiske udvælgelseskriterier med henblik på virksomhedernes støtteberettigelse ikke er gennemsigtige, objektive og ikke opnås automatisk. Der er endvidere ingen dokumentation for, at tilskuddene hører ind under et overordnet subsidieprogram.
(133)
Efter fremlæggelsen af oplysninger anfægtede den kinesiske regering Kommissionens beføjelse til at undersøge disse tilskud og Kommissionens analyse af de delvise oplysninger, den havde til rådighed. Kommissionen har imidlertid omhyggeligt analyseret de fortrolige forretningsoplysninger, som de berørte virksomheder har stillet til rådighed, og hvor der er dokumentation for både en fordel og for, at tilskuddet var specifikt, er tilskuddet blevet udlignet.
(134)
Virksomhederne afgav i alle tilfælde oplysninger om tilskudsbeløbet og om, hvem der ydede tilskuddet, selv om den enkelte virksomhed i visse tilfælde ikke havde dokumentation for, på hvilket retsgrundlag tilskudsyderen havde ydet tilskuddet. De berørte virksomheder bogførte også for det meste denne indkomst under posten »subsidieindkomst« i deres regnskaber og havde fået disse regnskaber uafhængigt revideret. Dette er blevet opfattet som positivt bevismateriale for et subsidie, hvorved der opnåedes en udligningsberettiget fordel.
(135)
En virksomhed i stikprøven anfægtede også Kommissionens beføjelse til at undersøge og udligne disse virksomhedsspecifikke tilskud af de samme årsager. Kommissionen afviser af de samme årsager dens argument og gentager sin holdning om, at den har bemyndigelse til at undersøge disse tilskud og udligne dem, hvor det er relevant.
e) Beregning af subsidiebeløbet
(136)
Nedenstående tabel viser beregningen af fordele ved ovennævnte tilskud, og fordelen udgøres af det beløb, der blev modtaget i UP, eller som blev bogført i UP, hvor beløbet blev afskrevet af den pågældende virksomhed.
Andre tilskudsprogrammer
Virksomhedens navn
Subsidiemargen
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
1,1 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
2,9 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
1,1 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
3,0 %
7. Direkte skattefritagelses- og skattenedsættelsesprogrammer
7.1. Programmet »two free, three half« for virksomheder med udenlandsk kapital
a) Indledning
(137)
Programmet »two free, three half« giver virksomheder med udenlandsk kapital ret til ikke at betale selskabsskat de to første år og kun at betale 12,5 % i stedet for 25 % de næste tre år.
b) Retsgrundlag
(138)
Retsgrundlaget for dette program er artikel 8 i Income Tax Law of the People's Republic of China for Enterprises with Foreign Investment and Foreign Enterprises (»FIE Tax Law«) og artikel 72 i Rules for the Implementation of the Income Tax Law of the People's Republic of China on Enterprises with Foreign Investment and Foreign Enterprises. Ifølge den kinesiske regering blev dette program indstillet, jf. artikel 57 i Enterprise Income Tax Law (»EIT Law«) af 2008, med en overgangsperiode indtil udgangen af 2012. Loven gør det derfor klart, at der ville være en fordel ved dette program i skatteåret 2012.
c) Konklusioner af undersøgelsen
(139)
Programmet »two free, three half« medførte fordele for virksomhederne i regnskabsåret 2012, hvorefter programmet ifølge den kinesiske regering er blevet trukket tilbage.
(140)
Én af virksomhederne i stikprøven var en udenlandsk ejet virksomhed, som anvendte dette skatteprogram i UP. Den havde en selskabsskattesats på 12,5 % i stedet for den fulde sats på 25 %, der var opført i virksomhedens selvangivelse for 2012 og i dens årsregnskaber.
(141)
Kommissionen fremlagde disse konklusioner for de interesserede parter og modtog bemærkninger fra den kinesiske regering, der fremførte, at alle fordele i forbindelse med dette program ville ophøre i 2012, jf. overgangsmeddelelsen. (17) Den kinesiske regering fremførte, at hvis der indførtes udligningstold, kunne der derfor ikke pålægges told, for så vidt angår den fordel, som en virksomhed i stikprøven modtog i forbindelse med dette program i UP. Dette argument accepteres, da Kommissionen for denne virksomhed i stikprøven under de særlige omstændigheder i dette tilfælde, ikke har ikke nogen dokumentation for nogen vedvarende fordel.
d) Konklusion
(142)
Skønt »two free, three half«-programmet er blevet udlignet i tidligere forordninger, vil Kommissionen ikke for denne ene virksomhed i stikprøven indføre en told for at udligne den fordel, som blev konstateret i UP, da Kommissionen ikke har dokumentation for, at programmet eller en variant af det for denne ene virksomhed i stikprøven ville være i kraft på datoen for indførelsen af tolden.
7.2. Højteknologiske virksomheder og virksomheder, der anvender ny teknologi (High and New Technology Enterprises)
a) Indledning
(143)
Dette program gør det muligt for virksomheder, der kan påvise, at de opfylder et bestemt sæt kriterier for at blive anerkendt som en »High and New Technology Enterprise«, at opnå en nedsættelse af deres selskabsskat til 15 % i forhold til normalsatsen på 25 %.
b) Retsgrundlag
(144)
Retsgrundlaget for dette program er artikel 28, stk. 2, i Enterprise Income Tax Law of 2008 (»EIT-loven«) sammenholdt med »Administrative Measures for the Determination of High and New Technology Enterprises« (Guo Ke Fa Huo [2008] No. 172) og artikel 93 i Regulations on the Implementation of Enterprise Income Tax Law sammenholdt med Notice of the State Administration of Taxation on the issues concerning the Payment of Enterprise Income Tax by High and New Technology Enterprises (Guo Shui Han [2008] No. 985).
c) Konklusioner af undersøgelsen
(145)
Dette program gælder for High and New Technology Enterprises, der er anerkendt som sådan af den kinesiske regering. For at være berettiget til at benytte dette program skal virksomhederne have centrale uafhængige intellektuelle ejendomsrettigheder og opfylde følgende krav, der er fastlagt i retsgrundlaget, og som kan sammenfattes som følger:
a)
Deres produktion skal være omfattet af varedækningen for varer inden for »High-Tech Fields with Key State Support«.
b)
Deres samlede udgifter til FoU skal tegne sig for 3-6 % af de samlede salgsindtægter.
c)
Deres indtægter fra højteknologiske varer og varer baseret på ny teknologi skal tegne sig for over 60 % af de samlede salgsindtægter.
d)
Det personale, der beskæftiger sig med FoU, skal tegne sig for 10 % af det samlede personale.
e)
De øvrige krav i »2008 Administrative Measures for High and New Tech Enterprises« skal være opfyldt.
(146)
Det konstateredes, at nogle, men ikke alle, virksomheder i stikprøven anvendte dette program og dermed kun betalte 15 % i selskabsskat i stedet for 25 %. Disse virksomheder havde ansøgt om at være New and High Technology Enterprises og modtaget officiel meddelelse om, at de opfyldte programmets kriterier og derfor havde ret til at udfylde deres selvangivelser i overensstemmelse hermed.
d) Konklusion
(147)
Som i den tidligere solpanelundersøgelse, jf. betragtning 322-326, er Kommissionen af den opfattelse, at dette program er et subsidie, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 3, stk. 2, fordi der ydes et finansielt bidrag i form af indtægter, der ikke opkræves af den kinesiske regering, og hvorved de berørte virksomheder opnår en fordel. Fordelen for modtagerne svarer til skattebesparelsen.
(148)
Dette subsidie er specifikt, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra a), da det er begrænset til virksomheder, der modtager certificering som High and New Tech Enterprises og opfylder alle kravene i de administrative foranstaltninger fra 2008. De berørte virksomheder i stikprøven havde modtaget en sådan certificering. Støtteberettigelsen opnås ikke automatisk, og der er ikke fastlagt nogen objektive kriterier i lovgivningen eller af den støttetildelende myndighed.
(149)
Efter fremlæggelsen af oplysninger anfægtede den kinesiske regering Kommissionens konklusioner og fastholdt, at kriterierne for støtteberettigelse er objektive og gælder for alle virksomheder i Kina. Kommissionen er ikke enig i den kinesiske regerings fortolkning af lovene og gennemførelsesforanstaltningerne, som viser, at programmet er begrænset til visse sektorer og virksomheder støttet af den kinesiske regering ud fra kriterier, der ikke forekommer at være objektive eller neutrale, som f.eks. at deres produktion er omfattet af varedækningen for varer på »High-Tech Fields with Key State Support«.
(150)
Støtteberettigelsen er heller ikke automatisk, men afhænger af udstedelse af et certifikat for High and New Technology Enterprise, som tildeles efter en skønsmæssig procedure af den kompetente myndighed.
(151)
Kommissionen betragter derfor dette subsidie som udligningsberettiget.
e) Beregning af subsidiebeløbet
(152)
Kommissionen har beregnet det udligningsberettigede subsidiebeløb som forskellen mellem det skattebeløb, der normalt skulle betales i UP, og det skattebeløb, der faktisk er betalt i UP af de berørte virksomheder.
Højteknologiske virksomheder og virksomheder, der anvender ny teknologi
Virksomhedens navn
Subsidiemargen
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
0 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
0 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
0,4 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
1,8 %
7.3. Skattefritagelse for udbytte mellem kvalificerede kinesiske virksomheder
a) Indledning
(153)
Det hævdedes i klagen, at de eksporterende producenter af solcelleglas modtog subsidier fra en anden direkte skattefritagelsesordning, nemlig skattefritagelse af udbytte mellem kvalificerede kinesiske virksomheder (18). Dette falder ind under den generelle subsidiepraksis for fritagelse for og/eller nedsættelse af den direkte indkomstskat, jf. indledningsmeddelelsen.
b) Retsgrundlag
(154)
Retsgrundlaget for en sådan skattefritagelse for udbytte er artikel 25-26 i EIT-loven og artikel 83 i Regulations on the Implementation of Enterprise Income Tax Law.
c) Konklusioner af undersøgelsen
(155)
Kommissionen konstaterede, at én virksomhed i stikprøven fik skattefritagelse for udbytte mellem kvalificerede kinesiske virksomheder. Denne virksomhed ansøgte direkte det lokale skattekontor om fradrag for det udbytte, den har opnået ved egenkapitalinvesteringer, i den skattepligtige indkomst.
d) Konklusion
(156)
Kommissionen er af den opfattelse, at dette er et subsidie, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 3, stk. 2, fordi der ydes et finansielt bidrag i form af indtægter, der ikke opkræves af den kinesiske regering, og hvorved de berørte virksomheder opnår en fordel. Fordelen for modtageren svarer til skattebesparelsen.
(157)
I dokumentet med fremlæggelse af oplysninger havde Kommissionen anført, at denne subsidieordning er specifik, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra a), da lovgivningen begrænser adgangen til denne ordning til virksomheder, der er hjemmehørende i Den Kinesiske Folkerepublik, og som har investeret i andre hjemmehørende virksomheder.
(158)
Efter fremlæggelsen af oplysninger anfægtede den kinesiske regering disse konklusioner og fremførte, at den fritagelse for skat af udbytte mellem kvalificerede kinesiske virksomheder ikke kan anses for at være specifik, da artikel 26, stk. 3, i EIT Law fastsætter, at en sådan fritagelse for skat af udbytte også er tilgængelig for ikke hjemmehørende virksomheder. Den kinesiske regering fremfører endvidere, at kriterierne for støtteberettigelse er objektive og gælder for alle kinesiske virksomheder uanset erhvervsgren, vare eller geografiske placering.
(159)
Selv om det er korrekt, at EIT Law som fremført af den kinesiske regering i denne procedure i artikel 26, stk. 3, fastsætter, at en sådan fritagelse for skat af udbytte også er tilgængelig for ikke hjemmehørende virksomheder, er Kommissionen dog fortsat af den opfattelse, at denne subsidieordning er specifik. Artikel 25 i EIT Law bekræfter faktisk, at denne skattefritagelse er forbeholdt erhvervsgrene og projekter, der tilskyndes af staten. Det er således kun tilskyndede erhvervsgrene og projekter, der kan få adgang til denne ordning. Som forklaret ovenfor i afdeling 5.1.c) er solcelleglasindustrien en tilskyndet erhvervsgren.
e) Beregning af subsidiebeløbet
(160)
Kommissionen har beregnet subsidiebeløbet som forskellen mellem det skattebeløb, der normalt ville blive opkrævet i UP, og det skattebeløb, der faktisk er betalt af den berørte virksomhed.
Udbytteskatteordninger
Virksomhedens navn
Subsidiemargen
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
0 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
0 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
5,8 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
0 %
7.4. Andre direkte skattefritagelsesordninger og skattenedsættelsesprogrammer (direct tax exemption schemes and reduction programmes)
a) Indledning
(161)
Bortset fra de programmer, der blev vurderet i afdeling 7.1-7.3, fandt Kommissionen ingen dokumentation for fordele opnået af virksomhederne i stikprøven i forbindelse med andre direkte skattefritagelsesordninger og skattenedsættelsesprogrammer, som er opført ovenfor i afdeling C.4. Kommissionen fandt imidlertid under sine kontrolbesøg to andre virksomhedsbeskatningsordninger i regnskaberne hos en virksomhed i stikprøven, nemlig udligning af udgifter til FoU og godtgørelse af ejendomsskat og skat på brugsret til jord. Disse falder også ind under »direct tax exemption and reduction schemes«, der er beskrevet i indledningsmeddelelsen som foranstaltninger, hvorved det beløb, der skal betales i selskabsskat, er blevet sænket af skattemyndigheden, eller hvor skattemyndigheden har refunderet selskabsskat, der allerede er betalt. Udligning af udgifter til FoU skal også ses i sammenhæng med ordningen »tax offset for R&D at FIEs«, der er opført ovenfor i afdeling C.4.
b) Retsgrundlag
(162)
Retsgrundlaget for udligning af udgifter til FoU er artikel 30 den kinesiske EIT law.
(163)
For så vidt angår godtgørelse af ejendomsskat og skat på brugsret til jord, blev den nøjagtige lov, i henhold til hvilken disse fordele blev indrømmet, ikke fremlagt, selv om Kommissionen fik en kopi af et cirkulære udstedt af de lokale myndigheder, der var vedlagt fritagelsen.
c) Konklusioner af undersøgelsen
(164)
Kommissionen konstaterede, at én virksomhed i stikprøven modtog skattefradrag for FoU-udgifter og godtgørelse af ejendomsskat og skat på brugsret til jord. Dokumentet, der er udstedt af de lokale myndigheder, begrænser godtgørelserne til nyetablerede high and new technology enterprises.
d) Konklusion
(165)
For så vidt angår skattefradrag for FoU-udgifter, er Kommissionen af den opfattelse, at denne subsidieordning er specifik, da artikel 30 skal sammenholdes med artikel 25 i EIT law, hvoraf det fremgår, at denne skattefritagelse er forbeholdt erhvervsgrene og projekter tilskyndet af staten. Det er således kun tilskyndede erhvervsgrene og projekter, der kan få adgang til denne ordning. Som forklaret ovenfor i afdeling 5.1.c) er solcelleglasindustrien en tilskyndet erhvervsgren.
(166)
Godtgørelse af ejendomsskat og skat på brugsret til jord var specifikke med hensyn til beliggenhed og type erhvervsgren. Den kinesiske regering blev anmodet om at fremlægge yderligere oplysninger om disse skatteordninger i anmodningen om yderligere konsultationer, men afviste dette. Derfor fortsatte Kommissionen på grundlag af dokumentation, der er indsamlet med henblik på anvendelse af disse ordninger på virksomheden i stikprøven, og uden andre tilgængelige oplysninger.
(167)
Efter fremlæggelsen af oplysninger anfægtede den kinesiske regering Kommissionens konklusioner og fremførte, at Kommissionen ikke havde fremlagt nogen positiv dokumentation, for så vidt angår specificiteten af disse ordninger i dokumentet med fremlæggelse af oplysninger. Der blev kun foretaget en fremlæggelse af oplysninger med detaljerede oplysninger om specificiteten af disse ordninger til den berørte virksomhed, og der blev ikke modtaget bemærkninger fra virksomheden. Kommissionen har også ladet flere oplysninger om specificiteten af disse ordninger indgå i ovenstående betragtninger.
(168)
Kommissionen er af den opfattelse, at disse ordninger er subsidier, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 3, stk. 2, fordi der ydes et finansielt bidrag i form af indtægter, der ikke opkræves af den kinesiske regering, og hvorved den berørte virksomhed opnår en fordel. Fordelen for modtageren svarer til skattebesparelsen.
e) Beregning af subsidiebeløbet
(169)
Kommissionen har beregnet subsidiebeløbet som forskellen mellem det skattebeløb, der normalt ville blive opkrævet i UP, og det skattebeløb, der faktisk er betalt af den berørte virksomhed.
Virksomhedsbeskatningsordninger
Virksomhedens navn
Subsidiemargen
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
0 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
0 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
0,7 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
0 %
8. Programmer vedrørende indirekte skat og importtold
(170)
Kommissionen konstaterede ikke nogen fordel for nogen virksomhed i stikprøven ved de programmer vedrørende indirekte skat og importtold, der er opført ovenfor i afdeling C.4.
9. Statslig levering af varer og tjenester mod utilstrækkeligt vederlag
9.1. Levering af antimon; levering af elektricitet
(171)
Der blev ikke konstateret nogen fordel forbundet med køb af antimon eller elektricitet fra de stikprøveudvalgte virksomheders side i UP.
9.2. Levering af brugsret til jord
a) Indledning
(172)
Som nævnt i betragtning 354-370 i solpanelforordningen kan virksomheder ikke købe jord direkte i Kina, men kun købe en brugsret til jord (land use right - »LUR«) af de lokale myndigheder.
b) Retsgrundlag
(173)
Ifølge Land Administration Law of the PRC tilhører al jord folket og kan ikke købes eller sælges, men loven fastsætter, på hvilke vilkår brugsretten til jord kan sælges til virksomheder ved budrunder eller auktioner.
c) Konklusioner af undersøgelsen
(174)
I princippet ville et auktionssystem tillade markedet at vurdere prisen på brugsretten til et bestemt stykke jord, og derfor ville prisen blive fastsat uafhængigt. Under Kommissionens besøg anførte den kinesiske regering imidlertid, at den under alle omstændigheder fastsætter gulvpriser for hver jordklasse (jord klassificeres fra 1 til 15 ud fra kvaliteten af jordstykket), under hvilke prisen på brugsretten til jord ikke kan falde.
(175)
Den kinesiske regering kontrollerer også udbuddet af jordstykker ved at fastsætte kvoter for, for hvilke jordarealer der kan sælges brugsret til jord til industrielle formål eller boligformål pr. provins pr. år.
(176)
Under alle omstændigheder fandt Kommissionen intet bevis for, at der var blevet afholdt en auktion, hvor der uafhængigt var blevet fastsat en pris på brugsretten til jorden for hver enkelt brugsret til jord, der var blevet erhvervet af de eksporterende producenter i stikprøven. Den virksomhed, der blev tildelt jorden, afgav enten bud på startprisen eller 5 CNY pr. kvadratmeter over startprisen, og da det var den eneste bydende, blev denne tildelt brugsretten til jorden.
(177)
Efter fremlæggelsen af oplysninger anfægtede den kinesiske regering Kommissionens konklusioner og fremførte, at der faktisk fandt en auktion sted i forbindelse med salg af brugsret til jord til industrien i Kina.
(178)
Den kinesiske regering hævdede først, at der var et egentligt auktionssystem, blot fordi staten fastsatte startprisen som enhver auktionarius. Dette argument afvises, da en auktion normalt omfatter, at startprisen fastsættes af en uafhængig auktionarius efter en uafhængig vurdering, hvilket ikke er tilfældet her, da ejeren af brugsretten til jord også er auktionarius.
(179)
Så fremførte den kinesiske regering, at gulvpriserne tjener til at sikre, at den endelige pris ikke kommer under den »grundlæggende markedsværdi« for brugsretten til jord. Denne udtalelse blev ikke dokumenteret og er i sig selv en cirkelslutning, da det beløb, der betales for brugsretten til jord (som regeringen har fastsat), formodes at være markedsprisen (hvorpå gulvet baseres).
(180)
Så fremførte den kinesiske regering, at det forhold, at der ikke var andre bydende på auktionen, »ikke er en grund til at antage, at brugsretten til jord ikke rent faktisk blev solgt på auktion«. Konklusionen af denne dokumentation er præcis den modsatte. Den kinesiske regering har trods anmodninger ikke kunnet dokumentere, at en eneste brugsret til jord er blevet konkurrencedygtigt prissat på auktion, derfor må det konstateres, at processen fungerer således, at regeringen fastsætter prisen og virksomheden betaler denne pris. Flere bydende er ganske vist ikke et absolut krav i alle tilfælde for at fastslå, om der forefindes et markedsbaseret system, men fuldstændigt fravær af en situation med flere bydende, hvilket måtte konstateres, for så vidt angår alle virksomheder i stikprøven, er en stærk indikation på fraværet af reelle markedspriser.
(181)
I et tilfælde, hvor en virksomhed i stikprøven betalte 5 CNY pr. kvadratmeter mere end den pris, der var fastsat af regeringen, meddelte virksomheden Kommissionen, at den kompetente myndighed havde pålagt den at gøre det udelukkende for at få det til at se ud, som om der havde fundet en auktion sted. Kommissionen kan derfor ikke betragte dette forhold som positiv dokumentation for, at der findes et marked for salg af brugsret til jord i Kina.
(182)
Virksomhederne i stikprøven betalte derfor rent faktisk den pris, der fastsættes af den kinesiske regering. Som også fastslået i solpanelforordningens betragtning 361-370 leveres brugsretten til jord mod utilstrækkeligt vederlag i forhold til en markedsreference, jf. litra e) nedenfor.
d) Konklusion
(183)
Kommissionen konkluderer, at den kinesiske regerings levering af brugsret til jord bør betragtes som et subsidie, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. iii), og artikel 3, stk. 2, i form af levering af varer, hvorved virksomhederne opnår en fordel. Da undersøgelsen ikke afslørede, at der findes et fungerende marked for salg af brugsret til jord i Kina, viser brugen af en ekstern referencepris (se litra e) nedenfor), at det beløb, som de stikprøveudvalgte eksportører har betalt for brugsretten til jord, ligger under markedsprisen.
(184)
Subsidiet er specifikt, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra a), og artikel 4, stk. 2, litra c), fordi afgørelse nr. 40 fra statsrådet kræver, at de offentlige myndigheder sikrer, at der leveres jord til tilskyndede erhvervsgrene, som solcelleglas tilhører. Artikel 18 i afgørelse nr. 40 gør det klart, at erhvervsgrene, der er begrænset (»restricted«), ikke får adgang til brugsret til jord.
(185)
Situationen vedrørende jord i Kina behandles også i arbejdsdokumentet fra IMF, hvori det bekræftes, at levering af brugsret til jord til kinesiske virksomheder ikke overholder markedsvilkårene (19).
(186)
Den kinesiske regering anfægtede konklusionen vedrørende specificitet og anførte, at begrænsningerne i afgørelse nr. 40 ikke kan bruges til at bevise en specifik tildeling af en fordel. Denne påstand afvises, da formålet med afgørelse nr. 40 er at tildele brugsret til jord til tilskyndede erhvervsgrene. Solcelleglasproduktion er en tilskyndet erhvervsgren, og derfor er levering af brugsret til jord til solcelleglasproducenter omfattet af bestemmelserne i afgørelse nr. 40.
(187)
En virksomhed i stikprøven anfægtede også Kommissionens konklusioner og anførte, at der er et velfungerende marked i Kina for brugsret til jord. Dens vurdering af, hvordan processen i forbindelse med brugsret til jord fungerer, fremgår imidlertid ikke af dens konklusion. Den var stadig ude af stand til at påvise, at brugsret til jord vurderes uafhængigt, at den sælges ved en uafhængig auktion, at prisen på brugsret til jord fastsættes af markedet efter en udbudsprocedure i egentlig konkurrence, og at prisen ikke er fordrejet af statsstøtte.
(188)
Virksomheden i stikprøven fremførte derefter, at trods det, at Kommissionen burde have konstateret, at der var et velfungerende marked og dermed intet subsidie, burde Kommissionen sammenligne prisen på virksomhedens brugsret til jord med en reference, nemlig priserne på brugsret til jord i den provins, hvor virksomheden var beliggende. I betragtning af, at Kommissionen har fastslået, at der ikke findes nogen hensigtsmæssig markedsreference i den pågældende provins, blev dette argument afvist.
e) Beregning af subsidiemargenen
(189)
Fordelen beregnes som forskellen mellem den pris, der blev betalt for brugsretten til jord, og en passende ekstern referencepris. Som i solpanelforordningen er denne eksterne referencepris markedsprisen for jord i Separate Customs Territory of Taiwan, Penghu, Kinmen and Matsu (»Kinesisk Taipei«).
(190)
Efter fremlæggelsen af oplysninger anfægtede den kinesiske regering anvendelsen af Kinesisk Taipei som reference og udbad sig flere oplysninger om, hvorfor Kinesisk Taipei er en hensigtsmæssig reference. Som forklaret i betragtning 467 i solpanelforordningen betragter Kommissionen Kinesisk Taipei som en egnet ekstern reference af følgende årsager:
a)
det sammenlignelige niveau for økonomisk udvikling, BNP og den økonomiske struktur i Kinesisk Taipei og de fleste provinser og byer i Kina, hvor de eksporterende producenter i stikprøven er beliggende
b)
den fysiske afstand mellem Kina og Kinesisk Taipei
c)
den høje grad af industriel infrastruktur i både Kinesisk Taipei og mange provinser i Kina
d)
de stærke økonomiske bånd og den omfattende grænseoverskridende handel mellem Kinesisk Taipei og Kina
e)
den store befolkningstæthed i mange af provinserne i Kina og Kinesisk Taipei
f)
ligheden mellem typen af jord og transaktioner, som anvendes til at beregne den relevante reference i Kinesisk Taipei og Kina, og
g)
de fælles demografiske, sproglige og kulturelle særtræk ved Kinesisk Taipei og Kina.
(191)
Alle disse faktorer taget i betragtning konkluderede Kommissionen, at priserne på brugsret til jord i Kina, hvis der herskede markedsvilkår, for de eksporterende producenter i stikprøven ville være meget lig priserne på jord i Kinesisk Taipei.
(192)
En virksomhed i stikprøven fremførte, at hvis der skulle benyttes en ekstern reference, burde BNP'et i den provins, hvor den var beliggende, tages i betragtning, og referencen burde være »aktuelle priser på jord i Egypten, Armenien, Guatemala, Congo, Mongoliet eller Indonesien«, da disse lande var på »et lignende udviklingstrin«. Dette argument blev afvist af følgende grunde:
a)
Niveauet for økonomisk udvikling er ikke den eneste af de ovenfor anførte faktorer, som gør, at Kinesisk Taipei var en egnet reference,
b)
virksomheden henviste til den provins, hvor den er beliggende, snarere end til byen, som har et langt højere BNP pr. indbygger end den omgivende provins, og
c)
den fremførte ingen argumenter, ud over BNP, for at nogen af de andre eksterne referencer ville være mere passende end Kinesisk Taipei.
(193)
En anden virksomhed i stikprøven anførte efter fremlæggelsen af oplysninger, at anvendelsen af Kinesisk Taipei ikke var afpasset de økonomiske vilkår i den pågældende provins, hvor den var beliggende, men foreslog ikke et alternativ. Da der ikke blev foreslået alternative referencer, bekræftes anvendelsen af Kinesisk Taipei.
(194)
Gennemsnitlige jordpriser i Kinesisk Taipei for 2012 blev taget fra Industrial Bureau of the Ministry of Economic Affairs og justeret bagud for inflation og vækst i BNP for at fastsætte en referencepris på jord i hvert kalenderår. Da brugsretten til jord gælder i 50 år og afskrives på dette grundlag, bliver fordelen i UP 1/50 af forskellen mellem referenceprisen og den pris, der faktisk er betalt.
(195)
Den subsidiesats, der blev fastlagt for levering af jord mod utilstrækkeligt vederlag, er som følger:
Levering af jord mod utilstrækkeligt vederlag
Virksomhedens navn
Subsidiemargen
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
2,1 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
8,0 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
2,3 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
7,1 %
10. Konklusion vedrørende subsidiering
(196)
Kommissionen har beregnet de udligningsberettigede subsidiebeløb i henhold til grundforordningens bestemmelser for de undersøgte virksomheder ordning for ordning og lagt disse tal sammen med henblik på at beregne et samlet subsidiebeløb for hele virksomheden i UP.
(197)
Til beregning af de samlede subsidiemargener nedenfor beregnede Kommissionen først den procentvise subsidiering, nemlig subsidiebeløbet i forhold til virksomhedens samlede omsætning. Denne procentsats blev derefter anvendt til at beregne det subsidie, der blev ydet til eksport af den pågældende vare til Unionen i UP.
(198)
Derefter blev subsidiebeløbet pr. kvadratmeter af den pågældende vare, som blev eksporteret til Unionen i UP, beregnet og nedenstående margener beregnet som en procentdel af cif-værdien af samme eksport pr. kvadratmeter.
(199)
Efter fremlæggelsen af oplysninger bemærkede den kinesiske regering, at Kommissionen ikke tog hensyn til de beregnede dumpingmargener i den sideløbende antidumpingprocedure, da den offentliggjorde subsidiemargenerne i forbindelse med fremlæggelsen af oplysninger, og at Kommissionen kun forholdt sig til »dobbelttælling« ved beregningen af den told, der skulle indføres.
(200)
Den kinesiske regering anmodede om, at når det blev konstateret, at subsidiering forårsagede dumping, skulle margenberegningerne afspejle dette, og ligeledes toldberegningerne.
(201)
Da foranstaltningerne i dette tilfælde er begrænset af skadesmargenen, ville dette ikke ændre den indførte told. Kommissionen fandt det derfor ikke nødvendigt at behandle indholdet af disse påstande.
Virksomhedens navn
Subsidiemargen
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
3,2 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
17,1 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
12,8 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
16,7 %
D. SKADE
1. Definition af EU-erhvervsgren og EU-produktion
(202)
Otte producenter, der fremstillede samme vare i Unionen i UP, gav sig til kende efter indledningen af proceduren. Kommissionen er ikke bekendt med nogen andre EU-producenter af samme vare. Kommissionen er derfor af den opfattelse, at disse otte producenter udgør EU-erhvervsgrenen, jf. grundforordningens artikel 9, stk. 1, og de vil i det følgende blive benævnt »EU-erhvervsgrenen«.
(203)
Alle tilgængelige oplysninger om EU-erhvervsgrenen, herunder oplysninger fremlagt af klageren, makroøkonomiske data fra EU-erhvervsgrenens sammenslutning (Glass for Europe) og spørgeskemabesvarelserne fra EU-producenterne i stikprøven, blev anvendt til at fastsætte den samlede EU-produktion i UP. Disse oplysninger blev krydstjekket med spørgeskemabesvarelserne for de stikprøveudvalgte EU-producenters vedkommende. Den samlede EU-produktion blev på dette grundlag anslået til at være på omkring 21 734 000 kvadratmeter i UP.
(204)
Efter fremlæggelsen af oplysninger bemærkede den kinesiske regering forskelle imellem oplysningerne i dokumentet med fremlæggelse af oplysninger og dem i klagen vedrørende EU-erhvervsgrenen. Den hævdede endvidere, at dette tyder på mangel på objektiv og troværdig dokumentation og gør Kommissionens konklusioner tvivlsomme.
(205)
De forskelle, som den kinesiske regering konstaterede imellem oplysningerne i klagen og i dokumentet med fremlæggelse af oplysninger, skyldes, at alle oplysningerne vedrørende EU-producenterne i stikprøven blev kontrolleret på stedet og i givet fald ajourført. Da producenterne i stikprøven tegner sig for 79 % af EU-erhvervsgrenens samlede salg på EU-markedet, kan Kommissionen ikke godtage det argument, at den anvendte dokumentation ikke var et objektivt og troværdigt grundlag for Kommissionens konklusioner.
2. Fastlæggelse af det relevante EU-marked
(206)
Ingen af de stikprøveudvalgte EU-producenters produktion var beregnet til bunden anvendelse. Derfor var der ingen grund til at foretage en særskilt analyse af det bundne salg.
3. EU-forbruget
(207)
EU-forbruget blev fastlagt ud fra mængden af alle EU-producenters samlede EU-salg på EU-markedet, dvs. ekskl. deres eksport, plus import fra Kina og import fra andre tredjelande. Fastlæggelsen af EU-forbruget skete ud fra oplysninger fra klageren og Glass for Europe og blev, hvor det var muligt, krydstjekket med spørgeskemabesvarelserne fra EU-producenterne i stikprøven.
(208)
EU-forbruget udviklede sig således:
Tabel 1
EU-forbrug (1 000 m2)
2009
2010
2011
UP
Samlet EU-forbrug
16 596
28 239
33 993
27 412
Indeks
100
170
205
165
Kilde: Glass for Europe, klageren og EU-producenternes spørgeskemabesvarelser
(209)
I den betragtede periode voksede det samlede EU-forbrug med 65 % mellem 2009 og 2011, men faldt i UP i forhold til 2011. Forbruget i 2012 forblev imidlertid betragteligt over niveauet i 2009. Dette skyldes hovedsagelig det voksende forbrug af færdigvarer, navnlig solcellemoduler (se afdeling E.2.3 nedenfor).
4. Import fra det pågældende land
4.1. Mængde og markedsandel for subsidieret import fra det pågældende land
(210)
Da solcelleglas importeres til Unionen under KN-kode 7007 19 80 - - - I andre tilfælde - Lamineret sikkerhedsglas, som omfatter andre varer, der ikke er genstand for denne undersøgelse, kunne Eurostat ikke anvendes til at fastlægge importmængder og -værdier. Importmængderne og -værdierne blev baseret på oplysninger fra klageren og Glass for Europe. Subsidieret import til Unionen fra det pågældende land udviklede sig således:
Tabel 2
Importmængde (1 000 m2) og markedsandel
2009
2010
2011
UP
Importmængde fra Kina (1 000 m2)
1 200
2 050
6 150
8 350
Indeks
100
171
513
696
Markedsandel
7,2 %
7,3 %
18,1 %
30,5 %
Indeks
100
100
250
421
Kilde: Glass for Europe og klagen
(211)
I løbet af den betragtede periode voksede mængden af subsidieret import af den pågældende vare til Unionen markant med 596 %. Dette førte til en betydelig forøgelse af markedsandelen for import fra Kina af den pågældende vare på EU-markedet (en forøgelse fra 7,2 % til 30,5 %).
(212)
EU-forbruget voksede også frem til 2012. I 2012, hvor EU-markedet svandt, kunne de kinesiske eksporterende producenter imidlertid fortsat øge deres samlede importmængde.
(213)
Efter fremlæggelsen af oplysninger fremførte den kinesiske regering, at Kommissionen anvendte oppustede tal, hvorimod kinesiske eksportstatistikker angiveligt viste meget lavere eksport i UP i forhold til importmængden i dokumentet med fremlæggelse af oplysninger, og anmodede om en redegørelse for, hvordan disse mængder blev beregnet.
(214)
Kommissionen bemærker indledningsvis, at de eksportstatistikker, som den kinesiske regering fremlagde - inkl. alle typer hærdet glas - er mere end 2,5 gange lavere end, hvad statistikkerne fra Eurostat viser for hele KN-kode ex 7007 19 80 for 2012. Den kan derfor ikke betragte dem som forholdsvis pålidelige.
(215)
Kommissionen tog udgangspunkt i oplysningerne fra klageren og Glass for Europe ved sine beregninger. Disse oplysninger er tilgængelige i det ikke fortrolige dossier. Kommissionen krydstjekkede disse oplysninger med de efterprøvede oplysninger fra de eksporterende producenter i stikprøven og de øvrige samarbejdsvillige eksporterende producenter. Som nævnt i afdeling A.3.3 ovenfor tegnede de samarbejdsvillige eksporterende producenter sig for næsten 100 % af den oplyste eksport af solcelleglas til Unionen i 2012. Kommissionen har derfor ingen grund til at tro, at de oplysninger, som den baserede sine konklusioner på, er ukorrekte. Desuden fremlagde den kinesiske regering ingen dokumentation til støtte for sin påstand.
4.2. Priser på den subsidierede import fra det pågældende land og prisunderbud
(216)
De gennemsnitlige priser på den subsidierede import til Unionen fra det pågældende land udviklede sig således:
Tabel 3
Importpriser (EUR/m2)
2009
2010
2011
UP
Kina
6,02
6,10
4,96
4,38
Indeks
100
101
82
73
Kilde: Klageren og de kinesiske eksporterende producenters spørgeskemabesvarelser
(217)
Den gennemsnitlige importpris for den pågældende vare faldt i den betragtede periode. Den gennemsnitlige importpris faldt med 27,2 % fra 6,02 EUR/m2 i 2009 til 4,38 EUR/m2 i UP.
(218)
For at fastslå prisunderbuddet i UP blev de vejede gennemsnitlige salgspriser pr. varetype, som EU-producenterne i stikprøven solgte til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder på EU-markedet, justeret til ab fabrik, sammenlignet med de tilsvarende vejede gennemsnitlige priser pr. varetype for import fra de kinesiske producenter i stikprøven ved salg til den første uafhængige kunde på EU-markedet, fastsat på cif-basis, med passende justeringer i opadgående retning, nemlig 0,40 EUR/m2 for omkostninger til toldklarering, håndtering og lastning og 3 % importtold. Disse justeringer øger alt afhængigt af varekontrolnummeret prisen med 7 % til 15 %, med andre ord et vejet gennemsnit på 11 %.
(219)
Prissammenligningen blev foretaget mellem varetyper for transaktioner i samme handelsled, behørigt justeret, jf. betragtningen ovenfor, og efter fradrag af nedslag og rabatter. Resultatet af sammenligningen viste, udtrykt som en procentdel af omsætningen i UP for EU-producenterne i stikprøven, en vejet gennemsnitlig underbudsmargen pr. virksomhed på mellem 10,6 % og 26,7 % af de stikprøveudvalgte EU-producenters priser ved den subsidierede import af den pågældende vare.
5. EU-erhvervsgrenens økonomiske situation
(220)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 8, stk. 5, omfattede undersøgelsen af indvirkningen af den subsidierede import på EU-erhvervsgrenen en vurdering af alle de økonomiske faktorer og forhold, der havde indflydelse på EU-erhvervsgrenens situation i den betragtede periode.
(221)
Der blev, jf. afdeling A.3.2 ovenfor, anvendt stikprøveudtagning i forbindelse med undersøgelsen af den mulige skade, EU-erhvervsgrenen led.
(222)
I forbindelse med skadesanalysen sondrede Kommissionen mellem makroøkonomiske og mikroøkonomiske skadesindikatorer. Kommissionen analyserede de makroøkonomiske indikatorer for den betragtede periode ud fra oplysninger fremlagt af Glass for Europe og klageren vedrørende alle EU-producenter. Kommissionen analyserede de mikroøkonomiske indikatorer ud fra spørgeskemabesvarelserne fra EU-producenterne i stikprøven.
(223)
Med henblik på denne undersøgelse blev følgende makroøkonomiske indikatorer undersøgt: produktion, produktionskapacitet, kapacitetsudnyttelse, salgsmængde, markedsandel, vækst, beskæftigelse, produktivitet, subsidiemargenens størrelse og genrejsning efter tidligere subsidiering.
