KOMMISSIONENS FORORDNING (EU) Nr. 1068/2013
af 30. oktober 2013
om ændring af bilag II til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1333/2008 for så vidt angår anvendelse af diphosphater (E 450), triphosphater (E 451) og polyphosphater (E 452) i vådsaltet fisk
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1333/2008 af 16. december 2008 om fødevaretilsætningsstoffer (1), særlig artikel 10, stk. 3, og artikel 30, stk. 5, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I bilag II til forordning (EF) nr. 1333/2008 er der fastlagt en EU-liste over fødevaretilsætningsstoffer, der er godkendt til anvendelse i fødevarer, og deres anvendelsesbetingelser.
(2)
Denne liste kan ændres i overensstemmelse med den procedure, der er omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1331/2008 af 16. december 2008 om en fælles godkendelsesprocedure for fødevaretilsætningsstoffer, fødevareenzymer og fødevarearomaer (2).
(3)
I henhold til artikel 3, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1331/2008 kan EU-listen over fødevaretilsætningsstoffer opdateres på Kommissionens initiativ eller som følge af en ansøgning.
(4)
Den 19. juni 2009 blev der indgivet en ansøgning om tilladelse til at anvende diphosphater (E 450), triphosphater (E 451) og polyphosphater (E 452) i vådsaltet fisk, og medlemsstaterne fik adgang til ansøgningen.
(5)
Fisk kan saltes og konserveres, ved at råvaren tilføres store mængder salt. Saltning er blevet udviklet fra at være blot en enkelt fase til nu at være en flertrinsproces, som omfatter ansaltning (forsaltning), hvilket gør det muligt at afkorte saltningstiden og giver en forholdsvis homogen saltkoncentration i fiskemusklen. I denne proces ansaltes fisken først ved indsprøjtning og/eller lagesaltning med en forberedt saltlage med en kontrolleret saltkoncentration. Efterfølgende tørsaltes fisken med henblik på at opnå den rette saltkoncentration i slutproduktet.
(6)
Under denne langvarige konserveringsproces kan der stadig forekomme iltning, især af lipider i fiskemusklen. Dette vil medføre ændring af farve og smag. Iltningen fremskyndes af metalioner i fiskemusklen og det anvendte salt. Diphosphater (E 450), triphosphater (E 451) og polyphosphater (E 452) er - fordi de danner kemiske kompleksforbindelser med metalioner - bevisligt det mest effektive middel til at beskytte det saltede fisk mod iltning. Størstedelen af de tilsatte phosphater og saltet fjernes, når produktet udvandes inden indtagelse. Vandindholdet i det endelige vådsaltede produkt øges ikke med denne brug af phosphater. Saltet fisk, hvis oprindelige farve og smag er bevaret, efterspørges især på det spanske, det italienske og det græske marked.
(7)
Det følger af artikel 3, sammenholdt med artikel 6, stk. 4, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/13/EF af 20. marts 2000 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler samt om reklame for sådanne levnedsmidler (3), at anvendelse af phosphater i vådsaltet fisk skal angives i ingredienslisten. Fødevarevirksomhedslederne kan også i mærkningen af deres produkter angive, at der ikke er anvendt polyphosphater.
(8)
Da størstedelen af de tilsatte phosphater fjernes ved udvanding, vil forbrugernes eksponering for phosphaterne være minimal og vil derfor ikke kunne få virkninger for menneskers sundhed. Det bør derfor være tilladt at anvende diphosphater (E 450), triphosphater (E 451) og polyphosphater (E 452) til konservering af vådsaltet fisk.
(9)
I henhold til artikel 3, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1331/2008 skal Kommissionen indhente en udtalelse fra Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet, inden den opdaterer EU-listen over fødevaretilsætningsstoffer i bilag II til forordning (EF) nr. 1333/2008, undtagen hvis den pågældende opdatering ikke kan få virkninger for menneskers sundhed. Eftersom tilladelsen til at anvende diphosphater (E 450), triphosphater (E 451) og polyphosphater (E 452) til konservering af vådsaltet fisk er ensbetydende med en opdatering af nævnte liste, som ikke kan få virkninger for menneskers sundhed, er det ikke nødvendigt at anmode om en udtalelse fra Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet.
