KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) 2015/501
af 24. marts 2015
om indførelse af en midlertidig antidumpingtold på importen af koldvalsede flade produkter af rustfrit stål med oprindelse i Folkerepublikken Kina og Taiwan
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30. november 2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1) (»grundforordningen«), særlig artikel 7,
efter høring af medlemsstaterne, og
ud fra følgende betragtninger:
1. SAGSFORLØB
1.1. Indledning
(1)
Den 26. juni 2014 indledte Europa-Kommissionen (»Kommissionen«) en antidumpingundersøgelse vedrørende importen til Unionen af koldvalsede flade produkter af rustfrit stål med oprindelse i Folkerepublikken Kina (»Kina«) og Taiwan (»de pågældende lande«) på grundlag af artikel 5 i grundforordningen. Den offentliggjorde en indledningsmeddelelse i Den Europæiske Unions Tidende (2) (»indledningsmeddelelsen«).
(2)
Kommissionen indledte undersøgelsen som følge af en klage, der blev indgivet den 13. maj 2014 af Eurofer (»klageren«) på vegne af de klagende EU-producenter af koldvalsede flade produkter af rustfrit stål. Klageren tegnede sig for ca. 50 % af den samlede EU-produktion af koldvalsede flade produkter af rustfrit stål. Klagen indeholdt umiddelbare beviser for dumping og deraf følgende væsentlig skade, som var tilstrækkelige til at berettige indledningen af undersøgelsen.
(3)
Den 14. august 2014 indledte Kommissionen en antisubsidieundersøgelse vedrørende importen til Unionen af koldvalsede flade produkter af rustfrit stål med oprindelse i Kina og indledte en separat undersøgelse. Den offentliggjorde en indledningsmeddelelse om antisubsidieundersøgelsen i Den Europæiske Unions Tidende (3).
1.2. Registrering
(4)
Som følge af en anmodning fra klageren, som blev understøttet af de påkrævede beviser, vedtog Kommissionen den 15. december 2014 gennemførelsesforordning (EU) nr. 1331/2014 om at gøre importen af koldvalsede flade produkter af rustfrit stål med oprindelse i Folkerepublikken Kina og Taiwan til genstand for registrering (4) fra den 17. december 2014.
1.3. Interesserede parter
(5)
I indledningsmeddelelsen opfordrede Kommissionen interesserede parter til at kontakte Kommissionen med henblik på at deltage i undersøgelsen. Endvidere underrettede Kommissionen specifikt klageren, andre kendte EU-producenter, de kendte eksporterende producenter og de kinesiske og taiwanesiske myndigheder, kendte importører, leverandører og brugere, forhandlere samt sammenslutninger, som den vidste, var berørt af indledningen af undersøgelsen, og opfordrede dem til at deltage. Kommissionen underrettede også producenter i USA og Sydafrika om indledningen og opfordrede dem til at deltage. I indledningsmeddelelsen meddelte Kommissionen de interesserede parter, at den påtænkte at anvende USA som et tredjeland med markedsøkonomi (»referenceland«), jf. grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra a).
(6)
Interesserede parter havde mulighed for at fremsætte bemærkninger til indledningen af undersøgelsen og for at anmode om en høring med Kommissionen og/eller høringskonsulenten i handelsprocedurer.
a) Stikprøveudtagning
(7)
I indledningsmeddelelsen anførte Kommissionen, at den måske ville udtage en stikprøve af de interesserede parter i henhold til grundforordningens artikel 17.
Stikprøveudtagning af EU-producenter
(8)
I indledningsmeddelelsen meddelte Kommissionen, at den midlertidigt havde udtaget en stikprøve af EU-producenter. Kommissionen udtog stikprøven på grundlag af produktionsmængden. Stikprøven bestod af fire EU-producenter. EU-producenterne i stikprøven tegnede sig for 50 % af produktionsmængden. Kommissionen opfordrede alle interesserede parter til at fremsætte bemærkninger til den foreløbige stikprøve. Der blev ikke modtaget nogen bemærkninger om den foreslåede stikprøve, og den foreløbige stikprøve blev derfor bekræftet. Stikprøven er repræsentativ for EU-erhvervsgrenen.
Stikprøveudtagning af importører
(9)
For at afgøre, om stikprøveudtagning var nødvendig og i bekræftende fald udtage en stikprøve, anmodede Kommissionen ikke forretningsmæssigt forbundne importører om at indberette de oplysninger, som der anmodes om i indledningsmeddelelsen.
(10)
31 ikke forretningsmæssigt forbundne importører afgav de nødvendige oplysninger og indvilligede i at indgå i stikprøven. I overensstemmelse med grundforordningens artikel 17, stk. 1, udtog Kommissionen en stikprøve bestående af de fire ikke forretningsmæssigt forbundne importører, der repræsenterede den største importmængde til Unionen. I overensstemmelse med grundforordningens artikel 17, stk. 2, blev alle kendte, berørte importører hørt om udtagningen af stikprøven.
(11)
Der blev modtaget bemærkninger vedrørende ejerskabsstrukturen hos en af de udvalgte importører. Visse interesserede parter påstod, at én importør ikke burde indgå i stikprøven, da den pågældende er forretningsmæssigt forbundet med en EU-producent. Den pågældende importør var imidlertid ikke forretningsmæssigt forbundet med nogen EU-producent i undersøgelsesperioden, men blev det først efterfølgende. Desuden betyder »ikke forretningsmæssigt forbundet importør«, at importøren ikke er forbundet med eksporterende producenter. En ikke forretningsmæssigt forbundet importør kan således være forretningsmæssigt forbundet med en EU-producent.
Stikprøveudtagning af eksporterende producenter i Taiwan
(12)
For at afgøre, om det var nødvendigt med stikprøveudtagning og i bekræftende fald at udtage en stikprøve, anmodede Kommissionen alle eksporterende producenter i Taiwan om at afgive de oplysninger, som der anmodes om i indledningsmeddelelsen. Kommissionen bad endvidere Taiwans repræsentation ved Den Europæiske Union om at identificere og/eller kontakte eventuelle andre eksporterende producenter, der kunne være interesseret i at deltage i undersøgelsen.
(13)
I alt ni af de påståede eksporterende producenter i det pågældende land afgav de ønskede oplysninger og indvilligede i at indgå i stikprøven. I overensstemmelse med grundforordningens artikel 17, stk. 1, udtog Kommissionen en stikprøve på fire virksomheder (hvoraf de tre er forretningsmæssigt forbundne) på grundlag af den største repræsentative eksportmængde til Unionen, der med rimelighed kunne undersøges inden for den tid, der var til rådighed. I overensstemmelse med grundforordningens artikel 17, stk. 2, blev alle berørte kendte eksporterende producenter og myndighederne i det pågældende land hørt om udtagningen af stikprøven. Der blev ikke fremsat nogen bemærkninger.
(14)
Undersøgelsen har vist, at de to virksomheder, som indgår i stikprøven, og to virksomheder, som ikke blev udtaget til stikprøven, ikke opfylder definitionen af eksporterende producent, da de kun opererer som servicecentre og bruger den pågældende vare som råmateriale til produktionen. Det blev fastslået, at disse virksomheder ikke råder over varmvalsnings- eller koldvalsningsanlæg, og deres merværdi er ubetydelig i forhold til råmaterialeomkostningerne. Faktisk køber og sælger de forskellige typer af den pågældende vare (jf. betragtning 26-28).
(15)
Den ene af disse virksomheder er dog forretningsmæssigt forbundet med en eksporterende producent, som indgår i stikprøven. I undersøgelsen blev det derfor konkluderet, at virksomheden tilhørte denne virksomhedsgruppe. Den virksomhed, der ikke levede op til definitionen af en eksporterende producent, blev udelukket fra stikprøven, hvorefter den resterende stikprøve tegner sig for mindst ca. 48 % af den samlede eksportmængde fra Taiwan til Unionen og ca. 80 % af hjemmemarkedssalget i Taiwan. Stikprøven var derfor stadig repræsentativ.
(16)
Kommissionen udelukkede de tre andre virksomheder fra beregningen af individuelle dumpingmargener og beregningen af skadestærsklen. Der blev således ikke beregnet en toldsats for disse tre virksomheder.
Individuel undersøgelse
(17)
En eksporterende producent i Taiwan anmodede om en individuel undersøgelse i henhold til grundforordningens artikel 17, stk. 3.
Stikprøveudtagning af eksporterende producenter i Kina
(18)
For at afgøre, om det var nødvendigt med stikprøveudtagning, og i bekræftende fald udtage denne, anmodede Kommissionen alle eksporterende producenter i Kina om at afgive de i indledningsmeddelelsen anførte oplysninger. Kommissionen bad endvidere de kinesiske myndigheder om at identificere og/eller kontakte eventuelle andre eksporterende producenter, der kunne være interesseret i at deltage i undersøgelsen.
(19)
Otte eksporterende producenter i Kina afgav de ønskede oplysninger og indvilligede i at indgå i stikprøven. I overensstemmelse med grundforordningens artikel 17, stk. 1, udtog Kommissionen en stikprøve bestående af fire virksomheder, som tilhører to grupper, på grundlag af den største repræsentative eksportmængde til Unionen, der med rimelighed kunne undersøges inden for den tid, der var til rådighed. I overensstemmelse med grundforordningens artikel 17, stk. 2, blev alle berørte kendte eksporterende producenter og myndighederne i det pågældende land hørt om udtagningen af stikprøven. Der blev ikke fremsat nogen bemærkninger.
b) Ansøgningsskemaer om markedsøkonomisk behandling til eksporterende producenter i Kina
(20)
Med henblik på grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra b), sendte Kommissionen ansøgningsskemaer om markedsøkonomisk behandling til alle samarbejdsvillige eksporterende producenter i Kina, som blev udtaget til at indgå i stikprøven, og til alle samarbejdsvillige eksporterende producenter, som ikke indgår i stikprøven, som ønskede at anmode om en individuel undersøgelse, jf. grundforordningens artikel 17, stk. 3, til kendte sammenslutninger af eksporterende producenter og til de kinesiske myndigheder. Ingen af de eksporterende producenter anmodede om markedsøkonomisk behandling.
c) Spørgeskemaer
(21)
Kommissionen sendte spørgeskemaer til de kinesiske og taiwanesiske eksporterende producenter i stikprøven, til eksporterende producenter, der ønskede at anmode om en individuel undersøgelse, til producenter i to potentielle referencelande, til EU-producenter, som indgik i stikprøven, ikke forretningsmæssigt forbundne importører, som indgik i stikprøven, og til brugere, der gav sig til kende.
(22)
Der blev modtaget spørgeskemabesvarelser fra fire kinesiske eksporterende producenter, der indgik i stikprøven, fire taiwanesiske eksporterende producenter (herunder to, der viste sig ikke at være eksporterende producenter), som indgik i stikprøven, en taiwanesisk eksporterende producent, der anmodede om en individuel undersøgelse, to producenter i USA (referenceland), fire EU-producenter, der indgik i stikprøven, fire ikke forretningsmæssigt forbundne importører, der indgik i stikprøven, og seks brugere.
d) Kontrolbesøg
(23)
Kommissionen indhentede og efterprøvede alle de oplysninger, som den anså for nødvendige med henblik på en foreløbig konstatering af dumping, deraf følgende skade og Unionens interesser. Der blev gennemført kontrolbesøg i henhold til grundforordningens artikel 16 hos følgende virksomheder:
EU-producenter
-
Acciai Speciali Terni S.P.A., Terni, Italien
-
Acerinox Europa SAU, Palmones-Los Barrios og Madrid, Spanien
-
Aperam Stainless Europe, La Plaine Saint Denis, Frankrig
Servicecenter forretningsmæssigt forbundet med Acciai Speciali Terni S.P.A.
-
Terninox, Ceriano Laghetto, Italien
Klageren
-
Eurofer, Bruxelles, Belgien
Eksporterende producenter i Taiwan
-
Chia Far Industrial Factory Co., Ltd., Taipei city
-
Tang Eng Iron Works Co., Ltd., Kaohsiung city
-
YC Inox Co., Ltd., Chang-Hua Hsien city
-
Yieh Mau Corporation, Kaohsiung city
-
Yieh United Steel Corporation, Kaohsiung city
Eksporterende producenter i Kina
-
Baosteel Stainless Co., Ltd, Shanghai
-
Ningbo Baoxin Stainless Co., Ltd, Ningbo
-
Shanxi Taigang Stainless Steel Co., Ltd, Taiyuan City
Forretningsmæssigt forbundet importør i Unionen
-
Baosteel Europe GmbH, Hamburg, Tyskland
(24)
Kommissionen afholdt høringer, herunder høringer med høringskonsulenten, med eksporterende producenter, sammenslutninger og importører.
1.4. Undersøgelsesperioden og den betragtede periode
(25)
Undersøgelsen af dumping og skade omfattede perioden fra 1. januar 2013 til 31. december 2013 (»undersøgelsesperioden«). Undersøgelsen af udviklingstendenser af relevans for vurderingen af skade omfattede perioden fra 1. januar 2010 til udgangen af undersøgelsesperioden (»den betragtede periode«).
2. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE
2.1. Den pågældende vare
(26)
Den pågældende vare er fladvalsede produkter af rustfrit stål, kun koldvalsede, med oprindelse i Kina og Taiwan, i øjeblikket henhørende under KN-kode 7219 31 00, 7219 32 10, 7219 32 90, 7219 33 10, 7219 33 90, 7219 34 10, 7219 34 90, 7219 35 10, 7219 35 90, 7220 20 21, 7220 20 29, 7220 20 41, 7220 20 49, 7220 20 81 og 7220 20 89 (»den pågældende vare«).
(27)
Koldvalsede flade produkter af rustfrit stål bruges til mange anvendelsesformål, f.eks. i produktionen af husholdningsapparater (f.eks. indvendige dele til vaskemaskiner og opvaskemaskiner), svejsede rør og medicinsk udstyr samt til fødevareforarbejdning og i bilindustrien.
(28)
Undersøgelsen har vist, at de forskellige typer af den pågældende vare alle har samme grundlæggende fysiske, kemiske og tekniske egenskaber og basalt set anvendes til samme formål.
2.2. Samme vare
(29)
Koldvalsede flade produkter, der produceres og sælges i Unionen af EU-erhvervsgrenen, og koldvalsede flade produkter af rustfrit stål, der produceres og sælges i de pågældende lande og i referencelandet, har de samme grundlæggende fysiske, kemiske og tekniske egenskaber og de samme grundlæggende anvendelsesformål som koldvalsede flade produkter af rustfrit stål, der produceres i de pågældende lande og sælges til eksport til Unionen. De anses derfor for at være identiske, jf. grundforordningens artikel 1, stk. 4.
2.3. Påstande vedrørende varedækningen
(30)
Interesserede parter påstod, at visse varetyper (herunder smalt båndjern og præcisionsbånd) burde udelukkes fra undersøgelsens varedækning, idet EU-producenterne ikke til fulde kan levere til disse markedssegmenter. EU-erhvervsgrenen fremlagde dog dokumentation for, at de til fulde kan levere til disse markedssegmenter.
(31)
Hvad angår præcisionsbånd, påstod de samme parter endvidere, at Europa-Kommissionens Generaldirektorat for Konkurrence havde besluttet at udelukke denne varetype fra det relevante produktmarked i sin analyse i fusionssagen Outokumpu/INOXUM (5). Markedsdefinitionen i en fusionssag fokuserer imidlertid på substituerbarhed på både efterspørgsels- og udbudssiden. I en antidumpingsag defineres markedet af den undersøgte vares fysiske egenskaber. I en antidumpingsag kan varetypen således variere på visse parametre (bredde, tolerance, mekaniske egenskaber). Desuden indgik denne varetype i undersøgelse fra starten, da man tog kontakt til EU-producenter af præcisionsbånd som led i gennemgangen af repræsentativiteten.
(32)
Kommissionen afviste derfor påstanden og bevarede varedækningen i undersøgelsen uændret.
3. DUMPING
3.1. Kina
3.1.1. Normal værdi
3.1.1.1. Markedsøkonomisk behandling
(33)
I henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra b), fastsætter Kommissionen den normale værdi i overensstemmelse med artikel 2, stk. 1-6, i nævnte forordning for de eksporterende producenter i Kina, som påstod og påviste, at de opfylder kriterierne i nævnte forordnings artikel 2, stk. 7, litra c), og derfor kunne indrømmes markedsøkonomisk behandling.
(34)
For at fastlægge, om kriterierne i grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra c), er opfyldt, søgte Kommissionen de nødvendige oplysninger ved at anmode de pågældende eksporterende producenter om at udfylde ansøgningsskemaet om markedsøkonomisk behandling. Ingen af dem anmodede om markedsøkonomisk behandling.
3.1.1.2. Referenceland
(35)
Den normale værdi blev i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra a), fastlagt på grundlag af prisen eller den beregnede værdi i et tredjeland med markedsøkonomi for de eksporterende producenter, der ikke indrømmedes markedsøkonomisk behandling. Der blev i den forbindelse udvalgt et referenceland.
(36)
I indledningsmeddelelsen meddelte Kommissionen de interesserede parter, at den påtænkte at vælge USA som et egnet referenceland, og opfordrede de interesserede parter til at fremsætte bemærkninger.
(37)
Kommissionen kontaktede en række potentielle referencelande (Indien, Sydafrika, Sydkorea, Taiwan og USA) og anmodede på grundlag af de modtagne oplysninger 32 kendte producenter af samme vare i Sydafrika, Sydkorea og USA om at fremlægge oplysninger. Der blev ikke modtaget oplysninger om producenter i Indien, som derfor ikke kunne betragtes som et potentielt referenceland. Taiwan er genstand for samme undersøgelse, og de oplysninger som de undersøgte producenter havde indsendt, blev derfor taget i betragtning.
(38)
Kun to producenter i USA bevarede spørgeskemaet for referencelandsproducenter. Kommissionen måtte således vælge mellem USA og Taiwan.
(39)
I USA er der mindst fire store producenter af samme vare (tre er vertikalt integrerede og en er ikke), og den samlede produktion og forbruget kan sammenlignes med produktionen og forbruget i Kina. I Taiwan er der én stor vertikalt integreret gruppe af producenter, som styrer markedet, uanset tilstedeværelsen af et par små ikke integrerede producenter. Produktionsprocessen i USA er den samme som i Taiwan og den samme som hos nogle af de eksporterende producenter i Kina. Der anvendes overvejende de samme råvarer i USA og Taiwan. I USA har man indført antidumpingtold over for Japan, Sydkorea og Taiwan, og i Taiwan har man indført told over for Kina og Sydkorea. Importen af samme vare til USA og Taiwan er imidlertid betydelig og udgjorde hhv. ca. 17 % og 37 % af det samlede forbrug i undersøgelsesperioden. De største lande, der eksporterer til USA, er: Mexico, Kina, Taiwan, Frankrig, Finland, Japan og Tyskland, og til Taiwan: Kina, Sydkorea, Japan, Finland og Vietnam.