(224)
Følgende mikroøkonomiske indikatorer blev undersøgt: gennemsnitlige enhedspriser, enhedsomkostninger, arbejdskraftomkostninger, lagerbeholdninger, rentabilitet, likviditet, investeringer, investeringsafkast og evne til at rejse kapital.
(225)
En eksporterende producent hævdede, at Kommissionen undlod at gennemføre skadesanalysen i overensstemmelse med grundforordningens artikel 8, stk. 1 og 4, da den gennemførte skadesanalysen ud fra to separate og angiveligt usammenhængende datasæt, dvs. de makro- og mikroøkonomiske skadesindikatorer. Denne anførte endvidere, at den påståede manglende sammenhæng i analysen ud fra de to datasæt sår alvorlig tvivl om det rimelige, retfærdige og objektive i det samlede skadesbillede.
(226)
Den samme part citerede en række tidligere undersøgelser, hvor EU-institutionerne angiveligt definerede forskellige datasæt på en inkonsekvent måde som værende enten makro- eller mikroøkonomiske data.
(227)
Kommissionen kan ikke acceptere denne påstand. Dette er en metode, som anvendes i forbindelse med stikprøver for at analysere EU-erhvervsgrenens situation og for ikke blot at tage højde for tendenserne i stikprøven, men også for tendenserne i EU-erhvervsgrenen som helhed. Alle de faktorer, der er omhandlet i grundforordningens artikel 8, stk. 4, blev inddraget i analysen. Konklusionen vedrørende skade bygger også på dem alle. Skadesanalysen blev derfor foretaget i overensstemmelse med grundforordningens artikel 8, stk. 1 og 4.
6. Makroøkonomiske indikatorer
6.1. Produktion, produktionskapacitet og kapacitetsudnyttelse
(228)
Den samlede EU-produktion, produktionskapaciteten og kapacitetsudnyttelsen udviklede sig således i den betragtede periode:
Tabel 4
Produktion, produktionskapacitet og kapacitetsudnyttelse
2009
2010
2011
UP
Produktionskapacitet (1 000 m2)
39 000
44 611
48 511
54 615
Indeks 2009
100
114
124
140
Produktionsmængde (1 000 m2)
17 540
29 245
31 245
21 734
Indeks
100
167
178
124
Kapacitetsudnyttelse
45 %
66 %
64 %
40 %
Indeks
100
146
143
88
Kilde: Klageren og EU-producenternes spørgeskemabesvarelser
(229)
EU-erhvervsgrenens produktion voksede i den betragtede periode i takt med forbruget. Allerede ved begyndelsen af den betragtede periode havde EU-erhvervsgrenen overskydende produktionskapacitet. På grund af det hurtigt voksende EU-forbrug svandt denne overskydende kapacitet frem til 2011, da EU-produktionskapaciteten - skønt den voksede - voksede i et lavere tempo end EU-forbruget. Produktionskapaciteten fortsatte med at vokse i 2012, hvorimod EU-forbruget faldt. Produktionen voksede fra 2009 til 2011, hvorefter den faldt med 30 % i UP. På grund af den eksisterende kapacitet kunne EU-erhvervsgrenen hurtigt øge produktionen for at imødekomme den stærkt voksende efterspørgsel i Unionen frem til 2011. Samtidig udvidede EU-erhvervsgrenen som en reaktion på den vækst, der kunne konstateres fra 2009 til 2011, sin kapacitet yderligere, hvoraf en del blev taget i anvendelse i UP. Det førte til et voldsomt fald i kapacitetsudnyttelsen i UP i forhold til de foregående år.
(230)
Selv om EU-erhvervsgrenen i den betragtede periode udvidede sin kapacitet som reaktion på et øget forbrug, voksede EU-erhvervsgrenens produktionsniveauer i et lavere tempo end forbruget, og kapacitetsudnyttelsen faldt efter en betydelig stigning i de første tre år af den betragtede periode i UP, hvilket faldt sammen med en øget markedsandel for den subsidierede import fra det pågældende land og den illoyale konkurrence, som EU-erhvervsgrenens vigtigste brugerkunder i solpanelsektoren blev udsat for på grund af kinesisk dumping og subsidiering i samme sektor.
6.2. Salgsmængde og markedsandel
(231)
EU-erhvervsgrenens salgsmængde og markedsandel udviklede sig således i den betragtede periode:
Tabel 5
Salgsmængde og markedsandel
2009
2010
2011
UP
Salgsmængde (1 000 m2)
14 696
25 303
26 556
18 039
Indeks
100
172
181
123
Markedsandel
88,6 %
89,6 %
78,1 %
65,8 %
Indeks
100
101
88
74
Kilde: Glass for Europe, klageren og EU-producenternes spørgeskemabesvarelser
(232)
I løbet af den betragtede periode voksede EU-erhvervsgrenens salgsmængde med 22,7 %. En situation med en vækst i EU-forbruget på 65 % førte imidlertid til et fald i EU-erhvervsgrenens markedsandel fra 88,6 % i 2009 til 65,8 % i UP, med andre ord et fald på 25,7 % i den betragtede periode. EU-erhvervsgrenens salg voksede meget mindre end den subsidierede import fra det pågældende land. Som følge heraf var EU-producenterne derfor ikke i stand til fuldt ud at udnytte det voksende forbrug, og deres markedsandel faldt derfor i den betragtede periode.
6.3. Vækst
(233)
EU-erhvervsgrenens vækst afspejles i dens mængdeindikatorer som f.eks. produktion, salg og i dens markedsandel set i forhold til udviklingen i forbruget. Trods en vækst i forbruget i den betragtede periode voksede EU-producenternes markedsandel ikke i takt med forbruget. EU-erhvervsgrenens markedsandel faldt i den betragtede periode. I samme periode voksede markedsandelen for importen fra Kina med 321 %. Det forhold, at EU-erhvervsgrenen ikke kunne vokse i takt med væksten på markedet havde alt i alt en negativ indvirkning på dens økonomiske situation.
6.4. Beskæftigelse og produktivitet
(234)
Beskæftigelsen og produktiviteten udviklede sig således i den betragtede periode:
Tabel 6
Beskæftigelse og produktivitet
2009
2010
2011
UP
Beskæftigelse - fuldtids-ækvivalenter (FTÆ)
565
792
932
857
Indeks
100
140
165
152
Produktivitet (1 000 m2/FTÆ)
31
37
34
25
Indeks
100
119
108
82
Kilde: Klageren og EU-producenternes spørgeskemabesvarelser
(235)
Samlet set voksede beskæftigelsen med 52 % mellem 2009 og UP. Væksten fandt imidlertid sted i perioden frem til 2011, hvor beskæftigelsen var på sit højeste med 932 fultidsækvivalenter (FTÆ), og efterfølgende faldt den til 857 FTÆ i UP. Produktiviteten voksede kun ganske lidt i 2010 og i 2011 i forhold til i 2009. Dette skyldes til dels, at produktionen af samme vare er yderst automatiseret og kræver få medarbejdere. I UP faldt den imidlertid med 24,4 % i forhold til i 2011. Dette skyldtes et fald på omkring 30 % i produktionen, som havde en negativ indvirkning på kapacitetsudnyttelsen i samme periode.
(236)
Derfor faldt beskæftigelsen i UP som reaktion på tendensen i EU-produktionen af samme vare i UP.
6.5. Subsidiemargenens størrelse og genrejsning efter tidligere subsidiering
(237)
Alle subsidiemargenerne ligger væsentligt over bagatelgrænsen. I betragtning af importmængderne og -priserne fra det pågældende land kan indvirkningen af størrelsen af de faktiske subsidiemargener på EU-erhvervsgrenen betragtes som væsentlig.
(238)
Da dette er den første antisubsidieundersøgelse vedrørende den pågældende vare, er genrejsning efter tidligere subsidiering ikke relevant i forbindelse med undersøgelsen.
7. Mikroøkonomiske indikatorer
(239)
Som nævnt ovenfor analyseres de mikroøkonomiske indikatorer ud fra spørgeskemabesvarelserne fra EU-producenterne i stikprøven. For de fleste EU-producenter i stikprøven var 2009 det år, hvor de foretog de første investeringer og startede produktionen af samme vare. Selv om størstedelen af EU-producenterne i stikprøven allerede var i glaserhvervet, måtte alle virksomheder investere i anlæg til solcelleglas, som er fuldstændig uafhængige af normal glasproduktion, fordi renheden og jernindholdet i glasset er meget anderledes ligesom den overordnede kvalitet. Desuden skal glasset hærdes, hvilket ikke er tilfældet med almindeligt glas. Til sidst overfladebehandles det. Alle indikatorer, som er analyseret herunder, er således markant påvirket af denne opstartsfase i 2009. For at vise tendenserne uden den fordrejende virkning af de stikprøveudvalgte virksomheders opstartsfase vises der også indeks fra 2010.
7.1. Priser og faktorer, som påvirker priserne
(240)
De gennemsnitlige salgspriser hos EU-producenterne i stikprøven ved salg til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder i Unionen udviklede sig således i den betragtede periode:
Tabel 7
Gennemsnitlige salgspriser i Unionen
2009
2010
2011
UP
Gennemsnitlig enhedssalgspris på EU-markedet (EUR/m2)
10,64
9,07
8,91
8,20
Indeks 2009
100
85
84
77
Indeks 2010
117
100
98
90
Enheds-produktions-omkostninger (EUR/m2)
13,13
8,38
8,44
9,34
Indeks 2009
100
64
64
71
Indeks 2010
157
100
101
112
Kilde: EU-producenternes spørgeskemabesvarelser
(241)
Enhedssalgspriserne faldt konstant i den betragtede periode, men faldet i priserne var mest markant i UP, hvor de faldt med 7,9 % i forhold til 2011, med 9,5 % i forhold til 2010 og med 23 % i forhold til 2009. Faldet i EU-producenternes salgspriser var mindre end den tendens, der blev observeret for salgspriserne på de importerede varer fra det pågældende land. Eksempelvis var faldet i de kinesiske priser på 11 % mellem 2011 og 2012, hvorimod EU-priserne faldt med 8 % i samme periode.
(242)
Trods den store forskel mellem EU-erhvervsgrenens gennemsnitlige enhedssalgspris og de kinesiske importpriser, jf. afdeling D.4.2 ovenfor, var det faktiske underbud ud fra en sammenligning pr. varetype meget lavere, nemlig på mellem 10,6 % og 26,7 % i UP. Dette skyldes, at ikke alle de varetyper, der blev produceret af EU-erhvervsgrenen, blev eksporteret af de stikprøveudvalgte kinesiske eksporterende producenter.
(243)
Efter fremlæggelsen af oplysninger hævdede den kinesiske regering, at Kommissionen ikke har taget hensyn til forskellen imellem de varetyper, der blev eksporteret af de kinesiske eksporterende producenter, og de varetyper, der blev solgt af EU-producenterne, da den foretog sin vurdering af de gennemsnitlige kinesiske priser. At det blev nævnt, at der var en stor forskel på EU-erhvervsgrenens gennemsnitlige salgspris og de eksporterende kinesiske producenters gennemsnitlige salgspris førte angiveligt til en fordrejet fremstilling af kendsgerningerne på grund af gabet mellem EU-erhvervsgrenens salgspriser og de kinesiske importpriser.
(244)
Som anført ovenfor foretog Kommissionen en detaljeret sammenligning pr. varetype i forbindelse med underbud, hvilket uomtvisteligt indgår i skadesanalysen. Desuden anførte den klart årsagen til forskellene: den kendsgerning, at ikke alle de varetyper, som EU-erhvervsgrenen producerer, blev produceret af de kinesiske eksporterende producenter. Det kan derfor ikke hævdes, at Kommissionen kom med en vildledende og fordrejet fremstilling af kendsgerningerne.
(245)
Enhedsproduktionsomkostningerne voksede med over 10 % mellem 2011 og UP, mens de var forholdsvis stabile mellem 2010 og 2011. Produktionsomkostningerne fulgte generelt tendensen i salgspriserne mellem 2009 og 2011. Stigningen i enhedsproduktionsomkostningerne i 2012 skyldtes et fald i produktionsmængden.
(246)
Den kinesiske regering hævdede ligeledes, at faldet i den gennemsnitlige enhedssalgspris i den betragtede periode bl.a. skyldtes øget produktionseffektivitet. Desuden skyldtes stigningen i produktionsomkostningerne pr. enhed i 2012 angiveligt ikke faldet i produktionsmængden, men den øgede produktionskapacitet.
(247)
Effektivitetsgevinsterne i perioden 2009-2011 nedbragte ganske rigtigt produktionsomkostningerne pr. enhed og bidrog således til faldet i enhedssalgsprisen. Kommissionen fastslog imidlertid, at den gennemsnitlige salgspris faldt til langt under de gennemsnitlige produktionsomkostninger pr. enhed i UP, og dermed kun dækkede 88 % heraf. Samtidig kunne den øgede produktionskapacitet for virksomhederne i stikprøven ikke have forårsaget stigningen i deres produktionsomkostninger pr. enhed. Deres produktionskapacitet voksede ganske rigtigt kun med 2,6 % mellem 2011 og 2012, mens deres gennemsnitlige produktionsomkostninger pr. enhed voksede med 10,6 % i samme periode. Derfor afvises disse påstande.
7.2. Arbejdskraftomkostninger
(248)
De gennemsnitlige arbejdskraftomkostninger hos EU-producenterne i stikprøven udviklede sig således i den betragtede periode:
Tabel 8
Gennemsnitlige arbejdskraftomkostninger pr. ansat
2009
2010
2011
UP
Gennemsnitlige arbejdskraft-omkostninger pr. ansat (EUR)
45 232
44 503
48 288
50 615
Indeks 2009
100
98
107
112
Indeks 2010
102
100
109
114
Kilde: EU-producenternes spørgeskemabesvarelser
(249)
Mellem 2009 og UP voksede de gennemsnitlige arbejdskraftomkostninger pr. ansat konstant, med 12 % i alt. En større vækst på 4,8 % fandt imidlertid sted mellem 2011 og UP. Den samlede vækst i arbejdskraftomkostningerne kan til dels forklares ved omkostninger for en række EU-producenter i forbindelse med anlæg uden aktivitet mellem 2011 og UP, med andre ord nødvendigheden af at betale ansatte, selv om de ikke arbejdede.
7.3. Lagerbeholdninger
(250)
Lagerbeholdningerne hos EU-producenterne i stikprøven udviklede sig således i den betragtede periode:
Tabel 9
Lagerbeholdninger
2009
2010
2011
UP
Slutlagre (1 000 m2)
1 540
1 875
1 657
1 778
Indeks 2009
100
122
108
115
Indeks 2010
82
100
88
95
Kilde: EU-producenternes spørgeskemabesvarelser
(251)
Lagerbeholdningerne voksede med 7,3 % mellem 2011 og UP og med 15 % mellem 2009 og UP, hvorimod de faldt med 11,6 % mellem 2010 og 2011.
(252)
Efter fremlæggelsen af oplysninger hævdede den kinesiske regering, at tendensen i lagerbeholdningerne er irrelevant, da deres vækst i absolutte og relative tal var meget begrænset.
(253)
I betragtning af prisudviklingen er det ikke rationelt for en producent at opretholde høje lagerbeholdninger, fordi deres værdi hurtigt nedbringes. EU-producenterne ville derfor forventes at have begrænsede lagerbeholdninger af samme vare. Derfor er stigningen i lagerbeholdningerne for samme vare mellem 2011 og UP - skønt meget begrænset - en relevant indikator for at fastslå, om EU-erhvervsgrenen led væsentlig skade. De store lagerbeholdninger i absolutte tal i 2010 skal ses på baggrund af, at salget var meget højere i det pågældende år end i UP.
7.4. Rentabilitet, likviditet, investeringer, investeringsafkast og evne til at rejse kapital
(254)
Rentabiliteten, likviditeten, investeringerne og investeringsafkastet udviklede sig således for EU-producenterne i stikprøven i den betragtede periode:
Tabel 10
Rentabilitet, likviditet, investeringer og investeringsafkast
2009
2010
2011
UP
Rentabilitet
-20,3 %
8,3 %
8,2 %
-14,5 %
Indeks 2009
100
241
240
129
Indeks 2010
- 244
100
99
- 174
Likviditet (1 000 EUR)
-21 550
29 574
33 425
6 200
Indeks 2009
100
337
355
229
Indeks 2010
-73
100
113
21
Investeringer (1 000 EUR)
46 087
18 230
7 633
10 712
Indeks 2009
100
40
17
23
Indeks 2010
253
100
42
59
Investeringsafkast
-6,9 %
9,6 %
13,3 %
-11,5 %
Indeks 2009
100
339
393
66
Indeks 2010
-72
100
139
- 120
Kilde: EU-producenternes spørgeskemabesvarelser
(255)
Rentabiliteten hos EU-producenterne i stikprøven blev beregnet som nettooverskuddet før skat ved salg af samme vare til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder i Unionen udtrykt i procent af omsætningen i forbindelse med dette salg.
(256)
I 2009 led de fleste EU-producenter i stikprøven tab, hvilket som forklaret i afdeling D.7 navnlig skyldtes, at de startede deres produktion af samme vare på dette tidspunkt. I 2010 var den gennemsnitlige fortjeneste allerede på 8,31 %. Derefter faldt fortjenesten en anelse i 2011, hvor den subsidierede import begyndte at stige. Endelig led erhvervsgrenen væsentlige tab i UP, bl.a. et fald på 276,6 % i forhold til 2011.
(257)
Tendensen for nettolikviditeten, som er de stikprøveudvalgte EU-producenters evne til at selvfinansiere deres aktiviteter, udviste ligeledes et markant fald på 81 % mellem 2011 og UP. Den voksede gradvis fra 2010 og udviste en generel stigning i den betragtede periode.
(258)
Investeringsafkastet blev udtrykt som fortjenesten i procent af den bogførte nettoværdi af investeringerne.
(259)
Det fremgår af tabel 10, at investeringerne efter opstartsfasen i 2009, hvor erhvervsgrenen foretog omfattende investeringer i samme vare, konstant faldt mellem 2009 og 2011 og derefter voksede i UP. Investeringerne forblev imidlertid på et lavt niveau i UP i forhold til i 2009. Investeringerne i UP blev navnlig foretaget som led i FoU samt for at forbedre og vedligeholde produktionsteknologien og -processen for at øge effektiviteten. Erhvervsgrenen investerede navnlig i nye varetyper, der ikke importeredes fra Kina i samme periode, og som er forsknings- og innovationsintensive.
(260)
I modsætning hertil faldt investeringsafkastet med 34 % mellem 2009 og 2012. Det voksede imidlertid konstant før UP, med andre ord voksede det med 293 % mellem 2009 og 2011, men faldt med 186 % i UP i forhold til 2011. Faldet i 2012 er en logisk konsekvens af, at EU-erhvervsgrenen led tab i UP.
(261)
For så vidt angår evnen til at rejse kapital, blev det konstateret, at der var en konstant forringelse af EU-erhvervsgrenens evne til at tilvejebringe likviditet til samme vare og dermed en svækkelse af EU-erhvervsgrenens finansielle situation.
8. Konklusion vedrørende skade
(262)
Analysen af EU-erhvervsgrenens situation viser en klar nedadgående tendens for de fleste skadesindikatorer. I en situation med generelt voksende forbrug voksede den samlede produktion i den betragtede periode. Selv om salgsmængderne voksede, faldt EU-erhvervsgrenens markedsandel i den betragtede periode på grund af en større vækst i forbruget i den periode. Den gennemsnitlige salgspris faldt markant i den betragtede periode og påvirkede alle de finansielle resultatindikatorer negativt, f.eks. rentabiliteten, likviditeten, investeringsafkastet og evnen til at rejse kapital.
(263)
I den betragtede periode voksede EU-erhvervsgrenens samlede salgsmængde. Stigningen i EU-erhvervsgrenens salgsmængder blev dog ledsaget af et betydeligt fald i de gennemsnitlige salgspriser og i EU-erhvervsgrenens markedsandel.
(264)
Ud fra ovenstående bekræftede undersøgelsen navnlig, at EU-erhvervsgrenens salgspriser lå under produktionsomkostningerne i UP og dermed havde en negativ indvirkning på EU-erhvervsgrenens rentabilitet, som nåede ned på markant negative niveauer i UP.
(265)
Kapaciteten udviklede sig imidlertid positivt mellem 2009 og UP. Det forholdt sig desuden sådan, at skønt investeringerne faldt mellem 2009 og UP, voksede de mellem 2011 og UP. Dette skyldes, at de stikprøveudvalgte virksomheder, jf. afdeling D.7.4 ovenfor, fortsatte med at investere i samme vare ved bl.a. at koncentrere sig om varetyper på nichemarkeder, hvortil der endnu ikke er nogen eksport af disse særlige forsknings- og innovationsintensive varetyper fra det pågældende land. Samtidig er det indlysende, at EU-erhvervsgrenen også er nødt til at være i stand til at producere og sælge store mængder af de mere grundlæggende varetyper (som i øjeblikket konkurrerer med den subsidierede import fra Kina) for at kunne sprede de faste omkostninger og opnå stordriftsfordele.
(266)
Efter fremlæggelsen af oplysninger hævdede den kinesiske regering, at der ikke var sammenhæng i Kommissionens vurdering, da den fastslog, at investeringerne først og fremmest var foretaget inden for FoU, samtidig med at den også hævdede, at kapaciteten var øget i UP i forventning om øget efterspørgsel. Disse udtalelser er ikke usammenhængende, men komplementære: investeringerne i nye varetyper i samme periode førte uvægerligt også til kapacitetsforøgelse. Dertil kommer, at selv om sådanne investeringer faktisk øger EU-erhvervsgrenens omkostninger, er de også en vigtig indikator for, at industrien gør sit bedste for at forblive konkurrencedygtig.
(267)
Det kan derfor konkluderes, at EU-erhvervsgrenen ikke blot led væsentlig skade i UP, men også aktivt søgte at mindske sin eksponering for den subsidierede import af den pågældende vare ved at udvikle innovative varer, som endnu ikke importeres fra det pågældende land.
(268)
I lyset af ovenstående konkluderes det, at EU-erhvervsgrenen led væsentlig skade, jf. grundforordningens artikel 8, stk. 5.
E. ÅRSAGSSAMMENHÆNG
(269)
I henhold til grundforordningens artikel 8, stk. 6 og 7, blev det undersøgt, om den subsidierede import fra det pågældende land havde forvoldt EU-erhvervsgrenen skade i et omfang, der kan betragtes som væsentligt. Andre kendte faktorer end den subsidierede import, der samtidig kunne have forvoldt EU-erhvervsgrenen skade, blev også undersøgt for at sikre, at mulig skade forårsaget af disse andre faktorer ikke blev tillagt den subsidierede import.
1. Virkningerne af den subsidierede import
(270)
Undersøgelsen viste, at den subsidierede import voksede i mængde med 596 % og i markedsandel med 366 % i den betragtede periode. Det bekræftes derfor, at både importmængden og -markedsandelen for den pågældende vare voksede betydeligt i den betragtede periode. Der var et klart tidsmæssigt sammenfald mellem stigningen i den subsidierede import og EU-erhvervsgrenens tab af markedsandele. Med andre ord: Importen voksede betydelig hurtigere end EU-markedet, og EU-producenterne mistede markedsandele til den kinesiske subsidierede import. Undersøgelsen fastslog endvidere, at den subsidierede import underbød EU-erhvervsgrenens priser i UP, jf. afdeling D.4.2 ovenfor.
(271)
Undersøgelsen viste, at priserne på den subsidierede import faldt med 27,2 % i den betragtede periode, hvilket førte til endnu større forskelle mellem EU-producenternes og de eksporterende producenters priser. Stillet over for dette betydelige pristryk gjorde EU-erhvervsgrenen sig store bestræbelser for at nedbringe sine produktionsomkostninger. Trods disse bestræbelser tvang de usædvanligt lave priser på den kinesiske import EU-erhvervsgrenen til at sænke sine salgspriser yderligere til urentable niveauer. Efter opstartsfasen i 2009 opnåede EU-producenterne stabile fortjenstniveauer i 2010 og 2011. I UP registrerede EU-producenterne imidlertid betydelige tab.
(272)
Efter fremlæggelsen af oplysninger anfægtede en række interesserede parter Kommissionens konklusion om, at der er en årsagssammenhæng mellem den væsentlige skade, EU-erhvervsgrenen led, og den subsidierede import fra Kina. De hævdede, at der ikke er noget sammenfald i tid mellem skaden og den øgede import fra det pågældende land. Dette skyldes, at mellem 2009 og 2011 voksede importen fra Kina betragteligt. Desuden var gennemsnitsprisen på den kinesiske import i 2011 på 4,96 EUR/m2, et beløb tæt på det i 2012 (4,38 EUR/m2).
(273)
De samme parter anførte, at konklusionen om, at den skade, EU-erhvervsgrenen led, burde tillægges den kinesiske import i 2012, er i strid med dens konklusioner om, at den kinesiske import angiveligt ikke havde nogen negativ indvirkning året før, selv om den gennemsnitlige importpris var på samme niveau.
(274)
Parterne hævdede også, at det tidsmæssige sammenfald mellem den væsentlige skade og den subsidierede kinesiske import ikke kan vurderes ud fra hele den betragtede periode fra 2009 til udgangen af UP uden hensyntagen til de mellemliggende tendenser i denne periode.
(275)
Fra begyndelsen af den betragtede periode til udgangen af UP voksede importen med 596 % med en vækst på 321 % i dens markedsandel. Importpriserne faldt med 27,2 % i den betragtede periode.
(276)
Det er korrekt, at EU-erhvervsgrenens fortjenstmargen i 2011 kun var en smule mindre end i 2010 på trods af den store stigning i importen fra Kina allerede i 2011. I løbet af 2011 voksede EU-forbruget af solcelleglas imidlertid betydeligt, nemlig med 20,4 % mellem 2010 og 2011, mens importen fra Kina voksede med 150 % i samme periode. I UP faldt forbruget ganske rigtigt med lidt over 19 %, men mængden af kinesisk import voksede med over 35 %. Dette viser klart det tidsmæssige sammenfald mellem den væsentlige skade, EU-erhvervsgrenen led i UP, og den stærke vækst i den subsidierede import fra Kina. Desuden tager det logisk set en vis tid, før EU-producenterne mærker nogle af de negative virkninger af den voksende subsidierede import (f.eks. tab af kunder, tab, mindsket investeringsafkast og likviditet osv.). Derfor afvises påstanden.
(277)
Kommissionen analyserede også de mellemliggende tendenser i den betragtede periode. Det forhold, at EU-erhvervsgrenen i 2011 faktisk stadig var rentabel, selv om den kinesiske import allerede voksede det år, påvirker ikke den konklusion, at der i UP var et tidsmæssigt sammenfald mellem den skade, EU-erhvervsgrenen led, og den fortsatte vækst i den subsidierede import fra Kina.
(278)
I UP faldt forbruget med lidt over 19 %, mens de kinesiske eksporterende producenter:
a)
forøgede deres markedsandel med 12,4 procentpoint i forhold til 2011, mens EU-erhvervsgrenens markedsandel faldt med 12,3 procentpoint,
b)
øgede mængden af import fra Kina med over 35 % mod et fald på 32 % i EU-erhvervsgrenens salg og
c)
nedsatte deres allerede meget lave eksportpriser med over 10 %, underbød EU-erhvervsgrenens priser med op til 26,7 % og dermed bidrog til de tab, EU-erhvervsgrenen led i UP.
(279)
Ud fra ovenstående analyse konkluderer Kommissionen, at tilstedeværelsen af subsidieret import og den betydelige vækst i dens markedsandel til priser, der konstant underbød EU-erhvervsgrenens priser, var årsag til den væsentlige skade, EU-erhvervsgrenen led.
2. Virkningerne af andre faktorer
2.1. Import fra tredjelande
(280)
Importmængden fra andre tredjelande udviklede sig således i den betragtede periode:
Tabel 11
Import fra tredjelande (1 000 m2)
Tredjelande
2009
2010
2011
UP
Mængde (m2)
700
886
1 287
1 023
Indeks
100
127
184
146
Markedsandel
4,2 %
3,1 %
3,8 %
3,7 %
Indeks
100
74
90
88
Gennemsnitspris EUR/m2
10,50
10,09
9,60
8,40
Indeks
100
96
91
80
Kilde: Glass for Europe og klagen
(281)
Importmængden fra andre tredjelande voksede i den betragtede periode med 46 % i tråd med væksten i EU-forbruget. Dens markedsandel faldt en smule i UP i forhold til i 2011 (3,7 %), men forblev alt i alt stabil i den betragtede periode. Tyrkiet er den næststørste eksportør efter Kina efterfulgt af Indien.
(282)
De foreliggende oplysninger vedrørende importen fra alle tredjelande viser, at den gennemsnitlige importpris var højere end den gennemsnitlige kinesiske importpris. Dette gælder også for enhedsprisen pr. bestemt type af den pågældende vare. På den anden side var tredjelandenes gennemsnitlige importpris på niveau med eller højere end EU-erhvervsgrenens gennemsnitspris.
(283)
I betragtning af den lave samlede importmængde og -markedsandel fra tredjelande og prisniveauet konkluderer Kommissionen, at importen fra tredjelande ikke kunne bryde årsagssammenhængen mellem den subsidierede import og den skade, EU-erhvervsgrenen led.
2.2. EU-erhvervsgrenens eksportresultater
(284)
De stikprøveudvalgte EU-producenters eksportmængde udviklede sig således i den betragtede periode:
Tabel 12
De stikprøveudvalgte EU-producenters eksportresultater
2009
2010
2011
UP
Eksportsalgsværdi (1 000 EUR)
19 313
19 814
27 419
7 001
Indeks
100
103
142
36
Eksportsalgsmængde (1 000 m2)
1 460
1 713
2 708
760
Indeks
100
117
185
52
Gennemsnitspris (EUR/m2)
13,22
11,56
10,12
9,21
Indeks
100
87
77
70
Kilde: EU-producenternes spørgeskemabesvarelser
(285)
De stikprøveudvalgte EU-producenters eksportsalg voksede mellem 2009 og 2011, men faldt pludseligt i UP med 74 % i værdi og 71,9 % i mængde. Ud fra de stikprøveudvalgte kinesiske eksportørers besvarelser lader dette til at skyldes de meget lave priser på den kinesiske eksport til EU-erhvervsgrenens vigtigste eksportmarkeder (nemlig USA og Canada).
(286)
De stikprøveudvalgte EU-producenters eksportsalg udgjorde 20 % af deres samlede salg i mængde i 2009 (i opstartsfasen), i 2010 11 %, og da det var på sit højeste i 2011 kun 14 %. I 2012 skete der et yderligere fald til 5 %.
(287)
EU-markedet, der er et af de største i verden, og ikke markeder i tredjelande, er det vigtigste marked for EU-erhvervsgrenen. Da solcelleglas er relativt tungt og skrøbeligt, medfører det ekstraomkostninger, når det transporteres over store afstande (på grund af brud og korrosion). Undersøgelsen bekræftede også, at de svækkede eksportresultater hovedsagelig skyldes konkurrencen fra den kinesiske lavpriseksport også på tredjelandsmarkeder. Derfor kan Kommissionen ikke konkludere, at de stikprøveudvalgte EU-producenters svækkede eksportresultater bryder årsagssammenhængen mellem den subsidierede import og den skade, EU-erhvervsgrenen led.
(288)
Efter fremlæggelsen af oplysninger anfægtede flere parter Kommissionens konklusioner om, at faldet i eksportsalget hos EU-producenterne i stikprøven i UP højst sandsynligt skyldtes meget lave priser på den kinesiske eksport til EU-erhvervsgrenens vigtigste eksportmarkeder (nemlig USA og Canada). De var af den opfattelse, at denne konklusion er uberettiget, da der også fandt eksport sted fra Kina i 2011, og der således ikke er nogen grund til, at denne virkning først skulle være indtrådt i 2012. De var også af den opfattelse, at den egentlige årsag til deres lave eksportsalg var, at EU-erhvervsgrenen ikke var konkurrencedygtig, og når verdensmarkedspriserne faldt, kunne EU-erhvervsgrenen ikke forblive konkurrencedygtig. Derfor hævdede parterne, at faldet i EU-erhvervsgrenens eksportsalg i UP bidrog yderligere til den forvoldte skade.
(289)
Kommissionen afviser disse påstande af følgende årsager. EU-markedet er stadig det vigtigste marked for EU-erhvervsgrenen og ikke tredjelandsmarkeder. Desuden kan der kun kompenseres for de supplerende omkostninger ved transport over en afstand (på grund af brud og korrosion), hvis prisniveauet i tredjelande er tilstrækkelig højt. Dette synes ikke at være tilfældet. Ud fra de oplysninger, som Kommissionen har til rådighed fra spørgeskemabesvarelserne fra de eksporterende producenter i stikprøven, var priserne på den kinesiske eksport til EU-erhvervsgrenens vigtigste eksportmarkeder rent faktisk meget lave og faldt yderligere i UP i forhold til 2011. Dette viser, at EU-erhvervsgrenens svækkede eksportresultater hovedsagelig skyldes de stadig lavere priser på kinesisk eksport også på tredjelandsmarkeder som bekræftet i forbindelse med undersøgelsen.
(290)
De samme parter hævdede også, at undersøgelsen vedrørte EU-markedet og ikke gav sig af med at vurdere angiveligt illoyal prisfastsættelse på tredjelandsmarkeder.
(291)
Desuden tillagde EU-institutionernes konklusioner, selv ud fra en antagelse af, at de var korrekte, angiveligt den subsidierede import til Unionen skade forårsaget af andre faktorer. Dermed var den kinesiske eksport til tredjelande - angiveligt til lave priser eller subsidieret - ikke den subsidierede import til EU og udgjorde som sådan en anden faktor, hvis skadelige virkninger ikke kunne tillægges den subsidierede import.
(292)
Kommissionen afviser denne påstand. Den undersøgte ikke, om priserne på importen fra Kina til tredjelande er dumpingpriser og/eller subsidierede. Den fastslog blot ud fra de eksportpriser til tredjelande, som de eksporterende producenter i stikprøven havde fremlagt, at disse priser har været konstant faldende i de senere år.
(293)
I samme ånd analyserede Kommissionen prisfaldet på importen fra Kina til tredjelande som en særskilt faktor og tillagde det ikke den subsidierede import til Unionen. Dette forhold blev kun anvendt som en mulig forklaring på den svækkede eksport fra EU-erhvervsgrenen til dens vigtigste tredjelandsmarkeder ud fra den betragtning, at disse markeder ikke var og aldrig har været de vigtigste markeder for EU-erhvervsgrenen. Selv da EU-erhvervsgrenen var på sit højeste i 2010 og 2011, foregik over 85 % af dens salg på EU-markedet.
(294)
Derfor konkluderer Kommissionen, at de stikprøveudvalgte EU-producenters svækkede eksportresultater ikke kan bryde årsagssammenhængen mellem den subsidierede import og den skade, EU-erhvervsgrenen led.
2.3. Udviklingen i forbruget og kapaciteten
(295)
EU-forbruget voksede som nævnt i afdeling D.3 ovenfor mellem 2009 og UP med 65 %. Det var på sit højeste i 2011, hvor det voksede med 105 % i forhold til niveauet i 2009. EU-erhvervsgrenen var imidlertid ikke i stand til fuldt ud at drage fordel af denne stigning i forbruget. Dens samlede salg voksede betydeligt frem til 2011, men langsommere end markedet. Det faldt derefter også samlet set i UP. Dens markedsandel faldt konstant i den betragtede periode og nåede et fald på 25,7 % i UP i forhold til 2009 (- 15,8 % i forhold til 2011). Derimod voksede både den kinesiske markedsandel og salgsmængde betydeligt, selv da forbruget faldt mellem 2011 og UP, hvilket førte til en vækst på 68,4 % mellem 2011 og UP og en samlet vækst på 321 % i hele perioden. Væksten i den kinesiske import var på 596 % i den betragtede periode.
(296)
Da EU-forbruget voksede i den betragtede periode, er dets udvikling af et sådant omfang, at det styrker årsagssammenhængen mellem den voksende subsidierede import og den skade, EU-erhvervsgrenen led, og forbruget er ikke i sig selv årsag til EU-erhvervsgrenens skade. Desuden var den kinesiske subsidierede import, selv i UP, hvor forbruget faldt, i stand til at øge sin markedsandel yderligere på bekostning af EU-erhvervsgrenen.
(297)
Efter fremlæggelsen af oplysninger hævdede en række parter, at den skade, EU-erhvervsgrenen led, skyldtes faldet i EU-forbruget. Dette er angiveligt den eneste faktor, som syntes at udvise et fald for første gang i 2012, og som skaden med rimelighed kan kædes sammen med, hvorimod den kinesiske import allerede startede i 2011 til priser svarende til priserne i 2012.
(298)
Forbruget faldt ganske rigtigt i 2012 i forhold til de tidligere år. Kommissionens analyse løber imidlertid fra begyndelsen af den betragtede periode i 2009 til udgangen af UP, og i denne periode voksede EU-forbruget samlet med 65 %. I den betragtede periode faldt EU-erhvervsgrenens markedsandel konstant og betydeligt, nemlig med 25,7 % i alt, mens den kinesiske imports markedsandel voksede med 321 %. Væksten i den kinesiske import var på 596 % i den betragtede periode.
(299)
Desuden var EU-forbruget i UP stadig på et niveau svarende til det i 2010, mens 2010 som anført i tabel 10 ovenfor var året, hvor EU-erhvervsgrenen opnåede en rimelig fortjeneste. Derfor kan faldet i EU-forbruget i UP ikke i sig selv have ført til det tab, EU-erhvervsgrenen led i UP. Desuden faldt EU-erhvervsgrenens markedsandel med 26,6 % mellem 2010 and 2012, mens den kinesiske imports markedsandel voksede med 318 % i samme periode. Hvis faldet i forbruget i UP endelig skulle have forvoldt den skade, EU-erhvervsgrenen led, skulle faldet også have påvirket den kinesiske import. Dette var imidlertid klart ikke er tilfældet. Tværtimod voksede importen fra Kina i UP betydeligt både med hensyn til mængde og markedsandel.
(300)
Ud fra ovennævnte betragtninger afviser Kommissionen denne påstand. Derfor konkluderer Kommissionen, at faldet i forbruget i UP ikke kunne bryde årsagssammenhængen mellem den subsidierede import og den skade, EU-erhvervsgrenen led.
(301)
For så vidt angår EU-erhvervsgrenens produktionskapacitet, jf. tabel 4 ovenfor, fulgte dens vækst klart tendensen i EU-forbrugets vækst frem til udgangen af 2011. Undersøgelsen viste, at den vigtigste årsag til væksten i produktionskapaciteten mellem 2011 og UP på 12,5 % var en virksomheds indtræden på solcelleglasmarkedet. Produktionskapaciteten for alle andre virksomheder på markedet faldt en smule i samme periode. Derfor fulgte tendensen i EU-erhvervsgrenens kapacitetsudvikling alt i alt tendensen i EU-forbruget. Kommissionen er derfor af den opfattelse, at EU-erhvervsgrenens høje produktionskapacitet, som allerede var høj i begyndelsen af den betragtede periode, og som vedblev med at være høj i UP, ikke kunne bryde årsagssammenhængen mellem den subsidierede import og den skade, EU-erhvervsgrenen led.