(10)
Bacalhau (portugisisk klipfisk) fremstilles ved yderligere tørring af vådsaltet fisk. Anvendelsen af polyphosphater vil kunne påvirke denne tørringsproces. Anvendelsen vil desuden kunne hæmme udviklingen af bacalhaus karakteristiske farve og smag. Saltet fisk, der er behandlet med phosphater, ville derfor ikke være efterspurgt af producenterne af traditionel bacalhau. For at gøre det muligt for producenterne af traditionel bacalhau at tilpasse sig en situation, hvor der kan markedsføres fisk behandlet med phosphater, bør der indføres en overgangsperiode. Producenterne af traditionel bacalhau vil i denne periode kunne indgå leverandøraftaler og sætte sig ind i analysemetoder, der kan anvendes til kontrol med forekomsten af tilsatte phosphater i fisken.
(11)
For yderligere at vurdere indvirkningen på tilgængeligheden af vådsaltet fisk til fremstilling af bacalhau vil Kommissionen i tre år følge anvendelsen af polyphosphater i de vigtigste producentlande for så vidt angår saltet torsk.
(12)
Bilag II til forordning (EF) nr. 1333/2008 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.
(13)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Bilag II til forordning (EF) nr. 1333/2008 ændres som angivet i bilaget til nærværende forordning.
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 30. oktober 2013.
A BIZOTTSÁG 1068/2013/EU RENDELETE
(2013. október 30.)
az 1333/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet II. mellékletének a difoszfátoknak (E 450), a trifoszfátoknak (E 451) és a polifoszfátoknak (E 452) sós lében konzervált halakban való felhasználása tekintetében történő módosításáról
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel az élelmiszer-adalékanyagokról szóló, 2008. december 16-i 1333/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 10. cikke (3) bekezdésére és 30. cikke (5) bekezdésére,
mivel:
(1)
Az 1333/2008/EK rendelet II. melléklete meghatározza az élelmiszerekben felhasználható élelmiszer-adalékanyagok uniós jegyzékét és felhasználásuk feltételeit.
(2)
Az említett jegyzék az élelmiszer-adalékanyagok, az élelmiszerenzimek és az élelmiszer-aromák egységes engedélyezési eljárásának létrehozásáról szóló, 2008. december 16-i 1331/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletben (2) említett eljárásnak megfelelően módosítható.
(3)
Az 1331/2008/EK rendelet 3. cikkének (1) bekezdése alapján az élelmiszer-adalékanyagok uniós jegyzékének naprakésszé tétele vagy a Bizottság kezdeményezésére, vagy pedig kérelem alapján történhet.
(4)
2009. június 19-én kérelmet nyújtottak be a Bizottsághoz a difoszfátoknak (E 450), a trifoszfátoknak (E 451) és a polifoszfátoknak (E 452) sós lében konzervált halakban való felhasználásának engedélyezése iránt, mely kérelmet a Bizottság hozzáférhetővé tette a tagállamok számára.
(5)
A halak pácolhatók és tartósíthatók oly módon, hogy a nyersanyaghoz nagy mennyiségű sót adnak. Az egylépésesből többlépésessé fejlődött sózási eljárás része az elősózási lépés, amely lehetővé teszi a sózás időtartamának lerövidülését, és viszonylag homogén sókoncentrációt hoz létre a halak izomszöveteiben. Ezért a halakat először injektálással és/vagy sós lében pácolással elősózzák, ami előkészített, ellenőrzött sókoncentrációjú páclé segítségével történik. Ezután a halakat szárazsózásnak (a tulajdonképpeni sózásnak) vetik alá a végtermék megfelelő sókoncentrációjának elérése érdekében.