(40)
Ud fra disse omstændigheder betragtes USA som et mere egnet referenceland af to grunde:
i)
markedet i USA er meget konkurrencepræget, hvorimod markedet og priserne på koldvalsede flade produkter af rustfrit stål i Taiwan i vidt omfang er styret af én virksomhedsgruppe
ii)
hjemmemarkedspriserne i Taiwan er meget lavere end i Kina og USA.
(41)
Interesserede parter var imod brugen af USA som referenceland, især på grund af den påståede forskel i produktionsprocessen og de forskellige typer råvarer, der anvendes i produktionen. De påstod, at Taiwan, som også er genstand for undersøgelsen, i den henseende ville være mere egnet som referenceland end USA.
(42)
Kommissionen konkluderede på dette tidspunkt, at USA er et egnet referenceland, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra a).
3.1.1.3. Normal værdi (referenceland)
(43)
Oplysningerne fra de samarbejdsvillige producenter i referencelandet blev lagt til grund for fastlæggelsen af den normale værdi for de eksporterende producenter, der ikke indrømmedes markedsøkonomisk behandling, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra a).
(44)
Kommissionen undersøgte først, om det samlede hjemmemarkedssalg for de to samarbejdsvillige eksporterende producenter i referencelandet var repræsentativt, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 2. Hjemmemarkedssalget anses for at være repræsentativt, når det samlede hjemmemarkedssalg af samme vare til uafhængige kunder på hjemmemarkedet for hver kinesisk eksporterende producent, der indgår i stikprøven, udgør mindst 5 % af den samlede eksportsalgsmængde af den pågældende vare til Unionen i undersøgelsesperioden. På den baggrund var det samlede salg for de to samarbejdsvillige eksporterende producenter af samme vare på hjemmemarkedet i referencelandet repræsentativt.
(45)
Kommissionen undersøgte efterfølgende, hvilke varetyper solgt på hjemmemarkedet der var identiske eller sammenlignelige med varetyper solgt med henblik på eksport til Unionen for de eksporterende producenter i stikprøven.
(46)
Kommissionen fastsatte dernæst andelen af det rentable salg til uafhængige kunder på hjemmemarkedet for hver varetype i undersøgelsesperioden for at afgøre, om det faktiske salg på hjemmemarkedet skulle anvendes som grundlag for beregning af den normale værdi, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 4.
(47)
Den normale værdi er baseret på den faktiske pris på hjemmemarkedet pr. varetype, uanset om salgstransaktionerne har været rentable eller ej, hvis:
i)
mængden af den varetype, som blev solgt til en nettopris, der svarede til eller lå over de beregnede produktionsomkostninger, udgjorde mere end 80 % af den samlede salgsmængde for denne varetype, og
ii)
den vejede gennemsnitlige pris for denne varetype er lig med eller højere end enhedsproduktionsomkostningerne.
(48)
I dette tilfælde er den normale værdi det vejede gennemsnit af priserne på alt salg på hjemmemarkedet af den pågældende varetype i undersøgelsesperioden. Kommissionen tog alle anførte transaktioner i betragtning som hjemmemarkedssalg, da der ikke var grund til at betvivle, at de var bestemt til det hjemlige forbrug.
(49)
Den normale værdi er den faktiske pris på hjemmemarkedet pr. varetype for kun det rentable salg af varetyperne på hjemmemarkedet i undersøgelsesperioden, hvor:
i)
mængden af fortjenstgivende salg af varetypen udgør højst 80 % af den samlede salgsmængde for denne varetype, eller
ii)
den vejede gennemsnitspris for denne varetype ligger under enhedsproduktionsomkostningerne.
3.1.2. Eksportpris
(50)
De eksporterende producenter, der indgår i stikprøven, solgte til eksport til Unionen enten direkte til uafhængige kunder eller, hvad angår en eksporterende producent, gennem en forretningsmæssigt forbundet virksomhed, der fungerede som importør.
(51)
I de tilfælde, hvor de eksporterende producenter eksporterede den pågældende vare direkte til uafhængige kunder i Unionen, blev eksportprisen i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 8, fastsat på grundlag af de priser, der faktisk var betalt eller skulle betales ved eksportsalg til Unionen.
(52)
I de tilfælde, hvor den eksporterende producent eksporterede den pågældende vare til Unionen gennem en forretningsmæssigt forbundet virksomhed, der fungerede som importør, blev eksportprisen fastsat på grundlag af den importerede vares pris ved første videresalg til uafhængige kunder i Unionen, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 9. I dette tilfælde blev der foretaget justeringer for alle omkostninger, der påløb mellem import og videresalg, herunder salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger (»SA&G«), og for fortjeneste.
3.1.3. Sammenligning
(53)
Kommissionen sammenlignede den normale værdi og eksportprisen hos de eksporterende producenter i stikprøven på grundlag af priserne ab fabrik.
(54)
I tilfælde, hvor det er begrundet i behovet for at sikre en rimelig sammenligning, justerede Kommissionen den normale værdi og/eller eksportprisen for forskelle, der påvirkede priserne og prisernes sammenlignelighed, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 10. Der blev foretaget justeringer for transport, forsikring, håndtering, lastning og dermed forbundne omkostninger samt emballering og kredit- og bankomkostninger og provision.
3.1.4. Dumpingmargener
(55)
For de eksporterende producenter, der indgik i stikprøven, sammenlignede Kommissionen den vejede gennemsnitlige normale værdi for hver type af samme vare i referencelandet (jf. betragtning 43-49) med den vejede gennemsnitlige eksportpris for den tilsvarende type af den pågældende vare, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 11 og 12.
(56)
På dette grundlag er de midlertidige vejede gennemsnitlige dumpingmargener, udtrykt i procent af varens cif-pris (omkostninger, forsikring, fragt), Unionens grænse, ufortoldet, følgende:
Tabel 1
Dumpingmargener, Kina
Virksomhed
Midlertidig dumpingmargen
(%)
Baosteel Group: Baosteel Stainless Steel Co., Ltd.; Ningbo Baoxin Stainless Steel Co., Ltd.
34,9
TISCO Group: Shanxi Taigang Stainless Steel Co., Ltd.; Tianjin TISCO & TPCO Stainless Steel Co Ltd.
29,2
(57)
For de samarbejdsvillige eksporterende producenter, der ikke indgik i stikprøven, beregnede Kommissionen den vejede gennemsnitlige dumpingmargen i henhold til grundforordningens artikel 9, stk. 6. Denne margen blev derfor fastsat på grundlag af det vejede gennemsnit af de margener, der var opstillet for de eksporterende producenter, der indgik i stikprøven.
(58)
På dette grundlag er den midlertidige dumpingmargen for de samarbejdsvillige eksporterende producenter, der ikke indgik i stikprøven, på 30,0 %.
(59)
For alle andre eksporterende producenter i det pågældende land beregnede Kommissionen dumpingmargenen på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger, jf. grundforordningens artikel 18. Med henblik herpå fastsatte Kommissionen de eksporterende producenters samarbejdsniveau. Samarbejdsniveauet er de samarbejdende eksporterende producenters eksportmængde til Unionen udtrykt som en andel af den samlede eksportmængde - jf. Eurostats importstatistikker - fra det pågældende land til Unionen.
(60)
Samarbejdsniveauet var højt, og på denne baggrund besluttede Kommissionen at fastsætte restdumpingmargenen til niveauet for den virksomhed i stikprøven med den højeste dumpingmargen.
(61)
De midlertidige dumpingmargener, udtrykt i procent af cif-prisen, Unionens grænse, ufortoldet, fastsættes til følgende:
Tabel 2
Dumpingmargener, Kina
Virksomhed
Midlertidig dumpingmargen
(%)
Baosteel Group: Baosteel Stainless Steel Co., Ltd.; Ningbo Baoxin Stainless Steel Co., Ltd.
34,9
TISCO Group: Shanxi Taigang Stainless Steel Co., Ltd.; Tianjin TISCO & TPCO Stainless Steel Co Ltd.
29,2
Andre samarbejdsvillige virksomheder
30,0
Alle andre virksomheder
34,9
3.2. Taiwan
3.2.1. Normal værdi
(62)
Kommissionen undersøgte først, om det samlede hjemmemarkedssalg for hver af de undersøgte eksporterende producenter var repræsentativt, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 2. Kommissionen betragtede de eksporterende producenter, der indgik i stikprøven, og den eksporterende producent, der blev indrømmet en individuel undersøgelse, som undersøgte eksporterende producenter. Hjemmemarkedssalget er repræsentativt, når det samlede hjemmemarkedssalg af samme vare til uafhængige kunder på hjemmemarkedet for hver eksporterende producent udgjorde mindst 5 % af den samlede eksportsalgsmængde af den pågældende vare til Unionen i undersøgelsesperioden.
(63)
Kommissionen fandt, at det hjemmemarkedssalg, som de undersøgte eksporterende producenter havde anført, omfattede betydelige mængder af den samme vare, som solgtes til distributører, som herefter eksporterede varen. En beregning baseret på produktionstallene fra de samarbejdsvillige virksomheder og statistikker om import og eksport af samme vare i Taiwan bekræftede, at det hjemmemarkedssalg, som de samarbejdsvillige eksporterende producenter havde opgivet, omfattede ca. 50 % indirekte eksportsalg, som ikke var bestemt til det hjemlige forbrug.
(64)
Desuden konstaterede Kommissionen, at der fandtes et rabatsystem på hjemmemarkedet i Taiwan. En af de eksporterende producenter, der indgik i stikprøven, forklarede, at dette system var blevet udarbejdet for at give incitamenter til de lokale servicecentre (distributører), som desuden eksporterede deres stålprodukter. Da de to store producenters priser på hjemmemarkedet (inkl. rabatter) i vidt omfang formidles på månedsbasis til alle distributører, selv uden de rabatter, som andre producenter indrømmer deres kunder, er prisfastsættelsen for varer, der ender på hjemmemarkedet, og varer, der efterfølgende eksporteres, i høj grad påvirket af prisfastsættelsessystemet i Taiwan.
(65)
Ud fra konklusionerne fra kontrolbesøgene blev tre af de eksporterende producenter anmodet om at revurdere de salgstal, de havde anført for hjemmemarkedet i Taiwan og slette alt salg, der ikke var bestemt til det hjemlige forbrug. De bekræftede imidlertid blot, at de ikke kendte det endelige bestemmelsessted for den samme vare, som de sælger til deres kunder.
(66)
Som det fremgår af betragtning 63 og for at sikre, at den normale værdi udelukkende baseres på priser til det hjemlige forbrug, anvendte Kommissionen en konservativ metode til den midlertidige dumpingberegning ved at anvende det anførte salg til slutbrugerne i Taiwan. Kommissionen betragtede alle erhvervsdrivende som slutbrugere, hvis de yderligere bearbejdede den samme vare til en anden vare, som ikke længere var den samme vare. Salg til distributører eller forhandlere er blevet udelukket fra hjemmemarkedssalget, idet Kommissionen i løbet af undersøgelsen fandt, at en af de største distributører i Taiwan, der købte en stor mængde af den samme vare, der blev opgivet som hjemmemarkedssalg af leverandørerne, eksporterede hovedparten af de indkøbte mængder.
(67)
På den baggrund var det samlede salg for hver af de undersøgte eksporterende producenter af samme vare på hjemmemarkedet repræsentativt.
(68)
Kommissionen undersøgte efterfølgende, hvilke varetyper solgt på hjemmemarkedet der var identiske eller sammenlignelige med varetyper solgt med henblik på eksport til Unionen for de undersøgte eksporterende producenter med repræsentativt hjemmemarkedssalg.
(69)
Kommissionen undersøgte dernæst, om de varetyper, som de undersøgte eksporterende producenter solgte på hjemmemarkedet, var repræsentative i sammenligning med de varetyper, der solgtes med henblik på eksport til Unionen, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 2. Hjemmemarkedssalget af en varetype er repræsentativt, hvis det samlede hjemmemarkedssalg af denne varetype til uafhængige kunder i undersøgelsesperioden udgør mindst 5 % af den samlede eksportsalgsmængde af den identiske eller sammenlignelige varetype til Unionen.
(70)
Kommissionen fastsatte dernæst andelen af det rentable salg til uafhængige kunder på hjemmemarkedet for hver varetype i undersøgelsesperioden for at afgøre, hvorvidt det faktiske salg på hjemmemarkedet skulle anvendes som grundlag for beregning af den normale værdi, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 4.
(71)
Den normale værdi er baseret på den faktiske pris på hjemmemarkedet pr. varetype, uanset om salgstransaktionerne har været rentable eller ej, hvis:
i)
mængden af den varetype, som blev solgt til en nettopris, der svarede til eller lå over de beregnede produktionsomkostninger, udgjorde mere end 80 % af den samlede salgsmængde for denne varetype, og
ii)
den vejede gennemsnitlige salgspris for denne varetype er lig med eller højere end enhedsproduktionsomkostningerne.
(72)
I dette tilfælde er den normale værdi det vejede gennemsnit af priserne på alt salg på hjemmemarkedet af den pågældende varetype i undersøgelsesperioden.
(73)
Den normale værdi er den faktiske pris på hjemmemarkedet pr. varetype for kun det rentable salg af varetyperne på hjemmemarkedet i undersøgelsesperioden, hvor:
i)
mængden af fortjenstgivende salg af varetypen udgør højst 80 % af den samlede salgsmængde for denne varetype, eller
ii)
den vejede gennemsnitspris for denne varetype ligger under enhedsproduktionsomkostningerne.
(74)
Analysen af hjemmemarkedssalget viste, at for visse varetyper var en del af hjemmemarkedssalget fortjenstgivende, og at de vejede gennemsnitlige salgspriser var højere end produktionsomkostningerne. Den normale værdi blev derfor beregnet som et vejet gennemsnit af priserne på alt hjemmemarkedssalg i løbet af undersøgelsesperioden, hvor betingelserne i betragtning 71 var opfyldt, eller som et vejet gennemsnit af det fortjenstgivende salg alene, hvor disse betingelser ikke var opfyldt. Da der ikke var noget eller kun utilstrækkeligt salg af visse varetyper af den samme vare, eller i tilfælde hvor der ikke fandtes salg som led i normal handel, beregnede Kommissionen den normale værdi i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 3 og 6.
(75)
Den normale værdi blev beregnet ved at tilføje følgende til de undersøgte eksporterende producenters gennemsnitlige produktionsomkostninger til den samme vare i undersøgelsesperioden:
i)
de undersøgte eksporterende producenters vejede gennemsnitlige salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger (»SA&G«) ved hjemmemarkedssalg af den samme vare i normal handel i løbet af undersøgelsesperioden og
ii)
de undersøgte eksporterende producenters fortjeneste ved hjemmemarkedssalg af den samme vare i normal handel i løbet af undersøgelsesperioden.
(76)
For en af de undersøgte eksporterende producenter blev produktionsomkostningerne justeret. Da en betydelig mængde råvarer til produktionen af den samme vare også blev indkøbt af en forretningsmæssigt forbundet leverandør, erstattede Kommissionen omkostningerne til indkøb af disse råvarer med den undersøgte eksporterende producents omkostninger til produktion af råvarer.
(77)
For den samme eksporterende producent fandt Kommissionen også, at en justering for scrapværdien var blevet talt med to gange, idet mængden af råvarer, der blev konverteret til endelige produkter, var blevet medtaget uden scrap. Kommissionen afviste derfor at trække scrapværdien fra produktionsomkostningerne til den endelige vare.
(78)
For de varetyper, der ikke solgtes i repræsentative mængder på hjemmemarkedet blev de gennemsnitlige SA&G-omkostninger og fortjenesten i normal handel på hjemmemarkedet for disse typer tilføjet. For de varetyper, der slet ikke solgtes på hjemmemarkedet eller for hvilke der ikke blev fundet salg i almindelig handel, blev de vejede gennemsnitlige SA&G-omkostninger og fortjenesten for alle transaktioner, der foregik i almindelig handel på hjemmemarkedet, tilføjet.
3.2.2. Eksportpris
(79)
De undersøgte eksporterende producenter solgte den pågældende vare til eksport enten direkte til uafhængige kunder i Unionen eller via uafhængige distributører i Taiwan. Eksportprisen blev derfor baseret på de priser, der faktisk betaltes eller skulle betales, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 8.
3.2.3. Sammenligning
(80)
Kommissionen sammenlignede den normale værdi og eksportprisen hos de undersøgte eksporterende producenter på grundlag af priserne ab fabrik.
(81)
I tilfælde, hvor det er begrundet i behovet for at sikre en rimelig sammenligning, justerede Kommissionen den normale værdi og/eller eksportprisen for forskelle, der påvirkede priserne og prisernes sammenlignelighed, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 10. Der blev foretaget justeringer for transport, forsikring, håndtering, lastning og dermed forbundne omkostninger samt emballering og kredit- og bankomkostninger og provision.
(82)
De eksporterende producenter i stikprøven anvendte ikke de valutakurser, der var anført i de antidumpingspørgeskemaer, som de modtog før kontrolbesøgene. Kommissionen foretog derfor en ny beregning af transaktionsværdierne med de kurser, der var anført i spørgeskemaerne.
3.2.4. Dumpingmargener
(83)
For de to undersøgte eksporterende producenter, herunder to forretningsmæssigt forbundne virksomheder og en virksomhed, som blev indrømmet individuel undersøgelse, sammenlignede Kommissionen den vejede gennemsnitlige normale værdi for hver type af samme vare med den vejede gennemsnitlige eksportpris for den tilsvarende type af den pågældende vare, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 11 og 12.
(84)
På dette grundlag udgør de midlertidige vejede gennemsnitlige dumpingmargener følgende i procent af cif-prisen, Unionens grænse, ufortoldet:
Tabel 3
Dumpingmargener, Taiwan
Virksomhed
Midlertidig dumpingmargen
%
Chia Far Industrial Factory Co., Ltd. (individuel undersøgelse)
12,0
Tang Eng Iron Works Co., Ltd. and Yieh United Steel Corporation
10,9
(85)
For de samarbejdsvillige eksporterende producenter, der ikke indgik i stikprøven, beregnede Kommissionen den vejede gennemsnitlige dumpingmargen i henhold til grundforordningens artikel 9, stk. 6. Denne margen blev fastsat på grundlag af de margener, der var opstillet for de eksporterende producenter, der indgik i stikprøven.
(86)
På dette grundlag er den midlertidige dumpingmargen for de samarbejdsvillige eksporterende producenter, der ikke indgik i stikprøven, på 10,9 %.