(302)
Efter fremlæggelsen af oplysninger hævdede en række parter, at Kommissionen havde undladt at tage hensyn til den påståede overkapacitet som en væsentlig årsag til skade. I den betragtede periode berettigede væksten i forbruget angiveligt ikke kapacitetsforøgelsen, da EU-erhvervsgrenen oplevede et konstant stort gab mellem produktionskapacitet og forbrug, som efter deres opfattelse ikke er økonomisk levedygtigt. De hævdede endvidere, at det forhold, at der var en ny aktør på markedet mellem 2011 og udgangen af UP bidrog til den forvoldte skade, da dette øgede den indenlandske konkurrence.
(303)
Parterne hævdede også, at det faldende EU-forbrug, den voksende produktionskapacitet kombineret med et fald i eksportsalget førte til en lav kapacitetsudnyttelse. Denne lave kapacitetsudnyttelse forårsagede høje faste omkostninger, som efter deres opfattelse alvorligt påvirkede EU-solcelleglasindustrien.
(304)
Kommissionen bemærker, at kapacitetsniveauet for den samlede EU-erhvervsgren konstant har været højere end det samlede EU-forbrug i hele den betragtede periode. Dette har imidlertid ikke hindret EU-erhvervsgrenens virksomheder i stikprøven i at opnå fortjeneste i de to år forud for UP, hvorimod de først oplevede betydelige tab på - 14,5 % i UP.
(305)
Desuden voksede kapaciteten hos EU-producenterne i stikprøven kun med 4 % mellem 2010 og 2011 og med 2,6 % mellem 2011 og UP, hvilket førte til en beskeden samlet vækst på 6,7 % mellem 2010 og UP.
(306)
Derfor forefandtes forskellen mellem forbruget og kapaciteten i hele den betragtede periode og kan, skønt den var lidt større i UP, ikke forklare de voldsomme tab, som virksomhederne i stikprøven oplevede i UP. Derfor afviser Kommissionen påstanden om, at EU-erhvervsgrenens kapacitetsniveau ikke er økonomisk rentabelt.
(307)
For så vidt angår argumentet om, at den nye aktør i 2012 bidrog til den skade, EU-erhvervsgrenen led, bemærker Kommissionen, at den nye aktør, selv om den havde en stor kapacitet, havde meget begrænsede produktions- og salgsmængder på omkring 2 % af det samlede EU-salg i UP. Som følge heraf havde dens indtræden på markedet næppe nogen indflydelse på EU-erhvervsgrenens resultat som helhed, bortset fra at den oppustede sidstnævntes kapacitets- og kapacitetsudnyttelsesdata betydeligt. Uden denne virksomheds data faldt kapaciteten hos alle andre EU-producenter nemlig rent faktisk mellem 2011 og 2012.
(308)
Undersøgelsen bekræftede heller ikke, at solcelleglasindustrien er stærkt påvirket af faste omkostninger. De gennemsnitlige faste omkostninger for EU-producenterne i stikprøven lå nemlig på 25-35 % af de samlede produktionsomkostninger i UP. I de foregående år - 2010 og 2011 - var procentandelen for de faste omkostninger lidt lavere, men stadig på samme niveau. Dette viser klart, at den høje kapacitet i UP naturligvis havde en indvirkning på produktionsomkostningerne, men dens indvirkning var ikke betydelig og kan ikke kan forklare de store tab i UP, navnlig i forhold til den fortjeneste, der blev opnået i de foregående år. Desuden faldt kapacitetsudnyttelsen hos EU-producenterne i stikprøven i forhold til de foregående år, men lå stadig på 65 % i UP.
(309)
Endelig tog Kommissionen også i sin analyse hensyn til, at den etablerede kapacitet kan tilpasses til produktion af andre typer glas, der ikke er omfattet af denne undersøgelse. Også på grund af dette element er Kommissionen derfor uenig med den interesserede part i, at den store kapacitet ikke er økonomisk bæredygtig.
(310)
I lyset af ovenstående afviser Kommissionen de påstande, der blev fremsat af parterne, og gentager, at udviklingen i forbruget, kapaciteten og kapacitetsudnyttelsen i den betragtede periode analyseret både separat og kumulativt ikke kan bryde den konstaterede årsagssammenhæng mellem den væsentlige skade, EU-erhvervsgrenen led, og den subsidierede import.
2.4. Tendenser for solcellemoduler
(311)
Ifølge de oplysninger, som Kommissionen råder over (20), går 80-85 % af salget af solcelleglas til producenter af solcellemoduler (fotovoltaiske moduler af krystallinsk silicium og fotovoltaiske tyndfilmsmoduler), og omkring 15-20 % af salget går til producenter af flade solfangere, der producerer varmt vand. De tendenser, der konstateres for solcellemoduler, har derfor en vigtig indvirkning på forbruget af solcelleglas.
(312)
Efter fremlæggelsen af oplysninger hævdede to parter, at ud over udviklingen i forbruget af den pågældende vare skyldtes den skade, EU-erhvervsgrenen led, også faldet i forbruget af solcellemoduler og de tab, som denne erhvervsgren led i slutningen af 2011/begyndelsen af 2012. Virkningen af solpanelproducenternes alvorlige finansielle vanskeligheder på solcelleglasmarkedet begyndte angiveligt at manifestere sig i slutningen af 2011 og i 2012 på grund af den nødvendige tidsforskydning mellem de to begivenheder.
(313)
Forbruget af solcellemoduler voksede konstant i samme periode, dvs. 2009-2012, og selv om der var et fald i 2012, var forbruget fortsat 221 % højere end i 2009 og 44 % højere end i 2010 (21). Det konstateredes desuden, at selv om efterspørgslen efter moduler i Unionen oprindeligt blev affødt af finansielle støtteordninger, navnlig faste afregningspriser, kunne det ikke konkluderes, at nedskæringerne i de faste afregningspriser (slutningen af 2011, begyndelsen af 2012) havde brudt årsagssammenhængen mellem den subsidierede import og skaden (22). Dette skyldtes, at efterspørgslen efter solcellemoduler fortsat var relativt høj i samme periode, dvs. 2009-2012.
(314)
Forbruget af solcellemoduler og dermed efterspørgslen efter solcelleglas var derfor fortsat højt i den betragtede periode. Det mindre fald i 2012 kan ikke i sig selv betragtes som en faktor af en sådan art, at den kan bryde årsagssammenhængen mellem den subsidierede import fra Kina og den væsentlige skade, EU-erhvervsgrenen led.
(315)
Da efterspørgslen efter solcellemoduler fortsat var relativt høj i perioden 2009-2012, og efterspørgslen efter solcelleglas voksede med 65 % i samme periode, kan indvirkningen på solcelleglasforbruget af solmodulproducenternes forværrede finansielle situation i slutningen af 2011/begyndelsen af 2012 således heller ikke i sig selv betragtes som en faktor af en sådan art, at den kan bryde årsagssammenhængen mellem den subsidierede import af solcelleglas fra Kina og den væsentlige skade, EU-erhvervsgrenen led.
(316)
Ud fra ovenstående bekræfter Kommissionen, at udviklingen i forbruget af solcellemoduler ikke i sig selv kan betragtes som en faktor af en sådan art, at den kan bryde den konstaterede årsagssammenhæng mellem den subsidierede import fra Kina og den væsentlige skade, EU-erhvervsgrenen led.
3. Konklusion
(317)
Undersøgelsen har etableret en årsagssammenhæng mellem den væsentlige skade, EU-erhvervsgrenen led, og den subsidierede import fra Kina. Kommissionen analyserede andre mulige årsager til skaden som f.eks. importen fra andre tredjelande, EU-erhvervsgrenens eksportresultater, ændringer i forbrugs- og produktionskapacitetsmønstre eller markedssituationen for visse brugere af den pågældende vare. Ingen af dem, analyseret både individuelt og kumulativt, var af en sådan art, at de kunne bryde den konstaterede årsagssammenhæng mellem den subsidierede import fra Kina og den væsentlige skade, EU-erhvervsgrenen led.
(318)
Ud fra ovenstående analyse, hvor der blev behørigt sondret mellem virkningerne af alle de kendte faktorer på EU-erhvervsgrenens situation og den subsidierede imports skadelige virkninger, konkluderes det, at den subsidierede import fra det pågældende land har forvoldt EU-erhvervsgrenen væsentlig skade, jf. grundforordningens artikel 8, stk. 6.
(319)
Efter UP har en række EU-solcelleglasproducenter offentligt meddelt ophør af produktionsprocesser, hvilket uundgåeligt har gjort en betydelig del af driftskapaciteten til uudnyttet kapacitet. Dette styrker yderligere den ovenfor konstaterede årsagssammenhæng og viser, hvor ødelæggende en virkning den subsidierede import har på EU-erhvervsgrenen.
F. UNIONENS INTERESSER
(320)
Kommissionen undersøgte, jf. grundforordningens artikel 31, om det trods konklusionen om skadelig subsidiering klart ikke var i Unionens interesse at vedtage foranstaltninger i dette tilfælde. Analysen af Unionens interesser blev foretaget ud fra en vurdering af alle de forskellige involverede parters interesser, herunder EU-erhvervsgrenen, importørerne, råvareleverandørerne og brugerne af den pågældende vare.
1. EU-erhvervsgrenens interesser
(321)
EU-erhvervsgrenen beskæftigede omkring 860 personer direkte i UP i forbindelse med produktion og salg af samme vare. Undersøgelsen fastslog, at EU-erhvervsgrenen har lidt væsentlig skade som følge af den subsidierede import fra det pågældende land i UP. En række EU-producenter blev allerede tvunget til at lukke deres produktionsanlæg, mens andre gik konkurs (23). Uden foranstaltninger forekommer en yderligere forringelse af EU-erhvervsgrenens økonomiske situation meget sandsynlig.
(322)
Det forventes, at indførelsen af antisubsidietold vil bringe den fordrejning af handelen, som skyldes skadelig subsidiering, til ophør, genskabe en situation med effektiv konkurrence på EU-markedet og sætte EU-erhvervsgrenen i stand til at tilpasse priserne på samme vare, så de afspejler produktionsomkostningerne, og samtidig forbedre sin rentabilitet. Det kan også forventes, at indførelsen af foranstaltninger ville gøre det muligt for EU-erhvervsgrenen at genvinde i det mindste en del af den markedsandel, den mistede i den betragtede periode, med positive virkninger for dens samlede økonomiske situation.
(323)
Derudover burde EU-erhvervsgrenen være i stand til at få bedre adgang til kapital og til at foretage yderligere investeringer i FoU og innovation på markedet for solcelleglas.
(324)
Endelig er det sandsynligt, at de EU-producenter, der blev tvunget til at indstille produktionen som følge af presset fra den kinesiske subsidierede import, ville kunne genoptage deres erhvervsaktiviteter. Med dette scenarie ville ikke blot de eksisterende arbejdspladser blive sikret, men der ville også være en rimelig udsigt til yderligere produktionsudvidelse og øget beskæftigelse.
(325)
Hvis der ikke indføres foranstaltninger, forventes der yderligere tab af markedsandele med en yderligere forværring af EU-erhvervsgrenens rentabilitet til følge. Dette ville ikke være bæredygtigt på kort til mellemlangt sigt. Ud over det store antal EU-producenter, der allerede var blevet tvunget ud af markedet, kunne andre producenter derfor risikere at gå konkurs, hvilket på kort til mellemlangt sigt sandsynligvis ville føre til EU-erhvervsgrenens forsvinden med deraf følgende betydelig indvirkning på de nuværende job.
(326)
Det konkluderes derfor, at det ville være i EU-erhvervsgrenens interesse, at der indføres antisubsidietold.
2. Ikke forretningsmæssigt forbundne importørers og forhandleres interesser
(327)
For de to samarbejdsvillige importører bestod den vigtigste erhvervsaktivitet i handel med den pågældende vare. De havde begge diversificerede kilder til den pågældende vare, dvs. at de ikke kun købte af Kina, men også af Unionen og af tredjelande.
(328)
Det blev hævdet, at indførelsen af foranstaltninger over for den pågældende vare ville påvirke importørernes erhvervsaktiviteter negativt. For det første bør indførelsen af told ikke føre til, at der slet ikke importeres fra Kina. For det andet forholder det sig således, at selv om det kan forventes, at indførelsen af foranstaltninger kan få en negativ indvirkning på den økonomiske situation hos de importører, der udelukkende eller overvejende importerer fra Kina, kan importørerne i lyset af muligheden for at købe fra tredjelande om nødvendigt forventes at være fleksible og finde nye forsyningskilder.
(329)
Det konkluderes derfor, at indførelsen af foranstaltninger på det foreslåede niveau kan få en vis negativ indvirkning på situationen hos de ikke forretningsmæssigt forbundne importører af den pågældende vare, men at denne indvirkning afbødes af det forhold, at importører og forhandlere kan anvende andre forsyningskilder både fra tredjelande og EU-erhvervsgrenen - og sidstnævnte har kapacitet til at øge sin produktion - og at den under alle omstændigheder ikke ville overskygge den positive indvirkning på de øvrige parter.
3. Råvareleverandørernes interesser
(330)
Der var ingen råvareleverandører, der samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen. I mangel af oplysninger fra disse leverandører var der ingen dokumentation for, at indførelsen af foranstaltninger ville være i strid med disse parters interesser.
4. Brugernes interesser
(331)
Alle de brugere, der besvarede spørgeskemaet, er producenter af solcellemoduler og/eller solfangere. Tre brugere går ind for indførelse af antisubsidietold og hævder, at EU-erhvervsgrenen producerer solcelleglas af en bedre kvalitet, som de kinesiske virksomheder ikke altid kan levere. Derimod var tre andre brugere imod indførelse af antisubsidieforanstaltninger. Disse brugere forventer, at indførelsen af antisubsidietold ville få en negativ indvirkning på deres forretninger. De forventer, at de ikke vil kunne vælte prisstigningerne over på de endelige forbrugere på grund af den vanskelige situation i erhvervsgrenen for solcellemoduler.
(332)
I henhold til de oplysninger, som brugerne fremlagde, udgør solcelleglas kun omkring 6-8 % af de samlede omkostninger til solcellemoduler. Solcelleglas udgør således kun en begrænset del af omkostningerne og af den endelige værdi af solcellemoduler. Desuden kan det anslås, at hvis der indføres antisubsidietold på solcelleglas importeret fra Kina, ville indvirkningen på de samlede omkostninger til solcellemoduler blive på under 1 %. Dette skyldes især, at de samarbejdsvillige brugere køber betydelige mængder solcelleglas af EU-producenterne.
(333)
Derfor vil en mulig indførelse af antisubsidietold højst sandsynlig øge priserne på råvarer til solcellemoduler en smule i forhold til det kontrafaktiske scenarie uden told, men den forventes ikke at få en betydelig negativ indvirkning på omkostningerne og de endelige priser i EU-erhvervsgrenen for solcellemoduler.
(334)
En række brugere har desuden allerede andre forsyningskilder såsom Tyrkiet og Indien, som ikke ville blive negativt påvirket af indførelse af antisubsidietold. Andre brugere kan også skifte forsyningskilder og foretage deres indkøb enten i tredjelande eller hos EU-erhvervsgrenen.
(335)
Ud fra ovenstående afviste Kommissionen argumenterne fra en række brugere imod indførelsen af foranstaltninger.
5. Konkurrenceaspekter
(336)
En importør hævdede, at da en række EU-producenter deltog i et verdensomspændende kartel for planglas (solcelleglas indgår heri) og fik en bøde af Europa-Kommissionen i 2007, bruger de antisubsidietolden som et middel til at genvinde de tab, de led på bøderne for kartelvirksomhed og som følge af tabet af markedsandele i Unionen. Hvis adgangen til EU-markedet desuden begrænses ved hjælp af antisubsidietold, får EU-producenterne stærkere incitamenter til at indgå i kartelvirksomhed eller anden konkurrencegrænsende adfærd i forbindelse med varer, der ikke kan sælges i store mængder som f.eks. møbelvarer.
(337)
Disse argumenter burde afvises. For det første bemærker Kommissionen, at kartellet ophørte med at fungere i 2007. Derfor havde den tidligere kartelvirksomhed ingen indvirkning på erhvervsgrenen i den betragtede periode. For det andet indgik ingen af EU-producenterne i stikprøven i kartellet, ej heller nogen af de nuværende EU-producenter med den største salgsmængde. For det tredje forventes den mulige indførelse af antisubsidietold ikke at få nogen indvirkning på EU-erhvervsgrenens konkurrenceadfærd, dels fordi dette ikke vil ændre EU-markedets struktur, og dels fordi virksomhederne har en generel forpligtelse til at opfylde EU's og de nationale gældende konkurrenceregler, uanset om der indføres told eller ej.
(338)
En importør hævdede desuden, at indførelsen af told ville få en negativ indvirkning på EU-markedet for antirefleksbehandling af solcelleglas. Dette marked, som importøren identificerede som et beslægtet marked, domineres angiveligt af EU-producenterne, og indførelsen af foranstaltninger ville styrke deres position på bekostning af de konkurrerende leverandører af antirefleksbehandling. Det blev endvidere fremført, at importørerne havde vanskeligt ved at opnå ordrer fra EU-producenterne eller ved at få leveret disse ordrer inden for en rimelig frist og til rimelige priser.
(339)
Markedet for antirefleksbehandling indgår i undersøgelsen og er ikke et beslægtet marked. Undersøgelsen viste, at EU-producenterne i UP faktisk stadig var konkurrencedygtige på dette nichemarked trods deres forholdsvis højere priser, da markedet betragter deres antirefleksbehandlede varer som havende en kvalitetsfordel. Der blev dog ikke fremlagt dokumentation for, at EU-erhvervsgrenen ikke ville være i stand til at efterkomme en mulig øget efterspørgsel efter antirefleksbehandlet solcelleglas. Derfor bør det argument afvises.
(340)
For så vidt angår påstandene om, at EU-producenterne har afvist levering af ordrer eller rettidig levering til rimelige priser, er det helt op til den enkelte producent at vælge sin forretningsstrategi, i det omfang producenten eller producenterne ikke alene eller sammen indtager en dominerende position på det relevante marked. Der er tilstrækkelig konkurrence på EU-markedet til at skifte leverandør og/eller bruge flere leverandører. Derfor bør det argument også afvises.
6. Konklusion vedrørende Unionens interesser
(341)
På baggrund af ovenstående konkluderedes det, at det ud fra en samlet vurdering af alle de forskellige interesser af hensyn til Unionens interesser er nødvendigt at indføre endelige foranstaltninger over for importen af solcelleglas med oprindelse i Kina.
G. UDLIGNINGSFORANSTALTNINGER
(342)
I betragtning af konklusionerne vedrørende subsidiering, skade, årsagssammenhæng og Unionens interesser bør der indføres endelige udligningsforanstaltninger for at hindre, at den subsidierede import forvolder EU-erhvervsgrenen yderligere skade.
1. Skadestærskel
(343)
Med henblik på at fastlægge niveauet for disse foranstaltninger blev der taget hensyn til de konstaterede subsidiemargener og, hvilket toldbeløb der er nødvendigt for at afhjælpe den skade, som EU-producenterne har lidt, uden at overstige de konstaterede subsidiemargener.
(344)
Ved beregningen af det toldbeløb, som er nødvendigt for at afhjælpe virkningerne af den skadelige subsidiering, blev det fastslået, at enhver foranstaltning bør give EU-erhvervsgrenen mulighed for at dække sine produktionsomkostninger og opnå en fortjeneste før skat på salget af samme vare i Unionen, som det med rimelighed kunne forventes af erhvervsgrenen på normale konkurrencevilkår, dvs. en situation uden subsidieret import.
(345)
En fortjenstmargen på 8,3 % af omsætningen betragtes som et passende minimum, som EU-erhvervsgrenen kunne have forventet at opnå i en situation uden den skadelige subsidierede import. Denne fortjenstmargen er baseret på de stikprøveudvalgte EU-producenters gennemsnitlige fortjeneste i 2010, hvor importen af den pågældende vare stadig var begrænset og derfor endnu ikke kunne have fordrejet de normale konkurrencevilkår.
(346)
På dette grundlag blev der beregnet en ikke skadevoldende pris for EU-erhvervsgrenen på samme vare. Den ikke skadevoldende pris blev fastsat ved at lægge ovennævnte fortjenstmargen på 8,3 % til produktionsomkostningerne i UP for EU-producenterne i stikprøven.
(347)
Den nødvendige prisstigning blev derefter fastlagt ud fra en sammenligning af de stikprøveudvalgte samarbejdsvillige kinesiske eksporterende producenters vejede gennemsnitlige importpris, som fastsat i forbindelse med underbudsberegningerne og behørigt justeret for importomkostninger og told, og de stikprøveudvalgte EU-producenters vejede gennemsnitlige ikke skadevoldende pris på samme vare ved salg på EU-markedet i UP. Enhver forskel i forbindelse med denne sammenligning blev derefter udtrykt i procent af den vejede gennemsnitlige cif-importværdi.
(348)
Efter fremlæggelsen af oplysninger anfægtede en part den fortjenstmargen, der blev anvendt som målfortjeneste. Denne anførte, at Kommissionen burde tage hensyn til alle andre faktorer, der påvirkede rentabiliteten i UP. Denne hævdede, at den rimelige målfortjeneste ikke kunne være højere end 5 %.
(349)
Kommissionen afviser denne påstand af følgende årsager. Den anvendte målfortjeneste er ikke baseret på skøn, men på en reel fortjeneste, som EU-erhvervsgrenen opnåede forud for den konkurrencefordrejning, der forårsagedes af den kinesiske subsidierede import. Kommissionen finder, at dette er en rimelig fortjeneste, og har også taget hensyn til, at markedssituationen ikke var væsentligt anderledes end i UP, bortset fra indvirkningen af den kinesiske subsidierede import. Denne parts udtalelse i den forbindelse om, at forbruget i 2010 var meget højere end i 2012, er faktuelt forkert. Som anført i afdeling E.2.3 ovenfor var forbruget i 2010 på et niveau svarende til niveauet i 2012. I 2010 opbyggede EU-erhvervsgrenen også kapacitet med henblik på den forventede stærkt stigende efterspørgsel, hvilket påvirkede dens fortjeneste negativt det pågældende år. Endelig er den foreslåede målfortjeneste på 5 % vilkårlig, da den ikke er baseret på data eller faktiske beregninger, og afvises derfor.
2. Foranstaltninger
(350)
Ud fra ovenstående og i overensstemmelse med grundforordningens artikel 15 bør der indføres en endelig udligningstold på importen af solcelleglas med oprindelse i Kina på niveauet for enten subsidiemargenen eller skadesmargenen, afhængigt af hvad der er lavest, i henhold til reglen om den lavest mulige told. I det foreliggende tilfælde bør toldsatsen derfor fastsættes på samme niveau som den konstaterede subsidiemargen.
(351)
I betragtning af den udbredte samarbejdsvilje blandt de kinesiske eksporterende producenter blev tolden for »alle andre virksomheder« fastsat på niveauet for den højeste told, der ville blive pålagt de virksomheder, der indgik i stikprøven, eller som var samarbejdsvillige i forbindelse med undersøgelsen. Tolden for »alle andre virksomheder« pålægges de virksomheder, som ikke var samarbejdsvillige i forbindelse med undersøgelsen.
(352)
For de samarbejdsvillige kinesiske virksomheder, som ikke indgik i stikprøven, og som er opført i bilaget, fastsættes den endelige told til det vejede gennemsnit af satserne for de stikprøveudvalgte virksomheder.
(353)
Ud fra ovenstående fastsættes toldsatserne således:
Virksomhedens navn
Subsidiemargen
Skadesmargen
Udligningstold
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
3,2 %
39,3 %
3,2 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
17,1 %
26,2 %
17,1 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
12,8 %
42,1 %
12,8 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
16,7 %
17,1 %
16,7 %
Andre samarbejdsvillige virksomheder, der er opført i bilag I
12,4 %
33,2 %
12,4 %
Alle andre virksomheder
17,1 %
42,1 %
17,1 %
(354)
Ovennævnte udligningsforanstaltninger er fastlagt i form af værditold, dvs. i forhold til værdien af importen.
(355)
De individuelle udligningstoldsatser for de virksomheder, der er nævnt i denne forordning, blev fastlagt ud fra konklusionerne i nærværende undersøgelse. De afspejler derfor den situation, der blev konstateret i forbindelse med undersøgelsen, for så vidt angår de pågældende virksomheder, der blev udtaget til stikprøven, hvor gennemsnittet af de toldsatser, de blev pålagt, fandt anvendelse på de samarbejdsvillige virksomheder, som ikke indgik i stikprøven.
(356)
Disse toldsatser finder (i modsætning til den landsdækkende told for »alle andre virksomheder«) udelukkende anvendelse på import af varer med oprindelse i det pågældende land og fremstillet af virksomhederne og således af de nævnte specifikke retlige enheder. Importerede varer, der er fremstillet af andre virksomheder, som ikke udtrykkeligt er nævnt i artikel 1, herunder enheder, som er forretningsmæssigt forbundet med de udtrykkeligt nævnte, kan ikke være omfattet af disse satser, men er underlagt toldsatsen for »alle andre virksomheder«.
(357)
Alle anmodninger om anvendelse af en individuel virksomhedsspecifik udligningstoldsats (f.eks. efter ændring af den pågældende enheds navn eller etablering af nye produktions- eller salgsenheder) bør omgående indgives til Kommissionen med alle relevante oplysninger, især om ændringer i virksomhedens aktiviteter i forbindelse med produktion, hjemmemarkeds- og eksportsalg i tilknytning til f.eks. den pågældende navneændring eller den pågældende ændring i produktions- og salgsenheder. Forordningen vil i givet fald blive ændret i overensstemmelse hermed ved en ajourføring af listen over virksomheder, der er omfattet af individuelle toldsatser.
(358)
For at sikre korrekt håndhævelse af udligningstolden bør resttoldsatsen ikke blot finde anvendelse på de ikke samarbejdsvillige eksporterende producenter, men også på de producenter, der ikke eksporterede til Unionen i UP, undtagen hvis de var samarbejdsvillige i forbindelse med undersøgelsen.
(359)
Efter fremlæggelsen af oplysninger hævdede klageren, at antidumping- og udligningsforanstaltninger i form af en værditold ikke var effektive, og anmodede Kommissionen om at indføre foranstaltninger i form af en mindsteimportpris (»MIP«). Desuden foreslog en række brugere også en MIP. De grunde, som parterne fremsatte, og de grunde, som Kommissionen havde til at afvise disse anmodninger, er omhandlet i betragtning 144-168 i Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 470/2014 (24) (»forordningen om endelig antidumpingtold«).
(360)
Efter fremlæggelsen af oplysninger tilbød de tre eksporterende producenter i stikprøven samt Henan Yuhua pristilsagn i form af MIP'er. Kommissionen afviste de foreslåede tilsagn af de grunde, der er beskrevet i betragtning 172-179 i forordningen om endelig antidumpingtold.
(361)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra det udvalg, der er nedsat ved grundforordningens artikel 25, stk. 1 -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
1. Der indføres en endelig udligningstold på importen af solcelleglas bestående af hærdet planglas af natronkalk med et jernindhold på under 300 ppm, en soltransmission på over 88 % (målt i henhold til AM1,5 300-2 500 nm), en varmebestandighed på indtil 250 °C (målt i henhold til EN 12150), en temperatursvingningsmodstand på Δ 150 K (målt i henhold til EN 12150) og en mekanisk modstandsdygtighed på 90 N/mm2 eller mere (målt i henhold til EN 1288-3), i øjeblikket henhørende under KN-kode ex 7007 19 80 og med oprindelse i Folkerepublikken Kina. Antirefleksbehandlet solcelleglas (behandlet på en eller to sider) henhører under Taric-kode 7007198019, og solcelleglas, der ikke er antirefleksbehandlet, henhører under Taric-kode 7007198011.
2. Udligningstoldsatserne fastsættes til følgende af nettoprisen frit Den Europæiske Unions grænse, ufortoldet, for den i stk. 1 omhandlede vare, som fremstilles af de virksomheder, der er opført i tabellen:
Virksomhed
Udligningstold
Taric-tillægskode
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
3,2 %
B943
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
17,1 %
B944
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
12,8 %
B945
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
16,7 %
B946
Andre samarbejdsvillige virksomheder, der er opført i bilag I
12,4 %
Alle andre virksomheder
17,1 %
B999
3. Anvendelsen af de individuelle udligningstoldsatser, der er fastsat for de virksomheder, som er nævnt i stk. 2, er betinget af, at der over for medlemsstaternes toldmyndigheder fremlægges en gyldig handelsfaktura, der overholder kravene i bilag II. Hvis en sådan faktura ikke fremlægges, anvendes den told, der gælder for »Alle andre virksomheder«.
4. De gældende bestemmelser vedrørende told finder anvendelse, medmindre andet er fastsat.
Artikel 2
Hvis en ny eksporterende producent i Folkerepublikken Kina over for Kommissionen fremlægger tilstrækkelig dokumentation for, at:
-
denne ikke har eksporteret den vare, der er beskrevet i artikel 1, stk. 1, til Unionen i undersøgelsesperioden (1. januar 2012 til 31. december 2012)
-
denne ikke er forretningsmæssigt forbundet med nogen af de eksportører eller producenter i Folkerepublikken Kina, som er genstand for de ved denne forordning indførte foranstaltninger
-
denne faktisk har eksporteret den pågældende vare til Unionen efter den undersøgelsesperiode, hvorpå foranstaltningerne er baseret, eller har indgået en uigenkaldelig kontraktmæssig forpligtelse til at eksportere en væsentlig mængde til Unionen
kan artikel 1, stk. 2, ændres ved at tilføje den nye eksporterende producent til de samarbejdsvillige virksomheder, der ikke indgik i stikprøven, og derfor er omfattet af den vejede gennemsnitlige toldsats på 12,4 %.
Artikel 3
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 13. maj 2014.
A BIZOTTSÁG 471/2014/EU VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
(2014. május 13.)
a Kínai Népköztársaságból származó szolárüveg behozatalára vonatkozó végleges kiegyenlítő vám kivetéséről
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező támogatott behozatallal szembeni védelemről szóló, 2009. június 11-i 597/2009/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 15. cikkére,
mivel:
A. AZ ELJÁRÁS
1. Az eljárás megindítása
(1)
Az Európai Bizottság (a továbbiakban: Bizottság) 2013. április 27-én az Európai Unió Hivatalos Lapjában közzétett értesítés (a továbbiakban: az eljárás megindításáról szóló értesítés) útján szubvencióellenes eljárás megindítását jelentette be a Kínai Népköztársaságból (a továbbiakban: KNK vagy Kína) származó szolárüveg Európai Unióba történő behozatalára vonatkozóan (2).
(2)
Az eljárást a Bizottság azt követően indította meg, hogy 2013. március 14-én az EU ProSun Glass (a továbbiakban: panaszos) panaszt nyújtott be az Unió teljes szolárüveg-termelésének több mint 25 %-át képviselő gyártók nevében. A panasz meggyőző bizonyítékot tartalmazott a szolárüveg támogatására és az ezáltal okozott jelentős kárra vonatkozóan, amelyet a Bizottság elegendőnek talált az eljárás megindításához.
(3)
Az eljárás megindítását megelőzően a Bizottság az 597/2009/EK rendelet (a továbbiakban: alaprendelet) 10. cikkének (7) bekezdésével összhangban értesítette a Kínai Népköztársaság kormányát (a továbbiakban: a kínai kormány), hogy dokumentumokkal megfelelően alátámasztott panasz érkezett hozzá, amely szerint a Kínából származó szolárüveg támogatott behozatala jelentős kárt okoz az uniós gazdasági ágazatnak. A Bizottság konzultációra hívta a kínai kormányt annak érdekében, hogy a panasz tartalmát illetően tisztázzák a helyzetet, és kölcsönösen elfogadható megoldást találjanak.
(4)
A kínai kormány elfogadta a felkérést, és ezt követően megtartották a konzultációkat. A konzultációk során nem sikerült kölcsönösen elfogadható megoldást találni. Ugyanakkor a Bizottság megfelelően figyelembe vette a kínai kormánynak a panaszban szereplő támogatási programokkal kapcsolatos észrevételeit. A konzultációkat követően a kínai kormány beadványokat nyújtott be.
2. A párhuzamosan folyó dömpingellenes eljárás
(5)
A Bizottság 2013. február 28-ánaz Európai Unió Hivatalos Lapjában közzétett értesítés (3) útján dömpingellenes eljárás megindítását jelentette be a Kínából származó szolárüveg Unióba történő behozatalára vonatkozóan.
(6)
A 2013/1205/EU bizottsági rendelettel (4)2013. november 27-én a Bizottság ideiglenes dömpingellenes vámot vetett ki a szolárüveg Kínából származó behozatalára.
(7)
Az e szubvencióellenes vizsgálat, illetve a párhuzamosan folyó dömpingellenes vizsgálat keretében végzett kárelemzések az uniós gazdasági ágazat ugyanazon meghatározására, az ágazatot képviselő ugyanazon uniós gyártókra és ugyanazon vizsgálati időszakra épülnek, és eltérő megállapítás hiányában ugyanazon következtetésekhez vezettek. Ez megfelelőnek tűnt a kárelemzés racionalizálása és a mindkét eljárás tekintetében egybehangzó megállapítások elérése szempontjából. Ezért a kárral kapcsolatban bármelyik eljárás során tett észrevételeket mindkét vizsgálatban figyelembe vették.
3. Az eljárásban érintett felek
(8)
A Bizottság a vizsgálat megindításáról hivatalosan tájékoztatta a panaszosokat, más ismert uniós gyártókat, az ismert kínai exportáló gyártókat, az ismert importőröket, beszállítókat, forgalmazókat, felhasználókat és az ismert érintett szövetségeket, valamint a kínai hatóságokat. Az eljárás megindításáról szóló értesítésben felkérték a vizsgálatban érintett összes felet, hogy jelentkezzen a Bizottságnál.
(9)
A Bizottság az érdekelt feleknek lehetőséget biztosított arra, hogy álláspontjukat írásban ismertessék és meghallgatást kérjenek az eljárás megindításáról szóló értesítésben megállapított határidőn belül.
(10)
A panaszosok, a kínai exportáló gyártók, az importőrök és a kínai hatóságok ismertették álláspontjukat. A Bizottság minden olyan érdekelt fél számára lehetővé tette a meghallgatást, aki azt kérelmezte, és a meghallgatását indokolttá tévő különleges okokat igazolta.
3.1. Mintavétel
(11)
Az eljárás megindításáról szóló értesítésben a Bizottság jelezte, hogy az alaprendelet 27. cikkének megfelelően a vizsgálatba bevont kínai exportáló gyártók, valamint a független importőrök és az uniós gyártók számát egy minta kiválasztásával ésszerű mértékűre korlátozhatja.
3.2. Mintavétel az uniós gyártók körében
(12)
A Bizottság öt vállalatot vett fel a mintába a hasonló termék tekintetében a vizsgálati időszak alatt elért legnagyobb reprezentatív értékesítési volumen alapján azon nyolc gyártó közül, amelyek felvették vele a kapcsolatot.
(13)
Az ellenőrző látogatásokat követően a Bizottság úgy döntött, hogy a kiválasztott öt vállalat egyikét kiveszi a mintából, mivel arról megállapítást nyert, hogy az uniós gazdasági ágazat szempontjából nem reprezentatív abból kifolyólag, hogy a mintába való felvétel kapcsán felmerült nyolc gyártó közül ez volt az egyetlen induló szakaszban lévő vállalkozás. Emiatt a Bizottság úgy vélte, hogy amennyiben ez a vállalat bekerül a mintába, fennáll annak a kockázata, hogy a kármutatók - és különösen a jövedelmezőség - nem feltétlenül adtak volna valós képet az uniós gazdasági ágazat helyzetéről.
(14)
Következésképp a végeleges mintában négy uniós gyártó szerepelt. A végleges mintában szereplő gyártók termelése az uniós gazdasági ágazat uniós értékesítésének 79 %-át adta a vizsgálati időszakban. Ezért a minta az uniós gazdasági ágazatra nézve reprezentatívnak minősült.
(15)
Három uniós gyártó kérelmezte, hogy az alaprendelet 29. cikke alapján kilétüket kezeljék bizalmasan. Állításuk szerint üzleti tevékenységüket igen kedvezőtlenül befolyásolhatja kilétük nyilvánosságra hozatala. A Bizottság megvizsgálta az előadott érveket, és helyt adott ezen kérésüknek. Tekintettel az uniós gyártók korlátozott számára, a nyilvánosságra hozatalkor kiadott általános tájékoztatóban más neveket sem hoztak nyilvánosságra, mivel ez lehetővé tette volna a névtelenségükhöz ragaszkodó vállalatok azonosítását.
(16)
Az Interfloat Corporation/GMB Glasmanufaktur Brandenburg GmbH (a továbbiakban: GMB/IF) kiléte azonban már ismert volt a nyilvánosság előtt, mivel a vállalat bejelentette, hogy egyike volt a panasz benyújtóinak. A vállalat neve tehát szerepelt a nyilvánosságra hozatalkor kiadott általános tájékoztatóban.
(17)
A nyilvánosságra hozatallal kapcsolatos észrevételeik nem bizalmas változatában a panaszos megnevezett három olyan uniós gyártót is (Guardian, AGC és Centrosolar Glass), amelyek megszüntették ezen tevékenységüket, valamint egy negyedik gyártót (Saint Gobain), amelyik jelentősen lecsökkentette termelését.
3.3. Mintavétel a kínai exportáló gyártók körében
(18)
Az eljárás megindításáról szóló értesítésben a Bizottság felkért valamennyi exportáló kínai gyártót, hogy jelentkezzenek a Bizottságnál, és hogy megadott határidőn belül közöljék az eljárás megindításáról szóló értesítésben meghatározott információkat.
(19)
Kilenc exportáló gyártó/gyártói csoport bocsátotta rendelkezésre a kért információkat és járult hozzá ahhoz, hogy szerepeljen a mintában. Az együttműködő vállalatok majdnem 100 %-át adták a 2012-ben az Unióba irányuló, bejelentett szolárüveg-exportnak.
(20)
Az alaprendelet 27. cikkével összhangban a Bizottság a négy exportáló gyártóból/gyártói csoportból álló mintát az érintett termék exportjának azon legnagyobb reprezentatív volumene alapján választotta ki, amelyet a rendelkezésre álló időn belül megfelelő alapossággal meg lehetett vizsgálni. A kiválasztott minta az érintett termék vizsgálati időszakban az Unióba exportált összvolumenének 76 %-át tette ki.
(21)
Az alaprendelet 27. cikkének (2) bekezdésével összhangban a Bizottság valamennyi érdekelt felet tájékoztatta a kiválasztott mintáról, és lehetőséget biztosított észrevételek megtételére. Nem érkezett észrevétel.
3.4. Egyedi vizsgálat
(22)
Az exportáló kínai gyártók egyike sem kért az alaprendelet 27. cikkének (3) bekezdése alapján egyedi vizsgálatot.
3.5. Mintavétel a független importőrök és felhasználók körében
(23)
Négy független importőr töltötte ki az eljárás megindításáról szóló értesítéshez csatolt mintavételi formanyomtatványt, az importőrök közül pedig ketten, a felhasználók közül pedig tizenketten válaszoltak a kérdőívre. Az együttműködő importőrök kis számára való tekintettel mintavételre nem volt szükség.
