KOMMISSIONENS DELEGEREDE FORORDNING (EU) 2015/585
af 18. december 2014
om supplerende regler til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 575/2013 for så vidt angår reguleringsmæssige tekniske standarder om præcisering af margenrisikoperioder
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 575/2013 af 26. juni 2013 om tilsynsmæssige krav til kreditinstitutter og investeringsselskaber og om ændring af forordning (EU) nr. 648/2012 (1), særlig artikel 304, stk. 5, fjerde afsnit, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Rammerne for beregning af de margenrisikoperioder, som clearingmedlemmerne anvender til at beregne deres kapitalgrundlagskrav for eksponeringer mod deres kunder, bør være egnede både til institutter, der anvender metoden med interne modeller, og til institutter, der anvender standardmetoderne. De bør også afspejle ændringer i markedsvilkårene for at kunne udgøre en tilsynsmæssigt sund tilgang, uden at institutterne samtidig pålægges en overdreven operationel byrde.
(2)
Selv om definitionen på likvidationsperioder, som anvendes af centrale modparter (CCP'er), ikke er den samme som definitionen på margenrisikoperioder, der anvendes af clearingmedlemmer for at beregne kapitalgrundlagskrav for eksponeringer mod deres kunder, minder de indholdsmæssigt meget om hinanden. Likvidationsperioder afspejler ændringer i markedsvilkårene og tager højde for afviklingsperioderne for kontrakter og transaktioner. CCP'ernes skøn over likvidationsperioderne bør derfor fungere som en tilnærmet værdi for margenrisikoperioderne til clearingmedlemmernes beregning af deres kapitalgrundlagskrav for eksponeringer mod deres kunder.
(3)
Anvendelse af likvidationsperioder sikrer også en omfattende dækning af alle typer af produkter og transaktioner, jf. artikel 301, stk. 1, i forordning (EU) nr. 575/2013, der cleares af CCP'er, og har den yderligere fordel, at det ikke er nødvendigt at ajourføre denne delegerede forordning, hver gang en CCP begynder at cleare en ny produkt- eller transaktionstype.
(4)
I modsætning til margenrisikoperioder omfatter de likvidationsperioder, der oplyses af CCP'er, undertiden yderligere perioder for at muliggøre nyordning af positioner til et ikke-misligholdende clearingmedlem. Da disse yderligere perioder specifikt vedrører likvidationsperioder og ikke afspejler nogen forskel i risiciene for clearingmedlemmerne, er det ikke nødvendigt at lægge dem til den margenrisikoperiode, som institutterne kan anvende til beregningen af kapitalgrundlagskravene for deres eksponeringer mod en kunde, når de fungerer som clearingmedlemmer.
(5)
For at sikre, at sådanne skøn er underlagt tilsynsmyndighedernes godkendelse, bør kun likvidationsperioder anslået af kvalificerende centrale modparter som defineret i artikel 4, stk. 1, nr. 88), i forordning (EU) nr. 575/2013 kunne anvendes som tilnærmede værdier for margenrisikoperioderne for clearingmedlemmers beregning af eksponeringer mod deres kunder.
(6)
Da margenrisikoperioden skal tage højde for ændringer i markedsværdien af en nettinggruppe af transaktioner i tidsrummet fra den seneste udveksling af sikkerhedsstillelse for den pågældende nettinggruppe af transaktioner med en misligholdende modpart, indtil transaktionerne er afviklet, og den deraf følgende markedsrisiko igen er afdækket, og eftersom markeder kan være lukkede på bestemte kalenderdage, bør margenrisikoperioder udtrykkes i arbejdsdage. Det vil sikre, at kapitalgrundlagskravet for sådanne transaktioner fuldstændigt afspejler de risici, som instituttet er eksponeret mod i løbet af margenrisikoperioden. Det bør derfor fastsættes, at minimumsgrænsen for margenrisikoperioder med henblik på artikel 304, stk. 3, i forordning (EU) nr. 575/2013 er på 5 arbejdsdage, dvs. længere end minimumsgrænsen på 5 dage i henhold til den nævnte artikel. Minimumsgrænsen for margenrisikoperioder vil således også være i overensstemmelse med bestemmelserne i tredje del, afsnit II, kapitel 6, afdeling 6, i forordning (EU) nr. 575/2013 om kravene for anvendelsen af metoden med interne modeller.
(7)
I overensstemmelse med artikel 304, stk. 3 og 4, i forordning (EU) nr. 575/2013 finder de kortere margenrisikoperioder, som institutterne kan anvende ved beregningen af kapitalgrundlagskravet for deres eksponeringer mod en kunde, kun anvendelse, hvis institutterne fungerer som clearingmedlemmer. Regler om de margenrisikoperioder, som institutterne kan anvende i henhold til nævnte bestemmelser, finder derfor ikke anvendelse, når institutterne beregner kapitalgrundlagskrav for eksponeringer mod en kunde, men ikke fungerer som clearingmedlemmer for eksponeringerne. Dette gælder, uanset om sådanne institutter anvender metoden med interne modeller eller ej, og uanset om de relevante eksponeringer mod kunder cleares centralt eller ej.