(87)
For alle andre virksomheder i det pågældende land beregnede Kommissionen dumpingmargenen på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger, jf. grundforordningens artikel 18. I den forbindelse fastlagde Kommissionen samarbejdsniveauet. Samarbejdsniveauet er de samarbejdsvillige virksomheders eksportmængde til Unionen udtrykt som en andel af den samlede eksportmængde - jf. Eurostats importstatistikker - fra det pågældende land til Unionen.
(88)
Samarbejdsniveauet i denne undersøgelse var højt, og på denne baggrund besluttede Kommissionen at fastsætte restdumpingmargenen til niveauet for virksomheden med den højeste dumpingmargen.
(89)
De midlertidige dumpingmargener, udtrykt i procent af cif-prisen, frit Unionens grænse, ufortoldet, fastsættes til følgende:
Tabel 4
Dumpingmargener, Taiwan
Virksomhed
Midlertidig dumpingmargen
(%)
Chia Far Industrial Factory Co., Ltd.
12,0
Tang Eng Iron Works Co., Ltd. and Yieh United Steel Corporation
10,9
Andre samarbejdsvillige virksomheder
10,9
Alle andre virksomheder
12,0
4. SKADE
4.1. Definition af EU-erhvervsgren og EU-produktion
(90)
Den samme vare blev fremstillet af 9 kendte EU-producenter i undersøgelsesperioden. De udgør »EU-erhvervsgrenen« som omhandlet i grundforordningens artikel 4, stk. 1.
(91)
Den samlede EU-produktion i undersøgelsesperioden blev fastsat til mere end 3 mio. ton. Kommissionen fastslog tallet på grundlag af alle foreliggende oplysninger vedrørende EU-erhvervsgrenen såsom oplysninger indhentet fra producenterne i stikprøven og data i klagen for de øvrige EU-producenter. Den største EU-producent hverken samarbejdede eller modsatte sig klagen. Seks EU-producenter tegnede sig for ca. 55 % af salget og produktionen i Unionen og samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen. Fire EU-producenter, der tegnede sig for 50 % af den samlede EU-produktion af samme vare, blev udtaget til at indgå i stikprøven, jf. betragtning 8.
(92)
Interesserede parter påstod, at en EU-producent i stikprøven burde udelukkes fra definitionen af EU-erhvervsgrenen, da den pågældende virksomhed importerede væsentlige mængder af den pågældende vare. EU-producentens import fra de pågældende lande udgjorde imidlertid under 5 % af den samlede import af den pågældende vare og under 2 % af virksomhedens salgsmængde i Unionen. På dette grundlag blev det på nuværende tidspunkt konkluderet, at denne EU-producent var en del af EU-erhvervsgrenen.
(93)
Interesserede parter påstod, at hvis man ikke inkluderede den største EU-producent i stikprøven, ville stikprøven ikke være repræsentativ. Som allerede anført tegner de fire EU-producenter i stikprøven sig for ca. 50 % af den samlede produktion af den samme vare i Unionen. Kommissionen konkluderede derfor, at stikprøven var repræsentativ. Under alle omstændigheder gav den største producent sig ikke til kende.
4.2. EU-forbruget
(94)
Kommissionen fastslog EU-forbruget på grundlag af oplysninger om salgsmængderne af EU-erhvervsgrenens egen produktion, som blev indhentet fra producenterne i stikprøven, data i klagen for de øvrige EU-producenter og oplysninger om importmængderne på EU-markedet, som blev indhentet fra Eurostats statistikker.
(95)
EU-forbruget udviklede sig således:
Tabel 5
EU-forbruget
2010
2011
2012
Undersøgelsesperiode
EU-forbruget (ton)
3 161 737
3 250 977
3 256 438
3 300 127
Indeks
100
103
103
104
Kilde: EU-producenterne i stikprøven, klagen, Eurostat.
(96)
EU-forbruget er steget støt med 4 % i hele den betragtede periode.
4.3. Import fra de pågældende lande
4.3.1. Kumulativ vurdering af virkningerne af importen fra de pågældende lande
(97)
Kommissionen undersøgte, om importen af den pågældende vare med oprindelse i de pågældende lande skulle vurderes kumulativt i overensstemmelse med grundforordningens artikel 3, stk. 4.
(98)
Den dumpingmargen, der blev fastsat for importen fra Folkerepublikken Kina og Taiwan, lå over bagatelgrænsen i grundforordningens artikel 9, stk. 3. Importmængden fra hvert af de pågældende lande var ikke ubetydelig, jf. grundforordningens artikel 5, stk. 7. Markedsandelen i undersøgelsesperioden var på 5,1 % for Taiwan og 4,3 % for Kina.
(99)
Konkurrencebetingelserne mellem dumpingimporten fra Kina og Taiwan og den samme vare var ens. Mere specifikt var de importerede varer i konkurrence med hinanden og med den samme vare produceret i Unionen, idet samtlige varer opfylder de samme globale standarder og således er indbyrdes udskiftelige. De sælges også gennem de samme salgskanaler og til de samme kategorier af kunder.
(100)
Taiwan Steel & Iron Industries Association (»TSIIA«) påstod, at Kommissionen ikke burde vurdere virkningerne af dumpingimporten fra Kina og Taiwan kumulativt. TSIIA påstod, at selv om koldvalsede flade produkter af rustfrit stål kan betragtes som identiske, jf. grundforordningen, gælder der ikke de samme konkurrencevilkår for taiwanesiske varer og kinesiske varer på EU-markedet. Der er navnlig tale om en forskel i kvalitet, idet de taiwanesiske varer er af højere kvalitet.
(101)
Påstanden om kvalitetsforskel vedrører kun specialprodukter, der udgør mindre end 1 % af importen. Desuden opfylder alle varer (EU-varer, kinesiske og taiwanesiske varer) de samme internationale standarder, og der blev ikke fremsat påstande om forskelle i de fysiske egenskaber mellem den samme vare produceret i Unionen og de importerede varer, hvilket gør denne påstand ubegrundet. Påstanden blev derfor afvist.
(102)
Kriterierne i grundforordningens artikel 3, stk. 4, var således opfyldt, og importen fra Kina og Taiwan blev undersøgt kumulativt med henblik på konstateringen af skade.
4.3.2. Mængde og markedsandel for dumpingimporten fra de pågældende lande
(103)
Kommissionen fastlagde importmængden på grundlag af data om importmængden fra Eurostats statistikker. Markedsandelen for importen blev fastlagt på samme måde.
(104)
Importen til Unionen fra de pågældende lande udviklede sig således:
Tabel 6
Importmængde og markedsandel
2010
2011
2012
Undersøgelsesperioden
Importmængde fra Kina (ton)
56 477
95 876
87 759
143 420
Indeks
100
170
155
254
Markedsandel (%)
1,8
2,9
2,7
4,3
Indeks
100
165
151
243
Importmængde fra Taiwan (ton)
127 664
173 968
132 392
169 097
Indeks
100
136
104
132
Markedsandel (%)
4,0
5,4
4,1
5,1
Indeks
100
133
101
127
Importmængde fra de pågældende lande (ton)
184 140
269 845
220 151
312 517
Indeks
100
147
120
170
Markedsandel (%)
5,8
8,3
6,8
9,5
Indeks
100
143
116
163
Kilde: Eurostat.
(105)
Den kumulerede import fra de pågældende lande steg med 70 % fra 184 140 ton til 312 517 ton mellem 2010 og undersøgelsesperioden. Importen steg konstant i den betragtede periode med undtagelse af 2012, hvor importmængderne var højere end i 2010, men lavere end i 2011.
(106)
Den kumulative markedsandel steg med 63 % fra 5,8 % til 9,5 % i den betragtede periode. I lighed med importmængden steg markedsandelen konstant i den betragtede periode, med undtagelse af 2012.
4.3.3. Priser på importen fra de pågældende lande og prisunderbud
(107)
Kommissionen fastlagde importpriserne på grundlag af data om importmængden og -værdien fra Eurostats statistikker. Prisunderbuddet fra importen blev fastlagt ud fra spørgeskemabesvarelserne fra EU-producenterne i stikprøven, de eksporterende producenter i stikprøven og den eksporterende producent, der blev indrømmet en individuel undersøgelse, jf. betragtning 17.
(108)
De vejede gennemsnitlige importpriser til Unionen fra de pågældende lande udviklede sig således:
Tabel 7
Importpriser
2010
2011
2012
Undersøgelsesperioden
Kina (EUR/ton)
2 175
2 280
2 253
2 008
Indeks
100
105
104
92
Taiwan (EUR/ton)
2 268
2 414
2 143
1 897
Indeks
100
106
94
84
De pågældende lande (EUR/ton)
2 239
2 366
2 187
1 948
Indeks
100
106
98
87
Kilde: Eurostat.
(109)
Importpriserne fra Kina og Taiwan steg først med 6 procentpoint mellem 2010 og 2011. Efterfølgende faldt de med 19 procentpoint og faldt i alt med 13 %. Importpriserne fra Kina og Taiwan fulgte den samme tendens med undtagelse af 2012, som viste sammenligneligt høje priser fra Kina, men allerede lavere priser for Taiwan. For begge lande faldt priserne yderligere mellem 2012 og undersøgelsesperioden.
(110)
Kommissionen fastsatte prisunderbuddet i undersøgelsesperioden ved at sammenligne:
i)
de vejede gennemsnitlige salgspriser pr. varetype, som EU-producenterne i stikprøven forlangte af ikke forretningsmæssigt forbundne kunder på EU-markedet, justeret til et ab fabrik-niveau, og
ii)
de tilsvarende vejede gennemsnitlige priser pr. varetype for importen fra de undersøgte kinesiske og taiwanesiske eksporterende producenter ved salg til den første uafhængige kunde på EU-markedet, fastsat ud fra omkostninger, forsikring og fragt (cif-basis) med passende justeringer for importomkostninger.
(111)
Prissammenligningen blev foretaget pr. varetype for den enkelte transaktion, efter passende justering og med fradrag af eventuelle nedslag, provisioner og leveringsomkostninger. Resultatet af sammenligningen blev udtrykt i procent af omsætningen i undersøgelsesperioden hos de EU-producenter, der indgik i stikprøven. Det viste en vejet gennemsnitlig underbudsmargen på mellem 9,6 % og 11,3 % på EU-markedet i forbindelse med importen fra de pågældende lande.
(112)
Undersøgelsen har vist, at de eksporterende producenter næsten udelukkende sælger til uafhængige distributører eller stålservicecentre, hvorimod EU-erhvervsgrenen solgte til distributører, stålservicecentre og slutbrugere. Undersøgelsen har imidlertid ikke vist, at denne forskel i handelsled havde en indvirkning på priserne. Tværtimod påstod uafhængige distributører og stålservicecentre, at de ikke opnåede mere favorable salgsvilkår fra EU-producenterne end brugerne.
4.4. EU-erhvervsgrenens økonomiske situation
4.4.1. Generelle bemærkninger
(113)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 3, stk. 5, omfattede undersøgelsen af virkningerne af dumpingimporten på EU-erhvervsgrenen en vurdering af alle økonomiske indikatorer, der havde en indflydelse på EU-erhvervsgrenens situation i den betragtede periode.
(114)
Som nævnt i betragtning 8 blev der anvendt stikprøveudtagning til at konstatere den eventuelle skade, der er forvoldt EU-erhvervsgrenen. Fire producenter blev udtaget til at indgå stikprøven.
(115)
I forbindelse med konstateringen af skade skelnede Kommissionen mellem makroøkonomiske og mikroøkonomiske skadesindikatorer. Kommissionen vurderede de makroøkonomiske indikatorer på grundlag af de data, der blev indhentet fra producenterne i stikprøven og data fra klagen vedrørende de andre EU-producenter. Oplysningerne vedrørte alle EU-producenter. Kommissionen evaluerede de mikroøkonomiske indikatorer ud fra oplysningerne i spørgeskemabesvarelserne fra de EU-producenter, der indgik i stikprøven. Oplysningerne vedrørte de EU-producenter, der indgik i stikprøven. Begge datasæt blev anset for at være repræsentative for EU-erhvervsgrenens økonomiske situation.
(116)
De makroøkonomiske indikatorer er: produktion, produktionskapacitet, kapacitetsudnyttelse, salgsmængde, markedsandel, vækst, beskæftigelse, produktivitet og dumpingmargenens størrelse.
(117)
De mikroøkonomiske indikatorer er: gennemsnitlige enhedspriser, enhedsomkostninger, arbejdskraftomkostninger, lagerbeholdninger, rentabilitet, likviditet, investeringer, investeringsafkast og evne til at rejse kapital.
(118)
Interesserede parter påstod, at datasættet for EU-producenterne i stikprøven burde anvendes konsekvent med henblik på skadesvurderingen i stedet for at opdele indikatorer i makroøkonomiske og mikroøkonomiske indikatorer. De påstod, at den separate analyse af makroøkonomiske og mikroøkonomiske indikatorer var genstand for manipulering fra klagerens side, da sidstnævnte kunne styre dataindsamlingen på makroøkonomisk niveau, idet beslutningen om, hvorvidt en specifik indikator var makro- eller mikroøkonomisk, blev baseret på de foreliggende oplysninger.
(119)
Kommissionen fastlagde og analyserede de makroøkonomiske indikatorer, da de blev fastlagt på EU-niveau og ikke kun for EU-producenterne i stikprøven. For så vidt angår de makroøkonomiske indikatorer er det opfattelsen, at fuldstændige data for EU-erhvervsgrenen som helhed, hvilket også omfatter oplysninger fra virksomhederne i stikprøven, afspejler situationen bedre i den betragtede periode end oplysninger udelukkende vedrørende en del af branchen.
(120)
De data, som klageren fremlagde med henblik på vurderingen af de makroøkonomiske indikatorer, blev betragtet som fyldestgørende og pålidelige. Dataenes gyldighed blev undersøgt ud fra de oplysninger, som blev indsendt af EU-producenterne i stikprøven. Hvad angår påstanden, vil en skadesanalyse, der konsekvent kun anvender data fra EU-producenterne i stikprøven, vise et mere negativt billede for de makroøkonomiske indikatorer. Der var ingen grund til at fastslå, at klageren bevidst tilbageholdt oplysninger for at manipulere skadesanalysen. Der er således ingen grund til at se bort fra klagerens oplysninger vedrørende de makroøkonomiske indikatorer. Påstanden om, at analysen af skadesindikatorer burde begrænses til kun at omfatte de oplysninger, der blev fremlagt af EU-producenterne i stikprøven, kan derfor ikke accepteres.
4.4.2. Makroøkonomiske indikatorer
4.4.2.1. Produktion, produktionskapacitet og kapacitetsudnyttelse
(121)
Den samlede EU-produktion, produktionskapaciteten (på koldtvalsningsniveau) og kapacitetsudnyttelsen udviklede sig i den betragtede periode som følger:
Tabel 8
Produktion, produktionskapacitet og kapacitetsudnyttelse
2010
2011
2012
Undersøgelsesperioden
Produktionsmængde (ton)
3 195 908
3 159 359
3 222 857
3 036 688
Indeks
100
99
101
95
Produktionskapacitet (ton)
4 174 027
4 261 161
4 284 261
4 330 161
Indeks
100
102
103
104
Kapacitetsudnyttelse (%)
77
74
75
70
Indeks
100
97
98
92
Kilde: EU-producenterne i stikprøven, klagen.
(122)
Produktionsmængden var stabil mellem 2010 og 2012. Mellem 2012 og undersøgelsesperioden faldt produktionsmængden markant med 6 procentpoint og et generelt fald på 5 % til trods for en stabil efterspørgsel.
(123)
Samtidig steg produktionskapaciteten moderat med 4 % i den betragtede periode. Den lille stigning i produktionskapaciteten kunne tilskrives en bedre udnyttelse af maskinerne som følge af EU-erhvervsgrenens effektiviseringsprogrammer.
(124)
Som følge heraf faldt kapacitetsudnyttelsen med 8 % i løbet af den betragtede periode. Det er almindeligt kendt, at en kapacitetsudnyttelse på 100 % ikke kan opnås og ikke er bæredygtig på lang sigt i sektoren for koldvalsede flade produkter af rustfrit stål. EU-erhvervsgrenens kapacitetsudnyttelse i den betragtede periode er imidlertid langt under den kapacitetsudnyttelse på over 90 %, som skønnes opnåelig og bæredygtig i et langsigtet produktionsforløb. Da der desuden kun er en mindre forskel mellem produktionskapaciteten og det bæredygtige langsigtede produktionsforløb, kan dette ikke have haft en indvirkning på den faldende tendens i EU-erhvervsgrenen.
4.4.2.2. Salgsmængde og markedsandel
(125)
EU-erhvervsgrenens salgsmængde og markedsandel udviklede sig i den betragtede periode som følger:
Tabel 9
Salgsmængde og markedsandel
2010
2011
2012
Undersøgelsesperioden
Salgsmængde på EU-markedet (ton)
2 641 033
2 637 819
2 732 237
2 631 508
Indeks
100
100
103
100
Markedsandel (%)
84
81
84
80
Indeks
100
97
100
95
Kilde: EU-producenterne i stikprøven, klagen.
(126)
EU-erhvervsgrenens salgsmængde var stabil i hele den betragtede periode, dog med lidt højere salgsmængder i 2012.
(127)
Da EU-forbruget steg i hele den betragtede periode, jf. betragtning 96, førte de forholdsvis stabile salgsmængder til et fald på 5 % i EU-erhvervsgrenens markedsandel i den betragtede periode. I lighed med salgsmængderne viste 2012 et mere positivt billede.
4.4.2.3. Vækst
(128)
I den betragtede periode var EU-erhvervsgrenens salgsmængder, jf. ovenfor, forholdsvis stabile på et marked i vækst. Samtidig steg importen fra de pågældende lande markant. Som følge heraf gavnede markedsvæksten på ca. 140 000 ton i den betragtede periode næsten udelukkende importen fra de pågældende lande, som øgede deres mængder med ca. 128 000 ton i samme periode. EU-erhvervsgrenen var derfor slet ikke i stand til at drage fordel af markedsvæksten.
4.4.2.4. Beskæftigelse og produktivitet
(129)
Beskæftigelsen og produktiviteten udviklede sig i den betragtede periode som følger:
Tabel 10
Beskæftigelse og produktivitet
2010
2011
2012
Undersøgelsesperioden
Antal ansatte
13 223
12 978
12 471
11 820
Indeks
100
98
94
89
Produktivitet (ton/ansat)
242
235
258
257
Indeks
100
97
107
106
Kilde: EU-producenterne i stikprøven, klagen.
(130)
Antallet af ansatte i EU-erhvervsgrenen faldt med 2 procentpoint i 2011, yderligere 4 procentpoint i 2012 og igen med 5 procentpoint i undersøgelsesperioden, som udviste en tydeligt nedadgående tendens. Rationaliseringen af medarbejderstaben kunne tilskrives EU-producenternes gennemførelse af forskellige »effektiviseringsplaner« og faldet i produktionsmængden.