4. A kérdőívre adott válaszok és az ellenőrző látogatások
(24)
A kérdőíveket a Bizottság elküldte a kínai kormánynak, a mintába felvett exportáló gyártóknak és uniós gyártóknak, valamint az összes ismert importőrnek és felhasználónak. A Bizottság a kínai kormány részére egy függeléket is küldött a kérdőívhez, és felkérte a kínai kormányt, hogy továbbítsa azt az állami tulajdonban lévő azon kínai kereskedelmi bankokhoz, amelyek a vizsgálati időszak alatt kölcsönökkel finanszírozták a mintába felvett vállalatokat. A kínai kormány azt állította, hogy bár továbbította a függeléket az érintett bankokhoz, de a megkeresésére egyetlen válasz sem érkezett.
(25)
A mintába felvett négy kínai exportáló gyártó, a mintába felvett összes uniós gyártó, két független uniós importőr és tizenkét felhasználó küldött vissza kitöltött kérdőívet.
(26)
A Bizottság a támogatás, az abból következő kár és az uniós érdek végleges megállapításához szükségesnek ítélt, az érdekelt felektől származó valamennyi információt bekérte és ellenőrizte. A Bizottság a következő vállalatok telephelyein tett ellenőrző látogatást:
a)
Kínában működő exportáló gyártók:
-
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd Shanghai Flat Glass Co., Ltd Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd. („Flat Solar Group”),
-
Henan Yuhua Photovoltaic New Material Co., Ltd,
-
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd. („Xinyi PV”);
b)
A Kínai Népköztársaság kormánya:
-
Kereskedelmi Minisztérium, Peking,
-
Kínai Bankfelügyeleti Bizottság, Peking;
c)
Uniós gyártók:
-
GMB/IF, Németország,
-
[Bizalmas],
-
[Bizalmas],
-
[Bizalmas],
-
[Bizalmas];
d)
Független importőrök:
-
Vetrad NV, Hollandia;
e)
Felhasználók:
-
Sunerg Solar SRL, Olaszország,
-
Viessmann Faulquemont SAS, Franciaország.
(27)
Az érdekelt felek mindegyike megkapta a nyilvánosságra hozatalkor kiadott tájékoztatót, amely tartalmazta azon lényeges tényeket és szempontokat, amelyek alapján a Bizottság kiegyenlítő vámok kivetését javasolta a Kínai Népköztársaságból származó szolárüveg tekintetében. A felek mindegyike tájékoztatást kapott a nyilvánosságra-hozatallal kapcsolatos észrevételeik megtételére rendelkezésre álló határidőről.
(28)
Az érdekelt felek által benyújtott észrevételeket mérlegelték és indokolt esetben figyelembe vették.
(29)
A kínai kormány érvelése szerint a tájékoztató nem felelt meg a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló WTO-megállapodás 22. cikke (3) és (5) bekezdésében meghatározott követelményeknek, mivel nem tartalmazta kellő részletességgel a vizsgálatot folytató hatóság megállapításait és következtetéseit. A kínai kormány azonban nem közölt ezen állítólagos hiányosságra vonatkozó konkrét példákat. A dokumentum alapos áttekintését követően a Bizottság úgy véli, hogy a dokumentum elegendő információt tartalmaz ahhoz, hogy a kínai kormány gyakorolni tudja a védelemhez való jogát.
(30)
A nyilvánosságra-hozatal keretében bizonyos információkat nem lehetett megadni, mivel azok üzleti titok tárgyát képezték, és azokat kizárólag a mintába felvett exportáló gyártók ismerhették meg. A mintába felvett exportáló gyártók a bizalmas információkat is tartalmazó külön nyilvánosságra-hozatali dokumentumot kaptak, amelyben az egyes kiegyenlített támogatási programokra és gazdasági előnyökre vonatkozó számítások és információk is szerepeltek, és amelynek észrevételezésére 25 napos határidőt biztosítottak.
5. Vizsgálati időszak
(31)
A támogatás és a kár kivizsgálása a 2012. január 1. és 2012. december 31. közötti időszakra (a továbbiakban: vizsgálati időszak) vonatkozott. A kár felmérése szempontjából lényeges tendenciák vizsgálata a 2009. január 1-jétől a vizsgált időszak végéig tartó időszakra (a továbbiakban: figyelembe vett időszak) terjedt ki.
B. ÉRINTETT TERMÉK ÉS A HASONLÓ TERMÉK
1. Az érintett termék
(32)
A vizsgálat tárgyát képező termék a szolárüveg (a továbbiakban: érintett termék) 300 ppm-nél alacsonyabb vastartalmú, (a 300-2 500 nm közötti tartományban, AM1,5 sugárzás mellett mérve) 88 %-nál magasabb napenergia áteresztésű, (EN 12150 szabvány szerint mérve) 250 °C-ig hőálló, (EN 12150 szabvány szerint mérve) Δ 150 K hőlökésállóságú, és (EN 1288-3 szabvány szerint mérve) 90 N/mm2 vagy ennél nagyobb mechanikai szilárdságú edzett nátronmész síküvegből (általános elnevezéssel: szolárüveg). Az érintett termék jelenleg az ex 7007 19 80 KN-kód alá tartozik.
2. A hasonló termék
(33)
A vizsgálat szerint az érintett termék és a Kínában gyártott és az ottani belföldi piacon értékesített termék, valamint az uniós gazdasági ágazat által gyártott és az uniós piacon értékesített termék azonos fizikai, kémiai és műszaki alaptulajdonságokkal rendelkezik, továbbá a felhasználásuk is megegyezik. Így az alaprendelet 2. cikkének c) pontja értelmében ezeket a termékeket hasonló terméknek tekintik.
3. Termékkör
(34)
Az egyik független importőr kérelmezte, hogy az üvegházak építéséhez használt kertészeti üveget vonják ki a vizsgálat hatálya alól, azzal érvelve, hogy az üvegházak építéséhez sok, különböző méretű üvegtáblára van szükség, míg a szolárüveget kizárólag bizonyos méretekben állítják elő. Az importőr továbbá tanúsítvánnyal igazolta, hogy importja egy része 300 ppm-nél magasabb vastartalmú üvegből állt. Következésképp az import ezen tételei nem tartoznak a termékkörbe. Az import fennmaradó része tekintetében a Bizottság úgy véli, hogy a méretbeli különbség ellenére a szóban forgó üvegtáblák szolárüvegként is felhasználhatók. Például - a vám megkerülése érdekében - az importőrök a szükségesnél nagyobb méretű üvegtáblákat is rendelhetnek, majd ezeket az üvegtáblákat csak az Unió területén vágják fel. Következésképp a 300 ppm-nél alacsonyabb vastartalmú kertészeti üveg az érintett termékhez tartozik.
(35)
Egy másik független importőr kérelmezte, hogy az általa importált és állítása szerint a szolárüveggel megegyező, illetve a szolárüvegéhez igen hasonló műszaki jellemzőkkel rendelkező (üvegpolcokhoz, panelbetétekhez, asztallapokhoz, tolóajtóbetétekhez, felső panelekhez stb. használt) bútorüveget vonják ki a vizsgálat hatálya alól, mert annak végfelhasználási módja eltér a szolárüvegétől.
(36)
A benyújtott bizonyítékok arra engednek következtetni, hogy a szóban forgó független importőr által behozott üvegek nagy része nem felel meg a szolárüveg fent leírt összes műszaki jellemzőjének. Konkrétan az importált üvegek hat típusa 300 ppm-nél jóval magasabb vastartalommal rendelkezik, míg a vastartalom egy típus esetében nem éri el a 300 ppm-t, napenergia-áteresztésük viszont jelentősen elmarad a szolárüvegként történő besoroláshoz szükséges 88 %-os minimális értéktől.
(37)
Az importőr érvelése szerint annak ellenére, hogy az említett üvegtípusok nem felelnek meg a szolárüveg fent ismertetett műszaki jellemzőinek, megfelelnek a szolárüvegként történő besorolás elsődleges feltételének, vagyis edzett nátronmész síküvegek. Mindazonáltal a Bizottság azon az állásponton van, hogy kizárólag a szolárüveg összes műszaki jellemzőjének megfelelő üvegtípusok tartoznak a vizsgálat hatálya alá. Következésképp a fentiekben említett, e konkrét importőr által importált üvegtípusok egyikére sem terjed ki a vizsgálat hatálya.
(38)
A jogbiztonság érdekében egyértelművé kell tenni, hogy a (32) preambulumbekezdésben meghatározott műszaki jellemzőknek megfelelő bármilyen típusú kertészeti és bútorüveg az érintett termékkörhöz tartozik, mivel szolárüvegként felhasználható.
(39)
A nyilvánosságra hozatalt követően ugyanezen importőr azzal érvelt, hogy mivel a bútorüvegként ugyancsak felhasználható szolárüveget nem zárták ki a termékkörből, ez adminisztratív akadályt és késedelmet okoz a vállalatok számára. Érvelése szerint ezt az okozza, hogy a vállalatoknak tesztjelentéseket kell küldeniük az uniós vámhatóságok részére minden olyan esetben, amikor a vámhatóságok részéről kérdés merül fel azzal kapcsolatban, hogy az importált árukra alkalmazni kell-e a szóban forgó intézkedéseket.
(40)
A Bizottság álláspontja szerint ezeket az üvegtípusokat nem kell kivenni a vizsgálat hatálya alól azért, mert a szolárüveget potenciálisan kertészeti és bútorüvegként is fel lehet használni. Az uniós gazdasági ágazatnak a kiegyenlített támogatások káros hatásaival szembeni megfelelő védelmének biztosítása érdekében meg kell előzni az intézkedések kijátszását. A megfelelő védelemből fakadó pozitív hatás ellensúlyozza az adminisztratív többletteher miatt az érintett importőr által vitathatóan elszenvedett negatív hatást.
(41)
Ugyanezen importőr kifejtette továbbá, hogy az úsztatott üveget ki kell vonni a termékkörből, mert azt más eljárással állítják elő, mint az importőr által az egyetlen szolárüveg-típusnak tekintett hengerelt üveget. Az importőr állítása szerint az úsztatott üvegből készített lakberendezési termékek szolárüvegként nem használhatók, következésképp ki kell azokat vonni a vizsgálat hatálya alól. Mindazonáltal az úsztatott üveg nem vonható ki a vizsgálat hatálya alól, mivel megfelel a fent meghatározott technikai jellemzők mindegyikének. Az érdekelt felek által a vizsgálat során rendelkezésre bocsátott bizalmas dokumentumok igazolták, hogy az úsztatott üveg alkalmazható szolárüvegként, és azt az uniós gazdasági ágazat és a kínai exportőrök egyaránt előállítják. Ezt alátámasztják a nyilvánosság számára hozzáférhető, interneten közzétett információk (5). Az úsztatott üveg következésképp a vizsgált termékkörön belül marad.
C. TÁMOGATÁS
1. Bevezetés
(42)
A panaszos állítása szerint a Kínai Népköztársaság támogatást nyújt a szolárüveg-ágazatának. A panasz meggyőző bizonyítékokat tartalmaz az ágazatnak nyújtott állami támogatás alapjául szolgáló különböző támogatási formákra vonatkozóan, amelyek mind jogszabályokba foglaltan, mind szakpolitikai és tervezési dokumentumokban megtalálhatók.
(43)
A Bizottság áttekintette és elemezte a panaszban említett dokumentumokat, valamint a kínai kormány és a mintába felvett exportáló gyártók által a vizsgálat során benyújtott további dokumentumokat, és azt állapította meg, hogy több említett dokumentum arra utal, hogy a kínai szolárüveg-ágazat preferenciális elbánásban részesül számos területen.
(44)
A szolárüveg-ágazatot a kínai kormány a kulcsfontosságú iparágak közé sorolta a 12. ötéves tervben (6). A kínai kormány ezenfelül „A 12. ötéves terv és a fotovoltaikus iparág” címmel külön szakpolitikai dokumentumot adott ki, amelyben az üveg, mint a fotovoltaikus iparág számára kulcsfontosságú segédanyagként jelenik meg, amelynek belföldi gyártását biztosítani kell. Az ötéves terv értelmében a kormány támogatást nyújt az iparág fejlesztéséhez és a technológiai innovációhoz, továbbá elősegíti a finanszírozási forrásoknak az iparág felé terelését.
(45)
A nyilvánosságra hozatalt követően a kínai kormány kifogást emelt a 12. ötéves tervnek a szolárüveggel összefüggésben történő említése miatt. A kifogást elutasították, mivel az ötéves terv 9. fejezetének 6. bekezdése külön megemlíti a szolárüveget „A feldolgozóipar fejlesztésének kulcsterületei” között. A 12. ötéves terv egyértelműen meghatározza a kínai kormány prioritásait a terv által lefedett időszakra vonatkozóan, és e prioritások egyike nem más, mint a szolárüveg-gyártás fejlesztése.
(46)
A nyilvánosságra hozatalt követően a kínai kormány kifogást emelt a Bizottságnak „A 12. ötéves terv és a fotovoltaikus iparág” című dokumentummal kapcsolatos értelmezése miatt, azt állítván, hogy az nem alapozza meg a Bizottság által levont következtetéseket. A kifogást azonban elutasították, mivel az egyértelműen ellentmond az egyéb kínai kormányzati szervektől kapott információknak. A kínai kormánynál tett látogatás alkalmával az ipari és információs technológiai minisztérium tisztviselői maguk magyarázták el, hogy a szolárüveg igenis szerepel a szóban forgó tervben, amely erősen a minőség javítására összpontosít, mivel a jó minőségű szolárüveg létfontosságú a fotovoltaikus iparág fejlődése szempontjából.
(47)
Az innováció és általában az új anyagok fontossága megjelenik a „12. ötéves ipari technológiai innovációs programban” (7), amely az ötéves terv és a „Hosszú távú tudományos és technológiai fejlesztési terv” (8) végrehajtását szolgálja. A technológiai innovációra helyezett erős hangsúly többek között az új anyagok fejlesztésén keresztül is megjelenik. Ezzel összefüggésben a dokumentum külön hivatkozik a szolárüvegre.
(48)
A nyilvánosságra hozatalt követően a kínai kormány kifogást emelt a Bizottság következtetéseivel szemben, azt állítván, hogy a szolárüveg a fenti dokumentumok egyikében sem szerepel. A Bizottság megjegyzi, hogy mindkét említett dokumentum a csúcstechnológiát alkalmazó vállalkozásoknak kíván különleges támogatást kínálni, miként az már bemutatásra került az 1239/2013/EU tanácsi végrehajtási rendelet (9) (401) és (402) preambulumbekezdésében (a továbbiakban: a fotovoltaikus panelekről szóló rendelet), amellyel összefüggésben a kínai kormány ugyanezen érveket hangoztatta. Mindkét dokumentum a 12. ötéves terv és a fotovoltaikus iparág fejlesztési tervének végrehajtásához kapcsolódik, és új és csúcstechnológiát alkalmazó vállalkozásoknak - köztük számos szolárüveggyártónak - nyújt segítséget.
(49)
„Az Államtanács 40. sz. határozata az ipari szerkezetátalakítás támogatásáról szóló ideiglenes rendelkezések kihirdetéséről és végrehajtásáról” (amely a hozzácsatolt „Az ipari szerkezetátalakítás támogatásáról szóló ideiglenes rendelkezésekkel” együttesen alkotják a „40. sz. határozatot”) rendelkezik arról, hogy a kínai kormány tevékenyen támogatni fogja az új energiaforrásokra épülő iparágakat és elősegíti a napenergia fejlesztését (10), illetve utasítja a pénzügyi intézményeket, hogy kizárólag a támogatott projektek számára adjanak hiteltámogatást (a szolárüvegprojektek is e kategóriába tartoznak). Az említett határozat egyúttal ígéretet fogalmaz meg „a támogatott projektekkel kapcsolatos más kedvezményes politikák” (11) megvalósítására is.
(50)
A nyilvánosságra hozatalt követően a kínai kormány vitatta a Bizottságnak az értelmezését „Az ipari szerkezetátalakítás támogatásáról szóló ideiglenes rendelkezések” 5. és 17. cikkével kapcsolatban is. A kínai kormány azt állította, hogy az 5. cikkben a szolárüveg nem szerepel. Mivel azonban az említett cikk utal a napenergia fejlesztésének ösztönzésére, amihez szolárüvegre van szükség, a Bizottság meglátása szerint az említett cikkel a szolárüveg az ideiglenes rendelkezések hatálya alá tartozik.
(51)
A kínai kormány ezt követően kifogást emelt a Bizottságnak a 17. cikkel kapcsolatos értelmezése miatt. A 17. cikk miközben egyrészről arról rendelkezik, hogy kizárólag a támogatott iparágak kaphatnak hiteltámogatást, másrészről azt írja elő, hogy a támogatást a preferenciális elbánás helyett „a hitelnyújtási elveknek megfelelően” kell nyújtani.
(52)
A mintában szereplő vállalatok ellenőrzésekor vagy a kínai kormánynál tett látogatás során nem kerültek elő olyan bizonyítékok, amelyek alátámasztották volna, hogy ennek a rendelkezésnek eleget tettek. Az érintett bankok nem működtek együtt a vizsgálat során annak érdekében, hogy tesztelni vagy ellenőrizni lehessen ezt a rendelkezést. Valójában a vizsgálat eredményei azt mutatták, hogy bizonyos vállalkozások kedvezményes hitelezésben részesültek. A Bizottság ezért elutasítja a kínai kormány azon állítását, amely szerint a szolárüveg-iparág hitelezése a „hitelnyújtási elveknek megfelelően” történt volna. A kulcsfontosságú szempont továbbra is az, hogy a pénzügyi szervezetek mindegyikének hiteleznie kell a támogatott iparágakat, és ezek közé tartozik a szolárüveg-gyártás is, továbbá, hogy ezen támogatást tényszerűen kedvezményes feltételek mellett nyújtják.
(53)
A Nemzeti Fejlesztési és Reformbizottság 2011-ben megfogalmazott ajánlásában az Államtanács részére a 40. sz. határozat szerinti program felülvizsgálatát javasolta. Az Államtanács kiadta „az ipari szerkezetátalakításra vonatkozó iránymutatások kihirdetéséről és végrehajtásáról szóló 9. sz. államtanácsi határozatot” (a továbbiakban: a 9. sz. határozat). Az említett dokumentum nyomatékosan felhívja a kínai kormányt és a közhivatalokat, hogy „irányítsák az érintett iparágak fejlesztését, optimalizálják az ipari struktúra korszerűsítését.” A 9. sz. határozat (12) bekezdésének 2. pontja konkrétan megemlíti a „fotovoltaikus iparág által alkalmazott ultratiszta úsztatott üveg” gyártásának előmozdítását.
(54)
A közép- és hosszú távú tudományos és technológiai fejlesztéséről szóló nemzeti tervezet (2006-2020) - amelyet a kínai kormány fogadott el - ígéretet tesz arra, hogy „előtérbe helyezi a szakpolitikai finanszírozást”, „arra ösztönzi a pénzügyi intézményeket, hogy adjanak kedvezményes hiteltámogatást a nagyobb nemzeti tudományos és technológiai iparosítási projektek számára”, továbbá „arra ösztönzi a pénzügyi intézményeket, hogy javítsák és erősítsék a csúcstechnológiát alkalmazó vállalatoknak szóló pénzügyi szolgáltatásaikat”, és „kedvezményes adópolitikát alkalmaz a csúcstechnológiát alkalmazó vállalatok fejlődésének előmozdítása érdekében”.
(55)
A szolárüveg-gyártás a csúcstechnológiát alkalmazó vállalkozások tevékenységi körébe tartozik, miként azt az új és csúcstechnológiai státusszal rendelkező gyártók száma is alátámasztja, egyúttal pedig új iparágnak számít mind Kínában, mind az Unióban. Ezzel összefüggésben a Bizottság fel kívánja hívni rá a figyelmet, hogy a mintába felvett vállalatok egyike különleges támogatást kapott a Nemzeti Fejlesztési és Reformbizottságtól a szolárüveg-gyártás terén végzett innovációs tevékenységük elismeréseként, ami egyértelmű bizonyítéka a kínai kormány által e csúcstechnológiai ágazat iránt mutatott érdeklődésnek.
(56)
A panaszos állítása szerint a vélelmezett támogatás az alábbi C. szakasz 2. pontjában felsorolt támogatási programokat foglalja magában. A mintában szereplő kínai vállalatok vizsgálatát és a kínai kormánynál tett látogatást követően a Bizottság megvizsgálta ezeket a támogatási programokat, amennyiben a mintában szereplő vállalatok a vizsgálati időszakban valamifajta kedvezményben részesültek.
2. További feltárt támogatási programok
(57)
A mintában szereplő vállalatok vizsgálata során a belső nyilvántartásaik elemzése révén tartományi, városi, megyei vagy körzeti szintű kormányzati hatóságoktól kapott támogatásokra vonatkozó információk kerültek elő. Ezek a támogatások nem szerepeltek konkrétan a panaszban. A Bizottság rendelkezésére álló információk alapján nem egyértelmű, hogy eseti jellegű támogatásokról vagy helyi szintű támogatási programokról van-e szó. A szóban forgó támogatások helyi jellegéből adódóan azonban a panaszostól ésszerűen nem várható el, hogy részleteiben ismerje ezeket a támogatásokat, így ezek konkrétan nevesítve nem is szerepelnek a panaszban.
(58)
A Bizottság felajánlotta a kínai kormánynak, hogy folytassanak további konzultációkat ezen egyéb, adott vállalatra vagy helyszínre vonatkozó támogatásokról, amelyek a mintába felvett vállalatok nyilvántartásaiból derültek ki az ott végzett ellenőrző látogatások alkalmával, és amelyek nem szerepeltek a panaszban. A konzultációkat a Bizottság a vizsgálati eljárás megfelelőségének biztosítása érdekében ajánlotta fel. A kínai kormány visszautasította ezt az ajánlatot azt állítván, hogy egy ilyen jellegű ajánlat nem felel meg a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló WTO-megállapodásnak (ASCM).
(59)
A Bizottság meglátása szerint ezek a támogatások szorosan összefüggnek a panaszban és az eljárás megindításáról szóló értesítésben szereplő vélelmezett intézkedésekkel és gyakorlatokkal. Ezek az intézkedések ugyanolyan pénzügyi hozzájárulást és kedvezményeket nyújtanak az érintett termék tekintetében, következésképp a „vizsgálandó támogatási gyakorlat vagy gyakorlatok” fogalomkörébe tartoznak, amelyeket a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 22. cikke (2) bekezdésének iii) alpontja értelmében szerepeltetni kell az eljárás megindításáról szóló értesítésben. Az eljárás megindításáról szóló értesítésben említett támogatási programok listája nem teljes körű, erre utal a 3. szakaszban szereplő megfogalmazás is: „a támogatások többek között az alábbiakból állnak:…”. A Bizottság így arra a következtetésre jutott, hogy ezen további támogatások az eljárás hatálya alá tartoznak.
(60)
A nyilvánosságra hozatalt követően a kínai kormány vitatta a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás bizottsági értelmezését, és hangot adott azon véleményének, mely szerint a Bizottságnak nem volt jogalapja ahhoz, hogy egyetlen mintában szereplő vállalatnak nyújtott egyedi támogatást kiegyenlítsen, még akkor sem, ha a szóban forgó támogatás közvetlenül kapcsolódott a panaszosok által jelzett támogatási gyakorlathoz. A Bizottság nem ért egyet a kínai kormánynak a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás vonatkozó pontjával kapcsolatos értelmezésével. A Bizottság álláspontja szerint amennyiben a panaszosok feltártak egy támogatási gyakorlatot, és az országos támogatási program példái mellett ugyanazon támogatási gyakorlaton belül helyi szinten nyújtott előnyök is megtalálhatók, a Bizottságnak joga van ezeket az előnyöket kiegyenlíteni. Ez különösen azokra az esetekre érvényes, amikor a feltárt gazdasági előnyök mechanizmusa, jellege és hatásai megegyeznek a panaszban és az eljárás megindításáról szóló értesítésben már szerepeltetett támogatási programokéval.
3. Az együttműködés hiánya és a rendelkezésre álló tények felhasználása
(61)
A Bizottság 2013. december 18-án értesítette a kínai kormányt arról, hogy mivel az állami tulajdonban lévő kereskedelmi bankok nem küldték meg válaszaikat a Bizottság kérdőívének függelékére - amelyet a kínai kormány juttatott el részükre -, a Bizottság a rendelkezésre álló tényadatok felhasználását fogja fontolóra venni.
(62)
A kínai kormány 2013. december 26-án válaszolt és nem értett egyet a 28. cikk javasolt alkalmazásával az „állítólagosan állami tulajdonban lévő bankok” tekintetében, azonban nem vitatta azt a tényt, hogy bankok nem válaszoltak a kérdőívre. A kínai kormány nem vitatta azt sem, hogy ezek a bankok állami tulajdonban lettek volna. Ily módon a Bizottságnak nem maradt más lehetősége mint, hogy az állami tulajdonban lévő kereskedelmi bankoktól várt információk tekintetében a rendelkezésre álló legjobb tényadatokat vegye figyelembe.
(63)
A nyilvánosságra hozatalt követően a kínai kormány kifogásolta a 28. cikk alkalmazását az állami tulajdonban lévő kereskedelmi bankoknak küldött függelékben kért információk pótlására. A Bizottság nem vitatja, hogy a vizsgálat során a kínai kormány nyújtott információkat; ezeket a Bizottság elemezte és indokolt esetben figyelembe is vette. Azokban az esetekben azonban, amikor sem a kínai kormány, sem az állami tulajdonban lévő kereskedelmi bankok, sem a vállalatok nem tudtak információval szolgálni - például a hitelképességre vonatkozóan - a Bizottságnak az alaprendelet 28. cikke alapján a „rendelkezésre álló tényeket” kellett alapul vennie.
(64)
Az eljárás megindításáról szóló értesítésben meghatározott programra való hivatkozással konkrétan nem nevesített, és a mintába felvett exportáló gyártóknál tett ellenőrző látogatások során feltárt egyéb támogatási programok tekintetében a Bizottság a rendelkezésére álló minden bizonyítékot felhasznált következtetéseinek levonásához. A feltárt támogatásokról megállapítást nyert, hogy az eljárás megindításáról szóló értesítésben leírt intézkedések és gyakorlatok típusaihoz tartoznak, és a Bizottság ezen támogatásokra vonatkozóan további konzultációs lehetőséget kínált fel a kínai kormánynak, de az nem élt vele. A Bizottság meglátása szerint a szóban forgó támogatások szorosan kapcsolódnak a panaszban és az eljárás megindításáról szóló értesítésben vélelmezett intézkedések és gyakorlatok típusaihoz.
(65)
A nyilvánosságra hozatalt követően a kínai kormány kifogást emelt a mintába felvett vállalatok vizsgálatakor feltárt támogatásokkal kapcsolatban a Bizottság által levont következetésekkel és a támogatási programokkal kapcsolatos egyéb pontokkal szemben. A Bizottság egyértelművé kívánja tenni, hogy ezekben az esetekben nem alkalmazta a 28. cikket. Amennyiben az együttműködés megfelelő volt, de a kért információkat egyszerűen ennek ellenére sem tudták megadni - például egy egyszeri támogatás-kifizetés pontos jogalapjára vonatkozóan -, akkor a Bizottság az érintett vállalat által szolgáltatott bizonyítékot használta fel arra vonatkozó következetésének levonásához, hogy a szóban forgó támogatás kiegyenlíthető volt-e vagy sem.
(66)
A kínai kormány azt állította továbbá, hogy a Bizottság nem közölt elegendő információt a nyilvánosságra-hozatali dokumentumban arra vonatkozóan, hogy - az alaprendelet 28. cikkével összhangban - mikor használta fel a rendelkezésre álló legjobb tényadatokat. Ez az állítás valójában ugyanezen támogatás kivizsgálására irányuló korábbi vizsgálatok következtetéseinek felhasználására vonatkozik. Ezekben az esetekben a Bizottság pontosan hivatkozott az érintett rendelet preambulumbekezdéseire és összefoglalta az azokban megfogalmazott érveket.
(67)
A kínai kormány megjegyezte, hogy a nyilvánosságra hozatalkor kiadott tájékoztató részletekbe menően nem írja le a mintába felvett vállalatoknál talált egyes egyszeri támogatásokat. Ennek hátterében egyértelműen a mintába felvett vállalatok által a Bizottsággal közölt, üzleti titoknak minősülő információk védelme áll, és nincs mód újabb nyilvánosságra hozható, nem bizalmas jellegű összefoglaló készítésére. A mintába felvett egyes exportáló gyártók a bizalmas információkat teljes körűen megismerhették. Amennyiben a mintába felvett exportáló gyártó rendelkezett a megfelelő jogalappal, erről a vállalat tájékoztatást kapott a nyilvánosságra hozatalkor. Mindenesetre amikor a kínai kormány lehetőséget kapott arra, hogy konzultációt folytasson ezekről a támogatásokról, alkalma lett volna arra is, hogy további érdemi információval szolgáljon, de ezt nem tette meg.
4. A vizsgált támogatási programok
(68)
A Bizottság kérdőíveket küldött a kínai kormánynak és a mintába felvett exportáló gyártóknak azzal a céllal, hogy információkat kérjen az alábbi programokról, amelyek állítólagosan a szolárüveg-ágazatnak nyújtott támogatásokkal jártak:
-
a szolárüveg-gyártás kedvezményes hitelezése:
-
állami tulajdonban lévő kereskedelmi bankok és állami fejlesztési bankok (12) által nyújtott hitelkeretek és alacsony kamatozású kölcsönök,
-
exporthitel-támogatási programok,
-
exportgaranciák,
-
a zöld technológiák részére nyújtott állami finanszírozású biztosítás („Green express”),
-
offshore holdingtársaságokhoz biztosított hozzáférésből származó pénzügyi előnyök,
-
kölcsönöknek a kormány általi visszafizetése,
-
támogatási programok:
-
„Ismert Márkák” („Famous Brands”) és „Világszínvonalú Kínai Márkák” („China World Top Brands”) támogatások,
-
az iparágak külföldi terjeszkedéséhez nyújtott források Kuangtung tartományban,
-
az áruk és szolgáltatások megfelelő ellenszolgáltatásnál kisebb összeg fejében az állam által történő biztosítása:
-
antimon biztosítása,
-
villamos energia biztosítása,
-
földhasználati jogok biztosítása,
-
közvetlen adókkal kapcsolatos mentességi és adócsökkentési programok:
-
társaságiadó-mentesség vagy -kedvezmények a „két évig mentesség, három évig fele adó” program keretében,
-
társaságiadó-kedvezmények a külföldi tőkével működő vállalatoknak a földrajzi elhelyezkedésük alapján,
-
helyi szinten biztosított társaságiadó-mentesség és -kedvezmények „a külföldi tőkével működő termelő vállalatok” számára,
-
társaságiadó-kedvezmény kínai gyártású berendezéseket beszerző, külföldi tőkével működő vállalatok számára,
-
adójóváírás a külföldi tőkével működő vállalatoknál végzett K+F tevékenység után,
-
kedvezményes társasági adó az új és csúcstechnológiai ágazatokban tevékenykedő, külföldi tőkével működő vállalatok számára,
-
adókedvezmények a kijelölt projektekben részt vevő, csúcstechnológiát és új technológiát alkalmazó vállalatok számára,
-
az északkeleti régió vállalataira vonatkozó kedvezményes társaságiadó-politika,
-
Kuangtung tartomány adóprogramjai,
-
a minősítéssel rendelkező rezidens vállalkozások között fizetett osztalék adómentessége,
-
közvetett adókat és importvámokat érintő programok:
-
felhasznált importált berendezések héamentessége,
-
héa-visszatérítések kínai gyártású berendezés külföldi tőkével működő vállalat általi beszerzéséért,
-
héa- és vámmentességek a külkereskedelmi fejlesztési alap programjának keretében állóeszközök beszerzéséért,
-
egyéb támogatások és támogatási programok (ideértve a tartományi, városi, megyei és körzeti kormányzati hatóságok programjait is).
5. Kedvezményes hitelek, más finanszírozások, garanciák és biztosítások
5.1. Kedvezményes hitelek
a) Bevezetés
(69)
A Bizottság egy függeléket küldött a kínai kormánynak azzal, hogy juttassa el azt azon állami tulajdonban lévő kereskedelmi bankokhoz, állami fejlesztési bankokhoz és azon magánkézben lévő pénzügyi szervezetekhez, amelyek a vizsgálati időszak alatt kölcsönt nyújtottak a mintában szereplő vállalatok részére. A kínai kormány arról tájékoztatta a Bizottságot, hogy eleget tett ugyan a Bizottság kérésének, de egyetlen választ sem kapott. Következésképp a Bizottság - a fent leírtak szerint - tájékoztatta a kínai kormányt arról, hogy az együttműködés hiánya miatt a 28. cikket fogja alkalmazni és következtetéseit a rendelkezésre álló tényekre fogja alapozni.
b) Jogalap
(70)
Kínában a kedvezményes hitelezésről a következő jogszabályok rendelkeznek: A Kínai Népköztársaság törvénye a kereskedelmi bankokról (a továbbiakban: banktörvény), a hitelekre vonatkozó általános szabályok, amelyet a Kínai Központi Bank 1996. június 28-án hirdetett ki, valamint az Államtanács fentebb már hivatkozott 40. sz. határozata.
c) A vizsgálat megállapításai
(71)
A Kínával szembeni korábbi szubvencióellenes vizsgálatok megállapították, hogy a kínai bankrendszert az állami tulajdonban lévő bankok, illetve olyan bankok dominálják, amelyekben az állam az irányítás gyakorlásához szükséges részesedéssel rendelkezik. A bankok ezen mindkét kategóriája az „állami tulajdonban lévő kereskedelmi bankok” közé tartozik. A Bizottság megállapította továbbá, hogy az állami tulajdonban lévő kereskedelmi bankok kormányzati hatásköröket gyakorolnak. A Bizottság nem talált arra utaló jelet, hogy ez a helyzet megváltozott volna. A fotovoltaikus panelekről szóló rendelet - amely a témával foglalkozó legutóbbi vizsgálat - (161) preambulumbekezdésében megállapítottaknak megfelelően az állami tulajdonban lévő kereskedelmi bankok öt legnagyobbika (Kínai Mezőgazdasági Bank, a Bank of China, a China Construction Bank, a Bank of Communications és az ICBC [Ipari és Kereskedelmi Bank]) a mérlegfőösszeg alapján a bankszektor több mint 50 %-át képviselik.
(72)
A rendelkezésre álló - a fotovoltaikus panelekről szóló rendeletben megállapított tényeket is magukban foglaló - tények felhasználása alapján továbbra is fennáll az a következtetés, hogy az állami tulajdonban lévő kereskedelmi bankok az alaprendelet 2. cikkének b) pontja szerinti közjogi szervek, minként az részletesen kifejtésre került a fotovoltaikus panelekről szóló rendelet (158)-(168) preambulumbekezdésében.
(73)
A nyilvánosságra hozatalt követően a kínai kormány vitatta ezt a következtetést, azt állítván, hogy a Bizottság nem indokolta meg, miért tekinti az állami tulajdonban lévő kereskedelmi bankokat közjogi szerveknek. A Bizottság elutasítja ezt az állítást, mivel a fotovoltaikus panelekről szóló rendelet (158)-(168) preambulmbekezdése megindokolja, hogy az állami tulajdonban lévő kereskedelmi bankok miért minősülnek közjogi szerveknek, és a kínai kormány nem közölt olyan információkat, amelyek ellentmondanának a rendelkezésre álló legjobb tényeknek. Összefoglalva:
a)
az állami tulajdonban lévő kereskedelmi bankok rendelkeznek a legnagyobb piaci részesedéssel és domináns szereplők a kínai piacon;
b)
a rendelkezésre álló tények alapján az állami tulajdonban lévő kereskedelmi bankokat a tulajdonosi jogokon keresztül és kereskedelmi banki tevékenységük - például az általuk kínálható kamatokra vonatkozó korlátok - igazgatási ellenőrzése által a kormány irányítja;
c)
a banktörvény és egyéb törvények és rendeletek alapján a bankoknak a nemzetgazdaság igényeinek megfelelően kell hitelt nyújtaniuk, hiteltámogatást kell biztosítaniuk a támogatott projektek részére, és előnyben kell részesíteniük az új és csúcstechnológiai vállalkozásokat.
(74)
Az ezen preambulumbekezdésekben megfogalmazott következtetések frissek, hiszen azokat csak 2013 végén tették közzé, és közzétételükre a kínai kamatküszöböt érintően a 2013 júliusában bekövetkezett változások teljes körű ismeretében került sor.
(75)
Csakúgy mint a korábbi vizsgálatoknál, a Bizottság ezúttal is megpróbált utánajárni annak, milyen szerepet tölt be a kínai kormány és különösen a Kínai Központi Bank a pénzügyi piacokon és a bankszektorban a szolárüveg-iparág hitelezése tekintetében. Míg a kínai kormány és a Kínai Központi Bank együttműködése összességében kielégítő volt, a központi bank nem közölte a betéti és hitelkamatok szabályozásáról szóló körlevelének (YinFa [2004] 251) teljes szövegét, amely megállapítja a hitelekre és betétekre vonatkozó kamatküszöböket és kamatplafonokat. A kereskedelmi banki hitelezésre (mind az állami tulajdonban lévő kereskedelmi bankok, mind a magánkézben lévő kereskedelmi bankok esetében) és az állami fejlesztési bankok által nyújtott hitelekre vonatkozóan a körlevél csak kamatküszöböt állapít meg. A kedvezményes hitelek, illetve azon hitelek esetében, amelyekre vonatkozóan a kínai kormány egyedi rendelkezéseket hozott, a körlevél úgy rendelkezik, hogy a kamatlábak felfelé nem ingadozhatnak. A pontos felső határok az adott hitelekre alkalmazandó egyedi rendeletekben kerültek meghatározására.
(76)
A Bizottság ellenőrző látogatása alkalmával a Kínai Központi Bank azt állította, hogy a dokumentum nem adható át, mivel az nyilvánosan nem elérhető a Bank weblapján. Egy internetes kereséssel azonban a körlevél és annak angol nyelvű fordítása megtalálható volt a kínai kormány által az ausztrál hatóságoknak néhány évvel korábban átadott dokumentumcsomag részeként (13). Mivel a Bizottság közvetlenül a kínai kormánytól nem kapta meg körlevél hivatalos másolatát, a Bizottság ezt a dokumentumot tekintette a szóban forgó körlevél valós és teljes másolatának.
(77)
A körlevélből látszik, hogy a Kínai Központi Bank befolyásolta a vizsgálati időszak alatt az állami tulajdonban lévő kínai kereskedelmi bankok által nyújtott kölcsönök kamatait. A kínai kormány érvelése szerint a Kínai Központi Bank 2013 júliusában eltörölte mind a kamatküszöböket, mind a kamatplafonokat a hitelkamatok tekintetében. A Bizottság ezt tudomásul vette, viszont mindez nem érinti az itt megállapított következtetést, mivel minderre már a vizsgálati időszakot követően került sor. Mindenesetre a vizsgálati időszakban a kamatlábakra érvényes küszöb nem az egyetlen érv, amely alapján a Bizottság álláspontja szerint az állami tulajdonban lévő kereskedelmi bankok közjogi szervnek minősülnek. A fotovoltaikus panelekről szóló rendelet (158)-(168) preambulumbekezdésének következetései ettől függetlenül is érvényesek.