(8)
Denne forordning er baseret på de udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder, som Den Europæiske Banktilsynsmyndighed har forelagt Kommissionen.
(9)
Den Europæiske Banktilsynsmyndighed har afholdt åbne offentlige høringer om udkastene til reguleringsmæssige tekniske standarder, som ligger til grund for denne forordning, analyseret de potentielle omkostninger og fordele samt indhentet en udtalelse fra interessentgruppen for banker, der er nedsat i henhold artikel 37 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1093/2010 (2) -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
1. De margenrisikoperioder for en nettinggruppe, som institutterne kan anvende med henblik på artikel 304, stk. 3 og 4, i forordning (EU) nr. 575/2013, fastsættes overensstemmelse med stk. 2 og 3.
2. Hvis den relevante nettinggruppe omfatter transaktioner, der cleares af en kvalificerende central modpart som defineret i artikel 4, stk. 1, nr. 88), i forordning (EU) nr. 575/2013, er de margenrisikoperioder, som institutterne kan anvende, den længste af følgende:
a)
fem arbejdsdage
b)
den længste likvidationsperiode for de kontrakter eller transaktioner, der indgår i nettinggruppen, som oplyst i overensstemmelse med artikel 10, stk. 1, litra b), nr. vi), i Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 153/2013 (3) af den kvalificerende centrale modpart, med hvem de pågældende kontrakter eller transaktioner cleares.
Med henblik på første afsnit, litra b), gælder det, at hvis den oplyste likvidationsperiode omfatter en yderligere periode med henblik på nyordning af positioner til et ikke-misligholdende clearingmedlem, omfatter den periode, institutterne skal anvende som margenrisikoperiode, ikke den yderligere periode.
3. Hvis den relevante nettinggruppe omfatter transaktioner, der ikke cleares af en kvalificerende central modpart som defineret i artikel 4, stk. 1, nr. 88), i forordning (EU) nr. 575/2013, skal de margenrisikoperioder, som institutterne kan anvende, være på mindst ti arbejdsdage.
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 18. december 2014.
A BIZOTTSÁG (EU) 2015/585 FELHATALMAZÁSON ALAPULÓ RENDELETE
(2014. december 18.)
az 575/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek a letéti kockázati periódusokat meghatározó szabályozástechnikai standardok tekintetében való kiegészítéséről
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel a hitelintézetekre és befektetési vállalkozásokra vonatkozó prudenciális követelményekről és a 648/2012/EU rendelet módosításáról szóló, 2013. június 26-i 575/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 304. cikke (5) bekezdésének negyedik albekezdésére,
mivel:
(1)
Indokolt, hogy a klíringtagok ügyfelekkel szembeni kitettségekhez kapcsolódó szavatolótőke-követelményeinek megállapításához használt letéti kockázati periódusok kiszámításának keretrendszere megfelelő legyen mind a belső modell módszert, mind a sztenderd módszert alkalmazó intézmények számára. Tükröznie kell továbbá a piaci feltételeket, hogy prudenciálisan megbízható módszert biztosítson, ugyanakkor azonban ne jelentsen túlságosan nagy működési terhet az említett intézmények számára.
(2)
Bár a központi szerződő felek által alkalmazott likvidációs időszakok fogalmának meghatározása nem azonos a klíringtagok ügyfelekkel szembeni kitettségekhez kapcsolódó szavatolótőke-követelményeinek kiszámításához használt letéti kockázati periódusok meghatározásával, lényegüket tekintve nagyon hasonlóak. A likvidációs időszakok tükrözik a piaci feltételekben bekövetkezett változásokat és figyelembe veszik a szerződések és ügyletek zárási időszakait. A központi szerződő felek által becsült likvidációs időszakoknak ezért összehasonlítási alapként kell szolgálniuk a klíringtagok ügyfelekkel szembeni kitettségekhez kapcsolódó szavatolótőke-követelményeinek kiszámításához használt letéti kockázati periódusok esetében.
(3)
A likvidációs időszakok alkalmazása biztosítaná továbbá az 575/2013/EU rendelet 301. cikke (1) bekezdésében meghatározott, központi szerződő felek által elszámolt termékek és ügyletek valamennyi típusának átfogó lefedését és további előnyt jelentene, hogy nem lenne szükség e felhatalmazáson alapuló rendelet minden olyan alkalommal történő aktualizálására, amikor egy központi szerződő fél új típusú termék vagy ügylet elszámolását kezdi meg.
(4)
A központi szerződő felek által közzétett likvidációs időszakok a letéti kockázati periódusoktól eltérően időnként kiegészítő időszakokat tartalmaznak, lehetővé téve a teljesítő klíringtagok pozícióinak novációját. Mivel az említett kiegészítő időszakok kifejezetten a likvidációs időszakokhoz kapcsolódnak és nem tükrözik a klíringtagok által viselt kockázatok eltéréseit, ezeket nem kell hozzáadni azokhoz a letéti kockázati periódusokhoz, amelyeket az intézmények - amennyiben klíringtagként járnak el - felhasználhatnak az ügyfelekkel szembeni kitettségekhez kapcsolódó szavatolótőke-követelményeik kiszámításához.