(131)
Erhvervsgrenen for koldvalsede flade produkter af rustfrit stål betragtes generelt som en kapitalintensiv sektor. EU-erhvervsgrenen beskæftiger dog stadig et betydeligt antal medarbejdere. Arbejdskraftomkostningerne er desuden den næststørste omkostningsfaktor efter råvarer og udgør i gennemsnit mellem 10 og 15 % af de samlede omkostninger. Beskæftigelsen er derfor en relevant skadesindikator for denne erhvervsgren.
(132)
EU-erhvervsgrenens produktivitet faldt lidt i 2011 med 3 procentpoint, steg i 2012 med 10 procentpoint for igen at falde med 1 procentpoint i undersøgelsesperioden. Overordnet set steg den med 6 procentpoint fra 242 ton pr. ansat til 257 ton pr. ansat i den betragtede periode til trods for en nedskæring i antallet af medarbejdere, hvilket var tegn på højere effektivitet.
4.4.2.5. Dumpingmargenens størrelse og genrejsning efter tidligere dumping
(133)
Dumpingmargenerne lå alle væsentligt over bagatelgrænsen. Virkningen af de faktiske dumpingmargeners størrelse på EU-erhvervsgrenen er væsentlig i betragtning af mængden af og priserne på importen fra de pågældende lande.
(134)
Dette er den anden antidumpingundersøgelse vedrørende den pågældende vare. Importen af den samme vare med oprindelse i Kina, Sydkorea og Taiwan var allerede genstand for en undersøgelse i 2008-2009 (6). Selv om denne undersøgelse ikke førte til indførelsen af dumpingforanstaltninger, fastslog undersøgelsen midlertidigt, at der var tale om dumping allerede på pågældende tidspunkt (7).
4.4.3. Mikroøkonomiske indikatorer
4.4.3.1. Priser og faktorer, som påvirker priserne
(135)
De vejede gennemsnitlige enhedssalgspriser hos EU-producenterne i stikprøven ved salg til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder i Unionen udviklede sig således i den betragtede periode:
Tabel 11
Salgspriser i Unionen
2010
2011
2012
Undersøgelsesperioden
Gennemsnitlig enhedssalgspris i EU (EUR/ton)
2 428
2 572
2 358
2 159
Indeks
100
106
97
89
Enhedsproduktionsomkostninger (EUR/ton)
2 247
2 345
2 149
1 939
Indeks
100
104
96
86
Kilde: EU-producenterne i stikprøven.
(136)
Salgspriserne hos EU-producenterne i stikprøven ved salg til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder faldt med 11 % i den betragtede periode. Selv om priserne steg med 6 % i 2011, faldt de efterfølgende med 17 procentpoint indtil udgangen af den betragtede periode.
(137)
Enhedsproduktionsomkostningerne for den samlede produktion af koldvalsede flade produkter af rustfrit stål (inkl. varer, der i sidste ende blev eksporteret) fulgte i store træk salgsprisernes tendens og faldt med 14 % i hele den betragtede periode. Salgspriserne og enhedsproduktionsomkostningerne er imidlertid ikke direkte sammenlignelige, da der er en vis tidsforskel mellem produktion og salg. Da EU-erhvervsgrenens gennemsnitlige lagerniveau er på ca. 15 % af omsætningen, er der generelt et tidsspænd på næsten 2 måneder mellem produktion og salg.
(138)
Generelt styres både produktionsomkostninger og salgspriser af udviklingen i omkostningerne til råvarer, navnlig chrom og nikkel. EU-erhvervsgrenens priser følger nemlig en såkaldt »legeringstillægsmekanisme«. Under denne mekanisme består priserne af en fast »grundpris« og et »legeringstillæg«, som varierer afhængigt af den kemiske sammensætning af stålkvaliteten og noteringerne for legeringerne på London Metal Exchange (»LME«). Priserne er således knyttet til stålkvaliteten og de tilsvarende råmaterialeomkostninger.
(139)
Interesserede parter påstod, at tendensen i EU-erhvervsgrenens salgspriser burde analyseres uden »legeringstillægget«. Da EU-erhvervsgrenen ikke påvirker prisen på nikkel, påstod interesserede parter, at Kommissionen kun burde tage »grundprisen« i betragtning.
(140)
Den samlede pris består ganske rigtigt af grundprisen og legeringstillægget, hvilket kunderne normalt er orienteret om. Undersøgelsen har imidlertid vist, at disse to priselementer i løbet af undersøgelsesperioden normalt ikke fremgik separat på fakturaen. I sådanne tilfælde fremgår disse to elementer heller ikke separat af de handelsdokumenter, der går forud for fakturaen, såsom ordren eller ordrebekræftelsen.
(141)
Udviklingen i grundprisen blev derfor analyseret på grundlag af offentligt tilgængelige oplysninger, der blev fremlagt af interesserede parter. Disse oplysninger viser en fordeling af den samlede pris for varer i varekategori 304 (8) i Tyskland (9) i grundpris og legeringstillæg. Mens legeringstillægget varierer afhængigt af udviklingen i råmaterialeomkostningerne, faldt grundprisen konstant i hele den betragtede periode med ca. 20 % fra ca. 1 200 EUR/ton i 2010 til ca. 1 000 EUR/ton i undersøgelsesperioden. Mens prisfaldet ikke nødvendigvis er repræsentativt for alle varer og alle EU-producenter, understøtter omfanget af faldet den konklusion, at den nedadgående tendens ikke kun gjaldt legeringstillæggets niveau, men også grundprisniveauet.
4.4.3.2. Arbejdskraftomkostninger
(142)
De gennemsnitlige arbejdskraftomkostninger hos EU-producenterne i stikprøven udviklede sig således i den betragtede periode:
Tabel 12
Gennemsnitlige arbejdskraftomkostninger pr. ansat
2010
2011
2012
Undersøgelsesperioden
Gennemsnitlige arbejdskraftomkostninger pr. ansat (EUR)
57 071
58 068
59 684
61 826
Indeks
100
102
105
108
Kilde: EU-producenterne i stikprøven.
(143)
De gennemsnitlige arbejdskraftomkostninger pr. medarbejder var stigende i hele den betragtede periode og steg samlet set med 8 % mellem 2010 og undersøgelsesperioden.
4.4.3.3. Lagerbeholdninger
(144)
Lagerbeholdningerne hos EU-producenterne i stikprøven udviklede sig i den betragtede periode som følger:
Tabel 13
Lagerbeholdninger
2010
2011
2012
Undersøgelsesperioden
Slutlagre (ton)
242 166
238 818
208 021
225 418
Indeks
100
99
86
93
Slutlagre i procent af produktionen
15
16
14
15
Indeks
100
103
90
99
Kilde: EU-producenterne i stikprøven.
(145)
Lagerbeholdningerne var forholdsvis stabile mellem 2010 og 2011 og faldt derefter med 13 procentpoint i 2012 og steg svagt med 7 procentpoint i undersøgelsesperioden. Det samlede fald var 7 % i den betragtede periode. Da produktionen hovedsagelig foregår efter ordre, er lagerbeholdningerne ikke en relevant indikator for denne erhvervsgren.
4.4.3.4. Rentabilitet, likviditet, investeringer, investeringsafkast og evne til at rejse kapital
(146)
De stikprøveudvalgte EU-producenters rentabilitet, likviditet, investeringer og investeringsafkast udviklede sig således i den betragtede periode:
Tabel 14
Rentabilitet, likviditet, investeringer og investeringsafkast
2010
2011
2012
Undersøgelsesperiode
Rentabilitet ved salg i Unionen til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder (% af omsætningen)
- 0,6
- 1,3
- 2,1
- 1,6
Indeks
- 100
- 214
- 330
- 253
Likviditet (mio. EUR)
- 199
107
- 10
- 39
Indeks
- 100
54
- 5
- 20
Investeringer (mio. EUR)
1 504
1 375
1 279
1 244
Indeks
100
91
85
83
Investeringsafkast (%)
- 1,2
- 2,9
- 4,3
- 3,1
Indeks
- 100
- 246
- 370
- 269
Kilde: EU-producenterne i stikprøven.
(147)
Kommissionen fastsatte rentabiliteten hos EU-producenterne i stikprøven til nettooverskuddet før skat ved salg af samme vare til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder i Unionen udtrykt i procent af omsætningen i forbindelse med dette salg. Producenterne i stikprøven havde en negativ rentabilitet i hele den betragtede periode - den faldt med 1,5 procentpoint mellem 2010 og 2012 og steg svagt i undersøgelsesperioden med 0,5 procentpoint og nåede - 1,6 %. Som det fremgår af betragtning 141, skyldtes den negative rentabilitet navnlig et konstant fald i grundprisen og ikke de svingende priser for råvarer som f.eks. nikkel.
(148)
Nettolikviditeten er et udtryk for EU-producenternes evne til at selvfinansiere deres aktiviteter. Likviditeten var negativ i tre af de fire betragtede år - den forbedredes i 2011, men faldt igen derefter. Den midlertidige bedring i 2011 skyldtes i overvejende grad et markant fald i lagerbeholdningerne af halvfærdige produkter.
(149)
Investeringerne har vist en faldende tendens - i 2011 faldt de med 9 %, i 2012 med yderligere 6 % og endnu 2 % i undersøgelsesperioden. Investeringerne faldt samlet set med 17 procentpoint i den betragtede periode.
(150)
Investeringsafkastet er fortjenesten udtrykt i procent af den bogførte nettoværdi af investeringerne. Det var negativt i alle fire betragtede år. I 2011 faldt det med 146 %, i 2012 med yderligere 124 %, og var på - 3,1 % i undersøgelsesperioden.
(151)
Evnen til at rejse kapital blev negativt påvirket, hvad angår de fire producenter i stikprøven, idet de på grund af deres negative rentabilitetstal ikke var i stand til at opnå finansiering fra bankerne. Producenterne måtte gøre brug af ressourcer fra andre virksomhedsgrupper.
4.4.4. Konklusion vedrørende skade
(152)
De fleste af EU-erhvervsgrenens skadesindikatorer viste en negativ tendens i den betragtede periode. Produktionsmængden faldt med 5 %, hvilket førte til et fald på 8 % i kapacitetsudnyttelsen. Stabile salgsmængder på et marked i vækst førte til et fald i markedsandelen på 5 %. Beskæftigelsen faldt med 11 %, mens arbejdskraftomkostningerne steg med 8 %. Investeringerne faldt med 17 %, mens investeringsafkastet forblev negativt i hele den betragtede periode og viste en konstant forværring.
(153)
De eneste skadesfaktorer, der klart har vist en lidt positiv tendens, er produktionskapaciteten og produktiviteten. Denne stigning i produktionskapaciteten er under alle omstændigheder i tråd med stigningen i forbruget i den betragtede periode. Den stigende produktivitet skyldtes en nedskæring i antallet af medarbejdere.
(154)
Visse skadesindikatorer viste midlertidigt en positiv udvikling i 2011 og 2012 i forhold til året før og faldt så igen - f.eks. markedsandel, salgspriser, produktionsomkostninger. Rentabiliteten var negativ i alle fire år, likviditeten i tre ud af fire år.
(155)
På baggrund af ovenstående konkluderede Kommissionen på nuværende tidspunkt, at EU-erhvervsgrenen led væsentlig skade, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 5.
5. ÅRSAGSSAMMENHÆNG
(156)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 3, stk. 6, undersøgte Kommissionen, om dumpingimporten fra det pågældende land forvoldte EU-erhvervsgrenen væsentlig skade. I overensstemmelse med grundforordningens artikel 3, stk. 7, undersøgte Kommissionen tillige, om andre kendte faktorer samtidig kunne have forvoldt EU-erhvervsgrenen skade. Kommissionen sikrede, at eventuel skade forvoldt af andre faktorer end dumpingimporten fra det pågældende land ikke blev tilskrevet dumpingimporten. Disse faktorer er: import fra andre tredjelande, EU-erhvervsgrenens eksportresultater, energiomkostninger, overkapacitet og konkurrence i Unionen.
5.1. Dumpingimportens virkninger
(157)
EU-forbruget steg med 4 % i den betragtede periode, men samtidig steg mængden af import fra de pågældende lande med 70 %, hvorimod EU-erhvervsgrenens markedsandel udviste en faldende tendens. Der blev fundet en sammenhæng mellem stigningen i markedsandelen for de importerede varer og EU-erhvervsgrenens tab af markedsandele. Den stigende tendens i markedsandelen for de importerede varer aftog i 2012 og steg igen i undersøgelsesperioden, mens den faldende tendens for EU-erhvervsgrenens markedsandel også aftog i 2012 og faldt igen i undersøgelsesperioden. Det er således klart, at EU-erhvervsgrenens tab af markedsandel hang sammen med stigningen i dumpingimporten.
(158)
Importpriserne fra de pågældende lande faldt med 13 % i den betragtede periode. EU-erhvervsgrenens priser faldt med 11 % i samme periode. I undersøgelsesperioden underbød dumpingimporten fra de pågældende lande EU-erhvervsgrenens priser med 9,6-11,3 % og udøvede således et pristryk på EU-erhvervsgrenen. Prisadfærden i den stigende dumpingimport fra de pågældende lande har ikke gjort det muligt for EU-erhvervsgrenen at opretholde sin markedsandel eller blive fortjenstgivende.
(159)
Interesserede parter påstod, at de importerede varer fra de pågældende lande ikke konkurrerer med de varer, der sælges af EU-erhvervsgrenen. Importen fra de pågældende lande består angiveligt hovedsagelig af tynde produkter med en tykkelse på under 2 mm, mens produkter over denne tykkelse hovedsagelig leveres af EU-erhvervsgrenen. Denne påstand er ikke blevet bekræftet af undersøgelsesresultaterne. De eksporterende producenter og EU-erhvervsgrenene sælger både tykke produkter med en tykkelse på over 2 mm og tynde produkter med en mindre tykkelse. Andelen af tykke produkter i forhold til tynde produkter er således identisk, med ca. 30-35 % for både EU-erhvervsgrenen og de stikprøveudvalgte eksporterende producenter fra de pågældende lande.
(160)
Interesserede parter påstod, at der ikke var nogen sammenhæng mellem importniveauet og -priserne fra Kina og EU-erhvervsgrenens rentabilitet. De henviste især til faldet i importen og stabile priser fra Kina i 2011-2012, hvilket angiveligt ikke kunne have forårsaget et fald i de gennemsnitlige priser på EU-markedet. Samtidig steg EU-erhvervsgrenens tab, og salgsmængden var forholdsvis stabil.
(161)
Denne analyse fokuserer dog udelukkende på to år isoleret set og ikke på hele den betragtede periode. Når man analyserer hele perioden, står det klart, at den markante stigning i dumpingimporten ikke blot medførte en forværring i rentabiliteten, men også påførte EU-erhvervsgrenen et tab i markedsandele og et fald i produktion, kapacitetsudnyttelse, beskæftigelse, investeringer og investeringsafkast. 2012 fulgte ikke den generelle tendens, men tendensen var dog generelt negativ. Formålet med at vurdere skadesindikatorerne over en længere periode på fire år er især at undgå at træffe konklusioner på grundlag af evt. isolerede udviklinger. Under alle omstændigheder blev virkningerne af dumpingimporten fra de pågældende lande vurderet kumulativt, som forklaret i betragtning 97-102. Det var derfor ikke berettiget alene at vurdere virkningerne af dumpingimporten fra Kina.
(162)
Interesserede parter påstod, at EU-erhvervsgrenen kun mistede ubetydelige markedsandele til importen fra Taiwan. I henhold til oplysningerne i klagen udgjorde importen fra Taiwan en markedsandel på 4,98 % i undersøgelsesperioden og steg med 1,09 % mellem 2010 og undersøgelsesperioden. Interesserede parter påstod, at det således var umuligt, at eksporten fra Taiwan havde forårsaget den skade, som klagerne angiveligt havde lidt.
(163)
I henhold til undersøgelsesresultaterne steg markedsandelen for den taiwanesiske import i den betragtede periode og var på 5,1 % i undersøgelsesperioden. I løbet af undersøgelsen blev det også tydeligt slået fast, at denne dumpingimport i væsentlig grad underbød EU-erhvervsgrenens salgspriser. I modsætning til den interesserede parts påstand udøvede dumpingimporten fra Taiwan et pristryk og forvoldte sammen med den kinesiske dumpingimport EU-erhvervsgrenen væsentlig skade, jf. ovenfor. Det erindres, at virkningerne af dumpingimporten fra de pågældende lande blev vurderet kumulativt, som forklaret i betragtning 97-102. Virkningerne af dumpingimporten blev derfor ikke vurderet uafhængigt.
(164)
Interesserede parter påstod, at mængden af import fra Taiwan var overvurderet, da den angiveligt omfattede væsentlige mængder af koldvalsede flade produkter af rustfrit stål med oprindelse i Kina og Korea, som fejlagtigt blev opgivet med oprindelse i Taiwan. Denne påstand blev dog ikke understøttet af beviser.
(165)
Samarbejdsvillige virksomheder i Taiwan (producenter og andre samarbejdsvillige parter) rapporterede imidlertid eksportmængder, der udgjorde hovedparten af den samlede import fra Taiwan. Spørgsmålet om angiveligt fejlagtigt rapporterede ikke-taiwanesiske varer kunne derfor kun have en begrænset indvirkning, om nogen.
(166)
Interesserede parter påstod, at de kinesiske og taiwanesiske eksporterende producenters priser fulgte nikkelprisen i lighed med EU-erhvervsgrenens priser. Selv om de eksporterende producenters pristendens tidligere fulgte tendensen i råmaterialepriserne, vedrører dette ikke det samlede prisniveau. Undersøgelsen konkluderede i den henseende, at både de kinesiske og taiwanesiske priser underbød EU-erhvervsgrenens priser med 9,6-11,3 %. Hvis påstanden om, at de kinesiske og taiwanesiske samt EU-erhvervsgrenens priser fulgte den samme tendens i hele den betragtede periode, var gyldig, ville dette blot føre til konklusionen om, at den kinesiske og taiwanesiske eksport underbød EU-erhvervsgrenens priser med en lignende margen i hele den betragtede periode.
(167)
Interesserede parter påstod, at de angiveligt stigende investeringer ikke er bevis for, at EU-erhvervsgrenen led væsentlig skade. Denne påstand blev dog ikke bekræftet af undersøgelsen. Investeringerne steg støt med 17 % i hele den betragtede periode, jf. betragtning 149.
(168)
Kommissionen konkluderede på dette tidspunkt, at stigningen i lavprisdumpingimporten fra de pågældende lande forvoldte EU-erhvervsgrenen væsentlig skade.