(78)
A nyilvánosságra hozatalt követően a kínai kormány számos észrevételt tett a „YinFa (2004) 251” körlevéllel összefüggésben anélkül, hogy megindokolta volna, hogy miért nem bocsátotta a Bizottság rendelkezésére a körlevél teljes szövegét, továbbá anélkül, hogy megerősítette volna, hogy az ausztrál hatóságoknak átadott és a Bizottság által megtalált szöveg pontos volt-e. Miként az a fotovoltaikus panelekkel kapcsolatos korábbi vizsgálat során is megállapítást nyert: a körlevél egyértelműen a Kínai Központi Bank által a bankoknak a hitelezésre vonatkozóan adott utasításokat tartalmaz. A korábbi vizsgálatok során megállapítottakkal összhangban elmondható, hogy e körlevél tartalma fontos a kínai kormány és a Kínai Központi Bank által a bankok által folytatott hitelezési tevékenység irányításában betöltött szerep megértése szempontjából.
(79)
A Bizottság következtetése változatlan a fotovoltaikus panelekről szóló rendeletben előzőleg megállapítotthoz képest, nevezetesen mindenekelőtt az, hogy a banktörvény 34. cikke értelmében a kínai bankoknak a hitelezési tevékenységüket a nemzetgazdaság igényeinek megfelelően kell folytatniuk. A nemzetgazdaság igényei a 12. ötéves tervben kerültek meghatározásra.
(80)
A nyilvánosságra hozatalt követően a kínai kormány vitatta a Bizottságnak a banktörvény 34. cikkére vonatkozó értelmezését, azt állítván, hogy „ez a mondat nem egyértelmű és nem tartalmaz kifejezett iránymutatást arra vonatkozóan, hogy a bankoknak egy bizonyos módon kellene eljárniuk. A nemzetgazdaság igényeit egyetlen dokumentum sem taglalja, se a 12. ötéves terv, se bármely más rendelet vagy határozat”.
(81)
Ez eltér a kínai kormány által a fotovoltaikus panelekkel kapcsolatos vizsgálat kapcsán a 34. cikk értelmezésére vonatkozóan tett állítástól, mely szerint a 34. cikk „semleges”. A Bizottság nem ért egyet a kínai kormány értékelésével. A Bizottság úgy véli, és a kínai kormány sem támasztott alá ettől eltérő következtetést, hogy a 12. ötéves terv tartalmazza a nemzetgazdaságra vonatkozó szakpolitikákat és a fotovoltaikus iparágra vonatkozó egyedi tervet, a pénzügyi szervezetek pedig ösztönözve vannak arra, hogy olyan támogatott iparágakat hitelezzenek, mint a szolárüveg-gyártás.
(82)
A kínai kormány felhívta a Bizottság figyelmét a banktörvény más cikkeire, nevezetesen a 4., 5. és 7. cikkére, amelyek azt hivatottak biztosítani, hogy a hiteleket befolyásmentesen, hitelbírálat alapján nyújtsák. A Bizottság elismeri ezen cikkek létezését, de emlékezetni kíván rá, hogy a kínai kormány, a bankok és a mintába felvett érintett vállalatok nem tudták igazolni azt, hogy befolyásmentesen és hitelbírált alapján nyújtott hitelekről lett volna szó - lévén a szolárüveg-ágazatnak kedvezményes hiteleket nyújtottak -, hiszen az erre irányuló kérések ellenére se mutattak be bizonyítékként olyan hitelmegállapodást vagy kockázatértékelést, ideértve a hitelminősítésket is, amely az exportáló gyártóknak nyújtott hitelekhez kapcsolódott volna, és ilyen bizonyítékot a Bizottság sem talált.
(83)
Másrészről a 40. sz. és a 9. sz. - törvényerejű - határozatok alapján a bankoknak hiteltámogatást kell nyújtaniuk a támogatott ágazatok részére. A kereskedelmi minisztérium vizsgálata során a kínai kormány megerősítette, hogy a szolárüveg-gyártás a támogatott iparágak közé tartozik. Ez összhangban van az ipari szerkezetátalakításra vonatkozóan 2011-ben kiadott iránymutatásokkal, amelyet a kínai kormány a kérdőívre adott válaszai kapcsán rendelkezésre bocsátott, és amely a szolárüveg-gyártást a támogatott kategóriába sorolja.
(84)
A 40. sz. határozat kötelező utasítások formájában iránymutatásként szolgál valamennyi pénzügyi intézmény számára a támogatott ágazatok előmozdítására és támogatására vonatkozóan, és a szolárüveg-iparág ilyen támogatott ágazatnak minősül.
(85)
A nyilvánosságra hozatalt követően a kínai kormány vitatta a Bizottságnak a 40. sz. határozat és az ahhoz kapcsolódó rendeletek, valamint a 9. sz. határozat hatására vonatkozó értékelését. A Bizottság ismételten megerősíti mind a 40. sz. határozatra, mind az ahhoz kapcsolódó rendeletekre vonatkozó értékelését, mely szerint ezek meghatározzák a nemzetgazdaság igényeit. E dokumentumok kormányzati stratégiát és a pénzügyi szektorra vonatkozó stratégiát állapítanak meg, és rendelkeznek különösen a támogatott ágazatok, köztük a szolárüveg-gyártás pénzügyi intézmények általi közvetlen hitelezéséről.
(86)
A Bizottság felkérte a kínai kormányt, hogy pontosítsa az államtanácsi határozatok, így például a 40. sz. határozat jogi státusát. Válaszukban mindössze annyit közöltek, hogy az Államtanács által kiadott rendeletről van szó, amely nem része a kínai jognak. Ezen érvelésüket azonban bizonyítékokkal nem támasztották alá. A kínai kormány által képviselt álláspont ellentmond a nyilvánosan elérhető információknak, amelyek szerint az Államtanács a legmagasabb szintű közigazgatási hatóság, amely közigazgatási szabályalkotási hatáskörrel rendelkezik. Az említett források szerint az Államtanács határozatai jogilag kötelező erejű szabályok (14). Következésképp a rendelkezésre álló tények alapján a Bizottság álláspontja az, hogy a 40. sz. határozat és a hozzá kapcsolódó végrehajtási határozatok, például a 9. sz. határozat, közigazgatási rendeletek, és mint ilyenek részei a kínai jognak.
(87)
A Bizottság ezért megerősíti a fotovoltaikus panelekről szóló rendelet (191) preambulumbekezdésében közölt elemzést, amely arra a következtetésre jut, hogy a 40. sz. határozat és a 9. sz. határozat az egyéb közjogi szervek és gazdasági szereplők számára jogilag kötelező rendelkezések.
(88)
A Bizottság azt is elemezte, hogy a kínai kormány az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának iv. alpontja értelmében megbízza-e és/vagy utasítja-e a magántulajdonban lévő kínai kereskedelmi bankokat arra, hogy kedvezményes hitelt nyújtsanak a szolárüveg-gyártók számára.
(89)
A banktörvény 34. cikke a magántulajdonban lévő kínai bankokra is vonatkozik. A kínai kormány és az érdekelt felek semmilyen bizonyítékot nem közöltek a fotovoltaikus panelekről szóló rendelet (174) preambulumbekezdésében a jogi státusszal kapcsolatban levont következetésére vonatkozóan, következésképp továbbra is érvényben marad az a megállapítás, hogy a kínai kormány ezeket a bankokat ugyanúgy utasítja, mint az állami tulajdonban lévő bankokat. A banktörvény 34. cikke értelmében a bankok arra kaptak utasítást hogy „a hitelezési tevékenységüket a nemzetgazdaság és a társadalmi fejlődés igényeinek megfelelően, illetve az állami iparpolitika iránymutatásai alapján végezzék” (15). Fentiekre való tekintettel, a fotovoltaikus panelekről szóló rendelet (188) preambulumbekezdésében megállapítottaknak megfelelően kijelenthető, hogy a hitelezési stratégiát mind az állami tulajdonban lévő kereskedelmi bankok, mind a magántulajdonban lévő bankok esetében a kínai kormány határozza meg.
(90)
A nyilvánosságra hozatalt követően a kínai kormány vitatta azt a következtetést, mely szerint magántulajdonban lévő kínai bankoknak adnának megbízást vagy utasítanák azokat, és kifogásolták különösen a Bizottság által a banktörvény 34. cikkének tulajdonított jelentőséget, azt állítván, hogy „a »nemzetgazdasági igény« fogalma értelmezés kérdése és a rendelkezést vizsgáló személy/szerv kilététől függően magától értetődően változik”.
(91)
Meg kell jegyezni, hogy miközben a kínai kormány nem ért egyet a Bizottság értelmezésével, nem közölte saját értelmezését saját törvényére vonatkozóan.
(92)
Mindazonáltal a Bizottságnak elegendő csupán a korábbi vizsgálatok megállapításaira és az erre az esetre vonatkozóan rendelkezésre álló tényekre hivatkoznia, hogy megerősítse a következtetést, amely szerint a nemzetgazdaság igényei kifejezésre jutnak a kínai kormány által kiadott tervekben és rendeletekben, és a banktörvény 34. cikke értelmében a bankoknak a nemzetgazdaságra vonatkozó ezen szempontokkal összhangban kell hitelezési tevékenységüket folytatniuk, ami magában foglalja a szolárüveg-gyártás támogatását is.
(93)
Érvényben marad tehát a megállapítás, amely szerint a kínai kormány megbízást és utasítást ad a magántulajdonban lévő bankok számára a támogatott ágazatoknak a banktörvény 34. cikkével összhangban történő hitelezésére.
(94)
A Bizottság tehát azt a következtetést vonja le, hogy az állami tulajdonban lévő kínai kereskedelmi bankok által nyújtott hitelek esetében a kormányzat a szolárüveg gyártóit - az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának i. alpontja szerint - közvetlen transzfer formájában pénzügyi támogatásban részesíti.
(95)
Ugyanez a bizonyíték igazolja azt is, hogy az állami tulajdonban lévő kereskedelmi bankokat (valamint a magántulajdonban lévő bankokat) a kormányzat bízza meg, illetve utasítja, következésképpen ez azt jelenti, hogy az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának iv. alpontja szerinti pénzügyi támogatás esete áll fenn.
(96)
Az egyediség tekintetében a Bizottság fel kívánja hívni rá a figyelmet, hogy a kínai kormány korlátozott számú gazdasági ágazat felé irányít kedvezményes hitelezést, és a szolárüveg-ágazat, mint a fotovoltaikus iparág része, ezen ágazatok között szerepel, miként az részletesen is kifejtésre kerül a fotovoltaikus panelekről szóló rendelet (172) preambulumbekezdésében. A szolárüveg-ágazatot a kínai kormány a kulcsfontosságú iparágak közé sorolta a 12. ötéves tervben. A 40. sz. határozat értelmében a kínai kormány tevékenyen támogatni fogja az új energiaforrásokra épülő iparágakat és elősegíti a napenergia fejlesztését. A pénzügyi intézmények mindegyikét arra utasították, hogy kizárólag a támogatott projekteknek nyújtsanak hiteltámogatást, és a szolárüveg-projektek is ehhez a kategóriához tartoznak. Az említett határozat egyúttal ígéretet fogalmaz meg „a támogatott projektekkel kapcsolatos más kedvezményes politikák” megvalósítására is.
(97)
A nyilvánosságra hozatalt követően a kínai kormány vitatta az egyediségre vonatkozó megállapítást és különösen a Bizottságnak a 12. ötéves tervre vonatkozó értelmezését azt állítván, hogy az „jogi erővel nem bír, mivel nem kötelező erejű dokumentum”. A Bizottság nem ért egyet ezzel a kijelentéssel, és emlékeztetni kíván arra, hogy a kínai kormány ugyanezeket az érveket adta elő korábbi vizsgálatok során is, ahol ezeket ugyancsak nem fogadták el. A 12. ötéves tervben megfogalmazottak szerint: „ezt a tervet az Országos Népi Kongresszus megvitatta és elfogadta, és a terv joghatással bír.”
(98)
A Bizottság így arra a következtetésre jutott, hogy a kedvezményes hitelek formájában nyújtott támogatás nem általánosan elérhető, következésképp az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének a) pontja alapján egyedi támogatásnak minősül.
(99)
A hitelfelvevő olyan mértékben jut gazdasági előnyhöz, amennyivel kedvezőbb feltételek mellett veheti fel az állami hiteleket vagy a kormány által megbízott vagy utasított magánfelek hiteleit, mint a piacon ténylegesen megszerezhető kereskedelmi hitelt.
(100)
A korábbi vizsgálatokhoz hasonlóan a Bizottság ezúttal is megpróbálta ellenőrizni a vizsgálati időszakban a mintába felvett vállalatoknak hitelt nyújtó bankok által elvégzett hitelkockázat-értékeléseket. A hitelminősítésükre vonatkozóan a vállalatok semmilyen bizonyítékkal nem szolgáltak, a bankok pedig nem működtek együtt a vizsgálat során. Ilyen formán a Bizottság semmilyen bizonyítékot nem talált arra vonatkozóan, hogy a szolárüveg-gyártó vállalatoknak kockázatértékelés alapján nyújtottak volna hitelt, és hogy a kamatlábat ilyen kockázatértékelés alapján állapították volna meg.
(101)
Mivel a kínai kormány, az exportáló gyártók és bankok semmilyen információval nem szolgáltak, a Bizottság a rendelkezésre álló tények alapján állapította meg, hogy a Kínában folytatott kedvezményes hitelezés valóban előnyhöz juttatta-e a mintába felvett exportáló gyártókat, amelyek a kínai bankoktól jutottak hitelekhez.
(102)
A Bizottság - csakúgy mint a fotovoltaikus panelekkel kapcsolatos vizsgálat során - a kínai jüanban (CNY) folyósított hitelekre vonatkozóan a Kínai Központi Bank által hivatalosan közétett kamatlábakból indult ki. A vizsgálati időszakban az átlagos kamatláb 6,26 % volt.
(103)
A Bizottság ezt követően kiigazította a Kínai Központi Bank által megadott kamatlábat az érintett vállalatok hitelkockázatának figyelembevétele céljából. Ugyanakkor a szóban forgó vállalatok nem közöltek semmilyen független hitelminősítéssel vagy hasonló információval kapcsolatos adatot, amely alapján a Bizottság kiszámíthatta volna a vállalatok hitelminősítését. Mindazonáltal korábbi vizsgálatok kapcsán a Bizottság már megállapította, hogy a kínai vállaltok hitelminősítését torzítják a kormányzati támogatások, így semmi nem utal arra, hogy létezne a hitelek felvevőire vonatkozó megalapozott kockázatértékelés. A Bizottság ezért ugyanazt a módszertant követette, mint a fotovoltaikus panelekkel kapcsolatos vizsgálat során és az érintett vállalatok mindegyikét - a Bloomberg hitelminősítő intézet meghatározása szerinti - „BB” befektetésre nem ajánlott kategóriájúnak tekintette.
(104)
Ezt követően a BB minősítéssel rendelkező vállalatok kötvényeinek az AAA minősítésű vállalatok (Kína államkötvényeinek minősítés is ez) kötvényeihez viszonyított - a Bloomberg nyilvántartásai szerinti - felárát a Bizottság hozzáadta a Kínai Központi Bank által a vizsgálati időszakban nyújtott hitelek átlagkamatához. E számítás eredményeként a mintába felvett vállalatoknak kínai jüanban nyújtott hitelek vizsgálati időszaki referencia-kamatlába 10,37 %-nak adódott.
(105)
A fenti referencia-kamatláb és az érintett vállalatoknak a vizsgálati időszakban nyújtott hitelek után ténylegesen felszámított kamatláb összehasonítása révén a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy a szolárüveg-ágazat a piacinál kedvezőbb feltételek mellett kap hitelt.
(106)
A nyilvánosságra hozatalt követően a kínai kormány vitatta a Bizottságnak a referencia-kamatlábbal kapcsolatos választását, valamint a referencia-kamatláb és a ténylegesen fizetett kamatok összehasonlításából a Bizottság által levont következtetéseket.
(107)
A referencia-kamatláb és a ténylegesen fizetett kamatok összehasonlítása egyértelműen jelzi, hogy a mintában szereplő exportáló gyártók, amelyek kínai bankoktól kínai jüanban vettek fel hiteleket, a rendes kereskedelmi feltételekhez viszonyítva kisebb kamatot fizettek, mint amit az ilyen pénzügyi helyzetben lévő vállalatoknak egyébként kellene.
(108)
Másrészről a Bizottság tudott arról, hogy a Kínai Központi Bank 2013 júliusában megszüntette a kamatküszöböt, és ezt a Bizottság meg is említette a nyilvánosságra hozatalkor kiadott tájékoztatóban. Mindez azonban nem változtat azon a következtetésen, hogy a kínai kormány beavatkozik a kínai bankok hitelezési tevékenységébe és különösen a 40. sz. határozaton és a hozzá kapcsolódó rendeleteken, illetve a banktörvény 34. cikkén keresztül teszi ezt.
(109)
Harmadrészt a Bizottság kizárólag a kínai jüanban folyósított hitelek tekintetében számította ki a referencia-kamatlábat, mivel a mintában szereplő exportáló gyártók euróban vagy amerikai dollárban nem vettek fel hiteleket a kínai bankoktól.
(110)
Végezetül a kínai kormány további információkat kért arról, hogy a Bizottság miért indult ki abból, hogy a mintában szereplő exportáló gyártók BB hitelminősítésűek lennének. A Bizottság azért választotta a BB hitelbesorolást, mert - az érintett bankok együttműködésének hiánya miatt - semmilyen bizonyítékot nem kapott arra vonatkozóan, hogy a mintában szereplő exportáló gyártók bármelyike tekintetében is kiszámították volna annak hitelminősítését. A BB hitelbesorolás nem tekinthető kedvezőtlen következtetésnek, sőt, valójában éppen kedvező a mintában szereplő érintett vállalatokra nézve, hiszen a pénzügyi piacokon a befektetésre nem ajánlott kategóriában ez a legjobb besorolás.
(111)
A 28. cikk értelmében a Bizottságnak a rendelkezésre álló legjobb tényadatokat kellett felhasználnia, ezeket pedig a fotovoltaikus panelekről szóló rendelet következtetéseiből vette át, és az ottani mintában szereplő vállalatok esetében BB hitelminősítést alkalmaztak. Ez ésszerű megoldásnak tűnt ebben az esetben is, hiszen a nyilvánosságra hozatalt követően a Bizottság semmilyen bizonyítékot nem kapott arra vonatkozóan, hogy a mintában szereplő vállalatok az érintett bankoktól más hitelminősítést kaptak volna.
d) Következtetés
(112)
A vizsgálat megállapításai alapján a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy a kínai szolárüveg-ágazat a vizsgálati időszakban mind az állami, mind a magántulajdonban lévő bankok részéről kedvezményes hitelekben részesült. A szolárüveg-ágazatnak nyújtott finanszírozás az alaprendelet értelmében támogatásnak minősül, mivel:
a)
az alaprendelt 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának i. alpontja értelmében vett pénzügyi támogatás kormányzat általi nyújtása történik;
b)
az alaprendelt 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának iv. alpontja értemében a kormányzat megbízást vagy utasítást ad; és
c)
ezáltal az alaprendelt 3. cikkének (2) bekezdése szerint gazdasági előny átruházása valósul meg.
(113)
Az exportáló gyártók számára biztosított pénzügyi támogatásra és gazdasági előnyre, illetve az egyedi jellegre tekintettel ezt a támogatást kiegyenlíthetőnek kell tekinteni.
(114)
A nyilvánosságra hozatalt követően a kínai kormány kifogást emelt az ellen, hogy a Bizottság korábbi vizsgálatok megállapításait használta fel a jelen esetben vizsgált támogatásra vonatkozó következtetések levonásához, és többek között azt állította, hogy a Bizottság túlzott mértékben támaszkodik a fotovoltaikus panelekről szóló rendelet megállapításaira.
(115)
A Bizottság elutasítja ezt az állítást. Miként az fentebb is szerepel, a kínai bankok együttműködésének hiánya miatt a Bizottság kénytelen volt a 28. cikk rendelkezései alapján eljárni és a rendelkezésre álló legjobb tényadatokat felhasználni. A fotovoltaikus panelekkel kapcsolatos vizsgálat volt a legutóbbi, és ez tartalmazza a kínai támogatási gyakorlatokkal kapcsolatos legfrissebb megállapításokat. A fotovoltaikus panelek a szolárüveggel nem azonos termékek, de mindkét termék ugyanazon új energetikai ágazathoz tartozik és ugyanazon kormányzati tervezési dokumentumok vonatkoznak rájuk. Egyéb információk hiányában helyénvaló tehát a fotovoltaikus panelekre vonatkozó vizsgálat megállapításait, mint „rendelkezésre álló legjobb tényeket” felhasználni. A kínai kormány azt állította továbbá, hogy jelentős változások történtek a fotovoltaikus panelekkel kapcsolatos vizsgálat és ezen vizsgálat között eltelt idő alatt, többek között 2013 júliusában a Kínai Központi Bank megszüntette a kamatküszöböt. Ezt az állítás a Bizottság elutasította, mivel a fotovoltaikus panelekkel kapcsolatos vizsgálat következtetései arra a vizsgálati időszakra vonatkoznak, mint ahogy ennek a vizsgálatnak is megvan a saját vizsgálati időszaka. A kamatküszöb megszüntetésére mindkét esetben a vizsgálati időszakok végét követően került sor, így az nincs hatással a 28. cikk alkalmazására és a fotovoltaikus panelekre vonatkozó vizsgálat megállapításainak - mint rendelkezésre álló legjobb tényadatoknak - a felhasználására.
(116)
Egyetlen kivétellel a mintában szereplő vállalatok mindegyike kapott hitelt mind állami tulajdonban lévő kereskedelmi banktól, mind magántulajdonban lévő kereskedelmi banktól. A vállalatok egyike kizárólag offshore anyavállalatán keresztül jutott finanszírozásához, és kínai bankoktól nem vett fel hitelt.
(117)
A nyilvánosságra hozatalt követően a mintában szereplő vállalatok egyike vitatta a Bizottság következtetését, és azt állította, hogy a Bizottság nem kérte fel őket, hogy mutassák be független hitelminősítésüket. A Bizottság ugyanakkor felkérte a vállalatot, hogy bocsássa rendelkezésre a kapott hiteleivel kapcsolatos összes információt, de a vállalat nem közölte független hitelminősítését. Amennyiben a vállalatnak rendelkezésére állt ezen információ, akkor a panaszban megfogalmazott állítások és a kérdőívben kért információk alapján a vállalatnak közölnie kellett volna azt. Tekintettel továbbá különösen a nyilvánosságra hozatalkor kiadott tájékoztatóban közölt információkra, amennyiben a vállalat rendelkezett független hitelminősítéssel, azt azonnal rendelkezésre kellett volna bocsátania. Ezt az érvelést ezért a Bizottság elutasította.
e) A támogatás összegének kiszámítása
(118)
Az alaprendelet 6. cikkének b) pontja értelmében a kedvezményes kölcsönökkel járó gazdasági előnyt a hitelt felvevő cég által fizetett kamatok és a cég által a piacon ténylegesen megszerezhető összehasonlítható kereskedelmi hitel esetében fizetendő összeg közötti különbözetként kell meghatározni. Miként az fentebb is szerepel, megalapozott kockázatértékelés hiányában a Bizottság az üzleti alapon nyújtott hasonló hitelekre érvényes piaci referencia-kamatlábat határozott meg.
(119)
A vizsgálati időszakra vonatkozó gazdasági előnyt a vizsgálati időszak alatt ténylegesen fizetett kamat és azon kamat közötti különbözetként határozták meg, amelyet a referencia-kamatláb alkalmazása esetén kellett volna fizetni.
(120)
A mintába felvett exportáló gyártókra vonatkozó, a fenti módszertan szerint kiszámított támogatáskülönbözetek az alábbiak:
Kedvezményes hitelek
A vállalat neve
Támogatás-különbözet
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
0 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
6,2 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd Shanghai Flat Glass Co., Ltd
2,5 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
4,8 %
5.2. Egyéb kedvezményes hitelezési programok
(121)
A vizsgálati időszak alatt a mintában szereplő exportáló gyártók nem részesültek előnyben exporthiteltámogatási programok, hitelkeretek, exportgaranciák, a „Green Express” program keretében vagy offshore holdingtársaságokhoz való hozzáférésen keresztül juttatott előnyökben.
6. Támogatási programok
(122)
A vizsgálati időszak alatt a mintában szereplő vállalatok nem részesültek előnyben az „Ismert Márkák” vagy a „Világszínvonalú Kínai Márkák” programból.
6.1. Egyedi támogatási programok és támogatások
a) Bevezetés
(123)
A mintába felvett vállalatok különböző szintű kormányzati hatóságoktól jelentős összegű egyszeri támogatásokat kaptak, aminek eredményeként a vizsgálati időszakban előnyhöz jutottak. Ezekre az érintett vállalatok ellenőrzésekor derült fény, és az erre vonatkozó kérés ellenére sem szerepeltek az érintett vállalatok kérdőívre adott válaszaiban, sem pedig a kínai kormány által a kérdőívre adott válaszok között. A panaszban megfogalmazott vélelem szerint a szolárüveg-gyártók ezeket az egyszeri támogatásokat tartományi és helyi szintű kormányzati szervektől kapták, továbbá ezek előnyt juttattak az érintetteknek, mivel a pénzeket kellő körültekintés nélkül nyújtották (16). Az eljárás megindításáról szóló értesítés azt is tartalmazza, hogy a „támogatási programok” a szolárüveg-ágazat támogatására használt támogatási gyakorlat.
b) Jogalap
(124)
A szóban forgó támogatásokat országos, tartományi, városi, megyei vagy körzeti kormányzati hatóságok nyújtották a vállalatok részére, és mindegyik egyedinek tűnt az érintett vállalatok vagy a vállalat földrajzi elhelyezkedése vagy az ágazat típusa szempontjából. Általában nem adták meg pontosan, hogy melyik jogszabály alapján történt a támogatások nyújtása - feltéve, hogy volt egyáltalán ilyen jogszabály -, ugyanakkor a Bizottság gyakran - de nem minden esetben - megkapta a kormányzati hatóság által a támogatás odaítélésére vonatkozóan kiadott dokumentum másolatát.
c) A vizsgálat megállapításai
(125)
A mintába felvett vállalatok egyike a vizsgálati időszak alatt az elhelyezkedése szerinti gazdasági fejlesztési övezettől kapott támogatást. Ezeket a támogatásokat a gazdasági fejlesztési övezet a vállalat által a helyi adóhatóságoknak fizetett bármely adó 20 %-aként számította ki, és többek között a társasági adóra, a földhasználati adóra és az osztalékadóra vonatkozott.
(126)
Egy, a mintában szereplő másik vállalat a vizsgálati időszakban a helyi kormányzattól kapott nagy összegű támogatást a vállalatnak a villamosenergia-hálózathoz való kapcsolódása után felszámított díjak fedezésére, amelyeket egyébként a vállalatnak kellett volna fizetnie. Ezt a támogatást a vállalat „a régióban letelepedett nagyvállalatok támogatása” címén kapta.
(127)
Egy, a mintába felvett másik vállalat 25 millió CNY közvetlen támogatást kapott a Nemzeti Fejlesztési és Reformbizottságnak az ipari szerkezetátalakítást szolgáló alapjából a csúcstechnológiájú szolárüveg-gyártás támogatása céljából. A közvetlen állami támogatást 2006-ban nyújtották, és a vállalat a támogatás 10-10 %-át a következő 10 évre elosztva használja fel. Következésképp a vizsgálati időszakra vonatkozóan 2,5 millió CNY összegű támogatást vettek figyelembe.
(128)
Ugyanez a vállalat a 2012-es nyilvántartásaiban a helyi adóhatóságtól és más helyi kormányzati szervezetektől kapott támogatásokat is szerepeltetett. A vállalat azt állította, hogy a szóban forgó támogatások valójában nem közvetlen támogatások voltak az említett szervezetektől, hanem a vállalat által korábban a kormányzatnak befizetett összegek megtérítése. Mivel a Bizottság erre vonatkozóan nem kapott kielégítő bizonyítékot, nem tudja elfogadni ezt a magyarázatot.
(129)
Egy, a mintában szereplő másik vállalat a helyi kormányzattól a vizsgálati időszak kezdete előtt kapott 15 millió CNY összegű közvetlen támogatást, amelyet a vállalat a következő 10 évben 10 %-os részletekre felosztva használ fel. A támogatást a vállalat (a szolárüveg-iparágat is magában foglaló) fotovoltaikus ágazat fejlesztése, a fejlett gyártókapacitásnak a helyi ipari övezetben történő gyorsított ütemű kiépítése, továbbá nagyprojektek zökkenőmentes megvalósítása céljából kapta.
(130)
Ugyanez a vállalat a vizsgálati időszak előtt számos más olyan támogatást is kapott, amelyek egy részét a vizsgálati időszakra különítette el. A vállalat ugyanakkor nem közölt ezen támogatások jellegére vonatkozó részleteket, és erre vonatkozó információk hiányában a Bizottság következtetéseit a rendelkezésre álló tényekre alapozta. Egyéb rendelkezésre álló tények hiányában a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy a vállalatnak juttatott egyedi támogatásokról van szó, és a támogatásnak a vizsgálati időszakra jutó részét gazdasági előnynek kell tekinteni.
d) Következtetés
(131)
A kínai kormány felkérést kapott arra, hogy szolgáltasson további információkat, illetve folytasson konzultációt ezekről a támogatásokról, de a kínai kormány elzárkózott ettől. A mintában felvett vállalatok részére nyújtott ezen támogatásokra vonatkozóan összegyűjtött bizonyítékok alapján, és egyéb információk hiányában a Bizottság ezeket a támogatásokat az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának i. alpontja és 3. cikkének (2) bekezdése szerinti támogatásnak találta, mivel a kínai kormány által az érintett termék gyártói számára transzfer formájában támogatást nyújtott, ami által gazdasági előny átruházása valósult meg.
(132)
Ezek a támogatások az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének a) pontja és 4. cikkének (3) bekezdése értelmében egyedinek is minősülnek, mivel úgy tűnik, hogy bizonyos vállalatokra vagy meghatározott régiókban végrehajtott meghatározott projektekre korlátozódnak, és a mintába felvett vállalatok egyszeri igényeinek kielégítése céljából nyújtották ezeket. Ezek a támogatások nem felelnek meg az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének b) pontjában az egyediség kizárására vonatkozóan meghatározott követelményeknek, mivel a jogosultsági feltételek és a vállalatokra alkalmazott tényleges kiválasztási kritériumok nem átláthatóak, nem objektívek és nem érvényesülnek automatikusan. Továbbá nincs bizonyíték arra vonatkozóan, hogy a nyújtott támogatások egy átfogó támogatási programhoz tartoznának.
(133)
A nyilvánosságra hozatalt követően a kínai kormány kifogást emelt a Bizottságnak e támogatások vizsgálatára vonatkozó hatáskörével és a Bizottság rendelkezésére álló részleges információk elemzésével kapcsolatban. Ugyanakkor a Bizottság alaposan megvizsgálta az érintett vállalatok által rendelkezésére bocsátott, üzleti titoknak minősülő információkat, és amennyiben bizonyítást nyert, hogy előny átruházása történt és a támogatás egyedi jelleget öltött, a támogatást kiegyenlítették.
(134)
A vállalatok minden esetben közölték a támogatás összegére vonatkozó információkat, valamint azt, hogy kitől kapták a támogatást, jóllehet bizonyos esetekben a vállalatok nem tudták dokumentumokkal igazolni, hogy a támogató milyen jogszabály alapján nyújtotta a támogatást. Az érintett vállatok ezt a bevételt többnyire a „támogatási bevétel” soron könyvelték le a nyilvántartásaikban, és ezeket a nyilvántartásokat külön elkülönített könyvvizsgálatnak vetették alá. Ez arra utaló pozitív bizonyítékként került figyelembevételre, hogy kiegyenlíthető előnyt nyújtó támogatás valósult meg.
(135)
A mintába felvett vállalatok egyike ugyanezen okból kifolyólag vitatta a Bizottságnak a vállalatspecifikus támogatások vizsgálatával és kiegyenlítésével kapcsolatos hatáskörét. A fentiekkel azonos okoknál fogva a Bizottság elutasítja az érvelésüket és ismételten megfogalmazza álláspontját, mely szerint rendelkezik a szóban forgó támogatások vizsgálatához szükséges hatáskörrel és indokolt esetben kiegyenlítheti azokat.
e) A támogatás összegének kiszámítása
(136)
Az alábbi táblázat a fenti támogatások által juttatott előny kiszámítását mutatja: az előny a vizsgálati időszak alatt kapott vagy - amennyiben az érintett vállalat több évre elosztva írta le a támogatást - a vizsgálati időszakra könyvelt összegnek felel meg.
Egyéb támogatási programok
A vállalat neve
Támogatás- különbözet
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
1,1 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
2,9 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd Shanghai Flat Glass Co., Ltd
1,1 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
3,0 %
7. Közvetlen adókkal kapcsolatos mentességi és adócsökkentési programok
7.1. A „két évig adómentesség, három évig fele adó” program a külföldi tőkével működő vállalatok számára
a) Bevezetés
(137)
A „két évig adómentesség, három évig fele adó” program alapján a külföldi tőkével működő vállalatoknak az első két évben nem kell, a következő három évben pedig 25 %-os helyett csak 12,5 %-os társasági adót kell fizetniük.
b) Jogalap
(138)
E program jogalapja a Kínai Népköztársaság a külföldi tőkével működő vállalatok és külföldi vállalatok társasági adójáról szóló törvényének 8. cikke és a Kínai Népköztársaság a külföldi tőkével működő vállalatok és a külföldi vállalatok társasági adójáról szóló törvénye végrehajtási szabályainak 72. cikke. A kínai kormány álláspontja szerint a szóban forgó program a vállalatok társasági adójáról szóló 2008. évi törvény 57. cikke alapján - 2012-ig tartó átmeneti időszakkal - megszűnt. A törvény ily módon egyértelművé teszi, hogy e támogatási program a 2012-es adóévben előnyt biztosít.
c) A vizsgálat megállapításai
(139)
A „két évig adómentesség, három évig fele adó” program előnyhöz juttatta a vállatokat a 2012-es pénzügyi év folyamán, amelyet követően - a kínai kormány szerint - a támogatási programot visszavonták.
(140)
A mintába felvett vállalatok egyike egy külföldi tulajdonban lévő vállalkozás, amely a vizsgálati időszak alatt igénybe vette ezt az adózási programot. A szóban forgó vállalat a teljes 25 %-os adómérték helyett 12,5 %-os adókulccsal adózott, ami szerepelt a vállalat 2012. évi adóbevallásában és éves beszámolójában is.
(141)
A Bizottság nyilvánosságra hozta ezeket a megállapításokat az érdekelt felek előtt, és erre vonatkozóan olyan észrevételeket kapott a kínai kormánytól, amelyek szerint az átmeneti rendelkezésekre vonatkozó közlemény (17) értelmében a szóban forgó program keretében nyújtott összes előny kivezetésre kerül 2012-ben. A kínai kormány kijelentette, hogy így amennyiben kiegyenlítő vámokat vetnének ki, nem lehet vámot kivetni az ezen támogatási program keretében a vizsgálati időszakban egyetlen mintába vett vállalat részére juttatott előny tekintetében. Ezt az érvet a Bizottság elfogadta, mivel a mintában szereplő ezen vállalatra vonatkozóan, az eset egyedi körülményei között a Bizottság nem rendelkezik az előny folytatólagosságára utaló bizonyítékkal.
d) Következtetés
(142)
Jóllehet a „két évig adómentesség, három évig fele adó” program a korábbi rendeletekben kiegyenlítésére került, a mintában szereplő ezen vállalat tekintetében a Bizottság nem fog vámot kivetni a vizsgálati időszakra vonatkozóan megállapított előny kiegyenlítése érdekében, mivel a Bizottságnak nincs bizonyítéka arra, hogy a mintában szereplő ezen vállalat tekintetében a támogatási program vagy annak bármilyen változata hatályban lenne a vámok kivetésének napján.
7.2. Csúcstechnológiát és új technológiát alkalmazó vállalkozások
a) Bevezetés
(143)
Ez a program lehetővé teszi a vállalatoknak, amelyek igazolni tudják, hogy megfelelnek bizonyos kritériumoknak, amelyek alapján „Új és csúcstechnológiát alkalmazó vállalkozásnak” minősülnek, hogy 15 %-os társasági adót fizessenek, a rendes 25 %-os adómérték helyett.
b) Jogalap
(144)
A program jogalapját a társasági adóról szóló 2008. évi törvény 28. cikkének (2) bekezdése mellett a „csúcstechnológiát és új technológiát alkalmazó vállalkozások meghatározására vonatkozó közigazgatási intézkedések” (Guo Ke Fa Huo [2008] 172. sz.), továbbá a vállalatok társasági adójáról szóló törvény végrehajtási szabályairól szóló rendelet 93. cikke és a Központi Adóigazgatóság új és csúcstechnológiát alkalmazó vállalkozások társaságiadó-fizetésével kapcsolatos kérdésekre vonatkozó közleménye (Guo Shui Han, 2008. évi 985. sz.) képezik.
c) A vizsgálat megállapításai
(145)
Ez a program a kínai kormány által elismerten új és csúcstechnológiát alkalmazó vállalkozásnak minősülő vállalatokra alkalmazandó. Ahhoz, hogy jogosultak legyenek a program keretében nyújtott támogatásra, a vállalkozásoknak alapvető független szellemitulajdon-jogokkal kell rendelkezniük és eleget kell tenniük a következő - a jogalapban meghatározott és az alábbiakban összefoglalt - követelményeknek:
a)
termelésük az alapvető állami támogatásban részesülő csúcstechnológiai ágazatok termékeinek előállításához tartozik;
b)
a kutatásra és fejlesztésre fordított összes kiadásuk megfelel a teljes értékesítési bevétel 3-6 %-ának;
c)
az új és csúcstechnológiával készült termékekből származó bevételük legalább 60 %-át adja a teljes értékesítési bevételüknek;
d)
a kutatásban és fejlesztésben részt vevő személyzetük legalább 10 %-át adja az alkalmazottak összlétszámának;
e)
teljesülnek az új és csúcstechnológiát alkalmazó vállalkozásokra vonatkozó, 2008. évi közigazgatási intézkedésekben meghatározott egyéb követelmények.
(146)
A mintában szereplő vállalatok egy részéről - de nem mindegyikről - megállapítást nyert, hogy a program kínálta lehetőséget igénybe véve 25 %-os társasági adó helyett csak 15 %-os adót fizettek. Ezek a vállalatok jelentkeztek az új és csúcstechnológiát alkalmazó vállalkozásokat megkülönböztető minősítésért, és hivatalos értesítést kaptak arról, hogy megfelelnek a program követelményeinek, így társaságiadó-bevallásukat jogosultak ennek megfelelően kitölteni.
d) Következtetés
(147)
A fotovoltaikus panelekkel kapcsolatos korábbi vizsgálat (322)-(326) preambulumbekezdésében leírtakkal összhangban a Bizottság meglátása szerint ez a program az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja és 3. cikke (2) bekezdése értelmében támogatásnak minősül, mivel bevétel elengedése formájában a kínai kormány pénzügyi hozzájárulást nyújt, amelynek révén az érintett vállalatok gazdasági előnyhöz jutnak. A támogatásban részesülő vállalatok részére nyújtott előny mértéke az adókedvezmény összegének felel meg.