(5)
Annak biztosításához, hogy ezek a becslések felügyeleti jóváhagyás hatálya alá tartozzanak, csak az 575/2013/EU rendelet 4. cikke (1) bekezdésének 88. pontjában meghatározott elfogadott központi szerződő felek által becsült likvidációs időszakok esetében indokolt engedélyezni, hogy összehasonlítási alapként szolgáljanak a klíringtagok ügyfelekkel szembeni kitettségekhez kapcsolódó szavatolótőke-követelményeinek kiszámításához használt letéti kockázati periódusokhoz.
(6)
Mivel a letéti kockázati periódus célja, hogy megragadja az ügyletek nettósítási halmazának piaci értékében bekövetkezett változásokat a nemteljesítő partnerrel szemben fennálló ügyletek nettósítási halmazát biztosító fedezetek utolsó átadásától a partnerrel szembeni pozíciók lezárásáig és az ebből eredő piaci kockázatok újbóli lefedezéséig tartó időszakban, és mivel a piacok bizonyos naptári napokon zárva lehetnek, a letéti kockázati periódusokat munkanapban kell kifejezni. Ez biztosítja, hogy az említett ügyletekre vonatkozó szavatolótőke-követelmények teljes mértékben tükrözzék azokat a kockázatokat, amelyeknek az intézmény a letéti kockázati periódus során ki van téve. Indokolt ezért előírni, hogy a letéti kockázati periódus alsó korlátja az 575/2013/EU rendelet 304. cikke (3) bekezdésének alkalmazásában 5 munkanapnak feleljen meg, vagyis hosszabb legyen, mint az említett cikkben előírt ötnapos minimum. A letéti kockázati periódus alsó korlátja így össze lenne hangolva az 575/2013/EU rendelet harmadik része II. címe 6. fejezete 6. szakaszában meghatározott, a belső modell módszer alkalmazására vonatkozó követelményekre vonatkozó előírásokkal.
(7)
Az 575/2013/EU rendelet 304. cikke (3) és (4) bekezdésének megfelelően az intézmények csak akkor használhatnak az ügyfelekkel szembeni kitettségekhez kapcsolódó szavatolótőke-követelmények kiszámításához rövidebb letéti kockázati periódusokat, ha klíringtagként járnak el. Az említett előírások szerinti, az intézmények által használható letéti kockázati periódusokra vonatkozó szabályok következésképpen nem alkalmazandók akkor, ha az intézmények kiszámítják az ügyfelekkel szembeni kitettségekhez kapcsolódó szavatolótőke-követelményeket, de a szóban forgó kitettségek vonatkozásában nem klíringtagként járnak el. Ez független attól, hogy az intézmények alkalmazzák-e a belső modell módszert vagy sem, valamint attól is, hogy az ügyfelekkel szembeni releváns kitettségeket központilag számolják-e el.
(8)
Ez a rendelet az Európai Bankhatóság által a Bizottsághoz benyújtott szabályozástechnikai standardtervezeten alapul.
(9)
Az EBH nyilvános konzultációt folytatott az e rendelet alapját képező szabályozástechnikai standard tervezetéről, elemezte az ezzel összefüggésben felmerülő lehetséges költségeket és hasznot, és kikérte az 1093/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (2) 37. cikke alapján létrehozott banki érdekképviseleti csoport véleményét,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
(1) Valamely nettósítási halmaznak az intézmények által az 575/2013/EU rendelet 304. cikke (3) és (4) bekezdésének alkalmazásában használt letéti kockázati periódusait e cikk (2) és (3) bekezdésének megfelelően kell meghatározni.
(2) Amennyiben a releváns nettósítási halmaz az 575/2013/EU rendelet 4. cikke (1) bekezdésének 88. pontjában meghatározott elfogadott központi szerződő féllel elszámolt ügyleteket tartalmaz, az intézmények által használható letéti kockázati periódus a következők közül a hosszabb:
a)
öt munkanap;
b)
a nettósítási halmazhoz tartozó szerződéseknek vagy ügyleteknek a 153/2013/EU felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet (3) 10. cikke (1) bekezdése b) pontja vi. alpontjának megfelelően közzétett leghosszabb likvidációs időszaka azon elfogadott központi szerződő fél esetében, amellyel a szóban forgó szerződéseket vagy ügyleteket elszámolták.
Az első albekezdés b) pontjának alkalmazásában, amennyiben a közzétett likvidációs időszak valamely teljesítő klíringtag pozícióinak novációja céljából kiegészítő időszakokat tartalmaz, az intézmények által letéti kockázati periódusként alkalmazott időszak nem tartalmazhatja a szóban forgó kiegészítő időszakot.
(3) Amennyiben a releváns nettósítási halmaz olyan ügyleteket tartalmaz, amelyeket nem az 575/2013/EU rendelet 4. cikke (1) bekezdésének 88. pontjában meghatározott elfogadott központi szerződő fél számolt el, az intézmények által alkalmazható letéti kockázati periódus legalább tíz munkanap.
2. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2014. december 18-án.