5.2. Virkningerne af andre faktorer
5.2.1. Import fra tredjelande
(169)
Importmængden fra andre tredjelande udviklede sig i den betragtede periode som følger:
Tabel 15
Import fra tredjelande
Land
2010
2011
2012
Undersøgelsesperioden
Indien
Mængde (ton)
17 568
29 437
33 763
61 855
Indeks
100
168
192
352
Markedsandel (%)
0,6
0,9
1,0
1,9
Gennemsnitspris (EUR/ton)
1 912
2 421
2 218
2 098
Indeks
100
127
116
110
Sydkorea
Mængde (ton)
72 256
70 297
62 047
92 189
Indeks
100
97
86
128
Markedsandel (%)
2,3
2,2
1,9
2,8
Gennemsnitspris (EUR/ton)
1 932
2 112
1 891
1 839
Indeks
100
109
98
95
Sydafrika
Mængde (ton)
66 142
51 788
50 718
51 907
Indeks
100
78
77
78
Markedsandel (%)
2,1
1,6
1,6
1,6
Gennemsnitspris (EUR/ton)
2 302
2 355
2 102
1 943
Indeks
100
102
91
84
USA
Mængde (ton)
94 923
82 387
82 624
90 947
Indeks
100
87
87
96
Markedsandel (%)
3,0
2,5
2,5
2,8
Gennemsnitspris (EUR/ton)
2 695
2 943
2 646
2 304
Indeks
100
109
98
85
Andre tredjelande
Mængde (ton)
85 674
109 406
74 897
59 204
Indeks
100
128
87
69
Markedsandel (%)
2,7
3,4
2,3
1,8
Gennemsnitspris (EUR/ton)
2 450
2 659
2 715
2 669
Indeks
100
109
111
109
I alt - alle andre tredjelande undtagen de pågældende lande
Mængde (ton)
336 564
343 313
304 049
356 102
Indeks
100
102
90
106
Markedsandel (%)
10,6
10,6
9,3
10,8
Gennemsnitspris (EUR/ton)
2 351
2 549
2 371
2 156
Indeks
100
108
101
92
Kilde: Eurostat.
(170)
De tredjelande, der har de største importmængder, var Indien, Sydkorea, Sydafrika og USA, og deres markedsandele varierede mellem 1,6 % og 2,8 % i undersøgelsesperioden. Markedsandelen for alle andre tredjelande var 10,8 %.
(171)
Importen fra Indien var ubetydelig og udgjorde 1 % eller derunder i det meste af den betragtede periode. Importen fra Indien oversteg kun grænsen på 1 % én gang i undersøgelsesperioden og tegnede sig da for en markedsandel på 1,9 %.
(172)
Sydkoreas markedsandel var forholdsvis stabil i den betragtede periode og faldt fra 2,3 % til 1,9 % i perioden 2010-2012 og steg endelig til kun 2,8 % i undersøgelsesperioden.
(173)
Importen fra Sydafrika og USA viste en faldende tendens i hele den betragtede periode. Markedsandelen for importen fra Sydafrika faldt fra 2,1 % til 1,6 %, mens markedsandelen for importen fra USA faldt fra 3,0 % til 2,8 %.
(174)
Hvad angår priserne baseret på Eurostats oplysninger, kan det bemærkes, at kun den sydkoreanske importpris var lavere end importprisen fra Kina og Taiwan, mens importen fra Sydafrika var på samme niveau, og importen fra Indian og USA skete til højere priser. Det skal ikke desto mindre bemærkes, at den pågældende vare/samme vare består af forskellige stålkvaliteter, hvilket fører til markante prisforskelle, der ikke kan tages højde for i den gennemsnitlige pris fra Eurostat.
(175)
Interesserede parter henviste til importen fra andre tredjelande, herunder USA, Sydkorea, Indien og Sydafrika. De påstod, at importen fra disse lande måtte have påvirket EU-erhvervsgrenens situation, og da der importeres væsentlige mængder fra andre tredjelande, som ikke er genstand for Kommissionens undersøgelse, bør importen fra Kina og Taiwan ikke tilskrives eventuel skade forvoldt af importen fra andre lande.
(176)
Blandt de andre lande, der eksporterede koldvalsede flade produkter af rustfrit stål til Unionen i undersøgelsesperioden, havde Taiwan og Kina, jf. ovenfor, de største markedsandele (hhv. 5,1 % og 4,3 %) Ingen andre landes import havde en markedsandel på over 3 % i den betragtede periode. Markedsandelen for de pågældende lande steg med 3,7 procentpoint i den betragtede periode, hvorimod den samlede markedsandel for importen fra andre tredjelande end de pågældende lande forblev stabil og kun steg med kun 0,2 procentpoint i den betragtede periode.
(177)
Ud fra den stabile tendens i importmængderne konkluderede Kommissionen således foreløbigt, at importen fra andre tredjelande ikke i væsentligt omfang bidrog til den skade, EU-erhvervsgrenen havde lidt.
5.2.2. EU-erhvervsgrenens eksportresultater
(178)
De stikprøveudvalgte EU-producenters eksportmængde udviklede sig i den betragtede periode som følger:
Tabel 16
De stikprøveudvalgte EU-producenters eksportresultater
2010
2011
2012
Undersøgelsesperioden
Eksportmængde (ton)
185 377
188 431
182 370
178 010
Indeks
100
102
98
96
Gennemsnitspris (EUR/ton)
2 148
2 353
2 082
1 915
Indeks
100
110
97
89
Kilde: EU-producenterne i stikprøven.
(179)
De stikprøveudvalgte EU-producenters eksportmængder er faldende efter en enkelt stigning i 2011 i både mængder og priser. Samlet set udgjorde de stikprøveudvalgte producenters eksportmængder ca. 12 % af deres samlede produktion. Selv om faldet i eksporten kan have bidraget til faldet i produktionen, vil eksportens eventuelle bidrag til EU-erhvervsgrenens skade være meget begrænset i betragtning af det lave eksportsalg i forhold til salget i Unionen.
5.2.3. Energiomkostninger, overkapacitet
(180)
Interesserede parter påstod, at EU-erhvervsgrenens skade skyldtes høje energiomkostninger, som angiveligt er 20 % højere i Kina. Energiomkostningerne er imidlertid kun en mindre omkostningsfaktor i fremstillingen af koldvalsede flade produkter af rustfrit stål og udgør typisk under 10 % af de samlede omkostninger. Når man ser bort fra spørgsmålet om, hvorvidt energiomkostningerne i Kina afspejler markedsværdien, kan forskellen i energiomkostningerne ikke have forvoldt EU-erhvervsgrenen skade.
(181)
Interesserede parter påstod, at EU-erhvervsgrenen i modsætningen til oplysningerne i klagen havde lidt under en betydelig overkapacitet. Kommissionen bemærkede, at EU-erhvervsgrenens kapacitetsudnyttelse faldt fra 77 % i 2010 til 70 % i den betragtede periode. EU-erhvervsgrenens produktionskapacitet og forbruget på EU-markedet udvikledes imidlertid parallelt, og begge steg med 4 % i den betragtede periode. Tabet i kapacitetsudnyttelse skyldes derfor, at EU-erhvervsgrenens ikke var i stand til at drage fordel af det voksende marked, da denne vækst blev absorberet af dumpingimporten fra de pågældende lande. Den påståede deraf følgende overkapacitet skyldes derfor snarere dumpingimporten end den skade, der forvoldtes EU-erhvervsgrenen.
(182)
Kommissionen konkluderede, at hverken EU-erhvervsgrenens energiomkostninger eller den påståede overkapacitet kunne have forvoldt den skade, EU-erhvervsgrenen havde lidt.
5.3. Konkurrenceproblemer
(183)
Interesserede parter påstod, at importen af koldvalsede flade produkter af rustfrit stål fra Kina er steget som følge af en koncentration af kapaciteten i Unionen, som nu kun tæller få leverandører, hvorefter brugerne i Unionen blev efterladt med et begrænset antal EU-producenter. I de seneste 10 år har der imidlertid altid været fire mellemstore og en række mindre leverandører på EU-markedet. Ejerskabet i nogle af disse virksomheder har ændret sig i denne periode, men antallet af leverandører har været det samme. Stigningen i den kinesiske dumpingimport kan derfor ikke skyldes en reduktion i antallet af leverandører i Unionen.
(184)
Interesserede parter påstod, at EU-markedet var meget koncentreret, og at importen fra de pågældende lande ikke kunne have været skyld i den skade, der forvoldtes EU-erhvervsgrenen. De påstod, at mængden af import fra Asien var utilstrækkelig til at begrænse konkurrencen og ikke kunne hindre EU-erhvervsgrenen i at hæve sine priser. I den forbindelse henviste samme parter til Kommissionens fusionsbeslutning om godkendelse af fusionen (efter tilsagn) mellem Outokumpu og Inoxum i november 2012 (10) (»afgørelsen om Outokumpufusionen«).
(185)
Analysen i en fusionsprocedure og en antidumpingundersøgelse vedrører imidlertid forskellige retlige rammer med forskellige formål. I en fusionsprocedure analyseres det, om en foreslået fusion giver anledning til konkurrenceproblemer, hvorimod det i en antidumpingundersøgelse analyseres, om EU-erhvervsgrenen er udsat for skadevoldende dumping.
(186)
I forbindelse med afgørelsen om Outokumpufusionen blev det under alle omstændigheder undersøgt, om Outokumpus køb af Inoxum ville medføre en monopolsituation på EU-markedet. Den kombinerede enhed bestående af Outokumpu og Inoxum ville have haft en samlet markedsandel på over 50 % og reduceret antallet af store producenter fra fire til tre. Fusionsafgørelsen forpligtede Outokumpu til at afhænde dele af Inoxum inkl. produktionsvirksomheden Acciai Speciali Terni (»AST«). Målet med denne afhændelse var præcis at opretholde konkurrencen på EU-markedet for koldvalsede flade produkter af rustfrit stål, og den planlagte fusionsenhed (Outokumpu og samtlige aktiver i Inoxum inkl. AST) med en markedsandel på over 50 % på EU-markedet blev aldrig en realitet. Der er derimod stadig fire mellemstore og en række mindre virksomheder, der konkurrerer med hinanden, uden at nogen af disse parter har den markedsstyrke, som den planlagte fusionsenhed i fusionssagen ville have haft.
(187)
Interesserede parter henviste også til drøftelsen i afgørelsen om Outokumpufusionen om, hvorvidt EU-producenterne blev presset af importen fra Asien i de perioder, hvor svingende nikkelpriser, valutakurser og lave nikkelpriser på LME gjorde den asiatiske import mindre konkurrencedygtig. Det fremgik af afgørelsen om Outokumpufusionen, at selv om presset fra importen ikke er stærkt på nuværende tidspunkt, vil importen måske udøve et større pres i nær fremtid (11), hvilket siden førte til en vurdering af den sandsynlige udvikling på markedet. Den nuværende undersøgelse har vist følgende: Dumpingimporten fra de pågældende lande havde i undersøgelsesperioden en markedsandel på 9,5 % og steg med 70 % i forhold til 2010. Det blev desuden fastslået, at dumpingimporten underbød EU-erhvervsgrenens priser med 9,6-11,3 %.
(188)
Den kendsgerning, at efterspørgslen på EU-markedet er forholdsvis stabil selv i tilfælde af markante prisudsving, betyder ikke, at køberne ikke er prisfølsomme. Mens eksportørernes lavere priser ikke fører til et øget forbrug på EU-markedet, har undersøgelsen klart vist, at køberne er villige til at indkøbe stadigt større mængder af lavprisimport. Da lavprisimporten ikke skaber en øget efterspørgsel, skader dette salg andre markedsaktørers salg, og navnlig EU-erhvervsgrenens salg.
(189)
Undersøgelsen har bekræftet, at EU-erhvervsgrenen sælger et større produktsortiment end de samarbejdsvillige eksporterende producenter. I undersøgelsesperioden vedrørte ca. 75 % af EU-erhvervsgrenens salg de fire mest almindelige stålkvaliteter (304, 304L, 316L og 430). Disse kvaliteter sælges af eksportørerne fra de pågældende lande i forskellige bredder, tykkelser og belægninger. Produkter uden for disse kvaliteter er også i direkte konkurrence, idet de også sælges af eksportørerne fra de pågældende lande.
(190)
Ingen af de interesserede parter har stillet spørgsmål om produktkvaliteten i den nuværende undersøgelse. I afgørelsen om Outokumpufusionen blev det fastslået, at den kvalitet, som produceres af ikke-europæiske producenter, generelt kan sammenlignes med de europæiske producenters kvalitet (12), selv om det også blev fastslået, at kunder med specifikke krav ikke kan købe varer fra Asien (13). Hovedparten af EU-erhvervsgrenens salg er produkter, hvor kvalitet er sammenlignelig, jf. ovenfor.
(191)
Andre problemer, der afholder visse kunder fra at købe importerede koldvalsede flade produkter af rustfrit stål, er de længere leveringstider, der skyldes transporten fra de pågældende lande, og de mindre favorable betalingsbetingelser, som tilbydes af producenterne i de pågældende lande. Disse problemer er hovedsagelig relevante for kunder, der køber direkte fra fabrikken, hvilket kun udgør ca. en tredjedel af EU-markedet.
(192)
Samtidig udgør hovedparten af salget via stålservicecentrene ca. to tredjedele af EU-markedet. Næsten alt salg fra de pågældende lande foregår via uafhængige servicecentre, som også køber fra EU-erhvervsgrenen. I disse tilfælde er distributørernes betalingsbetingelser relevante for brugeren. Da salget typisk tages fra distributørens lagerbeholdning, er leveringstiden også den tid, det tager at sende varerne fra distributøren til brugeren. Hovedparten af salget er derfor ikke påvirket af disse spørgsmål.
(193)
Hovedparten af EU-erhvervsgrenens salg er således direkte påvirket af dumpingimporten fra de pågældende lande.
(194)
Følgelig konkluderede Kommissionen, at konkurrencebetingelserne i Unionen ikke kunne have forhindret dumpingimporten fra de pågældende lande i at forvolde EU-erhvervsgrenen skade.
5.4. Råvareprisernes virkninger
(195)
Interesserede parter påstod, at beslutningen om at købe enten den pågældende vare med oprindelse i de pågældende lande eller den samme vare produceret af EU-erhvervsgrenen styres af udviklingen i råvarepriserne, navnlig nikkelprisen. Dette skyldes, at eksportørerne opkræver en samlet pris, og EU-erhvervsgrenen opkræver en grundpris plus et legeringstillæg.
(196)
Det vil derfor angiveligt være mere fordelagtigt for importørerne at købe varerne fra de pågældende lande, når råvarepriserne stiger (idet EU-erhvervsgrenens priser opjusteres, mens eksportørernes priser forbliver uændrede). Hvis råvarepriserne derimod falder, vil det angiveligt være mindre fordelagtigt for importørerne at købe varerne fra de pågældende lande (idet EU-erhvervsgrenens priser vil falde, men eksportørernes priser forbliver uændrede).
(197)
I afgørelsen om Outokumpufusionen blev virkningen af nikkelprisens forventede udvikling på importørernes indkøbsbeslutninger analyseret (14). I den aktuelle undersøgelse blev det analyseret, om udviklingen i importen fulgte udviklingen i den faktiske nikkelpris og fulgte ovenstående mønster. Nikkelprisen (15) faldt med 31 % fra 16 453 EUR/ton i 2010 til 11 327 EUR/ton i undersøgelsesperioden. Dette fald i nikkelprisen skulle i følge de interesserede parters krav i betragtning 196 have ført til et fald i importen fra de pågældende lande. Undersøgelsen har imidlertid vist, at eksporten fra de pågældende lande som beskrevet i betragtning 104 steg med 70 % i samme periode til trods for et markant fald i nikkelprisen.
(198)
Udviklingen i råvarepriserne kan have haft en vis virkning på udviklingen i importmængderne, mens andre faktorer såsom eksportørernes lave prisniveau tydeligvis har opvejet denne virkning. Det konkluderes derfor, at udviklingen i nikkelpriserne ikke har haft en længerevarende virkning på den generelt stigende tendens i importen fra de pågældende lande i den betragtede periode.
5.5. Ændringer i forbrugsmønstret
(199)
I afgørelsen om Outokumpufusionen blev det fastslået, at både den absolutte nikkelpris og nikkelprisens volatilitet kan have gjort rustfrit stål som råvare mindre attraktivt og styret efterspørgslen imod rustfrit stål uden nikkel (16).
(200)
Hvad angår tiltrækningskraften af rustfrit stål som råvare, blev det påstået, at en række tendenser kan have haft en mulig indvirkning på substitution til/fra rustfrit stål, herunder behovet for at anvende lettere materialer i f.eks. biler (negativ indvirkning på rustfrit stål; skifte fra stål til kompositter), kortere produktlivscyklusser for forbrugsvarer (negativ indvirkning på rustfrit stål; der anvendes billigere materialer), større behov for vandrensning og grøn energiproduktion (positiv indvirkning på rustfrit stål; svært at erstatte i mange anvendelser) og udviklingen i priserne på muligt konkurrerende materialer (jernmalm, aluminium, kobber) (17).
(201)
I den forbindelse har den aktuelle undersøgelse bekræftet konklusionerne fra afgørelsen om Outokumpufusionen (18) om, at efterspørgslen efter rustfrit stål generelt og koldvalsede flade produkter af rustfrit stål specifikt er forholdsvis uelastisk. Væksten i forbruget fandt især sted mellem 2010 og 2011, hvor priserne steg. I perioden med faldende priser fra 2011 til undersøgelsesperioden var forbruget uændret og steg kun med 1 %. Substitution til/fra rustfrist stål, herunder ovennævnte faktorer, havde derfor ikke en målelig indvirkning på det samlede forbrug af koldvalsede flade produkter af rustfrit stål.
(202)
Hvad angår skiftet i efterspørgslen til ikkenikkelholdige kvaliteter af rustfrit stål, som også er den samme vare, bekræftede en detaljeret analyse af de stikprøveudvalgte EU-producenters salgstransaktioner konklusionerne i afgørelsen om Outokumpufusionen.
(203)
Som det fremgår af betragtning 138, er EU-erhvervsgrenens priser direkte forbundet med stålkvaliteten og de tilsvarende råvareomkostninger. Et skift i efterspørgslen fra en stålkvalitet til en anden har derfor en neutral indvirkning på EU-erhvervsgrenens resultater.
(204)
Det konkluderes således på nuværende tidspunkt, at ændringerne i forbrugsmønstret ikke havde en negativ indvirkning på EU-erhvervsgrenens resultater.
5.6. Konklusion om årsagssammenhæng
(205)
Lavprisdumpingimporten fra de pågældende lande steg både i absolutte tal og i forhold til forbruget på EU-markedet på det tidspunkt, hvor de fleste af EU-erhvervsgrenens skadesfaktorer (produktion kapacitetsudnyttelse, markedsandel, beskæftigelse, salgspris, arbejdskraftomkostninger, rentabilitet, investeringer og investeringsafkast) forværredes. Dumpingimporten fra de pågældende lande underbød EU-erhvervsgrenens priser med 9,6-11,3 % i undersøgelsesperioden.