(148)
Ez a támogatás az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének a) pontjában meghatározottak szerint egyedi, mivel az az új és csúcstechnológiát alkalmazó vállalkozásnak minősülő, és a 2008. évi közigazgatási intézkedésekben foglalt valamennyi követelményt teljesítő vállalatokra korlátozódik. A mintában szereplő vállalatok mindegyike megkapta az erre vonatkozó tanúsítványt. A jogosultság nem automatikus és objektív kritériumokat se jogszabály útján, se a támogatást nyújtó hatóság által nem állapítottak meg.
(149)
A nyilvánosságra hozatalt követően a kínai kormány kifogással élt a Bizottság következtetéseivel kapcsolatban, fenntartva azon álláspontját, mely szerint a jogosultsági kritériumok objektívek és a Kínában található összes vállalatra egységesen alkalmazandók. A Bizottság nem ért egyet a kínai kormánynak a szóban forgó törvényekre és a végrehajtási intézkedésre vonatkozó értelmezésével, mivel e törvények és végrehajtási intézkedések alapján a program bizonyos ágazatokra és vállalatokra korlátozódik, amelyeket a kínai kormány olyan, a jelek szerint nem objektív és nem semleges feltételek alapján támogat, mint például, hogy a termelésük az „alapvető állami támogatásban részesülő csúcstechnológiai ágazatok” termékeinek előállításához tartozik-e.
(150)
A jogosultság ugyancsak nem automatikus, hanem az új és csúcstechnológiai vállalkozás minősítést igazoló tanúsítvány meglétének függvénye, amelyet az illetékes hatóság egyedi elbírálás alapján ad ki.
(151)
Következésképp a Bizottság ezt a támogatást kiegyenlíthetőnek tartja.
e) A támogatás összegének kiszámítása
(152)
A Bizottság a kiegyenlíthető támogatás összegét a rendes körülmények között az érintett vállalatok által a vizsgálati időszakban fizetendő adó és a vizsgálati időszakban ténylegesen fizetett adó különbözeteként határozta meg.
Új és csúcstechnológiát alkalmazó vállalkozások
A vállalat neve
Támogatás-különbözet
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
0 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
0 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd Shanghai Flat Glass Co., Ltd
0,4 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
1,8 %
7.3. Minősítéssel rendelkező rezidens vállalkozások között fizetett osztalék adómentessége
a) Bevezetés
(153)
A panaszban megfogalmazott vélelem szerint a szolárüveg exportáló gyártói egy közvetlen adózást érintő másik programból is támogatáshoz jutottak, nevezetesen a minősítéssel rendelkező rezidens vállalkozások között fizetett osztalék adómentessége formájában (18).Ez a közvetlen adókkal kapcsolatos adómentességek/adókedvezmények általános támogatási gyakorlatához tartozik az eljárás megindításáról szóló értesítésben kifejtettek szerint.
b) Jogalap
(154)
Az osztalékbevételek ezen adómentességének jogalapja a társaságiadó-törvény 25-26. cikke és a társaságiadó-törvény végrehajtási szabályainak 83. cikke.
c) A vizsgálat megállapításai
(155)
A Bizottság megállapította, hogy a mintában szereplő vállalatok egyike részesült a minősítéssel rendelkező rezidens vállalatok között fizetett osztalék adómentességéből. A szóban forgó vállalat közvetlenül a helyi adóhatósághoz fordult azért, hogy a tőkebefektetései után kapott osztalékot levonhassa az adóköteles bevételéből.
d) Következtetés
(156)
A Bizottság meglátása szerint ez a program az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja és 3. cikke (2) bekezdése értelmében támogatásnak minősül, mivel bevétel elengedése formájában a kínai kormány pénzügyi hozzájárulást nyújt, amelynek révén az érintett vállalat gazdasági előnyhöz jut. A támogatásban részesülő vállalat részére nyújtott előny mértéke az adókedvezmény összegének felel meg.
(157)
A nyilvánosságra hozatalkor kiadott tájékoztatóban a Bizottság azt állította, hogy a szóban forgó támogatási program az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdése a) pontja értelmében egyedi támogatás, mivel a jogszabály a támogatási programhoz való hozzáférést a Kínai Népköztársaságban rezidens és más rezidens vállalkozásokban részesedéssel rendelkező vállalkozásokra szűkíti le.
(158)
A nyilvánosságra hozatalt követően a kínai kormány kifogásolta ezen megállapításokat, azt állítván, hogy a minősítéssel rendelkező rezidens vállalkozások közötti osztalékfizetés adómentessége nem tekinthető egyedi támogatásnak, mivel a társaságiadó-törvény 26. cikkének (3) bekezdése értelmében az osztalékbevétel ezen adómentessége a nem rezidens vállalkozások számára is elérhető. Ezenfelül a kínai kormány azt állítja, hogy a jogosultsági kritériumok objektívek és a rezidens vállalkozások mindegyikére egyformán alkalmazandók, függetlenül az ágazattól, a terméktől vagy a földrajzi elhelyezkedéstől.
(159)
Jóllehet az ezen eljárásban a kínai kormány által benyújtott társaságiadó-törvény 26. cikkének (3) bekezdése értelmében ez az osztalékbevétel adómentessége a nem rezidens vállalkozások részére is elérhető, a Bizottság továbbra is egyedinek véli ezt a támogatási programot. A társaságiadó-törvény 25. cikke ugyanis megerősíti, hogy ezen adómentesség az állam által támogatott ágazatok és projektek számára van fenntartva. Következésképp kizárólag a támogatott ágazatok és projektek vehetnek részt ebben a programban. A fenti 5.1. szakasz c) pontjában kifejtettek szerint a szolárüveg-ágazat a támogatott ágazatok közé tartozik.
e) A támogatási összeg kiszámítása
(160)
A Bizottság a támogatás összegét a rendes körülmények között a vizsgálati időszakban beszedett adó és a vizsgálati időszakban az érintett vállalat által ténylegesen fizetett adó különbözeteként határozta meg.
Az osztalékadóval kapcsolatos támogatási programok
A vállalat neve
Támogatás-különbözet
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
0 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
0 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd Shanghai Flat Glass Co., Ltd
5,8 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
0 %
7.4. Közvetlen adókkal kapcsolatos egyéb mentességi és adócsökkentési programok
a) Bevezetés
(161)
A 7.1-7.3. szakaszban vizsgált támogatási programokon kívül a Bizottság nem talált a mintában szereplő vállalatok részére a C. szakasz 4. pontjában felsorolt, közvetlen adókkal kapcsolatos adómentességi és adócsökkentési programok formájában nyújtott előnyre utaló bizonyítékokat. Az ellenőrzések során azonban a mintában szereplő vállalatok egyikének nyilvántartásaiban a Bizottság két másik támogatási programot talált a társasági adót érintően: az egyik program a K+F-kiadásokkal összefüggő adójóváíráshoz, a másik pedig ingatlanadóval és földhasználati adóval kapcsolatos visszatérítésekhez kapcsolódott. Ezek - az eljárás megindításáról szóló értesítésben foglaltakkal összhangban - szintén a „közvetlen adókkal kapcsolatos adómentességi és adócsökkentési programok” közé tartoznak, mint olyan intézkedések, amelyek révén az adóhatóság csökkentette a megfizetendő társasági adó mértékét, vagy az adóhatóság már megfizetett társasági adót térített vissza. A K+F-kiadásokhoz kapcsolódó adójóváírás kapcsolódik továbbá a C. szakasz 4. pontjában felsorolt „adójóváírás a külföldi tőkével működő vállalatoknál végzett K+F tevékenység után” tételhez is.
b) Jogalap
(162)
A K+F-kiadásokhoz kapcsolódó adójóváírás jogalapja a kínai társaságadó-törvény 30. cikke.
(163)
Az ingatlanadóval és a földhasználati adóval kapcsolatos visszatérítések tekintetében nem adták meg pontosan, hogy mely jogszabály alapján nyújtották ezeket az előnyöket, ugyanakkor a Bizottság kapott egy másolatot a tartományi kormányzat által a megadott mentesség mellé kiadott körlevélből.
c) A vizsgálat megállapításai
(164)
A Bizottság azt állapította meg, hogy a mintában szereplő vállalatok egyike részesült a K+F-kiadásokhoz kapcsolódó adójóváírásban és az ingatlanadóval és a földhasználati adóhoz kapcsolódó visszatérítésben. A tartományi kormányzat által kiadott dokumentum az újonnan alapított, új és csúcstechnológiájú vállalkozásokra korlátozza a visszatérítéseket.
d) Következtetés
(165)
A K+F-kiadásokkal kapcsolatos jóváírások a Bizottság meglátása szerint egyedi támogatásnak minősülnek, tekintve, hogy a társaságiadó-törvény 30. cikkét a 25. cikkel együtt kell értelmezni, amelynek értelmében ez az adómentesség az állam által támogatott ágazatok és projektek részére van fenntartva. Következésképp kizárólag a támogatott ágazatok és projektek vehetnek részt ebben a programban. A fenti 5.1. szakasz c) pontjában kifejtettek szerint a szolárüveg-ágazat a támogatott ágazatok közé tartozik.
(166)
Az ingatlanadóhoz és a földhasználati adóhoz kapcsolódó visszatérítések egyediek voltak a helyszín és az ágazat jellege szempontjából. A további konzultációkra irányuló felkérés keretén belül a Bizottság kérte a kínai kormányt, hogy szolgáltasson bővebb információkat ezen adóprogramokra vonatkozóan, de ennek a kérésnek a kínai kormány nem tett eleget. Következésképp a Bizottság - egyéb rendelkezésre álló információk hiányában - a szóban forgó támogatási programoknak a mintában szereplő vállalat tekintetében történő alkalmazására vonatkozóan összegyűjtött bizonyítékok alapján járt el.
(167)
A nyilvánosságra hozatalt követően a kínai kormány kifogást emelt a Bizottság megállapításaival szemben és azt állította, hogy a nyilvánosságra hozatalkor kiadott tájékoztatóban a Bizottság semmilyen pozitív bizonyítékkal nem szolgált ezen támogatási programok egyediségére vonatkozóan. A szóban forgó programok egyediségre vonatozó részletes információkról csak az adott vállalat számára adtak tájékoztatást, és a szóban forgó vállalattól nem érkezett észrevétel. Ezen támogatási programok egyediségére vonatkozóan a Bizottság a fenti preambulumbekezdésekben is további információkkal szolgált.
(168)
A Bizottság meglátása szerint ezen programok az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja és 3. cikke (2) bekezdése értelmében támogatásnak minősülnek, mivel bevétel elengedése formájában a kínai kormány pénzügyi hozzájárulást nyújt, amelynek révén az érintett vállalat gazdasági előnyhöz jut. A támogatásban részesülő vállalat részére nyújtott előny mértéke az adókedvezmény összegének felel meg.
e) A támogatási összeg kiszámítása
(169)
A Bizottság a támogatás összegét a rendes körülmények között a vizsgálati időszakban beszedett adó és a vizsgálati időszakban az érintett vállalat által ténylegesen fizetett adó különbözeteként határozta meg.
Társaságiadó-programok
A vállalat neve
Támogatás-különbözet
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
0 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
0 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd Shanghai Flat Glass Co., Ltd
0,7 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
0 %
8. Közvetett adókhoz és importvámokhoz kapcsolódó támogatási programok
(170)
A közvetett adókhoz és importvámokhoz kapcsolódó, a C. szakasz 4. pontjában felsorolt támogatási programokkal összefüggésben a Bizottság nem talált a mintában szereplő vállatok részére juttatott előnyt.
9. Az áruk és szolgáltatások megfelelő ellenszolgáltatásnál kisebb összeg fejében történő biztosítása az állam által
9.1. Az antimon biztosítása; villamos energia biztosítása
(171)
A mintában szereplő vállalatok vizsgálati időszaki antimon- és a villamos áram-beszerzésével összefüggésben a Bizottság előnyjuttatást nem tárt fel.
9.2. Földhasználati jogok biztosítása
a) Bevezetés
(172)
Miként az a fotovoltaikus panelekről szóló rendelet (354)-(370) preambulumbekezdésében is szerepel, Kínában a vállalatoknak nincs lehetőségük földtulajdont vásárolniuk, csupán földhasználati jogot vehetnek a helyi hatóságoktól.
b) Jogalap
(173)
A Kínai Népköztársaság földügyi igazgatásról szóló törvényének értelmében minden föld a népé, így a földet nem lehet eladni és megvenni, ugyanakkor meghatározza a földhasználati jog vállalkozások részére - licitálás, ajánlattétel vagy árverés útján - történő értékesítésének feltételeit.
c) A vizsgálat megállapításai
(174)
Az aukció rendszere elvben lehetővé tenné, hogy egy adott földhasználati jog értékét a piac határozza meg, és ennek eredményeképp az ármeghatározás függetlenül történne. Ugyanakkor a Bizottság által tett látogatás alkalmával a kínai kormány azt állította, hogy minden esetben meghatározzák a földterületek egyes besorolásaihoz tartozó küszöbárakat (a földterületeket minőség alapján 1-től 15-ig terjedő skálán osztályozzák), és a földhasználati jog ára nem eshet ezen küszöbérték alá.
(175)
Másrészről a kínai kormány ellenőrzés alatt tartja a föld kínálatát is azáltal, hogy kvótákon keresztül korlátozza a földterület nagyságát, amelyre vonatkozóan az adott tartomány az adott évben ipari vagy lakhatási célból földhasználati jogot értékesíthet.
(176)
A Bizottság mindenesetre a mintában szereplő exportáló gyártók földhasználatijog-vásárlásai tekintetében egyetlen esetben sem talált olyan árverési folyamatra utaló bizonyítékot, amely független módon határozta volna meg a földhasználati jog árát. A földet elnyerő vállalat vagy a kiinduló árat vagy négyzetméterenként 5 kínai jüannal a kiinduló ár feletti árat ajánlott, és egyetlen ajánlattevőként nyerte el a földhasználati jogot.
(177)
A nyilvánosságra hozatalt követően a kínai kormány kifogást emelet a Bizottság megállapításaival szemben, és azt állította, hogy a földhasználati jogoknak az ipari szereplők részére történő értékesítésekor valódi árverési folyamat zajlik Kínában.
(178)
A kínai kormány először azzal érvelt, hogy valódi árverési folyamat zajlik, hiszen a kormányzat - csakúgy mint bármely más árverező - mindössze a kiinduló árat szabja meg. A Bizottság elutasítja ezt az érvelést, mivel egy árverésen rendes körülmények között egy független értékbecslés alapján független árverező határozza meg a kiinduló árat, és ebben az esetben nem ez történik, hiszen a földhasználati jog tulajdonosa egyben az árverező is.
(179)
A kínai kormány ezt követően azzal érvelt, hogy a küszöbár megszabásával azt kívánják biztosítani, hogy a földhasználati jog végső ára ne legyen alacsonyabb „a piaci alapárnál”. A kínai kormány bizonyítékokkal nem támasztotta alá ezt az - önmagában körkörös - érvelést, mivel a földhasználati jogért fizetett (a kormányzat által megállapított) összegnek kellene lennie a piaci árnak (amely alapján a küszöbárat meghatározták).
(180)
A kínai kormány ezt követően azt állította, hogy az a tény, hogy nem volt más ajánlattevő az árverésen „még nem alapozza meg azt a feltételezést, hogy a földhasználati jogot valójában nem is árverésen értékesítették”. Valójában e tényből a Bizottság éppen ellentétes következtetést von le. A kínai kormány - többszöri kérés ellenére - nem szolgáltatott bizonyítékokat arra vonatkozóan, hogy akár csak egy földhasználati jogot is árveréses versenyben áraztak volna be, következésképp a folyamat eredményeképp a kormányzat állapítja meg az árat, a vállalatok pedig ezt az árat fizetik meg. Jóllehet egy piaci alapon működő rendszer létezésének megállapításához nem minden esetben elengedhetetlen feltétel az, hogy több ajánlattevő legyen, az azonban, hogy több ajánlattevő egyetlen esetben sem volt - mint ahogy ez megállapítást nyert a mintában szereplő vállalatok tekintetében -, elég egyértelműen utal arra, hogy az árakat valójában nem a piac határozza meg.
(181)
Abban a konkrét esetben, amikor a mintába felvetett vállalatok egyike négyzetméterenként 5 kínai jüannal többet fizetett a kormány által megállapított árnál, a szóban forgó vállalat azt állította a Bizottságnak, hogy az illetékes hatóság szólította fel őket arra, hogy tegyenek így, hogy azt a látszatot keltsék, mintha lett volna árverés. A Bizottság ezért ezt a tényt nem tekintheti azt igazoló pozitív bizonyítéknak, hogy a földhasználati jogok értékesítése piaci körülmények között zajlana a KNK-ban.
(182)
Valójában a mintában szereplő vállalatok a kínai kormány által megszabott árat fizették. Miként az a fotovoltaikus panelekről szóló rendeletben ((361)-(370) preambulumbekezdés) is szerepel, a földhasználati jogot a lenti e) szakaszban meghatározott a piaci referenciaárhoz viszonyítva a megfelelő díjazásnál alacsonyabb áron biztosítják.
d) Következtetés
(183)
A Bizottság megállapítja, hogy a földhasználati jogok kínai kormány által történő biztosítását az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának iii. alpontja, illetve 3. cikkének (2) bekezdése értelmében áruk rendelkezésre bocsátásának formájában nyújtott, a vállalatokat gazdasági előnyhöz juttató támogatásnak kell tekinteni. Minthogy a vizsgálat nem azonosított a földhasználati jogok értékesítése tekintetében működő piacot Kínában, külső viszonyítási alap használatával (lásd az e) szakaszt) vált bizonyítottá, hogy a mintába felvett exportőrök a piaci ár alatti összeget fizettek a földhasználati jogokért.
(184)
A támogatás az alaprendelet 4. cikk (2) bekezdésének a) és 4. cikk (2) bekezdésének c) pontja értelmében egyedi jellegű, mivel a 40. sz. államtanácsi határozat előírja a hatóságok számára, hogy a támogatott iparágak - így például a szolárüveggyártás - számára földterületet biztosítsanak. A 40. sz. határozat 18. cikke egyértelművé teszi, hogy a „korlátozott” iparágaknak nem juttatható földhasználati jog.
(185)
A földterülettel kapcsolatos kínai helyzetre az IMF munkadokumentumában is kitérnek, amely megerősíti, hogy a földhasználati jogok kínai iparágaknak történő biztosítása során nem tartják tiszteletben a piaci viszonyokat. (19)
(186)
A kínai kormány vitatta az egyedi jellegről tett megállapítást, arra hivatkozva, hogy a 40. sz. határozatban foglalt korlátozások nem használhatók fel egyedi előnyjuttatás bizonyítására. Ezt az érvet elutasították, hiszen a 40. sz. határozatnak az a célja, hogy a támogatott iparágak számára biztosítsanak földhasználati jogokat. A szolárüveggyártás egyike a támogatott iparágaknak, és így a 40. sz. határozat rendelkezései magukban foglalják a földhasználati jogok szolárüveggyártóknak történő biztosítását.
(187)
A mintában szereplő egyik vállalat szintén vitatta a bizottsági megállapításokat, mivel álláspontja szerint van Kínában működő piaca a földhasználati jogoknak. E következtetésük azonban nincs összhangban azon megállapításaikkal, amelyeket a földhasználati jogokra vonatkozó kínai gyakorlatról tettek. Továbbra sem tudták bizonyítani, hogy a földhasználati jogok értékének meghatározása független módon történik, hogy e jogokat független árverésen értékesítik, hogy kompetitív licitálás eredményeként a földhasználati jogok árát a piac határozza meg, és hogy lenne olyan ár, amelyet ne torzítana kormányzati támogatás.
(188)
A mintába felvett vállalat ezt követően azt állította, hogy bár a Bizottságnak arra a következtetésre kellett volna jutnia, hogy létezik működő piac, és ezért nem került sor támogatásnyújtásra, indokolt lenne, hogy a Bizottság a vállalat földhasználati jogainak árát egybevesse egy viszonyítási alappal, nevezetesen a vállalat elhelyezkedése szerinti tartományban alkalmazott földhasználatijog-árakkal. Mivel a Bizottság megállapította, hogy a szóban forgó tartományban nincs megfelelő piaci viszonyítási alap, ezt az érvet elutasította.
e) A támogatáskülönbözet kiszámítása
(189)
A gazdasági előny a földhasználati jogért fizetett ár és a megfelelő külső viszonyítási alap közötti különbözetnek felel meg. A fotovoltaikus panelekről szóló rendelethez hasonlóan a Tajvan, Penghu, Kinmen és Matsu Független Vámterület (a továbbiakban: Kínai Tajpej) piaci földára jelentette a szóban forgó külső viszonyítási alapot.
(190)
A nyilvánosságra hozatalt követően a kínai kormány kifogást emelt Kínai Tajpej viszonyítási alapként történő alkalmazása ellen, és további tájékoztatást kért arra vonatkozóan, hogy milyen indokok szólnak Kínai Tajpej alkalmassága mellett. Ahogyan az a fotovoltaikus panelekről szóló rendelet (467) preambulumbekezdésében már kifejtésre került, a Bizottság a következő indokok miatt tekinti Kínai Tajpejt megfelelő külső viszonyítási alapnak:
a)
összehasonlítható a gazdasági fejlettség szintje, a GDP és a gazdasági struktúra Kínai Tajpejben, valamint a mintába felvett exportáló gyártók székhelye szerinti kínai tartományok és városok többségében;
b)
Kínai Tajpej földrajzilag közel helyezkedik el Kínához;
c)
Kínai Tajpejre és több kínai tartományra egyaránt jellemző magas szintű ipari infrastruktúra;
d)
szoros gazdasági kapcsolatok és határokon átnyúló kereskedelem Kínai Tajpej és Kína között;
e)
Kínai Tajpejre és több kínai tartományra egyaránt jellemző magas népsűrűség;
f)
a Kínai Tajpej viszonyítási alapként történő alkalmazásához figyelembe vett földtípus és ügyletek hasonlósága a kínai földtípusokkal és ügyletekkel; valamint
g)
Kínai Tajpej és Kína közös demográfiai, nyelvi és kulturális jellemzői.
(191)
Mindezeket számításba véve a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy amennyiben piaci feltételek érvényesülnének, akkor a mintába felvett exportáló gyártók a kínai tajpeji árakhoz igen hasonló árat fizetnének a földhasználati jogokért Kínában.
(192)
A mintába felvett egyik vállalat javaslata szerint külső viszonyítási alap alkalmazása esetén a vállalatok elhelyezkedése szerinti tartomány GDP-adatait kell figyelembe venni, és viszonyítási alapként „az egyiptomi, örményországi, guatemalai, kongói, mongóliai vagy indonéziai aktuális földárakat” lenne indokolt használni, mivel ezek az országok rendelkeznek „hasonló fejlettségi szinttel”. Ezt az érvet a következők okok alapján el kellett utasítani:
a)
a fenti lista alapján nem a gazdasági fejlettség az egyetlen olyan tényező, amely miatt Kínai Tajpej megfelelő viszonyítási alap;
b)
a vállalat az elhelyezkedése szerinti tartományra hivatkozott, nem pedig a városra, ahol jóval magasabb az egy főre jutó GDP, mint a várost körülvevő tartományban; valamint
c)
nem sorakoztattak fel érveket - a GDP-n kívül - arra vonatkozóan, hogy a külső viszonyítási alapok közül miért lenne bármelyik is Kínai Tajpejnél megfelelőbb választás.
(193)
A mintába felvett vállalatok közül egy másik a nyilvánosságra hozatalt követően kijelentette, hogy Kínai Tajpej nem felel meg a vállalat elhelyezkedése szerinti tartomány gazdasági feltételeinek; alternatívát azonban nem javasolt. Minthogy nem érkezett javaslat alternatív viszonyítási alapra, megerősítést nyer Kínai Tajpej alkalmazása.
(194)
A kínai tajpeji átlagos földárak 2012. évi adatai a gazdasági minisztérium ipari hivatalától származnak, és visszamenőlegesen kiigazításra kerültek az infláció, illetve a GDP-növekedés tekintetében, hogy minden egyes naptári évre meghatározzák a viszonyítási alapként használandó földárat. Minthogy a földhasználati jogok 50 évre szólnak, és ez szolgál az értékcsökkenés alapjául, a vizsgálati időszak során szerzett gazdasági előny a viszonyítási alapként használt ár és a ténylegesen fizetett ár közötti különbség ötvened részének felel meg.
(195)
A földterületnek a megfelelő nagyságú díjazásnál alacsonyabb összeg megfizetése ellenében történt biztosításához kapcsolódóan megállapított támogatási mértékek a következők:
Földterület megfelelő nagyságú díjazásnál alacsonyabb összeg megfizetése ellenében történt biztosítása
A vállalat neve
Támogatás-különbözet
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
2,1 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
8,0 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
2,3 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
7,1 %
10. A támogatásra vonatkozó következtetés
(196)
A Bizottság az alaprendelet rendelkezéseivel összhangban kiszámította, hogy a vizsgáltba bevont vállalatok kiegyenlíthető támogatásai mekkora összeget tesznek ki támogatási programonként, majd ezeket összeadta, hogy így a vállalat egészére meghatározza a vizsgálati időszak alatti támogatás teljes összegét.
(197)
Az alábbiakban feltüntetett összesített támogatáskülönbözetek kiszámításához a Bizottság először a támogatási százalékot, vagyis a támogatási összeg vállalat összforgalmára jutó részét számolta ki. Az így kapott százalékértékkel számolva meghatározta az érintett termék Unióba irányuló, vizsgálati időszak alatti kiviteleihez tartozó támogatást.
(198)
A Bizottság ezt követően kiszámította a vizsgálati időszak alatt Unióba exportált érintett termék egy négyzetméterére jutó támogatási összeget, majd ugyanezen exportok egy négyzetméterre vonatkozó CIF-értékének százalékában kifejezte az alábbiakban feltüntetett különbözeteket.
(199)
A nyilvánosságra hozatalt követően a kínai kormány jelezte, hogy a Bizottság nem vette figyelembe a párhuzamos dömpingellenes eljárás során kiszámított dömpingkülönbözeteket, amikor a nyilvánosságra hozatalkor közzétette a támogatás-különbözeteket, és azt állította, hogy a Bizottság csak a kivetendő vám kiszámításánál foglalkozott a „kettős számítás” kérdésével.
(200)
A kínai kormány azt kérte, hogy azokban az esetekben, amelyek kapcsán megállapítást nyer, hogy a támogatás dömpinghez vezetett, ez jelenjen meg a különbözet-, illetve a vámszámításokban is.
(201)
Minthogy ebben az esetben az intézkedéseknek a kárkülönbözet szab korlátot, egy ilyen jellegű változtatás nem módosítaná a ténylegesen kivetendő vámokat. Ebből kifolyólag a Bizottság nem találta indokoltnak, hogy ezen érvek tartalmi részével foglalkozzon.
A vállalat neve
Támogatás-különbözet
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
3,2 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
17,1 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
12,8 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
16,7 %
D. A KÁR
1. Az uniós gazdasági ágazat és az uniós gyártás meghatározása
(202)
A vizsgálat megindítását követően nyolc olyan gyártó jelentkezett, amelyek gyártották a hasonló terméket a vizsgálati időszak alatt az Unióban. A Bizottságnak nincs arról tudomása, hogy más uniós gyártó foglalkozott volna a hasonló termék előállításával. A Bizottság ezért úgy tekinti, hogy az említett nyolc gyártó alkotja az alaprendelet 9. cikkének (1) bekezdése szerinti uniós gazdasági ágazatot (a továbbiakban: uniós gazdasági ágazat).
(203)
A vizsgálati időszak alatti uniós össztermelés megállapításához az uniós gazdasági ágazatról rendelkezésre álló valamennyi információt - mint például a panaszos által szolgáltatott információkat, az uniós gazdasági ágazat szövetségétől (Glass for Europe) származó makrogazdasági adatokat, valamint a mintába felvett uniós gyártók által a kérdőívekre adott válaszokat - felhasználták. A mintába felvett uniós gyártók esetében az adatokat összevetették a kérdőívekre adott válaszokkal. Mindezek alapján a becslések szerint az uniós össztermelés hozzávetőleg 21 734 000 négyzetmétert tett ki a vizsgálati időszakban.
(204)
A nyilvánosságra hozatalt követően a kínai kormány rámutatott, hogy a nyilvánosságra hozott dokumentumban a panaszban szereplőktől eltérő adatokat tüntettek fel az uniós gazdasági ágazatról. Érvelése szerint mindez az objektív és hiteles bizonyítékok hiányára utal, és megkérdőjelezi a Bizottság által levont következtetések helyességét.
(205)
A panaszban, illetve a nyilvánosságra hozott dokumentumban szereplő adatok közötti, a kínai kormány által megállapított eltérések azzal magyarázhatók, hogy a mintába felvett uniós gyártókkal kapcsolatos valamennyi adatot ellenőrizték a helyszínen, és ha szükséges volt, akkor aktualizálták. Mivel a minta az uniós gazdasági ágazat uniós piac forgalmának 79 %-át képviseli, a Bizottság nem fogadhatja el azt az érvelést, hogy a bizonyítékok, amelyekre a bizottsági következtetések támaszkodtak nem tekinthetők objektív és hiteles alapnak.
2. Az érintett uniós piac meghatározása
(206)
A mintába felvett uniós gyártók körében nem volt saját felhasználásra irányuló termelés, ezért nem volt szükséges külön elemzést végezni a saját felhasználásról.
3. Uniós felhasználás
(207)
Az uniós felhasználást az összes uniós gyártó Unión belüli uniós összértékesítésének volumene alapján állapították meg - vagyis e gyártók exportértékesítését nem vették számításba -, majd ehhez hozzáadták a Kínából, illetve más harmadik országokból származó behozatalt. Az uniós felhasználás meghatározásához a panaszos és a Glass for Europe által benyújtott adatokat használták fel, amelyeket lehetőség szerint összevetettek a mintába felvett uniós gyártók kérdőívekre adott válaszaival.
(208)
Az uniós felhasználás a következőképpen alakult:
1. táblázat
Uniós felhasználás (1 000 m2)
2009
2010
2011
Vizsgálati időszak
Teljes uniós felhasználás
16 596
28 239
33 993
27 412
Index
100
170
205
165
Forrás: Glass for Europe, a panaszos és az uniós gyártók kérdőívekre adott válaszai
(209)
A figyelembe vett időszakban az uniós összfelhasználás 65 %-kal nőtt 2009 és 2011 között, de 2011-hez viszonyítva a vizsgálati időszakban csökkent. A 2012. évi felhasználás azonban még mindig jóval meghaladta a 2009. évi adatokat. Ez elsősorban a végtermékek, különösen pedig a napelemmodulok megnövekedett felhasználásával magyarázható (lásd az E.2.3. szakaszt).
4. Az érintett országból származó behozatal
4.1. Az érintett országból származó támogatott behozatal volumene és piaci részesedése
(210)
Az import volumenének és értékének meghatározásához az Eurostat adatait nem lehetett felhasználni, mert a szolárüveget a 7007 19 80 - Más - Rétegelt biztonsági üveg KN-kód alá tartozó termékként importálják az Unióba, és e KN-kód olyan termékeket is magában foglal, amelyek nem képezik a jelenlegi vizsgálat tárgyát. Az import volumenét és értékét a panaszos és a Glass for Europe által szolgáltatott adatok alapján állapították meg. Az érintett országból az Unióba irányuló támogatott behozatal a következőképpen alakult:
2. táblázat
A behozatal volumene (1 000 m2) és piaci részesedése
2009
2010
2011
Vizsgálati időszak
A Kínából származó behozatal volumene (1 000 m2)
1 200
2 050
6 150
8 350
Index
100
171
513
696
Piaci részesedés
7,2 %
7,3 %
18,1 %
30,5 %
Index
100
100
250
421
Forrás: Glass for Europe és a panasz
(211)
A figyelembe vett időszakban az érintett termék Unióba irányuló támogatott behozatalának volumene számottevő, 596 %-os növekedést ért el, aminek következtében jelentős mértékben (7,2 %-ról 30,5 %-ra) bővült az érintett termék Kínából származó behozatalának uniós piaci részesedése.
(212)
2012-ig az uniós felhasználás szintén növekedést mutatott. A 2012-es évben, jóllehet az uniós piac szűkült, a kínai exportáló gyártók tovább tudták növelni importjuk összvolumenét.
(213)
A nyilvánosságra hozatalt követően a kínai kormány azzal érvelt, hogy a Bizottság a ténylegesnél jóval magasabb értékeket mutató adatokat használt, és mivel a kínai exportstatisztikák - vitatható módon - a tájékoztató dokumentumban szereplő importvolumennél sokkal kisebb mértékű exportról tanúskodnak a vizsgálati időszak tekintetében, magyarázatot kért arra vonatkozóan, hogy milyen módon történt e volumenek kiszámítása.
(214)
A Bizottság először is megjegyzi, hogy a kínai kormány által benyújtott - az edzett üvegek valamennyi típusát lefedő - exportstatisztikák több mint két és félszer alacsonyabb értéket mutatnak, mint az Eurostat teljes ex 7007 19 80 KN-kódra vonatkozó 2012. évi statisztikái. Következésképpen nem tekinthetők kellően megbízhatóknak.
(215)
A Bizottság a panaszostól és a Glass for Europe-tól származó adatok felhasználásával végezte el a számításokat. Ezek az adatok szerepelnek a nem bizalmas jellegű aktában. A szóban forgó információkat a Bizottság összevetette a mintába felvett exportáló gyártók és a többi együttműködő exportáló gyártó által szolgáltatott, ellenőrzött adatokkal. Az A.3.3. szakaszban említetteknek megfelelően az együttműködő exportáló gyártók majdnem 100 %-át adták 2012-ben az Unióba irányuló, bejelentett szolárüvegexportnak. A Bizottságnak tehát nincs oka feltételezni, hogy a megállapításai alapjául szolgáló információk tévesek. A kínai kormány ráadásul elmulasztotta bizonyítékokkal alátámasztani állítását.
4.2. Az érintett országból származó támogatott behozatal árai és az áralákínálás
(216)
Az érintett országból az Unióba irányuló támogatott behozatal átlagárai a következőképpen alakultak:
3. táblázat
Importárak (EUR/m2)
2009
2010
2011
Vizsgálati időszak
Kína
6,02
6,10
4,96
4,38
Index
100
101
82
73
Forrás: a panaszos és a kínai exportáló gyártók kérdőívekre adott válaszai
(217)
A figyelembe vett időszakban csökkent az érintett termék átlagos importára. Az átlagos importár 27,2 %-kal, a 2009-es 6,02 EUR/m2-ről a vizsgálati időszakban 4,38 EUR/m2-re csökkent.
(218)
A vizsgálati időszakra jellemző áralákínálás mértékének megállapítása céljából a mintába felvett uniós gyártók által az Unió piacán független vevők számára történő értékesítés során alkalmazott, terméktípusonkénti eladási ár gyártelepi szintre igazított súlyozott átlagát összehasonlították a mintába felvett kínai gyártóknak az Unió piacán első független vevő számára értékesített behozatalainak terméktípusonkénti, megfelelő súlyozott átlagárával, amelyet CIF-paritás alapján állapítottak meg és felfelé kiigazítottak, mégpedig a vámkezelés, anyagmozgatási és rakodási költségek tekintetében 0,40 EUR/m2-rel, illetve 3 %-os importvámmal. Az említett kiigazítások - termékkódtól függően - 7 % és 15 % közötti, súlyozott átlagot számítva 11 %-os árnövekedést eredményeznek.
(219)
Az árakat a kereskedelem azonos szintjén történt tranzakciókat vizsgálva terméktípusonként, az adatokat szükség esetén az előző preambulumbekezdésben foglaltak szerint kiigazítva, az engedmények és a visszatérítések levonását követően hasonlították össze. Az összehasonlítás - a mintába felvett uniós gyártók vizsgálati időszak alatt lebonyolított forgalmának százalékában kifejezve - kimutatta, hogy az érintett termék támogatott behozatala súlyozott átlagban, és vállalatonként meghatározva 10,6 % és 26,7 % között kínál alá a mintába felvett uniós gyártók által alkalmazott áraknak.
5. Az uniós gazdasági ágazat gazdasági helyzete
(220)
A támogatott import uniós gazdasági ágazatra gyakorolt hatásának vizsgálata az alaprendelet 8. cikke (5) bekezdésének megfelelően magában foglalta valamennyi olyan gazdasági tényező és mutató értékelését, amely a figyelembe vett időszak alatt hatást gyakorolt az uniós gazdasági ágazat helyzetére.
(221)
Ahogyan az már az A.3.2. szakaszban kifejtésre került, az uniós gazdasági ágazatot ért esetleges kár vizsgálatára mintavételt alkalmaztak.
(222)
A kár elemzése céljából a Bizottság szétválasztotta a makrogazdasági és mikrogazdasági kármutatókat. A figyelembe vett időszak makrogazdasági mutatóit a Bizottság a Glass for Europe-tól és a panaszostól kapott, az uniós gyártók teljes körét lefedő adatok alapján elemezte. A mikrogazdasági mutatókat a Bizottság a mintába felvett uniós gyártók kérdőívekre adott válaszai alapján elemezte.
(223)
A jelenlegi vizsgálathoz az alábbi makrogazdasági mutatókat elemezték: termelés, termelési kapacitás, kapacitáskihasználás, értékesítési volumen, piaci részesedés, növekedés, foglalkoztatás, termelékenység, a támogatáskülönbözet nagysága, valamint a gazdasági ágazat felépülése a korábbi támogatás hatása alól.
(224)
Az elemzésbe bevont mikrogazdasági mutatók: átlagos egységár, egységköltség, munkaerőköltség, készletek, jövedelmezőség, pénzforgalom, beruházások, beruházások megtérülése és tőkebevonási képesség.
(225)
Az egyik exportáló gyártó szerint a Bizottság nem az alaprendelet 8. cikkének (1) és (4) bekezdésével összhangban végezte el a kárelemzést, mert két különálló, és állítólag egymásnak ellentmondó adatcsoport - vagyis a makro- és mikrogazdasági kármutatók - alapján elemezte a kárt. Kifejtette továbbá, hogy az elemzés két adatcsoportra visszavezethető állítólagos következetlensége komoly aggályokat vet fel a károkozásról kialakított általános kép helyességével, méltányosságával és tárgyilagosságával kapcsolatban.
(226)
Ugyanezen fél több olyan korábbi vizsgálatot is megemlített, amelyek esetében a különböző adatcsoportok makro-, vagy mikroadatként történő meghatározásakor az uniós intézmények állítólag nem következetesen jártak el.
(227)
A Bizottság ezt az állítást nem fogadhatja el. A mintavétellel járó esetekben ez a módszer alkalmazandó az uniós gazdasági ágazat helyzetének elemzésére, illetve annak érdekében, hogy ne kizárólag a mintára, hanem az uniós gazdasági ágazat egészére jellemző tendenciákat is figyelembe vegyék. Az elemzés az alaprendelet 8. cikke (4) bekezdésében előírt valamennyi tényezőt megvizsgálta. A kárra vonatkozó következtetés levonásához szintén az összes szóban forgó tényezőt mérlegelték. Következésképpen a kárelemzést az alaprendelet 8. cikke (1) bekezdésével és 8. cikke (4) bekezdésével összhangban végezték el.