(6)
Előfordulhat, hogy e hosszú tartósítási folyamat során oxidáció lép fel, amely elsősorban a halak izomszöveteiben jelen lévő zsírokat érinti. Ez a szín és az íz megváltozásához vezet. Az oxidációt felgyorsítják a halak izmaiban és a használt sóban található fémionok. A difoszfátok (E 450), a trifoszfátok (E 451) és a polifoszfátok (E 452) a fémionokkal kémiai komplexeket alkotnak, ezért bizonyítottan a leghatékonyabbak a sós lében konzervált halak oxidáció elleni védelmében. A hozzáadott foszfátok és a só nagy része a vizes áztatás során, még a fogyasztás előtt eltávozik. A foszfátok ilyen használata nem növeli a sós lében konzervált végtermék víztartalmát. Az eredeti színüket és ízüket megtartó sózott halakra különösen nagy kereslet mutatkozik Spanyolországban, Olaszországban és Görögországban.
(7)
Az élelmiszerek címkézésére, kiszerelésére és reklámozására vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 2000. március 20-i 2000/13/EK irányelv (3) 3. cikkének a 6. cikk (4) bekezdésével összefüggésben értelmezett rendelkezéseinek megfelelően a foszfátok sós lében konzervált halakban történő felhasználását fel kell tüntetni az összetevők listáján. Az élelmiszer-ipari vállalkozók azt is jelölhetik termékeiken, hogy nem használtak fel polifoszfátokat.
(8)
Mivel a hozzáadott foszfátok nagy része a vizes áztatás során eltávozik, a fogyasztók foszfátoknak való kitettsége minimális lesz, és ezért valószínűleg nem gyakorol hatást az emberi egészségre. Ezért helyénvaló engedélyezni a difoszfátok (E 450), a trifoszfátok (E 451) és a polifoszfátok (E 452) használatát a sós lében konzervált halak tartósításához.
(9)
Az 1331/2008/EK rendelet 3. cikke (2) bekezdésének alapján a Bizottságnak ki kell kérnie az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóság véleményét ahhoz, hogy naprakésszé tehesse az 1333/2008/EK rendelet II. mellékletében szereplő élelmiszer-adalékanyagok uniós jegyzékét, kivéve, ha a szóban forgó frissítések valószínűsíthetően nem gyakorolnak hatást az emberi egészségre. Mivel a difoszfátok (E 450), a trifoszfátok (E 451) és a polifoszfátok (E 452) használatának a sós lében konzervált halak tartósításához való engedélyezése az említett jegyzék olyan frissítésével jár, amely valószínűsíthetően nem gyakorol hatást az emberi egészségre, nem szükséges kikérni az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóság véleményét.
(10)
A bacalhau vagy portugál tőkehal előállításakor a sós lében konzervált halat további szárításnak vetik alá. A polifoszfátok használata befolyásolhatja a szárítási eljárást. Ezenfelül a bacalhau tipikus színének és ízének kialakulását is gátolhatja. A foszfátokkal kezelt sózott halra ezért a hagyományos bacalhaut előállítók nem tartanának igényt. Annak érdekében, hogy a hagyományos bacalhau-előállítók alkalmazkodhassanak a foszfátokkal kezelt halak forgalomba hozatalával kialakuló helyzethez, átmeneti időszakot kell biztosítani számukra. Az említett időszak során a hagyományos bacalhau előállítói megállapodásokat köthetnek beszállítóikkal, és megismerkedhetnek a halban jelen lévő hozzáadott foszfáttartalom ellenőrzésére szolgáló analitikai módszerekkel.
(11)
Annak érdekében, hogy a bacalhau-előállításhoz szükséges, sós lében konzervált halak hozzáférhetőségére gyakorolt hatást messzemenőbben értékelhesse, a Bizottság három éven keresztül nyomon fogja követni a sózott tőkehal előállításával foglalkozó jelentősebb országok polifoszfát-felhasználását.
(12)
A fentiek alapján az 1333/2008/EK rendelet II. mellékletét ennek megfelelően módosítani kell.
(13)
Az e rendeletben előírt intézkedések összhangban vannak az Élelmiszerlánc- és Állategészségügyi Állandó Bizottság véleményével,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Az 1333/2008/EK rendelet II. melléklete e rendelet mellékletének megfelelően módosul.
2. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában történő kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2013. október 30-án.