(206)
Andre faktorer såsom energiomkostninger, kapacitet og konkurrencevilkår på EU-markedet bidrog ikke til EU-erhvervsgrenens skade. Faktorer som import fra andre tredjelande og EU-erhvervsgrenens eksport kan have bidraget til skade, men i et meget begrænset omfang.
(207)
På grundlag af ovenstående konkluderede Kommissionen foreløbigt, at den væsentlige skade, som EU-erhvervsgrenen led, skyldtes dumpingimporten fra de pågældende lande, og at de øvrige faktorer hver for sig ikke brød årsagssammenhængen. Skaden består navnlig af en sårbar økonomisk situation i EU-erhvervsgrenen og et fald i produktion, kapacitetsudnyttelse beskæftigelse og markedsandel.
(208)
Kommissionen skelnede behørigt mellem virkningerne af alle kendte faktorer på EU-erhvervsgrenens situation og de skadevoldende virkninger af dumpingimporten. Virkningen af anden import, EU-erhvervsgrenens eksport, energiomkostninger og konkurrencevilkårene på EU-erhvervsgrenens negative udvikling i den økonomiske situation, produktionen og markedsandelen var enten meget begrænset eller ikkeeksisterende.
6. UNIONENS INTERESSER
(209)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 21 undersøgte Kommissionen, om den klart kunne konkludere, at det ikke var i Unionens interesse at vedtage foranstaltninger i dette tilfælde til trods for konstateringen af skadevoldende dumping. Unionens interesser blev fastlagt på grundlag af en vurdering af alle de forskellige involverede parters interesser, dvs. EU-erhvervsgrenens, importørernes og brugernes interesser.
6.1. EU-erhvervsgrenens interesser
(210)
Størstedelen af EU-erhvervsgrenen støtter indførelsen af foranstaltninger. Den største EU-producent samarbejdede ikke i forbindelse med undersøgelsen, men modsatte sig heller ikke klagen. Seks EU-producenter tegnede sig for ca. 55 % af salget og produktionen i Unionen og samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen og støttede klagen.
(211)
EU-erhvervsgrenen led væsentlig skade. Alle finansielle indikatorer (rentabilitet, likviditet, investeringsafkast) var overvejende negative i hele den betragtede periode. Andre indikatorer såsom produktion, kapacitetsudnyttelse, beskæftigelse og markedsandel udviklede sig negativt i hele den betragtede periode. Det lykkedes med nød og næppe EU-erhvervsgrenen at opretholde de lave salgsmængder fra tiden efter krisen, og den var ikke i stand til at udnytte markedsvæksten.
(212)
Uden foranstaltninger vil dumpingimporten fra de pågældende lande fortsat tvinge EU-erhvervsgrenen til at sælge til tabsgivende priser. Akkumuleringen af flere tab vil føre til en yderligere forværring af EU-erhvervsgrenens situation. Det vil derfor være i EU-erhvervsgrenens interesse, at der indføres foranstaltninger.
6.2. Ikke forretningsmæssigt forbudne importører og distributørers interesser
(213)
Importører og distributører (inkl. stålservicecentre) var meget aktive i forbindelse med undersøgelsen. 31 importører og distributører gav sig til kende og var imod indførelsen af foranstaltninger.
(214)
Importører og distributører påstod, at deres mulige forsyningskilder vil blive begrænset efter indførelsen af foranstaltninger. De påstod, at hvis der indføres foranstaltninger, vil de ikke længere kunne indkøbe koldvalsede flade produkter af rustfrit stål fra Kina og Taiwan.
(215)
Undersøgelsen har dog vist, at alle importører og distributører indkøber varer fra flere kilder, herunder EU-erhvervsgrenen, de pågældende lande og andre tredjelande. De er derfor kun i et vist omfang afhængige af forsyninger fra de pågældende lande.
(216)
Disse parter kan fortsat indkøbe koldvalsede flade produkter af rustfrit stål fra EU-erhvervsgrenen og fra andre lande, som ikke er genstand for denne undersøgelse (dvs. Indien Sydafrika, Sydkorea eller USA), som tilsammen har en markedsandel på 11 %. Både EU-erhvervsgrenen og importen fra andre tredjelande er derfor pålidelige alternativer til importen fra Kina og Taiwan.
(217)
Det konkluderes derfor på nuværende tidspunkt, at indførelsen af foranstaltninger kun kan have en mindre negativ indvirkning på situationen for ikke forretningsmæssigt forbundne importører og distributører.
6.3. Brugernes interesser
(218)
En række interesserede parter, herunder eksporterende producenter og distributører, rejste spørgsmål vedrørende foranstaltningernes mulige negative indvirkning på brugerne. Brugerne rejste ikke selv disse spørgsmål. Brugernes samarbejdsvilje i denne sag var meget lav. Seks brugere (herunder en gruppe på fire virksomheder) udtrykte deres mening, og kun én var imod indførelsen af foranstaltninger. Andre brugere og deres sammenslutninger hverken deltog eller afholdt sig udtrykkeligt fra at tage stilling.
(219)
Det konkluderes derfor foreløbigt, at indførelsen af foranstaltninger ikke er i strid med brugernes interesser.
6.4. Konkurrenceproblemer
(220)
I afgørelsen om Outokumpufusionen fastslog Kommissionen, at den planlagte fusion sandsynligvis vil føre til, at den effektive konkurrence hæmmes betydeligt som følge af ikke-koordinerede virkninger, med skabelsen af en dominerende stilling på EØS-markedet for koldvalsede flade produkter af rustfrit stål (19). For at undgå at konkurrencen hæmmes, accepterede Kommissionen, at afhændelsen af bl.a. AST var tilstrækkeligt til at afhjælpe konkurrenceproblemerne (20). Som følge af den afhændelse, som Kommissionen accepterede, er der stadig fire mellemstore EU-producenter.
(221)
Denne foranstaltning er allerede blevet gennemført og har nu fuld virkning. Indførelsen af antidumpingforanstaltninger reducerer således ikke antallet af mellemstore EU-producenter. Det konkluderes derfor på nuværende tidspunkt, at indførelsen af foranstaltninger ikke reducerer eller ophæver virkningen af det tilsagn, som Kommissionen accepterede i afgørelsen om Outokumpufusionen.
6.5. Konklusion vedrørende Unionens interesser
(222)
På baggrund af ovenstående fastslog Kommissionen, at der ikke var tvingende årsager til at konkludere, at det ikke var i Unionens interesse at indføre foranstaltninger over for importen af den pågældende vare med oprindelse i Kina og Taiwan i denne fase af undersøgelsen.
7. MIDLERTIDIGE ANTIDUMPINGFORANSTALTNINGER
(223)
På baggrund af Kommissionens konklusioner om dumping, skade, årsagssammenhæng og Unionens interesser bør der indføres midlertidige foranstaltninger for at hindre, at EU-erhvervsgrenen påføres yderligere skade som følge af dumpingimport.
7.1. Skadestærskel (skadesmargen)
(224)
For at fastlægge omfanget af foranstaltningerne fastsatte Kommissionen først det toldbeløb, der er nødvendigt for at afhjælpe den skade, der er påført EU-erhvervsgrenen.
(225)
Skaden ville være afhjulpet, hvis EU-erhvervsgrenen kunne dække sine produktionsomkostninger og opnå en fortjeneste før skat på salget af samme vare på EU-markedet, som med rimelighed kunne forventes af en virksomhed af denne type i sektoren på normale konkurrencevilkår, dvs. uden dumpingimport.
(226)
EU-erhvervsgrenens rentabilitet var negativ i hele den betragtede periode, dvs. fra 2010-2013. De foregående år 2008-2009 blev påvirket af et fald i efterspørgslen i løbet af den økonomiske krise, og fortjenesten i disse år kan derfor ikke betragtes som opnået på normale konkurrencevilkår. I den foregående undersøgelse blev det, jf. betragtning 134, foreløbigt konkluderet, at der var dumping i 2007, men der blev ikke fundet en væsentlig sammenhæng mellem importen og EU-erhvervsgrenens situation. Målfortjenesten blev derfor fastsat til 8,1 %, hvilket var den fortjeneste, som EU-erhvervsgrenen opnåede i 2007. Dette var det sidste repræsentative år med normale konkurrencevilkår, før efterspørgslen faldt i 2008 og 2009. Markedsstørrelsen i 2013 var næsten på samme niveau som forbruget i 2007.
(227)
På dette grundlag beregnede Kommissionen en ikke-skadevoldende pris på samme vare for EU-erhvervsgrenen ved at trække det faktiske tab i den betragtede periode fra Unionens salgspriser og lægge målfortjenesten på 8,1 % hertil.
(228)
Kommissionen fastsatte derefter skadestærsklen på grundlag af en sammenligning mellem den vejede gennemsnitlige importpris hos de samarbejdsvillige eksporterende producenter i de pågældende lande, der indgik i stikprøven, som fastlagt ved beregningen af prisunderbud og den vejede gennemsnitlige ikke-skadevoldende pris på samme vare, som de EU-producenter, der indgik i stikprøven, solgte på EU-markedet i undersøgelsesperioden. Forskelle som følge af denne sammenligning blev udtrykt som en procentdel af den vejede gennemsnitlige cif-importværdi.
(229)
Skadestærsklen for »andre samarbejdsvillige virksomheder« og for »alle andre virksomheder« er defineret på samme måde som dumpingmargenen for disse virksomheder, jf. betragtning 57, 60, 85 og 88.
7.2. Midlertidige foranstaltninger
(230)
Der bør indføres midlertidig antidumpingtold på importen af koldvalsede flade produkter af rustfrit stål med oprindelse i Kina og Taiwan i overensstemmelse med reglen om den lavest mulige told i grundforordningens artikel 7, stk. 2. Kommissionen sammenlignede skades- og dumpingmargenen. Tolden bør fastsættes på niveauet for dumping- eller skadesmargenen, afhængigt af hvad der er lavest.
(231)
Som nævnt i betragtning 4 gjorde Kommissionen importen af den pågældende vare med oprindelse i Kina og Taiwan til genstand for registrering ved gennemførelsesforordning (EU) nr. 1331/2014 med henblik på den mulige anvendelse med tilbagevirkende kraft af antidumping- og udligningsforanstaltningerne, jf. grundforordningens artikel 10, stk. 4, og artikel 16, stk. 4, i Rådets forordning (EF) nr. 597/2009 af 11. juni 2009 om beskyttelse mod subsidieret indførsel fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (21) (»antisubsidiegrundforordningen«).
(232)
Hvad angår denne antidumpingundersøgelse og ud fra ovenstående konklusioner, bør registreringen af importen med henblik på antidumpingundersøgelse, jf. grundforordningens artikel 14, stk. 5, fortsætte.
(233)
Hvad angår den parallelle antisubsidieundersøgelse (se betragtning 3), bør registreringen af importen fra Kina i medfør af antisubsidiegrundforordningens artikel 24, stk. 5, fortsætte.
(234)
Der kan ikke træffes afgørelse om en eventuel anvendelse af antidumpingforanstaltningerne med tilbagevirkende kraft på nuværende tidspunkt.
(235)
På grundlag af ovenstående bør de midlertidige antidumpingtoldsatser, udtrykt i procent af cif-prisen, Unionens grænse, ufortoldet, være som følger:
Land
Virksomhed
Dumpingmargen
(%)
Skadesmargen
(%)
Midlertidig antidumpingtold
(%)
Kina
Baosteel Stainless Steel Co., Ltd.
34,9
25,2
25,2
Ningbo Baoxin Stainless Steel Co., Ltd.
34,9
25,2
25,2
Shanxi Taigang Stainless Steel Co., Ltd.
29,2
24,3
24,3
Tianjin TISCO & TPCO Stainless Steel Co Ltd.
29,2
24,3
24,3
Andre samarbejdsvillige virksomheder
30,0
24,%
24,5
Alle andre virksomheder
34,9
25,2
25,2
Taiwan
Chia Far Industrial Factory Co., Ltd.
12,0
23,9
12,0
Tang Eng Iron Works Co., Ltd.
10,9
22,9
10,9
Yieh United Steel Corporation
10,9
22,9
10,9
Andre samarbejdsvillige virksomheder
10,9
22,9
10,9
Alle andre virksomheder
12,0
23,9
12,0
(236)
De antidumpingtoldsatser for de enkelte virksomheder, der er anført i denne forordning, blev fastsat ud fra konklusionerne i undersøgelsen. De afspejlede derfor den situation, der blev konstateret for disse virksomheder i forbindelse med undersøgelsen. Disse toldsatser finder udelukkende anvendelse på importen af den pågældende vare med oprindelse i de pågældende lande, og som er fremstillet af de nævnte retlige enheder. Importen af den pågældende vare, der er fremstillet af andre virksomheder, som ikke er udtrykkeligt nævnt i denne forordnings dispositive del, herunder enheder, der er forretningsmæssigt forbundet med de udtrykkeligt nævnte enheder, bør være omfattet af tolden for »alle andre virksomheder«. De bør ikke være underlagt nogen af de individuelle antidumpingtoldsatser.
(237)
En virksomhed kan anmode om, at disse individuelle antidumpingtoldsatser anvendes, hvis den efterfølgende ændrer navnet på sin enhed. Anmodningen skal rettes til Kommissionen (22). Anmodningen skal indeholde alle relevante oplysninger, der gør det muligt at påvise, at ændringen ikke påvirker virksomhedens ret til at drage fordel af den toldsats, der gælder for virksomheden. Hvis ændringen af virksomhedens navn ikke påvirker dens ret til at benytte den toldsats, der gælder for den, offentliggøres der en meddelelse om navneændringen i Den Europæiske Unions Tidende.
(238)
For at sikre en korrekt håndhævelse af antidumpingtolden vil antidumpingtoldsatsen for »alle andre virksomheder« finde anvendelse på ikke blot de ikke samarbejdsvillige eksporterende producenter i denne undersøgelse, men også de producenter, der ikke eksporterede til Unionen i undersøgelsesperioden.
(239)
Fra den 26. marts 2015 beskytter en midlertidig antidumpingtold mod importen af dumpingvarer. Det er således ikke længere nødvendigt at registrere importen med henblik på beskyttelse mod dumpingimport. Artikel 1, stk. 1, i gennemførelsesforordning (EU) nr. 1331/2014 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.
8. AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
(240)
I overensstemmelse med god administrativ praksis vil Kommissionen opfordre de interesserede parter til at fremsætte skriftlige bemærkninger og/eller til at anmode om at blive hørt af Kommissionen og/eller høringskonsulenten i handelsprocedurer inden for den fastsatte tidsfrist.
(241)
Konklusionerne om indførelsen af en midlertidig told er foreløbige og kan ændres i undersøgelsens endelige fase -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
1. Der indføres en midlertidig antidumpingtold på importen af fladvalsede produkter af rustfrit stål, kun koldvalsede, i øjeblikket henhørende under KN-kode 7219 31 00, 7219 32 10, 7219 32 90, 7219 33 10, 7219 33 90, 7219 34 10, 7219 34 90, 7219 35 10, 7219 35 90, 7220 20 21, 7220 20 29, 7220 20 41, 7220 20 49, 7220 20 81 og 7220 20 89, og med oprindelse i Folkerepublikken Kina og Taiwan.
2. Den midlertidige antidumpingtold fastsættes til følgende af nettoprisen frit Den Europæiske Unions grænse, ufortoldet, for den i stk. 1 omhandlede vare, der fremstilles af nedenstående virksomheder:
Land
Virksomhed
Midlertidig antidumpingtold
(%)
Taric-tillægskode
Kina
Baosteel Stainless Steel Co., Ltd., Shanghai
25,2
C022
Ningbo Baoxin Stainless Steel Co., Ltd., Ningbo
25,2
C023
Shanxi Taigang Stainless Steel Co., Ltd., Taiyuan City
24,3
C024
Tianjin TISCO & TPCO Stainless Steel Co Ltd., Tianjin City
24,3
C025
Andre samarbejdsvillige virksomheder, der er opført i bilag I
24,5
Alle andre virksomheder
25,2
C999
Taiwan
Chia Far Industrial Factory Co., Ltd., Taipei City
12,0
C030
Tang Eng Iron Works Co., Ltd., Kaohsiung City
10,9
C031
Yieh United Steel Corporation, Kaohsiung City
10,9
C032
Andre samarbejdsvillige virksomheder, der er opført i bilag II
10,9
Alle andre virksomheder
12,0
C999
3. Den i stk. 1 omhandlede vares overgang til fri omsætning i Unionen er betinget af, at der stilles sikkerhed svarende til den midlertidige told.
4. De relevante gældende bestemmelser vedrørende told finder anvendelse, medmindre andet er fastsat.
Artikel 2
1. Inden for en frist på 25 kalenderdage fra datoen for denne forordnings ikrafttræden kan interesserede parter:
a)
anmode om fremlæggelse af de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, der ligger til grund for vedtagelsen af denne forordning
b)
sende deres skriftlige bemærkninger til Kommissionen og
c)
anmode om at blive hørt af Kommissionen og/eller høringskonsulenten i handelsprocedurer.
2. Inden for en frist på 25 kalenderdage fra datoen for denne forordnings ikrafttræden kan de i artikel 21, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1225/2009 omhandlede parter fremsætte bemærkninger om anvendelsen af de midlertidige foranstaltninger.
Artikel 3
Artikel 1, stk. 1, i gennemførelsesforordning (EU) nr. 1331/2014 affattes således:
»1. I medfør af artikel 24, stk. 5, i forordning (EF) nr. 597/2009 pålægges det hermed toldmyndighederne at tage de nødvendige skridt til registrering af importen til Unionen af fladvalsede produkter af rustfrit stål, kun koldvalsede, i øjeblikket henhørende under KN-kode 7219 31 00, 7219 32 10, 7219 32 90, 7219 33 10, 7219 33 90, 7219 34 10, 7219 34 90, 7219 35 10, 7219 35 90, 7220 20 21, 7220 20 29, 7220 20 41, 7220 20 49, 7220 20 81 og 7220 20 89, og med oprindelse i Folkerepublikken Kina.«
Artikel 4
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 1 i denne forordning anvendes i en periode på seks måneder.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 24. marts 2015.
A BIZOTTSÁG (EU) 2015/501 VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
(2015. március 24.)
a Kínai Népköztársaságból és Tajvanról származó, rozsdamentes acélból készült, hidegen síkhengerelt termékek behozatalára vonatkozó ideiglenes dömpingellenes vám kivetéséről
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló, 2009. november 30-i 1225/2009/EK tanácsi rendeletre (1) (alaprendelet) és különösen annak 7. cikkére,
a tagállamokkal folytatott konzultációt követően,
mivel:
1. AZ ELJÁRÁS
1.1. Az eljárás megindítása
(1)
2014. június 26-án az Európai Bizottság (a továbbiakban: a Bizottság) az alaprendelet 5. cikke alapján dömpingellenes vizsgálatot indított a Kínai Népköztársaságból (a továbbiakban: KNK) és Tajvanról (a továbbiakban: érintett országok) származó rozsdamentes acélból készült, hidegen síkhengerelt termékek Európai Unióba történő behozatalára vonatkozóan. Az eljárás megindításáról a Bizottság értesítést (a továbbiakban: az eljárás megindításáról szóló értesítés) tett közzé az Európai Unió Hivatalos Lapjában (2).