6. Makrogazdasági mutatók
6.1. Termelés, termelési kapacitás és kapacitáskihasználás
(228)
A figyelembe vett időszak során a teljes uniós termelés, termelési kapacitás és kapacitáskihasználás a következőképpen alakult:
4. táblázat
Termelés, termelési kapacitás és kapacitáskihasználás
2009
2010
2011
Vizsgálati időszak
Termelési kapacitás (1 000 m2)
39 000
44 611
48 511
54 615
2009-es index
100
114
124
140
Termelési volumen (1 000 m2)
17 540
29 245
31 245
21 734
Index
100
167
178
124
Kapacitáskihasználás
45 %
66 %
64 %
40 %
Index
100
146
143
88
Forrás: a panaszos és az uniós gyártók kérdőívekre adott válasza
(229)
A figyelembe vett időszakban az uniós gazdasági ágazat termelése a felhasználással párhuzamosan nőtt. Az uniós gazdasági ágazat már a figyelembe vett időszak elején termelési többletkapacitással rendelkezett. A gyorsütemben növekvő uniós felhasználás miatt ez a többletkapacitás 2011-ig csökkenést mutatott, ami azzal magyarázható, hogy az - ugyan bővülő - uniós termelési kapacitás az uniós felhasználásnál lassabb ütemben nőtt. A termelési kapacitás 2012-ben tovább növekedett, az uniós felhasználás viszont csökkent. A termelés 2009-től 2011-ig nőtt, majd a vizsgálati időszakban 30 %-kal visszaesett. Meglévő kapacitása jóvoltából az uniós gazdasági ágazat képes volt a gyors termelésbővítésre annak érdekében, hogy ki tudja elégíteni az uniós kereslet 2011-ig tartó erőteljes növekedését. A 2009-től 2011-ig tartó növekedésre reagálva az uniós gazdasági ágazat ezzel egy időben további kapacitásokat épített ki, amelyeknek egy részét csak a vizsgálati időszak alatt vonta be a termelésbe. Ez azzal járt, hogy a korábbi évekhez képest a kapacitáskihasználás a vizsgálati időszak alatt hirtelen visszaesett.
(230)
Jóllehet a figyelembe vett időszakban az uniós gazdasági ágazat a felhasználás növekedésére reagálva bővítette kapacitását, az uniós gazdasági ágazat termelése a felhasználásnál kisebb mértékű növekedést mutatott és a kapacitáskihasználás a figyelembe vett időszak első három évében tapasztalt jelentős növekedést követően a vizsgálati időszakban csökkent, ami egybeesett az érintett országból származó támogatott behozatal piaci részesedésének növekedésével, valamint azzal a tisztességtelen versenyhelyzettel, amellyel az uniós gazdasági ágazat főbb felhasználói ügyfélkörének a napelemmodulok piacán szembesülnie kellett az ezen a piacon szintén megjelent kínai dömping, illetve támogatásnyújtás miatt.
6.2. Az értékesítések volumene és a piaci részesedés
(231)
A figyelembe vett időszakban az uniós gazdasági ágazat értékesítési volumene és piaci részesedése a következőképpen alakult:
5. táblázat
Értékesítési volumen és piaci részesedés
2009
2010
2011
Vizsgálati időszak
Értékesítési volumen (1 000 m2)
14 696
25 303
26 556
18 039
Index
100
172
181
123
Piaci részesedés
88,6 %
89,6 %
78,1 %
65,8 %
Index
100
101
88
74
Forrás: Glass for Europe, a panaszos és az uniós gyártók kérdőívekre adott válaszai
(232)
A figyelembe vett időszakban az uniós gazdasági ágazat értékesítési volumene 22,7 %-kal nőtt. Az uniós felhasználás 65 %-os növekedése mellett azonban ez az uniós gazdasági ágazat piaci részesedésének a 2009-es 88,6 %-ról a vizsgálati időszakban 65,8 %-ra történt - vagyis a figyelembe vett időszak alatti 25,7 %-os - csökkenésében jelent meg. Az uniós gazdasági ágazat értékesítése az érintett országból származó támogatott behozatalnál jóval kisebb mértékben nőtt. Az uniós gyártók tehát nem tudták teljes mértékben kihasználni a bővülő felhasználást, és ennek következtében csökkent piaci részesedésük a figyelembe vett időszak alatt.
6.3. Növekedés
(233)
Az uniós gazdasági ágazat növekedése az ágazat volumenmutatóinak - így a termelés, értékesítés és piaci részesedés - a felhasználás változásával történő összevetésével határozható meg. A felhasználásnak a figyelembe vett időszak alatt tapasztalt növekedése ellenére az uniós gyártók piaci részesedése nem bővült a felhasználással azonos mértékben. Az uniós gazdasági ágazat piaci részesedése csökkent a figyelembe vett időszak alatt. Ugyanezen időszakban a Kínából származó import piaci részesedése 321 %-kal nőtt. Az a tény, hogy az uniós gazdasági ágazat nem volt képes a piac bővülésével arányosan nőni, összességében kedvezőtlen hatást gyakorolt gazdasági helyzetére.
6.4. Foglalkoztatás és termelékenység
(234)
A figyelembe vett időszakban a foglalkoztatás és a termelékenység a következőképpen alakult:
6. táblázat
Foglalkoztatás és termelékenység
2009
2010
2011
Vizsgálati időszak
Foglalkoztatás - teljes munkaidős egyenértékben (FTE)
565
792
932
857
Index
100
140
165
152
Termelékenység (1 000 m2/FTE)
31
37
34
25
Index
100
119
108
82
Forrás: a panaszos és az uniós gyártók kérdőívekre adott válasza
(235)
A foglalkoztatás összességében 52 %-kal nőtt 2009 és a vizsgálati időszak között. A növekedés azonban a 2011-ig tartó időszakban jelentkezett, amikor 932 teljes munkaidős egyenértéknél elérte csúcsát, és amelyet követően 857 teljes munkaidős egyenértékre csökkent a vizsgálati időszakban. A 2009. évhez képest a termelékenység csupán kismértékű növekedést mutatott 2010-ben és 2011-ben. Ez részben azzal magyarázható, hogy a hasonló termék gyártása nagymértékben automatizált és nem igényel nagy létszámú személyzetet. A vizsgálati időszakban azonban 24,4 %-kal visszaesett 2011-hez képest, aminek hátterében az állt, hogy a termelés ugyanezen időszakban mintegy 30 %-kal csökkent, ez pedig kedvezőtlen hatást gyakorolt a kapacitáskihasználásra.
(236)
A foglalkoztatás tehát a hasonló termék vizsgálati időszak alatti uniós termelésében megmutatkozó tendencia következtében csökkent a vizsgálati időszakban.
6.5. A támogatáskülönbözet nagysága és felépülés a korábbi támogatás hatása alól
(237)
Valamennyi támogatáskülönbözet lényegesen meghaladja a de minimis szintet. Figyelembe véve az érintett országból származó behozatal volumenét és árait, a tényleges támogatáskülönbözetek mértékének uniós gazdasági ágazatra gyakorolt hatása jelentősnek tekinthető.
(238)
Mivel az érintett termékkel kapcsolatban ez az első szubvencióellenes vizsgálat, a korábbi támogatásból való felépülés nem képezi az értékelés tárgyát.
7. Mikrogazdasági mutatók
(239)
Ahogy az már az előzőekben is szerepelt, a mikrogazdasági mutatók elemzéséhez a mintába felvett uniós gyártók kitöltött kérdőívei szolgálnak alapul. A mintába felvett uniós gyártók többsége 2009-ben hajtotta végre az induló beruházásokat és kezdte meg a hasonló termék gyártását. Bár a mintába felvett uniós gyártók többsége már korábban is az üvegiparban tevékenykedett, egyikük sem tekinthetett el a kifejezetten a szolárüveg gyártását szolgáló infrastruktúra kiépítésére irányuló beruházásoktól, minthogy ez a tevékenység teljesen független a közönséges üveg gyártási eljárásától abból adódóan, hogy jelentős eltérések tapasztalhatók az üveg tisztasága, vastartalma, valamint általános minősége tekintetében. Emellett, az üveget meg kell edzeni, míg a közönséges üveget nem. Végezetül pedig, az üveget bevonattal látják el. Az alábbiakban elemzett valamennyi mutatóra tehát meghatározó hatást gyakorolt az említett 2009-es évi induló szakasz. Annak érdekében, hogy a tendenciák a mintába felvett vállalatok induló szakaszának torzító hatása nélkül kerüljenek bemutatásra, az indexeket a 2010. évtől kezdődően is kifejezték.
7.1. Árak és az árakat befolyásoló tényezők
(240)
A mintába felvett uniós gyártók független vevőknek történő, Unión belüli értékesítéskor alkalmazott eladási átlagárai a figyelembe vett időszakban a következőképpen alakultak:
7. táblázat
Átlagos eladási árak az Unióban
2009
2010
2011
Vizsgálati időszak
Átlagos eladási egységár az uniós piacon (EUR/m2)
10,64
9,07
8,91
8,20
2009-es index
100
85
84
77
2010-es index
117
100
98
90
Termelési egységköltség (EUR/m2)
13,13
8,38
8,44
9,34
2009-es index
100
64
64
71
2010-es index
157
100
101
112
Forrás: az uniós gyártók kérdőívekre adott válaszai
(241)
Az értékesítési egységárak a figyelembe vett időszak egésze alatt folyamatosan csökkentek, de a vizsgálati időszakban különösen nagymértékű - 2011-hez képest 7,9 %-os, 2010-hez képest 9,5 %-os, 2009-hez képest 23 %-os - csökkenés volt tapasztalható. Az uniós gyártók értékesítési árai tekintetében tapasztalt csökkenés lassabb volt az érintett országból importált termékek értékesítési árai kapcsán megfigyelt tendenciához képest. 2011 és 2012 között például a kínai árak 11 %-kal, míg ugyanezen időszak alatt az uniós árak 8 %-kal csökkentek.
(242)
Az uniós gazdasági ágazat átlagos értékesítési egységára és a kínai import árai közötti jelentős különbség ellenére, a terméktípusonkénti összehasonlításon alapuló tényleges alákínálás mértéke jóval alacsonyabb - vagyis a vizsgálati időszakban 10,6 % és 26,7 % közötti - értéket mutatott, ahogy az a D.4.2. szakaszban is szerepel. Ennek oka, hogy a mintába felvett kínai exportáló gyártók nem exportálták az uniós gazdasági ágazat által előállított valamennyi terméktípust.
(243)
A nyilvánosságra hozatalt követően a kínai kormány azt állította, hogy a Bizottság nem vette figyelembe a kínai exportáló gyártók által exportált, illetve az uniós gyártók által értékesített terméktípusok közötti különbséget a kínai átlagárak meghatározásakor. Az arra a tényre való hivatkozás, hogy számottevő különbség állt fenn az uniós gazdasági ágazat átlagos eladási ára és a kínai exportáló gyártók átlagos eladási ára között, állítólag a tényállás torz bemutatásához vezetett az uniós eladási árak és a kínai importárak közötti különbség miatt.
(244)
A fentieknek megfelelően a Bizottság az áralákínálás meghatározásához részletes, terméktípusonkénti összehasonlítást végzett, amely kétségkívül részét képezi a kárelemzésnek. Egyértelműen jelezte a különbségek okát is, vagyis hogy a kínai exportáló gyártók nem gyártották az uniós gazdasági ágazat által előállított valamennyi terméktípust. Nem lehet tehát azzal érvelni, hogy a Bizottság félrevezető módon és elferdítve mutatta volna be a tényeket.
(245)
A termelési egységköltség 2011 és a vizsgálati időszak között több mint 10 %-kal nőtt, míg 2010 és 2011 között lényegében változatlan szinten maradt. 2009 és 2011 között a termelési költségek lényegében az eladási árak alakulásának tendenciáját követték. A termelési egységköltség 2012. évi növekedése a gyártási volumen csökkenéséből adódott.
(246)
A kínai kormány azt is állította, hogy az átlagos eladási egységár figyelembe vett időszak alatti csökkenése - több más tényező mellett - a gyártási hatékonyság tekintetében elért eredményekre vezethető vissza. Emellett a termelési egységköltség 2012-ben tapasztalt növekedését nyilvánvalóan nem a termelés volumenének csökkenése váltotta ki, hanem a termelési kapacitás növekedése.
(247)
A hatékonyság 2009-2011 közötti növekedése valóban mérsékelte a termelési egységköltséget és ezáltal hozzájárult az eladási egységár csökkenéséhez. A Bizottság azonban megállapította, hogy az eladási átlagár jóval az átlagos termelési egységköltség alá csökkent a vizsgálati időszak alatt, és így mindössze ez utóbbinak 88 %-át fedezte. A mintába felvett vállalatok termelési kapacitásának bővülése ugyanakkor nem válthatta ki termelési egységköltségük növekedését. Gyártási kapacitásuk valójában mindössze 2,6 %-kal nőtt 2011 és 2012 között, míg átlagos termelési egységköltségük 10,6 %-os növekedést mutatott ugyanezen időszak alatt. Következésképpen ezeket az állításokat elutasították.
7.2. Munkaerőköltségek
(248)
A mintába felvett uniós gyártók átlagos munkaerőköltségei a figyelembe vett időszakban a következőképpen alakultak:
8. táblázat
Munkavállalónkénti átlagos munkaerőköltség
2009
2010
2011
Vizsgálati időszak
Munkavállalónkénti átlagos költség (EUR)
45 232
44 503
48 288
50 615
2009-es index
100
98
107
112
2010-es index
102
100
109
114
Forrás: az uniós gyártók kérdőívekre adott válaszai
(249)
A munkavállalónkénti átlagos munkaerőköltség 2009 és a vizsgálati időszak között folyamatosan, összességében 12 %-kal nőtt. 2011 és a vizsgálati időszak között azonban jelentősebb - 4,8 %-os - növekedés volt tapasztalható. A munkaerőköltség össznövekedése részben azokkal a költségekkel magyarázható, amelyek a gyártás 2011 és a vizsgálati időszak közötti szüneteltetése kapcsán merültek fel néhány uniós gyártónál. Másképpen fogalmazva: jóllehet nem történt tényleges munkavégzés, e gyártóknak akkor is ki kellett fizetniük alkalmazottaikat.
7.3. Készletek
(250)
A mintába felvett uniós gyártók készleteinek szintje a figyelembe vett időszakban a következőképpen alakult:
9. táblázat
Készletek
2009
2010
2011
Vizsgálati időszak
Zárókészletek (1 000 m2)
1 540
1 875
1 657
1 778
2009-es index
100
122
108
115
2010-es index
82
100
88
95
Forrás: az uniós gyártók kérdőívekre adott válaszai
(251)
A készletek 2011 és a vizsgálati időszak között 7,3 %-kal, 2009 és a vizsgálati időszak között 15 %-kal növekedtek, míg 2010 és 2011 között 11,6 %-kal csökkentek.
(252)
A nyilvánosságra hozatalt követően a kínai kormány azt állította, hogy a készletekkel kapcsolatos tendenciák irrelevánsak, mivel a készletek abszolút és relatív növekedése egyaránt rendkívül alacsony volt.
(253)
Az árváltozásokból adódóan a gyártóknak nem éri meg jelentős készleteket felhalmozni, hiszen azok értéke gyorsan csökken. Az uniós gyártók éppen ezért feltehetően korlátozott készleteket tartanak a hasonló termékből. A hasonló termék készletszintjének 2011 és vizsgálati időszak közötti - igaz viszonylag szerény mértékű - emelkedése tehát fontos mutatónak minősül annak megállapításakor, hogy az uniós gazdasági ágazatot jelentős kár érte-e. Az abszolút mértéket tekintve jelentősnek számító 2010. évi készletállományt annak fényében kell értelmezni, hogy a szóban forgó évben az értékesítések jóval magasabb szintet értek el, mint a vizsgálati időszakban.
7.4. Jövedelmezőség, pénzforgalom, beruházások, beruházások megtérülése és tőkebevonási képesség
(254)
A mintába felvett uniós gyártók jövedelmezősége, pénzforgalma, beruházásai és a beruházások megtérülése a következőképpen alakult a figyelembe vett időszakban:
10. táblázat
Jövedelmezőség, pénzforgalom, beruházások, beruházások megtérülése
2009
2010
2011
Vizsgálati időszak
Jövedelmezőség
-20,3 %
8,3 %
8,2 %
-14,5 %
2009-es index
100
241
240
129
2010-es index
- 244
100
99
- 174
Pénzforgalom (1 000 EUR)
-21 550
29 574
33 425
6 200
2009-es index
100
337
355
229
2010-es index
-73
100
113
21
Beruházások (1 000 EUR)
46 087
18 230
7 633
10 712
2009-es index
100
40
17
23
2010-es index
253
100
42
59
Beruházások megtérülése
-6,9 %
9,6 %
13,3 %
-11,5 %
2009-es index
100
339
393
66
2010-es index
-72
100
139
- 120
Forrás: az uniós gyártók kérdőívekre adott válasza
(255)
A mintában szereplő uniós gyártók jövedelmezőségét a hasonló termék független vevőknek történő uniós értékesítéséből származó, adózás előtti nettó nyereségében kifejezve állapították meg, a vonatkozó forgalom százalékában.
(256)
2009-ben a legtöbb mintába felvett uniós gyártó veszteséget volt kénytelen elkönyvelni, ami - a D.7. szakaszban ismertetetteknek megfelelően - elsősorban azzal magyarázható, hogy ekkor vette kezdetét a hasonló termék gyártása. 2010-ben az átlagos nyereség már elérte a 8,31 %-ot. A jövedelmezőség ezt követően 2011-ben, amikor a támogatott import növekedni kezdett, enyhén visszaesett. Végezetül az iparág jelentős veszteséget - 2011-hez képest 276,6 %-os visszaesést - szenvedett el a vizsgálati időszakban.
(257)
A nettó pénzforgalom - amely a mintába felvett uniós gyártóknak tevékenységeik önfinanszírozására való képességét mutatja - 2011 és a vizsgálati időszak között számottevő mértékben, 81 %-kal esett vissza. 2010-től kezdődően folyamatosan növekedett, összességében pedig a figyelembe vett időszakban nőtt.
(258)
A beruházások megtérülését a beruházások nettó könyv szerinti értékének százalékában meghatározott nyereségeként fejezték ki.
(259)
A 10. táblázat alapján a beruházások a 2009. évi induló szakaszt követően, amely időszakban az iparág jelentős beruházásokat hajtott végre a hasonló termék kapcsán, 2009 és 2011 között folyamatosan csökkentek, majd a vizsgálati időszak alatt növekedtek. A vizsgálati időszakban azonban a beruházások a 2009. évhez képest alacsony szinten maradtak. A vizsgálati időszak során elsősorban a K+F-hez, illetve a gyártási technológia és folyamat hatékonyságának fokozását célzó fejlesztésekhez és karbantartásokhoz kapcsolódó beruházásokat hajtottak végre. Az iparág beruházásai különösen azokat az új terméktípusokat érintették, amelyeket ez időszak alatt nem importáltak Kínából, és amelyek kutatás- és innovációigényes termékek.
(260)
A beruházások megtérülése ezzel szemben 34 %-kal csökkent 2009 és 2012 között. Annak ellenére, hogy a vizsgálati időszak előtt folyamatos - vagyis 2009 és 2011 között 293 %-os - növekedés volt mérhető, a vizsgálati időszakban a 2011. évhez képest 186 %-os csökkenés tapasztalható. A 2012. évi visszaesés logikus következménye annak, hogy az uniós gazdasági ágazat a vizsgálati időszakban veszteséget volt kénytelen elkönyvelni.
(261)
A tőkebevonási képességről megállapítást nyert, hogy a hasonló termék tekintetében az uniós gazdasági ágazat pénztermelő képessége egyre romlott, ami az uniós gazdasági ágazat pénzügyi helyzetének gyengüléséhez vezetett.
8. A kárra vonatkozó következtetés
(262)
Az uniós gazdasági ágazat helyzetének elemzése a legtöbb kármutató tekintetében egyértelműen negatív tendenciát mutat. Az általánosságban növekvő felhasználás mellett az össztermelés nőtt a figyelembe vett időszakban. Annak ellenére, hogy az értékesítés volumene növekedett, az uniós gazdasági ágazat piaci részesedése a figyelembe vett időszakban csökkent a felhasználás ugyanezen időszakban bekövetkezett nagyobb mértékű növekedése miatt. A figyelembe vett időszakban az átlagos eladási ár meredeken esett, kedvezőtlen hatást gyakorolva valamennyi pénzügyi teljesítménymutatóra, így például a jövedelmezőségre, a pénzforgalomra, a beruházások megtérülésére és a tőkebevonási képességre.
(263)
A figyelembe vett időszakban az uniós gazdasági ágazat értékesítési összvolumene nőtt. Az uniós gazdasági ágazat értékesítési volumenének emelkedését azonban az átlagos eladási ár és az uniós gazdasági ágazat piaci részesedésének jelentős mértékű csökkenése kísérte.
(264)
A fentiek fényében a vizsgálat megerősítette, hogy az uniós gazdasági ágazat eladási árai a vizsgálati időszakban nem érték el az ágazat előállítási költségeit, ami kedvezőtlen hatást gyakorolt az Uniós gazdasági ágazat jövedelmezőségére, amely a vizsgálati időszakban erősen negatív szintre csökkent.
(265)
A kapacitás ugyanakkor kedvezően alakult 2009 és a vizsgálati időszak között. Emellett a beruházások a 2009 és a vizsgálati időszak közötti csökkenés ellenére 2011 és a vizsgálati időszak között növekedtek. Ennek hátterében a D.7.4. szakaszban már ismertetett tény áll: a mintába felvett vállalatok nem hagytak fel a hasonló termékhez kapcsolódó beruházásokkal, amelyek keretében többek között olyan terméktípusokra összpontosítottak, amelyek piaci szegmensében még nem jelent meg az érintett országból származó export, illetve amely típusok kutatás- és innovációigényesek. Kétségtelen azonban, hogy állandó költségeinek jobb megoszlása és a méretgazdaságosság megvalósítása érdekében az uniós gazdasági ágazatnak képesnek kell lennie arra, hogy az alapvetőbb (jelenleg a Kínából származó támogatott behozatallal versenyző) terméktípusokat is nagy volumenben tudja előállítani, illetve értékesíteni.
(266)
A nyilvánosságra hozatalt követően a kínai kormány azt állította, hogy a Bizottság értékelése ellentmondást tartalmaz, mivel egyfelől azt állítja, hogy elsősorban K+F jellegű beruházásokat hajtottak végre, másfelől pedig azzal érvel, hogy a keresletnövekedésre készülve került sor kapacitásbővítésre a vizsgálati időszak alatt. Ezek azonban nem egymásnak ellentmondó, hanem egymást kiegészítő állítások: az új terméktípusokra irányuló, azonos időszakban végrehajtott beruházások szükségszerűen kapacitásbővüléssel járnak. Bár az ilyen jellegű beruházások valóban növelik az uniós gazdasági ágazat költségeit, lényeges jelzésként is szolgálnak arra vonatkozóan, hogy az iparág minden tőle telhetőt megtesz versenyképességének megtartása érdekében.
(267)
Levonható tehát a következtetés, hogy amellett, hogy az uniós gazdasági ágazat jelentős kárt szenvedett el a vizsgálati időszakban, aktívan törekedett arra, hogy az érintett országból még nem importált innovatív termékek fejlesztésével csökkentse az érintett termék támogatott behozatalával szembeni kiszolgáltatottságát.
(268)
A fentiek figyelembevételével megállapítást nyer, hogy az uniós gazdasági ágazatot jelentős kár érte az alaprendelet 8. cikkének (5) bekezdése értelmében.
E. OKOZATI ÖSSZEFÜGGÉS
(269)
Az alaprendelet 8. cikkének (6) és (7) bekezdése értelmében megvizsgálták, hogy az érintett országból származó támogatott behozatal okozott-e olyan mértékű kárt az uniós gazdasági ágazatnak, amely jelentős kárnak minősíthető. A támogatott behozatalon kívül megvizsgáltak más ismert, az uniós gazdasági ágazatnak ugyanezen időszakban adott esetben kárt okozó tényezőket is, annak elkerülése érdekében, hogy a szóban forgó egyéb tényezők által okozott esetleges károkat a támogatott behozatalnak tulajdonítsák.
1. A támogatott behozatal hatása
(270)
A vizsgálat kimutatta, hogy a figyelembe vett időszak alatt nőtt a támogatott import: a volumen tekintetében 596 %-os növekedés, míg piaci részesedés tekintetében 366 %-os bővülés volt tapasztalható. Megerősítést nyert tehát, hogy az érintett termék behozatalának mind a volumene, mind pedig a piaci részesedése számottevően nőtt a figyelembe vett időszakban. A támogatott behozatal növekedése és az uniós gazdasági ágazat piaci részesedésének csökkenése egyértelmű időbeli egybeesést mutat. Másképpen fogalmazva: a behozatal az uniós piacnál jóval gyorsabb ütemben nőtt, és az uniós gyártók a kínai importtal szemben veszítettek piaci részesedésükből. A vizsgálat azt is megállapította, hogy - amint az a D.4.2. szakaszban is említésre került - a támogatott behozatal a vizsgálati időszakban az uniós gazdasági ágazat árai alá kínált.
(271)
A vizsgálat kimutatta, hogy a figyelembe vett időszak során a támogatott behozatal árai 27,2 %-kal csökkentek, és így még nagyobb különbségek alakultak ki az uniós gyártók, illetve az exportáló gyártók által alkalmazott árak között. Az uniós gazdasági ágazat ilyen jelentős árnyomás mellett komoly erőfeszítéseket tett előállítási költségeinek csökkentésére. Ezen erőfeszítések ellenére a kínai behozatali árak kivételesen alacsony szintje arra kényszerítette az uniós gazdasági ágazatot, hogy eladási árait tovább - veszteséggel járó - szintre csökkentse. A 2009. évi induló szakaszt követően az uniós gyártók 2010-ben és 2011-ben stabil nyereségszintet értek el. A vizsgálati időszakban viszont az uniós gyártók jelentős veszteséget könyveltek el.
(272)
A nyilvánosságra hozatalt követően több érdekelt fél is vitatta a Bizottság azon megállapítását, mely szerint okozati összefüggés áll fenn az uniós gazdasági ágazatot ért jelentős kár és a Kínából származó támogatott behozatal között. Állításuk szerint a kár és az érintett országból származó behozatal növekedése között nem volt időbeli egybeesés. Ez annak a ténynek tudható be, hogy a Kínából származó behozatal 2009 és 2011 között nőtt számottevő mértékben. Ezenkívül a kínai import átlagára 2011-ben 4,96 EUR/m2 volt, amely megközelíti a 2012. évi (4,38 EUR/m2-es) árat.
(273)
Ugyanezen felek azt állították, hogy az a következtetés, amely szerint a 2012. évi kínai importnak tudható be az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett kár, ellentmond azoknak a megállapításoknak, hogy a kínai import a megelőző évben állítólag annak ellenére nem fejtett ki kedvezőtlen hatást, hogy nagyon hasonló volt az import átlagára.
(274)
A felek továbbá azt állították, hogy az elszenvedett jelentős kár és a támogatott kínai behozatal időbeli egybeesését a teljes - vagyis 2009-től a vizsgálati időszak végéig tartó - figyelembe vett időszak tekintetében nem lehet az ezalatt az időszak alatt jelentkezett közbenső tendenciák mérlegelése nélkül vizsgálni.
(275)
A figyelembe vett időszak kezdetétől a vizsgálati időszak végéig a behozatal 596 %-kal nőtt, piaci részesedése pedig 321 %-kal bővült. Az importárak 27,2 %-kal csökkentek a figyelembe vett időszak alatt.
(276)
Helytálló a megállapítás, mely szerint az uniós gazdasági ágazat 2011. évi haszonkulcsa annak ellenére alig maradt el a 2010-ben elért szinttől, hogy a kínai import már 2011-ben jelentős mértékben nőtt. Mindazonáltal az uniós szolárüveg-felhasználás 2011-ben számottevően - vagyis 2010 és 2011 között 20,4 %-kal - nőtt, míg a Kínából származó behozatal ugyanezen időszak alatt 150 %-kal bővült. A vizsgálati időszakban amíg a felhasználás valóban valamivel több mint 19 %-kal visszaesett, a kínai import volumene több mint 35 %-os további növekedést ért el. Ez egyértelműen bizonyítja, hogy az uniós gazdasági ágazat által a vizsgálati időszakban elszenvedett jelentős kár és a támogatott kínai behozatal erőteljes növekedése azonos időszakban jelentkezett. Emellett természetesen időbe telik, amíg az uniós gyártókat elérik a támogatott import növekedésének kedvezőtlen hatásai (mint például az ügyfelek elpártolása, a veszteségtermelés, a beruházások megtérülésének, illetve a pénzforgalom csökkenése stb.). Ezért az állítást elutasítják.
(277)
A Bizottság a figyelembe vett időszakbeli közbenső tendenciákat is elemezte. Az a tény, hogy az uniós gazdasági ágazat 2011-ben még annak ellenére nyereségesen működött, hogy a kínai import ekkor már növekedést mutatott; nem cáfolja meg a következtetést, amely szerint a vizsgálati időszak tekintetében időbeli egybeesés állapítható meg az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett kár és a támogatott kínai import folyamatos növekedése között.
(278)
A vizsgálati időszakban a felhasználás valamivel több mint 19 %-os visszaesése ellenére a kínai exportáló gyártók:
a)
2011-hez képest 12,4 százalékponttal növelték piaci részesedésüket, míg az uniós gazdasági ágazat piaci részesedése 12,3 százalékponttal csökkent;
b)
több mint 35 %-kal növelték a kínai import volumenét, miközben az uniós gazdasági ágazat értékesítése 32 %-kal csökkent; valamint
c)
több mint 10 %-kal tovább csökkentették a már eleve rendkívül alacsony exportáraikat és akár 26,7 %-kal is az uniós gazdasági ágazat árai alá kínáltak, ami hozzájárult az uniós gazdasági ágazat vizsgálati időszak alatti veszteséges működéséhez.
(279)
A fenti elemzés alapján a Bizottság megállapítja, hogy a támogatott behozatal, valamint annak a piaci részesedés tekintetében elért jelentős, a folyamatosan az uniós gazdasági ágazat árai alá kínáló árak melletti növekedése okozta az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett jelentős kárt.
2. Az egyéb tényezők hatásai
2.1. Harmadik országokból származó behozatal
(280)
Az egyéb harmadik országokból származó behozatal volumene a következőképpen alakult a figyelembe vett időszak alatt:
11. táblázat
Harmadik országokból származó behozatal (1 000 m2)
Harmadik országok
2009
2010
2011
Vizsgálati időszak
Volumen (m2)
700
886
1 287
1 023
Index
100
127
184
146
Piaci részesedés
4,2 %
3,1 %
3,8 %
3,7 %
Index
100
74
90
88
Átlagár (EUR/m2)
10,50
10,09
9,60
8,40
Index
100
96
91
80
Forrás: Glass for Europe és a panasz
(281)
Az egyéb harmadik országokból származó import volumene 46 %-kal nőtt a figyelembe vett időszakban, összhangban az uniós felhasználás növekedésével. Ezen import piaci részesedése 2011-hez képest (3,7 %) kismértékben csökkent a vizsgálati időszakban, de a figyelembe vett időszakot tekintve összességében stabil maradt. Kína után Törökország a második legnagyobb exportőr, a harmadik helyen pedig India következik.
(282)
Az összes harmadik országból származó importról rendelkezésre álló adatokból kitűnik, hogy az átlagos importár magasabb volt a kínai átlagos importárnál. Ugyanez érvényes az érintett termék egyes típusainak egységáraira is. Másfelől azonban a harmadik országok átlagos importára hasonló, vagy magasabb szintű volt az uniós gazdasági ágazat által alkalmazott árak átlagánál.
(283)
Tekintettel a harmadik országokból származó behozatal alacsony összvolumenére, piaci részesedésére, valamint árszínvonalára, a Bizottság megállapítja, hogy a harmadik országokból érkező behozatal nem befolyásolhatta a támogatott behozatal és az uniós gazdasági ágazatot ért kár közötti okozati összefüggést.
2.2. Az uniós gazdasági ágazat exportteljesítménye
(284)
A mintába felvett uniós gyártók exportvolumene a figyelembe vett időszakban a következőképpen alakult:
12. táblázat
A mintába felvett uniós gyártók exportteljesítménye
2009
2010
2011
Vizsgálati időszak
Exportértékesítések értéke (1 000 EUR)
19 313
19 814
27 419
7 001
Index
100
103
142
36
Exportértékesítések volumene (1 000 m2)
1 460
1 713
2 708
760
Index
100
117
185
52
Átlagár (EUR/m2)
13,22
11,56
10,12
9,21
Index
100
87
77
70
Forrás: az uniós gyártók kérdőívekre adott válasza
(285)
A mintába felvett uniós gyártók exportértékesítése 2009 és 2011 között nőtt, a vizsgálati időszakban azonban az értékesítések értéke 74 %-kal, volumene pedig 71,9 %-kal hirtelen visszaesett. A mintába felvett kínai exportőrök válaszai alapján úgy tűnik, hogy ennek hátterében az uniós gazdasági ágazat főbb exportpiacaira (nevezetesen az Egyesült Államokba és Kanadába) irányuló kínai export rendkívül alacsony ára áll.
(286)
A mintába felvett uniós gyártók értékesítési összvolumenén belül az exportértékesítések 2009-ben (az induló szakaszban) 20 %-ot, 2010-ben 11 %-ot, a csúcsévnek számító 2011-es évben pedig mindössze 14 %-ot tettek ki. 2012-ben további, 5 %-os szintre történő csökkenés volt tapasztalható.
(287)
Az uniós gazdasági ágazat fő piacát nem a harmadik országbeli, hanem a világ egyik legnagyobbjának számító uniós piac jelenti. Emellett a szolárüveg viszonylag nagy súlyú és törékeny termék, így a távolabbi pontokra történő szállítása (a törés és korrózió miatt) járulékos költségekkel jár. A vizsgálat azt is megerősítette, hogy a gyengébb exportteljesítmény elsősorban annak tudható be, hogy az olcsó kínai exporttal a harmadik országok piacain is fel kellett venni a versenyt. Emiatt a Bizottság nem vonhatja le azt a következtetést, hogy a mintába felvett uniós gyártók gyengébb exportteljesítménye befolyásolja a támogatott behozatal és az uniós gazdasági ágazatot ért kár közötti okozati összefüggést.
(288)
A nyilvánosságra hozatalt követően számos fél megkérdőjelezte azokat a bizottsági megállapításokat, amelyek szerint a mintába felvett uniós gyártók exportértékesítésének vizsgálati időszak alatti visszaesését legnagyobb valószínűséggel az uniós gazdasági ágazat főbb exportpiacaira (nevezetesen az Egyesült Államokba és Kanadába) irányuló rendkívül alacsony árú kínai export váltotta ki. Meglátásuk szerint ez megalapozatlan következtetés, hiszen Kína már 2011-ben is exportált, és így nincs magyarázat arra, hogy az export hatása miért csak 2012-ben jelentkezett. Azt állították továbbá, hogy az alacsony exportértékesítési eredmény valódi oka az, hogy az uniós gazdasági ágazat nem volt versenyképes, és nem tudott versenyben maradni amikor a világpiaci árak csökkentek. Mindezek alapján a felek szerint megállapítható, hogy az uniós gazdasági ágazat exportértékesítésének vizsgálati időszak alatti visszaesése tovább növelte az elszenvedett kárt.
(289)
A Bizottság az alábbiakban ismertetett indokok alapján elutasítja ezeket az állításokat. Továbbra is az uniós, nem pedig a harmadik országok piacai jelentik az uniós gazdasági ágazat fő piacát. Emellett, a távolabbi pontokra történő szállítások kapcsán (a törés és a korrózió miatt) felmerülő járulékos költségek kizárólag abban az esetben térülnek meg, ha a harmadik országokban kellően magas az árszínvonal. Láthatóan azonban ez nem így van. Valójában, a mintába felvett exportáló gyártók kérdőívekre adott válaszai alapján rendelkezésre álló bizottsági információk szerint az uniós gazdasági ágazat fő exportpiacaira irányuló kínai export árai rendkívül alacsonyak voltak, és ezek ráadásul a 2011. évi adatoknál még alacsonyabb szintre süllyedtek a vizsgálati időszak alatt. Ez azt jelzi, hogy az uniós gazdasági ágazat gyenge exportteljesítménye - ahogyan azt a vizsgálat megerősítette - a harmadik országbeli piacok esetében is mindenekelőtt az egyre csökkenő kínai exportárakra vezethető vissza.
(290)
Ugyanezen felek azzal is érveltek, hogy a vizsgálat az uniós piacra vonatkozott, és nem mérte fel, hogy a harmadik országbeli piacokon egyáltalán sor került-e az állítólagos tisztességtelen árképzésre.
(291)
Ezenkívül még ha helytállónak is tekintik az uniós intézmények megállapításait, azok álláspontjuk szerint olyan károkat is az Unióba irányuló támogatott behozatalnak tulajdonítanak, amelyeket más tényezők váltottak ki. Ekképpen a harmadik országokba irányuló, állítólag alacsony árú vagy támogatott kínai kivitelek nem az Unióba irányuló támogatott behozatalok, és így ezeket független tényezőknek kell tekinteni, amelyek károkozó hatása nem kapcsolható össze a támogatott behozatalokkal.
(292)
A Bizottság ezt az állítást elutasítja. A bizottsági vizsgálat nem terjed ki arra, hogy Kína dömping- és/vagy támogatott árakon exportál-e a harmadik országokba. A mintába felvett exportáló gyártók által a harmadik országokban alkalmazott exportárakról szolgáltatott adatok alapján a Bizottság mindössze azt állapította meg, hogy a szóban forgó árak az utóbbi években folyamatosan csökkentek.
(293)
Hasonlóképpen, a Bizottság a harmadik országokba irányuló kínai import árainak csökkenését független tényezőként elemezte, és nem kapcsolta össze az Unióba történő támogatott behozatallal. Ezt a tényt valójában csak mint az uniós gazdasági ágazat legfontosabb harmadik országbeli célpiacaira irányuló export csökkenésének egyik lehetséges magyarázataként használták, szem előtt tartva, hogy a szóban forgó piacok sem a múltban nem számítottak, sem pedig jelenleg nem minősülnek az uniós gazdasági ágazat fő piacának. Az uniós gazdasági ágazat értékesítésének még a csúcséveknek számító 2010-ben és 2011-ben is több mint 85 %-át az uniós piacon belüli értékesítés adta.
(294)
Ezért a Bizottság megállapítja, hogy a mintába felvett uniós gyártók exportteljesítményének romlása nem befolyásolja a támogatott behozatal és az uniós gazdasági ágazatot ért kár közötti okozati összefüggést.