(2)
A Bizottság a vizsgálatot az Eurofer (a továbbiakban: panaszos) által a rozsdamentes acélból készült, hidegen síkhengerelt termékek panaszos uniós gyártóinak nevében 2014. május 13-án benyújtott panaszára indította el. A panaszos a rozsdamentes acélból készült, hidegen síkhengerelt termékek uniós össztermelésének 50 %-át képviseli. A panasz bizonyítékot tartalmazott a dömpingre, illetve az abból eredő jelentős kárra vonatkozóan, és így elegendőnek bizonyult a vizsgálat megindításához.
(3)
2014. augusztus 14-én a Bizottság szubvencióellenes vizsgálatot indított a KNK-ból származó rozsdamentes acélból készült, hidegen síkhengerelt termékek Unióba történő behozatalára vonatkozóan, és külön vizsgálatot indított. A szubvencióellenes vizsgálat megindításáról a Bizottság értesítést tett közzé az Európai Unió Hivatalos Lapjában (3).
1.2. Bejegyzés
(4)
A panaszos szükséges bizonyítékokkal alátámasztott kérelmére a Bizottság 2014. december 15-én elfogadta az 1331/2014/EU végrehajtási rendeletet (4), amely a KNK-ból és Tajvanról származó, rozsdamentes acélból készült, hidegen síkhengerelt termékek behozatalára 2014. december 17-től nyilvántartásba vételi kötelezettséget vezet be.
1.3. Érdekelt felek
(5)
Az eljárás megindításáról szóló értesítésben a Bizottság felkérte az érdekelt feleket, hogy a vizsgálatban való részvételüket biztosítandó vegyék fel a Bizottsággal a kapcsolatot. A Bizottság emellett kifejezetten tájékoztatta a panaszost, más ismert uniós gyártókat, az ismert exportáló gyártókat, a kínai és tajvani hatóságokat, az ismert importőröket, a vizsgálat megindításában érintettként ismert szállítókat és felhasználókat, kereskedőket, valamint szövetségeket a vizsgálat megindításáról, és felkérte őket a részvételre. A Bizottság továbbá tájékoztatta az Amerikai Egyesült Államok (a továbbiakban: USA) és Dél-Afrika gyártóit a vizsgálat megindításáról, és felkérte őket a részvételre. Az eljárás megindításáról szóló értesítésben a Bizottság tájékoztatta az érdekelt feleket arról, hogy az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésének a) pontja szerinti, piacgazdasággal rendelkező harmadik országként (a továbbiakban: analóg ország) az USA-t tervezi figyelembe venni.
(6)
Az érdekelt feleknek lehetőségük nyílt a vizsgálat megindításával kapcsolatos észrevételeik megtételére, valamint a Bizottsággal és/vagy a kereskedelmi ügyekben eljáró meghallgató tisztviselővel tartandó meghallgatás kérelmezésére.
a) Mintavétel
(7)
A Bizottság az eljárás megindításáról szóló értesítésben közölte, hogy az alaprendelet 17. cikkével összhangban mintavételt végezhet az érdekelt felek körében.
Mintavétel az uniós gyártók körében
(8)
Az eljárás megindításáról szóló értesítésben a Bizottság jelezte, hogy az uniós gyártók közül ideiglenesen mintát választott ki. A Bizottság a termelés mennyisége alapján választotta ki a mintát. A minta négy uniós gyártóból állt. A mintába felvett uniós gyártók a termelési mennyiség megközelítőleg 50 %-át képviselték. A Bizottság felkérte az érdekelt feleket, hogy közöljék az ideiglenes mintával kapcsolatos észrevételeiket. Nem tettek észrevételt az ideiglenes mintával kapcsolatban, az ideiglenes mintát megerősítették. A minta reprezentatív az uniós gazdasági ágazat tekintetében.
Mintavétel az importőrök körében
(9)
A Bizottság annak érdekében, hogy eldönthesse, szükséges-e a mintavétel, és ha igen, kiválaszthassa a mintát, felkérte a független importőröket, hogy nyújtsák be az eljárás megindításáról szóló értesítésben kért információkat.
(10)
Harmincegy független importőr nyújtotta be a kért információkat és egyezett bele abba, hogy felvegyék a mintába. Az alaprendelet 17. cikkének (1) bekezdésével összhangban a Bizottság az Unióba irányuló import legnagyobb mennyisége alapján négy vállalatot vett fel a mintába. Az alaprendelet 17. cikke (2) bekezdésének megfelelően valamennyi érintett és ismert importőr véleményét kikérték a minta kiválasztásáról.
(11)
Észrevételek érkeztek az egyik kiválasztott importőr tulajdonosi szerkezetével kapcsolatban. Az érdekelt felek azzal érveltek, hogy az egyik importőrnek nem kellene a mintában szerepelnie, mivel kapcsolatban áll egy uniós gyártóval. Azonban ezen importőr a vizsgálati időszak alatt nem állt kapcsolatban semmilyen uniós gyártóval, csak később került egy gyártóval kapcsolatba. Továbbá, a „független importőr” azt jelenti, hogy az importőr nem áll kapcsolatban exportáló gyártóval. A független importőr kapcsolatban állhat egy uniós gyártóval.
Mintavétel a tajvani exportáló gyártók körében
(12)
A Bizottság annak érdekében, hogy eldönthesse, szükséges-e a mintavétel, és ha igen, kiválaszthassa a mintát, felkérte az összes tajvani exportáló gyártót, hogy nyújtsák be az eljárás megindításáról szóló értesítésben kért információkat. Ezenfelül a Bizottság felkérte Tajvan Európai Unió melletti képviselőit, hogy nevezzék meg és/vagy lépjenek kapcsolatba azokkal az esetleges további exportáló gyártókkal, amelyek adott esetben részt kívánnak venni a vizsgálatban.
(13)
Az érintett ország összesen kilenc állítólagos exportáló gyártója bocsátotta rendelkezésre a kért információkat, és járult hozzá ahhoz, hogy felvegyék a mintába. Az alaprendelet 17. cikkének (1) bekezdésével összhangban, a Bizottság egy olyan, négy (köztük három egymással kapcsolatban álló) vállalatból álló mintát választott ki az Unióba irányuló export legnagyobb reprezentatív mennyisége alapján, amelyet a rendelkezésre álló időn belül még megfelelő alapossággal meg lehetett vizsgálni. Az alaprendelet 17. cikkének (2) bekezdésével összhangban egyeztetés folyt a minta kiválasztásáról valamennyi érintett exportáló gyártóval és az érintett ország hatóságaival, de azok nem tettek észrevételt.
(14)
A vizsgálat során bebizonyosodott, hogy a mintába felvett vállalatok közül kettő és a mintában nem szereplő együttműködő vállalatok közül kettő nem felel meg az exportáló gyártó meghatározásának, mivel azok csak szolgáltatási központként működnek és az érintett terméket a gyártáshoz szükséges alapanyagként használják fel. Megállapítást nyert, hogy ezen vállalatok nem rendelkeznek meleg- vagy hideghengerlő berendezésekkel, és alapanyagaik költségeihez képest hozzáadott értékük csekély. Valójában az érintett termék különböző típusait vásárolják és értékesítik (lásd az alábbi (26)-(28) preambulumbekezdést).
(15)
Ezen vállalatok egyike azonban kapcsolatban áll a mintába felvett egyik exportáló gyártóval. Ezért ezt a vállalatot a vizsgálat során ezen vállalatcsoporthoz tartozónak tekintették. Az exportáló gyártó fogalmának nem megfelelő vállalatok mintából történő kizárása után fennmaradó minta a Tajvanról az Unióba irányuló teljes kivitel mennyiségének mintegy 48 %-át és a tajvani belföldi értékesítések mintegy 80 %-át teszi ki. Ezért a minta még mindig reprezentatív maradt.
(16)
A Bizottság a másik három vállalatot figyelmen kívül hagyta az egyéni dömpingkülönbözetek és a kár megszüntetéséhez szükséges szintek kiszámítása során. Ebből adódóan nem állapítottak meg vámtételt ezen három vállalat számára.
Egyedi vizsgálat
(17)
Egy tajvani exportáló gyártó az alaprendelet 17. cikkének (3) bekezdése alapján kérelmezte, és meg is kapta az egyedi vizsgálatot.
Mintavétel a kínai exportáló gyártók körében
(18)
A mintavétel szükségességének eldöntéséhez, szükséges esetben pedig a minta kiválasztásához a Bizottság valamennyi kínai exportáló gyártót arra kért, hogy közölje az eljárás megindításáról szóló értesítésben meghatározott információkat. Ezenfelül a Bizottság felkérte a KNK hatóságait, hogy nevezzék meg és/vagy lépjenek kapcsolatba azokkal az esetleges további exportáló gyártókkal, amelyek adott esetben részt kívánnak venni a vizsgálatban.
(19)
A KNK nyolc exportáló gyártója bocsátotta rendelkezésre a kért információkat, és járult hozzá ahhoz, hogy felvegyék a mintába. Az alaprendelet 17. cikkének (1) bekezdésével összhangban, a Bizottság egy olyan, két csoportba tartozó négy vállalatból álló mintát választott ki az Unióba irányuló export legnagyobb reprezentatív mennyisége alapján, amelyet a rendelkezésre álló időn belül még megfelelő alapossággal meg lehetett vizsgálni. Az alaprendelet 17. cikkének (2) bekezdésével összhangban egyeztetés folyt a minta kiválasztásáról valamennyi érintett exportáló gyártóval és az érintett ország hatóságaival, de azok nem tettek észrevételt.
b) Piacgazdasági elbánás (a továbbiakban: PGE) kérelmezésére szolgáló igénylőlap a KNK exportáló gyártói számára
(20)
Az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésének b) pontjával összhangban a Bizottság elküldte a PGE kérelmezésére szolgáló igénylőlapot a KNK mintába kiválasztott, együttműködő exportáló gyártóinak és a mintába fel nem vett együttműködő exportáló gyártóknak, amelyek az alaprendelet 17. cikkének (3) bekezdése szerinti egyedi vizsgálatot kívántak igényelni, az exportáló gyártók ismert szövetségeinek és a KNK hatóságainak. Az exportáló gyártók egyike sem igényelt piacgazdasági elbánást.
c) Kérdőív
(21)
A Bizottság kérdőíveket küldött a mintában szereplő kínai és tajvani exportáló gyártóknak, az egyedi vizsgálatot kérelmezni kívánó exportáló gyártóknak, két lehetséges analóg ország gyártóinak, és a mintába felvett uniós gyártóknak, a mintába felvett független importőröknek, valamint a Bizottságnál jelentkező felhasználóknak.
(22)
A mintába felvett négy kínai exportáló gyártó, a mintába felvett négy tajvani exportáló gyártó (ideértve két olyan gyártót, amelyekről kiderült, hogy nem exportáló gyártók), egy egyedi vizsgálatot kérelmező tajvani exportáló gyártó, két egyesült államokbeli (analóg ország) gyártó, a mintába felvett négy uniós gyártó, a mintába felvett négy független importőr és hat felhasználó nyújtott be kitöltött kérdőívet.
d) Ellenőrző látogatások
(23)
A Bizottság összegyűjtötte és ellenőrizte a dömping, az abból következő kár és az uniós érdek ideiglenes megállapításához szükséges valamennyi információt. A következő vállalatok telephelyén került sor az alaprendelet 16. cikke szerinti ellenőrző látogatásra:
Uniós gyártók
-
Acciai Speciali Terni S.P.A., Terni, Olaszország
-
Acerinox Europa SAU, Palmones-Los Barrios és Madrid, Spanyolország
-
Aperam Stainless Europe, La Plaine Saint Denis, Franciaország
Az Acciai Speciali Terni S.P.A. vállalathoz kapcsolódó szolgáltatási központ
-
Terninox, Ceriano Laghetto, Olaszország
Panaszos
-
Eurofer, Brüsszel, Belgium
Tajvani exportáló gyártók
-
Chia Far Industrial Factory Co., Ltd., Tajpej
-
Tang Eng Iron Works Co., Ltd., Kaohsziung
-
YC Inox Co., Ltd., Csanghua
-
Yieh Mau Corporation, Kaohsziung
-
Yieh United Steel Corporation, Kaohsziung
Kínai exportáló gyártók
-
Baosteel Stainless Co., Ltd, Sanghaj
-
Ningbo Baoxin Stainless Co., Ltd, Ningbo
-
Shanxi Taigang Stainless Steel Co., Ltd, Tajjüen
Kapcsolatban álló uniós importőr
-
Baosteel Europe GmbH, Hamburg, Németország
(24)
A Bizottság meghallgatásokat tartott, ideértve a meghallgató tisztviselő közreműködésével, az exportáló gyártókkal, szövetségekkel és importőrökkel tartott meghallgatásokat.
1.4. Vizsgálati időszak és figyelembe vett időszak
(25)
A dömping és a kár kivizsgálása a 2013. január 1. és 2013. december 31. közötti időszakra (a továbbiakban: vizsgálati időszak) terjedt ki. A kár felmérése szempontjából lényeges tendenciák vizsgálata a 2010. január 1. és a vizsgálati időszak vége közötti időszakra (a továbbiakban: figyelembe vett időszak) terjedt ki.
2. AZ ÉRINTETT TERMÉK ÉS A HASONLÓ TERMÉK
2.1. Az érintett termék
(26)
Az érintett termék a KNK-ból és Tajvanból származó, jelenleg a 7219 31 00, 7219 32 10, 7219 32 90, 7219 33 10, 7219 33 90, 7219 34 10, 7219 34 90, 7219 35 10, 7219 35 90, 7220 20 21, 7220 20 29, 7220 20 41, 7220 20 49, 7220 20 81 és 7220 20 89 KN-kód alá besorolt, rozsdamentes acélból készült, hidegen síkhengerelt (hidegen tömörített), de tovább nem megmunkált termékek (a továbbiakban: az érintett termék).
(27)
A rozsdamentes acélból készült, hidegen síkhengerelt termékek felhasználási területe igen széles körű, például háztartási készülékek (például mosógépek és mosogatógépek belsejében), hegesztett csövek és orvostechnikai eszközök gyártása során, valamint az élelmiszer-feldolgozó és az autóiparban is használják azokat.
(28)
A vizsgálat során bebizonyosodott, hogy az érintett termékek különböző típusai ugyanazokkal az alapvető fizikai, kémiai és műszaki jellemzőkkel rendelkeznek, és a termékeket alapvetően ugyanazon célokra használják.
2.2. Hasonló termék
(29)
Megállapítást nyert, hogy az uniós gazdasági ágazat által gyártott és az uniós piacon értékesített rozsdamentes acélból készült, hidegen síkhengerelt termékek és az érintett országokban és analóg országban gyártott és értékesített rozsdamentes acélból készült, hidegen síkhengerelt termékek fizikai, kémiai és műszaki tulajdonságai, valamint alapvető felhasználási formái lényegében megegyeznek az érintett országokban gyártott és az Unióba irányuló exportra értékesített acélból készült, hidegen síkhengerelt termékek tulajdonságaival és felhasználási formáival. Ennélfogva ezek az alaprendelet 1. cikke (4) bekezdésének értelmében hasonló termékeknek tekintendők.
2.3. A termékkört érintő kérelmek
(30)
Az érdekelt felek állítása szerint egyes termékeket (keskeny és precíziós szalagacélok) ki kellene zárni a vizsgálat hatálya alól, mivel az uniós gyártók nem tudják teljes mértékben ellátni ezen piaci szegmenseket. Az uniós gazdasági ágazat bizonyítékokat nyújtott be arra nézve, hogy valóban képes teljes mértékben ellátni ezen piaci szegmenseket.
(31)
A precíziós szalagacélok vonatkozásában ugyanezen felek továbbá azt állították, hogy az Európai Bizottság Versenypolitikai Főigazgatósága az Outokumpo/INOXUM összefonódási ügyben (5) hozott határozata szerint ezen terméktípust kivették az érintett termékpiac fogalmából. A piac meghatározásakor ugyanakkor a keresleti és kínálati helyettesíthetőségre összpontosítanak egy összefonódási ügyben. A piacot egy dömpingellenes ügyben a vizsgálat tárgyát képező termék fizikai jellemzői határozzák meg. Ezért egy dömpingellenes ügyben a terméktípusok egyes paramétereket (szélesség, tűréshatár, mechanikai tulajdonságok) illetően eltérhetnek egymástól. Ezenfelül ez a terméktípus már a kezdetektől fogva a vizsgálat részét képezte, mivel a precíziós szalagacélok uniós gyártóival az aktuális gyakorlat szerint már felvették a kapcsolatot.
(32)
A Bizottság ezért a kérelmet elutasította és a vizsgált termékkört változatlanul hagyta.
3. DÖMPING
3.1. Kína
3.1.1. Rendes érték
3.1.1.1. Piacgazdasági elbánás
(33)
Az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésének b) pontja értelmében a Bizottság a rendes értéket az említett rendelet 2. cikkének (1)-(6) bekezdése alapján határozza meg azon KNK-beli exportáló gyártók esetében, amelyek azt állították és be is bizonyították, hogy megfelelnek a rendelet 2. cikke (7) bekezdésének c) pontjában előírt kritériumoknak, és így piacgazdasági elbánásban részesíthetők.
(34)
Annak megállapítása céljából, hogy az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésének c) pontjában foglalt kritériumok teljesülnek-e, a Bizottság az exportáló gyártók PGE kérelmezésére szolgáló igénylőlap kitöltésére való felkérésével felkutatta a szükséges információkat. Az exportáló gyártók egyike sem igényelt piacgazdasági elbánást.
3.1.1.2. Analóg ország
(35)
Az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdése a) pontjának megfelelően a rendes értéket a PGE-ben nem részesülő exportáló gyártók esetében egy piacgazdasággal rendelkező harmadik országban érvényes ár vagy számtanilag képzett érték alapján határozták meg. E célból egy analóg országot kellett kiválasztani.
(36)
Az eljárás megindításáról szóló értesítésben a Bizottság tájékoztatta az érdekelt feleket, hogy megfelelő analóg országként az USA-t tervezi figyelembe venni, és felkérte az érdekelt feleket, hogy tegyenek észrevételeket erre vonatkozóan.