2.3. A felhasználás és a kapacitás alakulása
(295)
Amint az a D.3. szakaszban szerepel, az uniós felhasználás 65 %-kal nőtt 2009 és a vizsgálati időszak között. A legmagasabb szintet 2011-ben érte el, amikor 2009-hez képest 105 %-os növekedést mutatott. Ezt a felhasználásbeli növekedést azonban az uniós gazdasági ágazat nem tudta teljes mértékben kihasználni. Összértékesítése 2011-ig számottevően, de a piacnál lassabb ütemben nőtt, majd a vizsgálati időszakban összességében is csökkenést mutatott. A figyelembe vett időszak alatt piaci részesedése folyamatosan, 2009-hez képest a vizsgálati időszakban 25,7 %-kal (2011-hez képest pedig 15,8 %-kal) csökkent. A kínai piaci részesedés, illetve értékesítési volumen ezzel szemben még a felhasználás 2011 és vizsgálati időszak közötti visszaesésekor is jelentős mértékű növekedést mutatott: 2011 és a vizsgálati időszak között 68,4 %-kal, a teljes időszak tekintetében pedig összességében 321 %-kal bővült. A figyelembe vett időszakban a kínai behozatal 596 %-kal nőtt.
(296)
Minthogy az uniós felhasználás növekedett a figyelembe vett időszakban, alakulása olyan tényező, amely megerősíti a növekvő támogatott behozatal és az uniós gazdasági ágazatot ért kár közötti okozati összefüggést, és amely önmagában nem okozott kárt az uniós gazdasági ágazatnak. Ráadásul a támogatott kínai behozatal még a csökkenő felhasználást mutató vizsgálati időszakban is képes volt továbbnövelni piaci részesedését az uniós gazdasági ágazat kárára.
(297)
A nyilvánosságra hozatalt követően több fél azt állította, hogy az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett kár hátterében az uniós felhasználás visszaesése áll. Az állítások alapján ez az egyetlen olyan tényező, amely 2012-ben mutatott első alkalommal csökkenést, illetve amelyre indokoltan visszavezethető az okozott kár, hiszen a kínai import már 2011-ben megjelent, mégpedig a 2012. évihez hasonló árakon.
(298)
Való igaz, hogy az előző évekhez képest a felhasználás 2012-ben visszaesett. A Bizottság elemzése azonban a figyelembe vett időszak 2009. évi kezdőidőpontjától a vizsgálati időszak végéig terjed ki, amely időtartam alatt az uniós felhasználás összességében 65 %-kal nőtt. A figyelembe vett időszak alatt az uniós gazdasági ágazat piaci részesedése folyamatos és számottevő - vagyis összességében 25,7 %-os - csökkenést mutatott, miközben a kínai behozatal piaci részesedése 321 %-kal bővült. A figyelembe vett időszakban a kínai behozatal 596 %-kal nőtt.
(299)
Mindemellett a vizsgálati időszakban az uniós felhasználás még a 2010. évihez hasonló szintet ért el, miközben - a 10. táblázatban feltüntetettek szerint - a 2010-es volt az az év, amikor az uniós gazdasági ágazat elfogadható mértékű nyereségre tett szert. Az uniós felhasználás vizsgálati időszak alatti visszaesése tehát önmagában nem okozhatta az uniós gazdasági ágazat vizsgálati időszak alatt keletkezett veszteségét. Ezenfelül az uniós gazdasági ágazat piaci részesedése 26,6 %-kal csökkent 2010 és 2012 között, miközben a kínai behozatalok piaci részesedése ugyanezen időszak alatt 318 %-kal nőtt. Végezetül, amennyiben az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett kár a felhasználás vizsgálati időszak alatti visszaesésének következménye, akkor annak a kínai behozatalra is hatással kellett volna lennie. Ez azonban egyértelműen nem így történt. Éppen ellenkezőleg, a vizsgálati időszak alatt a kínai import mind a volumen, mind pedig a piaci részesedés tekintetében jelentős növekedést ért el.
(300)
A fenti megállapításokra tekintettel a Bizottság elutasítja ezt az állítást. A Bizottság ezért arra a következtetésre jutott, hogy a felhasználás vizsgálati időszak alatti csökkenése nem befolyásolja a támogatott behozatal és az uniós gazdasági ágazatot ért kár közötti okozati összefüggést.
(301)
Ami az uniós gazdasági ágazat 4. táblázatban feltüntetett termelés kapacitását illeti, a kapacitásbővülés egyértelműen a növekvő uniós felhasználás tendenciáját követte 2011 végéig. A vizsgálat kimutatta, hogy a termelési kapacitás 2011 és a vizsgálati időszak közötti 12,5 %-os növekedésének fő oka az volt, hogy a szolárüveg piaca újabb vállalattal bővült. A piacon jelenlévő összes többi vállalat gyártási kapacitása ugyanezen időszak alatt enyhe csökkenést mutatott. Az uniós gazdasági ágazat kapacitásfejlesztésének általános tendenciája tehát az uniós felhasználás trendjét követte. A Bizottság ezért úgy véli, hogy az uniós gazdasági ágazat jelentős termelési kapacitása - amely már a figyelembe vett időszak kezdetén is számottevő volt, és amely a vizsgálati időszak alatt is tekintélyes mértékű maradt - nem befolyásolhatta a támogatott behozatal és az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett kár közötti okozati összefüggést.
(302)
A nyilvánosságra hozatalt követően több fél azzal érvelt, hogy a Bizottság elmulasztotta figyelembe venni, hogy az állítólagos többletkapacitás volt az elszenvedett kár egyik lényegi kiváltó oka. A figyelembe vett időszak alatti kapacitásbővítést az állítások szerint nem indokolta a felhasználás növekedése, mivel az uniós gazdasági ágazat szempontjából rendkívül nagy és állandó különbség mutatkozott a kapacitás és a felhasználás között, amely meglátásuk szerint gazdasági szempontból nem fenntartható. Azt állították továbbá, hogy az a tény, hogy 2011 és a vizsgálati időszak vége között új szereplő lépett a piacra, hozzájárult az elszenvedett kárhoz, mivel ezáltal fokozódott a belpiaci verseny.
(303)
A felek ezenkívül úgy vélték, hogy az uniós felhasználás csökkenése és a termelési kapacitás bővülése az exportértékesítések visszaesésével együtt alacsony kapacitáskihasználtsághoz vezetett. Az alacsony kihasználtság magas állandó költségeket eredményezett, és ez véleményük szerint igen súlyos következményekkel járt az uniós szolárüveg-iparág számára.
(304)
A Bizottság megállapítja, hogy az uniós gazdasági ágazat egészének kapacitása a figyelembe vett időszakban végig folyamatosan meghaladta az uniós összfelhasználást. Ennek ellenére a vizsgálati időszakot megelőző két évben az uniós gazdasági ágazathoz tartozó, mintába felvett vállalatok nyereségesek voltak, míg ezzel szemben csak a vizsgálati időszak alatt 14,5 %-os, jelentős mértékű veszteséget kellett elkönyvelniük.
(305)
A mintába felvett uniós gyártók kapacitása 2010 és 2011 között ráadásul mindössze 4 %-kal, 2011 és a vizsgálati időszak között pedig 2,6 %-kal nőtt, vagyis e tekintetben 2010 és a vizsgálati időszak között összességében 6,7 %-os, szerény mértékű növekedés volt tapasztalható.
(306)
Következésképpen a felhasználás és a kapacitás közötti különbség a figyelembe vett időszak teljes tartama alatt fennállt, és bár valamivel magasabb volt a vizsgálati időszakban, nem szolgál magyarázatul a mintába felvett vállalatok vizsgálati időszak alatt keletkezett tetemes veszteségére. Mindezek alapján a Bizottság elutasítja az állítást, mely szerint az uniós gazdasági ágazat olyan szintű kapacitással rendelkezik, amely gazdasági szempontból nem fenntartható.
(307)
Azt az állítást illetően, hogy a piacra újonnan belépő vállalat 2012-ben hozzájárult az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett kárhoz, a Bizottság megállapítja, hogy bár a szóban forgó új piaci szereplő jelentős kapacitást épített ki, a vizsgálati időszakban termelési és értékesítési volumene rendkívül alacsony volt, az uniós összértékesítésnek hozzávetőleg 2 %-át tette ki. A vállalat piacra lépése tehát nem befolyásolhatta az uniós gazdasági ágazat egészének teljesítményét, leszámítva a kapacitására, illetve kapacitáskihasználására vonatkozó ágazati adatokra gyakorolt jelentős hatását. Valójában, ha nem vesszük figyelembe a szóban forgó vállalat adatait, akkor tulajdonképpen az összes többi uniós gyártó kapacitása csökkenést mutatott a 2011 és 2012 közötti időszak tekintetében.
(308)
A vizsgálat azt sem erősítette meg, hogy az állandó költségek súlyos következményekkel jártak volna a szolárüveg-iparág számára. A vizsgálati időszakban a mintába felvett uniós gyártók átlagos állandó költsége a gyártási összköltségek 25 %-35 %-át tette ki. Az ezt megelőző - vagyis a 2010-es és 2011-es - években az állandó költségek ugyan valamivel alacsonyabb százalékértéket mutattak, de még mindig ebben a tartományban mozogtak. Ez egyértelműen bizonyítja, hogy a vizsgálati időszak alatti jelentős kapacitás kétségkívül hatást gyakorolt a termelési költségekre, de a kiváltott hatás nem volt jelentős, illetve nem szolgál magyarázatul a vizsgálati időszak alatt keletkezett - különösen az előző években elért nyereséghez képest - tetemes veszteségekre. Emellett a mintába felvett uniós gyártók kapacitáskihasználása a korábbi évekhez képest csökkenést mutatott, igaz a vizsgálati időszakban még mindig 65 %-os volt.
(309)
Végezetül pedig, a bizottsági elemzés azt is figyelembe vette, hogy a kiépített kapacitás átalakítható másfajta üvegek gyártására, amely termékek már nem tartoznak e vizsgálat hatálya alá. Következésképpen e tényezőt is számításba véve a Bizottság kijelenti, hogy nem ért egyet az érdekelt fél azon állításával, mely szerint a jelentős kiépített kapacitás gazdasági szempontból nem fenntartható.
(310)
Tekintettel a fentiekre a Bizottság elutasítja a felek állítását, és ismételten kijelenti, hogy a felhasználás, a kapacitás és a kapacitáskihasználás figyelembe vett időszak alatti tendenciái - amelyeket együttesen és külön-külön is megvizsgáltak -, nem befolyásolják az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett jelentős kár és a támogatott import között megállapított okozati összefüggést.
2.4. A napelemmodulokkal kapcsolatos tendenciák
(311)
A Bizottság rendelkezésére álló adatok (20) alapján a szolárüveg-értékesítés hozzávetőleg 80-85 %-át a napelemmodulok (kristályos szilícium fényelektromos modulok és vékonyrétegű fényelektromos napelemmodulok) gyártói számára, mintegy 15-20 %-át pedig a meleg víz előállítására használt sík termikus napkollektorok gyártói felé történő eladások teszik ki. A napelemmodulok kapcsán megfigyelhető tendenciák tehát jelentős hatással bírnak a szolárüveg felhasználása szempontjából.
(312)
A nyilvánosságra hozatalt követően két fél azt állította, hogy az érintett termék felhasználásának alakulása mellett az uniós gazdasági ágazatot ért kárhoz a napelemmodulok felhasználásának visszaesése, valamint ezen ágazat 2011 végén, illetve 2012 elején elszenvedett vesztesége is hozzájárult. A fotoelektromospanel-gyártók pénzügyi nehézségeinek a szolárüveg piacára gyakorolt hatása állítólag - a két esemény között szükségképpen eltelt időszak miatt - 2011 végén, illetve 2012-ben jelentkezett.
(313)
Ugyanezen, vagyis a 2009 és 2012 közötti időszak tekintetében folyamatos növekedés volt tapasztalható a napelemmodulok felhasználása terén, és a felhasználás még a 2012-ben bekövetkezett csökkenés ellenére is 221 %-kal meghaladta a 2009. évi, 44 %-kal pedig a 2010. évi szinteket. (21) Megállapítást nyert továbbá, hogy bár az Unióban a napelemmodulok iránti kereslet kezdeti növekedését a pénzügyi támogatási rendszerek - elsősorban az átvételi árak - idézték elő, nem lehet azt a következtetést levonni, hogy az átvételi árak (2011. év végi, illetve 2012. év eleji) csökkentése befolyásolta volna a támogatott import és a kár közötti okozati összefüggést (22). Ez azzal magyarázható, hogy ugyanezen, vagyis a 2009 és 2012 közötti időszakban viszonylag magas maradt a napelemmodulok iránti kereslet.
(314)
A napelemmodulok felhasználása, és így a szolárüveg iránti kereslet is tehát magas maradt a figyelembe vett időszakban. A 2012. évben tapasztalt kismértékű csökkenés önmagában nem tekinthető olyan jellegű tényezőnek, amely befolyásolná a Kínából származó támogatott import és az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett jelentős kár között megállapított okozati összefüggést.
(315)
Hasonlóképpen, minthogy a napelemmodulok iránti kereslet viszonylag magas szintű maradt 2009-2012 között, és ugyanezen időszakban a szolárüveg iránti kereslet 65 %-kal nőtt, a napelemmodul-gyártók pénzügyi helyzetének 2011. év végi, illetve 2012. év eleji romlásának szolárüveg-felhasználásra gyakorolt hatása önmagában nem tekinthető olyan jellegű tényezőnek, amely befolyásolná a szolárüveg Kínából érkező támogatott behozatala és az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett jelentős kár között megállapított okozati összefüggést.
(316)
A fentiek fényében a Bizottság megerősíti, hogy a napelemmodulok felhasználásának alakulása önmagában nem tekinthető olyan jellegű tényezőnek, amely befolyásolná a Kínából származó támogatott import és az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett jelentős kár között megállapított okozati összefüggést.
3. Következtetés
(317)
A vizsgálat megállapította, hogy okozati összefüggés áll fenn az uniós gazdasági ágazatot ért jelentős kár és a Kínából érkező támogatott behozatal között. A Bizottság a kár további lehetséges okait is elemezte, úgymint az egyéb harmadik országokból érkező behozatal, az uniós gazdasági ágazat exportteljesítménye, a felhasználás és a gyártási kapacitás szerkezeti átalakulása, illetve az érintett termék egyes felhasználóinak piaci helyzetében bekövetkezett változások. Az együttesen, illetve külön-külön is elemzett említett tényezők kapcsán megállapítást nyert, hogy közülük egyik sem befolyásolta a Kínából származó támogatott behozatal és az uniós gazdasági ágazatot ért jelentős kár között megállapított okozati összefüggést.
(318)
A fenti elemzés alapján - amely egyértelműen megkülönböztette és elkülönítette az összes ismert tényező uniós gazdasági ágazat helyzetére gyakorolt hatásait a támogatott behozatal káros hatásaitól - tehát levonható a következtetés, hogy az érintett országból érkező támogatott behozatal az alaprendelet 8. cikkének (6) bekezdése értelmében jelentős kárt okozott az uniós gazdasági ágazatnak.
(319)
A vizsgálati időszakot követően több uniós szolárüveggyártó nyilvánosan bejelentette, hogy felhagy a gyártással, aminek szükségszerű következményeként számottevő működési kapacitás vált kihasználatlan kapacitássá. Ez továbberősíti az előzőekben megállapított okozati összefüggést, és emellett bizonyítja, hogy a támogatott behozatal súlyos következményekkel jár az uniós gazdasági ágazatra nézve.
F. AZ UNIÓS ÉRDEK
(320)
Az alaprendelet 31. cikkével összhangban a Bizottság megvizsgálta, hogy a kárt okozó támogatás kapcsán levont következtetés ellenére ebben az esetben az intézkedések elfogadása biztosan nem sértené-e az uniós érdeket. Az uniós érdek elemzése az összes különböző érintett érdek felmérésével történt, beleértve az uniós gazdasági ágazat, az importőrök, a nyersanyag-beszállítók és az érintett termék felhasználóinak érdekeit.
1. Az uniós gazdasági ágazat érdeke
(321)
A vizsgálati időszakban az uniós gazdasági ágazat közvetlenül mintegy 860 főt foglalkoztatott a hasonló termék gyártása és értékesítése terén. A vizsgálat megállapította, hogy az uniós gazdasági ágazatot jelentős kár érte, amelynek oka a vizsgálati időszakban az érintett országból érkező támogatott behozatal volt. Néhány uniós gyártó már kénytelen volt bezárni gyártó létesítményeit, mások pedig a fizetésképtelenség küszöbén álltak. (23) Intézkedések hiányában igen valószínűnek tűnik az uniós gazdasági ágazat gazdasági helyzetének további romlása.
(322)
A szubvencióellenes vámok kivetése várhatóan megszünteti a kárt okozó támogatás kereskedelemtorzító hatásait és helyreállítja az uniós piacon a hatékony versenyt, lehetővé téve ezáltal az uniós gazdasági ágazat számára, hogy úgy igazítsa ki a hasonló termék árát, hogy az tükrözze a termelési költségeket, ezáltal javítva jövedelmezőségén. Az intézkedések elrendelése várhatóan azt is lehetővé tenné az uniós gazdasági ágazat számára, hogy a figyelembe vett időszak alatt elvesztett piaci részesedésének legalább egy részét visszaszerezze, ami kedvező hatással lenne általános pénzügyi helyzetére.
(323)
Ezen túlmenően javulna az uniós gazdasági ágazat tőkéhez való hozzájutása és további K+F beruházásokra és innovációra lenne lehetősége a szolárüveg piacán.
(324)
Végezetül, azok az uniós gyártók, amelyek a kínai támogatott behozatal nyomása miatt voltak kénytelenek leállítani a gyártást, valószínűleg ismét megkezdik üzleti tevékenységüket. Összességében - e forgatókönyv szerint - nemcsak a meglévő munkahelyek lennének biztosítva, hanem reális lehetőség nyílna a termelés további bővítésére és a foglalkoztatás növelésére.
(325)
Intézkedések hiányában a piaci részesedés további csökkenése várható, az uniós gazdasági ágazat jövedelmezősége pedig tovább romlana. Ez rövid és középtávon nem lenne fenntartható. Ennek következtében a piacról már kivonulni kényszerült nagyszámú uniós gyártón túlmenően más gyártók is fizetésképtelenséggel szembesülhetnek, ami rövid és középtávon az uniós gazdasági ágazat valószínűsíthető eltűnését eredményezné, és ennek a meglévő munkahelyekre is jelentős hatása lenne.
(326)
Ezért levonható a következtetés, mely szerint a szubvencióellenes vámok kivetése az uniós gazdasági ágazat érdekét szolgálná.
2. A független importőrök és kereskedők érdeke
(327)
A két együttműködő importőr fő üzleti tevékenységét az érintett termék kereskedelme jelentette. Az érintett termék beszerzéséhez mindkét vállalat diverzifikált, azaz nem kizárólag kínai, hanem uniós és harmadik országokbeli forrásokkal is rendelkezik.
(328)
Egy érv szerint az érintett termékre vonatkozó intézkedések elrendelése kedvezőtlenül érintené az importőrök üzleti tevékenységét. Először is a vámok kivetése nem feltétlenül vezet a Kínából történő behozatal teljes megszűnéséhez. Másodszor, noha az intézkedések bevezetése várhatóan kedvezőtlenül fog hatni a kizárólag, illetve elsősorban Kínából importáló importőrök pénzügyi helyzetére, a harmadik országokból történő termékbeszerzés lehetősége alapján feltételezhető, hogy az importőrök adott esetben rugalmasan reagálnak, és amennyiben szükségesnek látják, akkor más beszerzési forrásokra fognak váltani.
(329)
Mindezek alapján megállapítást nyert, hogy az intézkedések javasolt szinten történő bevezetésének lehet bizonyos kedvezőtlen hatása az érintett termék független importőreinek helyzetére, de egyrészről, ezt a hatást részben ellensúlyozza, hogy az importőröknek és a kereskedőknek lehetőségük kínálkozik egyéb - mind harmadik országokbeli, mind pedig a termelésnövelési kapacitásokkal rendelkező uniós gazdasági ágazat által biztosított - beszerzési források igénybevételére, másrészről pedig semmiféleképpen sem haladja meg a többi félre gyakorolt pozitív hatás mértékét.
3. A nyersanyag-beszállítók érdeke
(330)
A vizsgálatban egyetlen nyersanyag-beszállító sem működött együtt. Ezen beszállítóktól származó adatok hiányában nem állt rendelkezésre arra vonatkozó bizonyíték, hogy az intézkedések bevezetése sértené e felek érdekeit.
4. A felhasználók érdeke
(331)
Valamennyi válaszadó felhasználó gyárt napelemmodult és/vagy napkollektort. Három felhasználó a szubvencióellenes vámok kivetése mellett foglalt állást, arra hivatkozva, hogy az uniós gazdasági ágazat gyártói olyan, magasabb minőséget képviselő szolárüveget állítanak elő, amelyet a kínai vállalatok nem minden esetben képesek biztosítani. Három másik felhasználó ezzel szemben nem támogatta a szubvencióellenes intézkedések bevezetését. E felhasználók arra számítanak, hogy a szubvencióellenes vámok kivetése kedvezőtlen hatást fog gyakorolni üzleti tevékenységükre. Meglátásuk szerint a nepelemmodulok iparágának kritikus helyzetéből adódóan az áremelkedést nem fogják tudni áthárítani a végső fogyasztókra.
(332)
A felhasználók által szolgáltatott adatok alapján a szolárüveg csupán mintegy 6-8 %-át teszi ki a napelemmodulok összköltségének. A szolárüveg tehát úgy a költségek, mint a fényelektromos napelemmodulok végső értékének csak töredék részét jelenti. Ezenfelül a becslések szerint a Kínából származó szolárüveg-behozatalra alkalmazandó szubvencióellenes vámok kivetése esetén a napelemmodulok összköltségére gyakorolt hatás nem fogja elérni az 1 %-ot sem. Ennek hátterében elsősorban az áll, hogy az együttműködő felhasználók a szolárüveg jelentős mennyiségét uniós gyártóktól szerzik be.
(333)
Mindezek alapján megállapítható, hogy bár a szubvencióellenes vámok esetleges kivetésével nagy valószínűséggel - a vámok nélküli helyzettel számoló kontrafaktuális forgatókönyvhöz képest - valamelyest növekednének a napelemmodulok inputárai, a vámok bevezetése várhatóan mégsem gyakorolna jelentős mértékű negatív hatást a költségekre és a napelemmodulok uniós iparága által alkalmazott végső árakra.
(334)
Ezenkívül a felhasználók bizonyos köre már rendelkezik alternatív, így például törökországi és indiai beszerzési forrásokkal, amelyeket nem fog kedvezőtlenül érinteni a szubvencióellenes vámok kivetése. A többi felhasználó szintén átállhat egyéb - harmadik országbeli, vagy az uniós gazdasági ágazat kínálta - beszerzési forrásra.
(335)
A fentiek alapján a felhasználók egy körének az intézkedések bevezetésével szemben felsorakoztatott érveit a Bizottság elutasította.
5. Versenyszempontok
(336)
Az egyik importőr azzal érvelt, hogy egyes uniós gyártók arra használják a támogatással szemben alkalmazható eszközöket, hogy ellentételezzék azon veszteségüket, amelyet a (szolárüveget is magában foglaló) síküveg piacát érintő világszintű kartellben való részvételük kapcsán 2007-ben az Európai Bizottság által kiszabott büntetés miatt, valamint az uniós piaci részesedésük csökkenése következtében szenvedtek el. Ezenfelül az uniós piachoz való hozzáférés szubvencióellenes vámokkal történő korlátozásával az uniós gyártók számára nagyobb lenne a késztetés, hogy kartellbe tömörüljenek vagy más versenyellenes gyakorlatot folytassanak az olyan - például lakberendezési - termékek esetében, amelyeknél az Unióban korlátozott mértékben lehet kihasználni a méretgazdaságosságból adódó előnyöket.
(337)
Ezeket az érveket el kell utasítani. Először is a Bizottság megjegyzi, hogy a kartelltevékenység 2007-ben megszűnt, és ezért a kartell korábbiakban kifejtett hatásai a figyelembe vett időszakban nem érhették el az iparágat. Másodszor, sem a mintába felvett uniós gyártók, sem pedig a legjelentősebb értékesítési volumennel rendelkező jelenlegi uniós gyártók nem vettek részt a kartellben. Harmadszor, amennyiben kivetik a szubvencióellenes vámokat, akkor azok várhatóan egyáltalán nem fogják befolyásolni az uniós gazdasági ágazat versenymagatartását, hiszen egyrészről a vámok nem alakítják át az uniós piac szerkezetét, másrészről pedig a vállalatok a vámok kivetésétől függetlenül kötelesek tiszteletben tartani az alkalmazandó uniós és nemzeti versenyszabályokat.
(338)
Az egyik importőr azzal érvelt továbbá, hogy a vámok kivetése kedvezőtlen hatást fog gyakorolni a szolárüveg fényvisszaverődést gátló rétegének uniós piacára. Erre a piacra, amelyet az importőr kapcsolódó piacnak tartott, állítólag az uniós gyártók túlsúlya jellemző, amely pozíciót a fényvisszaverődést gátló rétegeket beszállító versenytársak kárára csak tovább erősítene az intézkedések bevezetése. Emellett állítólag az importőrök számára nehézséget jelentett, hogy az uniós gyártóktól megkapják a megrendeléseket, illetve hogy azokat ésszerű határidőn belül és elfogadható árakon szállíttassák le.
(339)
A fényvisszaverődést gátló rétegek piaca részét képezi a vizsgálatnak, és nem minősül kapcsolódó piacnak. A vizsgálat során bebizonyosodott, hogy e piaci szegmensben az uniós gyártók valóban, még az általuk alkalmazott viszonylag magasabb árak ellenére is versenyképesek maradtak a vizsgálati időszakban, abból adódóan, hogy bevonattal rendelkező termékeiket a piac a magasabb minőséggel azonosítja. Annak alátámasztására azonban, hogy az uniós gazdasági ágazat nem lenne képes kielégíteni a fényvisszaverődést gátló réteggel bevont szolárüveg iránti kereslet esetleges bővülését, nem szolgáltattak bizonyítékot. Ennek következtében ezt az érvet el kell utasítani.
(340)
Azokkal az állításokkal kapcsolatban, amelyek szerint az uniós gyártók nem voltak hajlandók teljesíteni a megrendeléseket, illetve nem voltak hajlandók elfogadható áron határidőre szállítani, meg kell jegyezni, hogy minden gyártó egészen addig teljes mértékben szabadon dönthet kereskedelmi stratégiája megválasztásáról, amíg az adott gyártó, illetve gyártók egy csoportja nem rendelkezik egyedüli, illetve közös erőfölénnyel az érintett piacon. Az uniós piacon megfelelő verseny érvényesül mind a beszállítóváltás, mind pedig a beszerzési források diverzifikációja szempontjából. Ezt az érvelést ezért szintén el kell utasítani.
6. Az uniós érdekre vonatkozó következtetés
(341)
A fentiekre tekintettel megállapítást nyert, hogy a különböző érdekek összességének értékelése alapján a Kínából származó szolárüveg behozatalára alkalmazandó végleges intézkedések bevezetése uniós érdek.
G. KIEGYENLÍTŐ INTÉZKEDÉSEK
(342)
Figyelembe véve a támogatás, a kár, az okozati összefüggés és az uniós érdek tekintetében levont következtetéseket, a támogatott behozatal által az uniós gazdasági ágazatnak okozott további károk megelőzése érdekében végleges kiegyenlítő intézkedéseket kell bevezetni.
1. A kár megszüntetéséhez szükséges szint
(343)
Ezen intézkedések szintjének meghatározásához a megállapított támogatás-különbözeteket, illetve az uniós gyártókat ért kárnak a megállapított támogatás-különbözetek túllépése nélkül történő felszámolásához szükséges vám összegét vették figyelembe.
(344)
A kárt okozó támogatás hatásának megszüntetéséhez szükséges vám összegének kiszámításakor mérlegelték, hogy az intézkedéseknek lehetővé kell tenniük az uniós gazdasági ágazat számára, hogy az előállítási költségeit fedezni tudja, továbbá hogy olyan adózás előtti nyereségre tegyen szert, amelyet az iparág szokásos versenyfeltételek mellett, vagyis támogatott behozatal nélkül, a hasonló terméknek az Unióban történő értékesítéséből ésszerűen elérhetne.
(345)
A forgalom 8,3 %-ával megegyező haszonkulcs tekinthető annak a megfelelő minimumnak, amelynek megszerzésére az uniós gazdasági ágazat a kárt okozó támogatott behozatal nélkül számíthatott volna. Ez a haszonkulcs a mintába felvett uniós gyártók 2010-ben elért átlagnyereségén alapul, amely évben az érintett termék importja még mérsékelt volt, és így nem torzíthatta a szokásos versenyfeltételeket.
(346)
Ennek alapján kiszámították a hasonló terméknek az uniós gazdasági ágazat számára kárt nem okozó árát. A kárt nem okozó ár kiszámítása úgy történt, hogy a fenti 8,3 %-os haszonkulcsot hozzáadták a mintába felvett uniós gyártók vizsgálati időszak alatti előállítási költségéhez.
(347)
A szükséges áremelést ezután a mintába felvett együttműködő kínai exportáló gyártók import költségekkel és vámokkal megfelelően kiigazított, az alákínálás kiszámításához megállapított súlyozott átlagos behozatali árának a mintába felvett uniós gyártók által az uniós piacon a vizsgálati időszakban értékesített hasonló termék kárt nem okozó, súlyozott átlagos árával való összehasonlítás alapján határozták meg. Az ebből az összehasonlításból származó különbséget a súlyozott átlagos CIF-importérték százalékában fejezték ki.
(348)
A nyilvánosságra hozatalt követően az egyik fél megkérdőjelezte a nyereségcélként alkalmazott haszonkulcsot. Érvelése szerint a Bizottságnak az összes olyan tényezőt figyelembe kellene vennie, amely a vizsgálati időszak alatt befolyásolta a jövedelmezőséget. Meglátása szerint az ésszerű nyereségcél nem lehet 5 %-nál magasabb.
(349)
A Bizottság az alábbiakban ismertetett indokok alapján elutasítja ezt az állítást. Az alkalmazott nyereségcél nem becslésen, hanem az uniós gazdasági ágazat által a támogatott kínai behozatal versenytorzító hatásának jelentkezése előtt elért tényleges nyereségén alapul. A Bizottság ezt ésszerű nyereségnek tekinti, és figyelembe vette azt is, hogy a piaci helyzet - eltekintve a támogatott kínai behozatal hatásától - nem különbözött számottevően a vizsgálati időszakhoz képest. A fél ezzel kapcsolatban tett kijelentése, miszerint a 2010. évi fogyasztás jóval meghaladta a 2012-es szintet, nem felel meg a valóságnak. Az E.2.3. szakaszban említetteknek megfelelően 2010-ben a 2012. évihez hasonló szintű felhasználás volt tapasztalható. Emellett, a várt erőteljes keresletbővülésre való tekintettel az uniós gazdasági ágazat 2010-ben bővítette kapacitását, ami kedvezőtlen hatást gyakorolt az ágazat említett évben elért nyereségére. Végezetül, mivel a javasolt 5 %-os nyereségcél nem számadatokon alapul, illetve nem ténylegesen elvégzett számítások eredménye, tetszőlegesen megjelölt értéknek minősül, tehát nem elfogadható.
2. Intézkedések
(350)
Az előzőekre tekintettel és az alaprendelet 15. cikke alapján, az alacsonyabb vám elvével összhangban a megállapított támogatáskülönbözetek, illetve a kár megszüntetéséhez szükséges különbözetek közül az alacsonyabbal azonos mértékű végleges kiegyenlítő vámot kell kivetni a Kínából származó szolárüveg behozatalára. Ebben az esetben a vámtételt ennek megfelelően a megállapított támogatás-különbözetek szintjén kell meghatározni.
(351)
A kínai exportáló gyártók részéről fennálló együttműködés magas fokára tekintettel a „minden más vállalatra” alkalmazandó vámot a mintába felvett vagy a vizsgálatban együttműködő vállalatokra kivetendő legmagasabb vám szintjén határozták meg. A „minden más vállalatra” érvényes vámtétel azokra a vállalatokra vonatkozik, amelyek a vizsgálat során nem működtek együtt.
(352)
A mellékletben felsorolt, a mintában nem szereplő együttműködő kínai vállalatokra a végleges vámtétel a mintába felvett vállalatokra vonatkozó vámtételek súlyozott átlagaként kerül meghatározásra.
(353)
A fentiek alapján az említett vámok az alábbi tételek szerint kerülnek megállapításra:
A vállalat neve
Támogatás-különbözet
Kárkülönbözet
Kiegyenlítő vám
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
3,2 %
39,3 %
3,2 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
17,1 %
26,2 %
17,1 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
12,8 %
42,1 %
12,8 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
16,7 %
17,1 %
16,7 %
Az I. mellékletben felsorolt egyéb együttműködő vállalatok
12,4 %
33,2 %
12,4 %
Minden más vállalat
17,1 %
42,1 %
17,1 %
(354)
A fenti kiegyenlítő intézkedéseket ad valorem vámok formájában, vagyis a behozatal értékének arányában állapítják meg.
(355)
Az egyes vállalatokra vonatkozóan e rendeletben meghatározott kiegyenlítő vámok mértékét a jelenlegi vizsgálat megállapításai alapján szabták ki. Ennek megfelelően ezek az értékek a vizsgálat során a mintába felvett vállalatokkal kapcsolatban feltárt helyzetet tükrözik, és a rájuk kivetett vámtételek átlaga alkalmazandó a mintában nem szereplő együttműködő vállalatokra.
(356)
A szóban forgó vámtételek (szemben a „minden más vállalatra” alkalmazandó országos vámmal) ily módon kizárólag az érintett országból származó, és a vállalatok - tehát az említett jogalanyok - által előállított termékek behozatalára alkalmazandók. Az 1. cikkben konkrétan nem említett vállalatok - többek között a konkrétan említettekkel kapcsolatban álló jogalanyok - által előállított importált termékek esetében nem alkalmazhatók ezek a vámtételek, és így azok esetében a „minden más vállalatra” vonatkozó vámtételt kell alkalmazni.
(357)
A vállalatspecifikus kiegyenlítő vámtételek alkalmazására irányuló kérelmeket (például a jogalany nevében bekövetkezett változást, illetve új gyártási vagy értékesítési egységek létrehozását követően) a Bizottsághoz kell benyújtani, és mellékelni kell hozzá minden vonatkozó információt, különös tekintettel a vállalatnak a gyártáshoz, a belföldi értékesítéshez és az exportértékesítésekhez kapcsolódó olyan tevékenységeiben bekövetkezett változásokra, amelyek például névváltozással vagy a gyártási és értékesítési egységekben bekövetkezett változással függenek össze. Adott esetben a rendelet az egyéni vámtételek előnyeiből részesülő vállalatok listájának frissítésével megfelelően módosulni fog.
(358)
A kiegyenlítő vám megfelelő alkalmazásának biztosítása érdekében a maradék vámszintet nem csupán az együtt nem működő exportáló gyártókra kell alkalmazni, hanem azokra a gyártókra is, amelyek a vizsgálati időszak alatt egyáltalán nem exportáltak az Unióba, kivéve, ha együttműködtek a vizsgálatban.
(359)
A nyilvánosságra hozatalt követően a panaszos azzal érvelt, hogy az ad valorem dömpingellenes és kiegyenlítő vámok nem hatékonyak, és így azzal a kéréssel fordult a Bizottsághoz, hogy minimális importár formájában kerüljenek bevezetésre az intézkedések. Ezenkívül még számos felhasználó javasolta a minimális importár alkalmazását. A felek által felsorakoztatott érveket, illetve az indokokat, amelyek alapján a Bizottság elutasította e kéréseket a 470/2014/EU bizottsági végrehajtási rendelet (24) (144)-(168) preambulumbekezdése ismerteti (a továbbiakban: végleges dömpingellenes rendelet).
(360)
A nyilvánosságra hozatalt követően a mintába felvett három exportáló gyártó, valamint a Henan Yuhua vállalat árra vonatkozó kötelezettségvállalást tett minimális importár formájában. A Bizottság a végleges dömpingellenes rendelet (172)-(179) preambulumbekezdésében foglalt indokok miatt elutasította a felajánlott kötelezettségvállalásokat.
(361)
Az e rendeletben előírt intézkedések összhangban vannak az alaprendelet 25. cikkének (1) bekezdése értelmében létrehozott bizottság véleményével,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
(1) Végleges kiegyenlítő vámot vetnek ki a Kínai Népköztársaságból származó és jelenleg az ex 7007 19 80 KN-kód alá besorolt 300 ppm-nél alacsonyabb vastartalmú, (a 300-2 500 nm közötti tartományban, AM1,5 sugárzás mellett mérve) 88 %-nál magasabb napenergia-áteresztésű, (EN 12150 szabvány szerint mérve) 250 °C-ig hőálló, (EN 12150 szabvány szerint mérve) Δ 150 K hőlökésállóságú, és (EN 1288-3 szabvány szerint mérve) 90 N/mm2 vagy ennél nagyobb mechanikai szilárdságú edzett nátronmész síküveget tartalmazó szolárüveg behozatalára. Az (egyoldalon vagy kétoldalon) bevont szolárüveg a 7007198019 TARIC-kód alá, a bevonat nélküli szolárüveg a 7007198011 TARIC-kód alá sorolandó be.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott és a táblázatban szereplő vállalatok által gyártott termékek vámfizetés előtti, nettó, uniós határparitáson számított árára alkalmazandó kiegyenlítő vámtételek a következők:
Vállalat
Kiegyenlítő vám
TARIC-kiegészítő kód
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
3,2 %
B943
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
17,1 %
B944
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
12,8 %
B945
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
16,7 %
B946
Az I. mellékletben felsorolt egyéb együttműködő vállalatok
12,4 %
Minden más vállalat
17,1 %
B999
(3) A (2) bekezdésben felsorolt vállalatok esetében meghatározott egyedi kiegyenlítő vámtételek alkalmazásának feltétele, hogy a tagállamok vámhatóságainak olyan érvényes kereskedelmi számlát mutassanak be, amely megfelel a II. mellékletben meghatározott követelményeknek. Amennyiben ilyen számla nem kerül bemutatásra, úgy a „minden más vállalatra” érvényes vám alkalmazandó.
(4) Eltérő rendelkezés hiányában a vámtételekre vonatkozó hatályos rendelkezések alkalmazandók.
2. cikk
Amennyiben a Kínai Népköztársaság bármely új exportáló gyártója kielégítő bizonyítékot szolgáltat a Bizottságnak arra vonatkozóan, hogy:
-
nem exportálta az Unióba az 1. cikk (1) bekezdésében meghatározott terméket a vizsgálati időszak alatt (2012. január 1-jétől2012. december 31-ig),
-
nem áll kapcsolatban a Kínai Népköztársaság azon exportőreivel vagy gyártóival, amelyekre az e rendelettel életbe léptetett intézkedések alkalmazandók,
-
az érintett terméket az Unióba ténylegesen az intézkedések alapjául szolgáló vizsgálati időszak után exportálta, vagy visszavonhatatlan szerződéses kötelezettséget vállalt jelentős mennyiség Unióba történő exportjára,
az 1. cikk (2) bekezdése módosítható úgy, hogy az új exportáló gyártót felveszik a mintában nem szereplő együttműködő vállalatok közé, amely exportáló gyártóra így a 12,4 %-os súlyozott átlagos vám alkalmazandó.
3. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2014. május 13-án.