(37)
A Bizottság számos lehetséges analóg országgal (India, Dél-Afrika, Dél-Korea, Tajvan és az USA) kapcsolatba lépett, és az így szerzett információk alapján 32 hasonló terméket előállító ismert dél-afrikai, dél-koreai és egyesült államokbeli gyártót kért fel információnyújtásra. Az indiai gyártókra vonatkozóan nem érkezett információ, ezért Indiát nem lehetett lehetséges analóg országnak tekinteni. Tajvan is ugyanezen vizsgálat alá esik, és ezért a vizsgált gyártók által szolgáltatott információkat e célból figyelembe vették.
(38)
Csak két egyesült államokbeli gyártó válaszolt az analóg ország gyártóinak küldött kérdőívre. A Bizottságnak ezért választania kellett az USA és Tajvan között.
(39)
Az USA-ban legalább négy hasonló terméket előállító nagy gyártó van (amelyek közül három vertikálisan integrált és egy nem), és az össztermelés és az összfogyasztás is összehasonlítható a KNK értékeivel. Tajvanban egy nagy, vertikálisan integrált gyártócsoport van, amely a néhány kicsi, nem integrált gyártó fennállásától függetlenül mozgatja a piacot. Az egyesült államokbeli gyártási folyamat hasonló a tajvanihoz és legalább egyes KNK-beli exportáló gyártók folyamataihoz. Az USA-ban és Tajvanban többnyire ugyanolyan nyersanyagokat használnak. Az USA-ban dömpingellenes vámok állnak fenn Japánnal, Dél-Koreával és Tajvannal szemben, míg Tajvanban dömpingellenes vámok állnak fenn a KNK-val és Dél-Koreával szemben. Ugyanakkor, a hasonló termékek importja az USA-ba és Tajvanba jelentős, a vizsgálati időszak alatt a két ország összfogyasztásának mintegy 17 % és 37 %-át tette ki. Az USA-ba exportáló legfontosabb országok közé az alábbiak tartoznak: Mexikó, a KNK, Tajvan, Franciaország, Finnország, Japán és Németország; a Tajvanba exportáló legfontosabb országok: a KNK, Dél-Korea, Japán, Finnország és Vietnam.
(40)
E körülményekre figyelemmel az USA az alábbi két fő ok miatt alkalmasabb arra, hogy analóg országnak tekintsük:
i.
míg az USA piacán igen kiélezett verseny folyik, a tajvani piacot és a rozsdamentes acélból készült, hidegen síkhengerelt termékek árát nagy mértékben egy vállalatcsoport alakítja;
ii.
Tajvan hazai piaca sokkal kisebb, mint a KNK és az USA piaca.
(41)
Az érdekelt felek főleg az állítólagosan eltérő gyártási folyamat és a gyártás során használt különböző típusú nyersanyagok miatt ellenezték az USA analóg országként való használatát. Állításuk szerint az ugyanezen vizsgálat alá eső Tajvan e tekintetben az USA-nál alkalmasabb analóg országnak bizonyulna.
(42)
A Bizottság ebben a szakaszban arra a következtetésre jutott, hogy az USA az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésének a) pontja szerinti megfelelő analóg országnak minősül.
3.1.1.3. Rendes érték (analóg ország)
(43)
Az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdése a) pontjának megfelelően az együttműködő gyártóktól kapott információ szolgált a PGE-ben nem részesülő exportáló gyártók esetében a rendes érték meghatározásának alapjául.
(44)
Az alaprendelet 2. cikkének (2) bekezdése alapján a Bizottság először megvizsgálta, hogy az analóg ország két együttműködő gyártójának esetében a belföldi értékesítés összmennyisége reprezentatív volt-e. A belföldi értékesítés akkor reprezentatív, ha a hasonló termék független vevők részére hazai piacon történő belföldi értékesítésének összmennyisége valamennyi mintába felvett kínai exportáló gyártó esetében eléri az érintett termék Unióba irányuló exportértékesítési összmennyiségének 5 vagy ennél nagyobb százalékát a vizsgálati időszak alatt. Ennek alapján megállapítást nyert, hogy a hasonló termék belföldi összértékesítése az analóg ország két együttműködő gyártójának esetében reprezentatív volt.
(45)
A Bizottság ezt követően azonosította azokat a belföldön értékesített terméktípusokat, amelyek a mintába felvett exportáló gyártók esetében azonosak, vagy összehasonlíthatóak az Unióba irányuló exportra értékesített terméktípusokkal.
(46)
A Bizottság ezt követően valamennyi terméktípus esetében meghatározta a független vevőknek történt nyereséges belföldi értékesítések felülvizsgálati időszak alatti részarányát annak megállapítására, hogy a rendes érték kiszámítását az alaprendelet 2. cikke (4) bekezdésének megfelelően a tényleges belföldi értékesítések alapján végezze-e el.
(47)
A rendes értéket - függetlenül attól, hogy az értékesítések nyereségesek voltak-e, vagy sem - az egyes terméktípusok tényleges belföldi ára alapján kell meghatározni, amennyiben:
i.
a terméktípusnak a kiszámított előállítási költséggel megegyező, vagy azt meghaladó nettó áron értékesített mennyisége meghaladta e terméktípus teljes értékesítési mennyiségének 80 %-át; valamint
ii.
e terméktípus értékesítési árának súlyozott átlaga megegyezett, vagy meghaladta az egy egységre jutó előállítási költséget.
(48)
Ebben az esetben a rendes érték a terméktípus vizsgálati időszak alatt történt összes belföldi értékesítése során alkalmazott árainak súlyozott átlaga. A Bizottság valamennyi belföldi értékesítésként bejelentett ügyletet figyelembe vett, mivel nem volt oka kételkedni abban, hogy ezeket nem belföldi felhasználás céljából kötötték.
(49)
A rendes értéket az egyes terméktípusok vizsgálati időszak alatti - kizárólag nyereséges - belföldi értékesítésének terméktípusonkénti tényleges belföldi ára alapján kell meghatározni, amennyiben:
i.
a terméktípus nyereséges értékesítése legfeljebb az adott típus teljes értékesítési mennyiségének 80 %-át tette ki; vagy
ii.
e terméktípus súlyozott átlagára nem érte el az egységnyi előállítási költséget.
3.1.2. Exportár
(50)
A mintába felvett exportáló gyártók az Unióba irányuló exportra történő értékesítést közvetlenül független vevők részére vagy - egy exportáló gyártó esetében - egy importőrként tevékenykedő kapcsolatban álló vállalaton keresztül teljesítették.
(51)
Ha az exportáló gyártók az érintett terméket közvetlenül az uniós független vevők számára értékesítették exportra, az exportárat az alaprendelet 2. cikkének (8) bekezdésével összhangban az Unióba irányuló exportra értékesített érintett termékért ténylegesen kifizetett vagy kifizetendő árak alapján állapították meg.
(52)
Ha az érintett terméket az exportáló gyártók importőrként tevékenykedő kapcsolatban álló vállalatokon keresztül értékesítették az Unióba irányuló exportra, az exportárat - az alaprendelet 2. cikkének (9) bekezdésével összhangban - az importált termék független vevők részére történt első unióbeli viszonteladásakor alkalmazott ára alapján állapították meg. Ebben az esetben kiigazították az árat a behozatal és a viszonteladás között felmerült valamennyi költség tekintetében, ideértve az értékesítési, általános és igazgatási költségeket és a keletkezett nyereséget.
3.1.3. Összehasonlítás
(53)
A Bizottság a rendes értéket és a mintába felvett exportáló gyártók exportárát gyártelepi paritáson hasonlította össze.
(54)
Amennyiben a tisztességes összehasonlítás érdekében szükséges volt, a Bizottság a rendes értéket és/vagy az exportárat az alaprendelet 2. cikkének (10) bekezdésével összhangban kiigazította az árakat és az árak összehasonlíthatóságát befolyásoló különbségek tekintetében. Kiigazításokat végeztek a szállítás, a biztosítás, a kezelés, a rakodás és a járulékos költségek, a csomagolás, a hitelek, a banki költségek és a jutalékok tekintetében.
3.1.4. Dömpingkülönbözetek
(55)
A Bizottság az alaprendelet 2. cikke (11) és (12) bekezdésével összhangban a mintába felvett exportáló gyártók esetében a hasonló termék minden egyes típusára vonatkozó, analóg országbeli rendes értékének súlyozott átlagát (lásd a fenti (43)-(49) preambulumbekezdést) összehasonlította az érintett termék megfelelő típusára vonatkozó exportár súlyozott átlagával.
(56)
Ennek alapján az ideiglenes dömpingkülönbözetek súlyozott átlaga a vámfizetés előtti, uniós határparitáson számított költség, biztosítás, fuvardíj szerinti ár (a továbbiakban: CIF-ár) százalékában kifejezve a következők:
1. táblázat
Dömpingkülönbözetek, a KNK
Vállalat
Ideiglenes dömpingkülönbözet
(%)
Baosteel Group: Baosteel Stainless Steel Co., Ltd.; Ningbo Baoxin Stainless Steel Co., Ltd.
34,9
TISCO Group: Shanxi Taigang Stainless Steel Co., Ltd.; Tianjin TISCO & TPCO Stainless Steel Co Ltd.
29,2
(57)
A mintába fel nem vett együttműködő exportáló gyártók esetében a Bizottság a dömpingkülönbözet súlyozott átlagát az alaprendelet 9. cikkének (6) bekezdése alapján számította ki. Ezt a különbözetet tehát a mintába felvett exportáló gyártók vonatkozásában megállapított dömpingkülönbözet súlyozott átlaga alapján állapították meg.
(58)
Ennek alapján a mintába fel nem vett együttműködő exportáló gyártók ideiglenes dömpingkülönbözete 30,0 %.
(59)
Az érintett ország összes többi exportáló gyártója esetében a Bizottság a dömpingkülönbözetet az alaprendelet 18. cikkének megfelelően a rendelkezésre álló tények alapján határozta meg. Ennek érdekében a Bizottság meghatározta az exportáló gyártók együttműködésének szintjét. Az együttműködés szintje az együttműködő exportáló gyártók Unióba irányuló kivitelének mennyisége az érintett országból az Unióba irányuló - az Eurostat importra vonatkozó statisztikai adatai alapján megállapított - teljes exportmennyiség arányában kifejezve.
(60)
Ez alapján az együttműködés szintjét magasnak tekintették; a Bizottság úgy döntött, hogy a fennmaradó dömpingkülönbözetet a mintába felvett, legmagasabb dömpingkülönbözettel rendelkező vállalat szintje alapján határozza meg.
(61)
Az ideiglenes dömpingkülönbözetek a vámfizetés előtti, uniós határparitáson számított CIF-ár százalékában kifejezve a következők:
2. táblázat
Dömpingkülönbözetek, a KNK
Vállalat
Ideiglenes dömpingkülönbözet
(%)
Baosteel Group: Baosteel Stainless Steel Co., Ltd.; Ningbo Baoxin Stainless Steel Co., Ltd.
34,9
TISCO Group: Shanxi Taigang Stainless Steel Co., Ltd.; Tianjin TISCO & TPCO Stainless Steel Co Ltd.
29,2
Egyéb együttműködő vállalatok
30,0
Minden más vállalat
34,9
3.2. Tajvan
3.2.1. Rendes érték
(62)
Az alaprendelet 2. cikke (2) bekezdése alapján a Bizottság először megvizsgálta, hogy az egyes vizsgált exportáló gyártók esetében a belföldi értékesítés összmennyisége reprezentatívnak tekinthető-e. A Bizottság a vizsgált exportáló gyártók esetében a mintába kiválasztott exportáló gyártókat, valamint egy egyedi vizsgálat alá vont exportáló gyártót vett figyelembe. A belföldi értékesítés reprezentatív, ha a hasonló termék független vevők részére hazai piacon történő belföldi értékesítésének összmennyisége az egyes exportáló gyártók esetében elérte az érintett termék Unióba irányuló exportértékesítési összmennyiségének 5 vagy ennél nagyobb százalékát a vizsgálati időszak alatt.
(63)
A Bizottság megállapította, hogy a vizsgált exportáló gyártók által közölt belföldi értékesítések a forgalmazóknak eladott jelentős mennyiségű hasonló termékeket foglaltak magukban, amelyeket azok továbbexportáltak. Az együttműködő vállalatoktól származó termelési adatok és a hasonló termék tajvani behozatalára és kivitelére vonatkozó statisztikán alapuló számítások megerősítették, hogy az együttműködő exportáló gyártók által közölt belföldi értékesítések mintegy 50 %-a közvetett exportértékesítés, amelyet nem belföldi felhasználásra szántak.
(64)
A Bizottság továbbá megállapította, hogy a tajvani hazai piacon kedvezményrendszer volt érvényben. A mintába felvett egyik exportáló gyártó kifejtette, hogy ezt a rendszert az acéltermékeiket továbbexportáló helyi szolgáltatási központok (forgalmazók) ösztönzéséhez találták ki. Mivel a két fő gyártó által a hazai piacon meghatározott árakat, ideértve a kedvezményeket is, havonta széles körben közlik az összes forgalmazóval, így a hazai piacra szánt, valamint a továbbexportált áruk árrögzítését is nagy mértékben befolyásolta a Tajvanon fennálló árrendszer, még a más gyártók által a vevőik részére nyújtott kedvezmények hiányában is.
(65)
A helyszíni vizsgálatok megállapításainak fényében három exportáló gyártótól kérték a tajvani hazai piac tekintetében közölt értékesítéseik felülvizsgálatát és a nem belföldi felhasználásra szánt összes értékesítés eltávolítását. Ezen gyártók azonban csak azt erősítették meg, hogy nem voltak tisztában a vevőiknek értékesített hasonló termék végső rendeltetési helyével.
(66)
Amint azt a (63) preambulumbekezdés kifejti, és annak biztosítása érdekében, hogy a rendes érték kizárólag a belföldi felhasználásra meghatározott árakon alapuljon, a Bizottság a dömping ideiglenes kiszámításakor a konzervatív megközelítést választotta azáltal, hogy a tajvani végfelhasználók részére történő értékesítéseket használta fel. A Bizottság bármely olyan gazdasági szereplőt végfelhasználónak tekintett, amely a hasonló terméket olyan másik termékké alakította át, amely többé már nem volt hasonló termék. A Bizottság a belföldi értékesítésekből kivette a forgalmazók vagy kereskedők részére történő értékesítéseket, mert a vizsgálat során megállapította, hogy az egyik legfontosabb tajvani forgalmazó, amely nagy mennyiségű, szállítói által belföldi értékesítésként bejelentett hasonló terméket szerzett be, a vásárolt mennyiség legnagyobb részét exportálta.
(67)
Ennek alapján megállapítást nyert, hogy a hasonló termék belföldi összértékesítése minden egyes vizsgált exportáló gyártó esetében reprezentatív volt.
(68)
A Bizottság ezt követően azonosította azokat a belföldön értékesített terméktípusokat, amelyek a reprezentatív hazai értékesítésekkel rendelkező vizsgált exportáló gyártók esetében azonosak, vagy összehasonlíthatóak az Unióba irányuló exportra értékesített terméktípusokkal.
(69)
A Bizottság ezután - az alaprendelet 2. cikke (2) bekezdése szerint - megvizsgálta, hogy a vizsgált exportáló gyártók által a hazai piacukon eladott terméktípusok értékesítése, az Unióba irányuló exportra értékesített terméktípusokkal összehasonlítva reprezentatív volt-e. Egy adott terméktípus belföldi értékesítése abban az esetben reprezentatív, ha e terméktípus vizsgálati időszak alatti, független vevők részére történt belföldi értékesítésének összmennyisége eléri az Unióba irányuló exportra értékesített azonos vagy összehasonlítható terméktípus összmennyiségének legalább 5 %-át.
(70)
A Bizottság ezt követően valamennyi terméktípus esetében meghatározta a független vevőknek történt nyereséges belföldi értékesítések felülvizsgálati időszak alatti részarányát annak megállapítására, hogy a rendes érték kiszámítását az alaprendelet 2. cikke (4) bekezdésének megfelelően a tényleges belföldi értékesítések alapján végezze-e el.
(71)
A rendes értéket - függetlenül attól, hogy az értékesítések nyereségesek voltak-e, vagy sem - az egyes terméktípusok tényleges belföldi ára alapján kell meghatározni, amennyiben:
i.
a terméktípusnak a kiszámított előállítási költséggel megegyező, vagy azt meghaladó nettó áron értékesített mennyisége meghaladta e terméktípus teljes értékesítési mennyiségének 80 %-át; valamint
ii.
e terméktípus értékesítési árának súlyozott átlaga megegyezett, vagy meghaladta az egy egységre jutó előállítási költséget.
(72)
Ebben az esetben a rendes érték a terméktípus vizsgálati időszak alatt történt összes belföldi értékesítése során alkalmazott árainak súlyozott átlaga.
(73)
A rendes értéket az egyes terméktípusok vizsgálati időszak alatti - kizárólag nyereséges - belföldi értékesítésének terméktípusonkénti tényleges belföldi ára alapján kell meghatározni, amennyiben:
i.
a terméktípus nyereséges értékesítése legfeljebb az adott típus teljes értékesítési mennyiségének 80 %-át tette ki; vagy
ii.
e terméktípus súlyozott átlagára nem érte el az egységnyi előállítási költséget.
(74)
A belföldi értékesítés elemzése kimutatta, hogy a belföldi értékesítés egyes terméktípusok esetében nyereséges volt, és az értékesítési ár súlyozott átlaga magasabb szintet ért el az előállítási költségnél. Ezért, ha a fenti (71) preambulumbekezdés feltételei teljesültek, a rendes értéket a vizsgálati időszak során történt összes belföldi értékesítés árainak súlyozott átlagaként vagy, amennyiben ezen feltételek nem teljesültek, csak a nyereséges értékesítések súlyozott átlagaként számították ki. Amennyiben a hasonló termék egyes terméktípusainak értékesítésére nem vagy nem megfelelő mennyiségben került sor vagy a rendes kereskedelmi forgalomban nem került sor értékesítésre, a Bizottság a rendes árat az alaprendelet 2. cikkének (3) és (6) bekezdése szerint számította ki.
(75)
A rendes értéket az alábbi tényezők vizsgált exportáló gyártók hasonló termékének vizsgálati időszakban történő előállításának átlagos költségéhez való hozzáadásával számították ki:
i.
a vizsgált exportáló gyártóknál a hasonló termék belföldi, rendes kereskedelmi forgalomban, a vizsgálati időszak alatt történő értékesítése során felmerült értékesítési, általános és igazgatási költségek súlyozott átlaga; és
ii.
a vizsgált exportáló gyártóknál a hasonló termék belföldi, rendes kereskedelmi forgalomban, a vizsgálati időszak alatt történő értékesítése során elért nyereségének súlyozott átlaga; és
(76)
Az egyik vizsgált exportáló gyártó esetén az előállítási költséget kiigazították. Mivel a gyártóval kapcsolatban álló szállító is jelentős mennyiségű, hasonló termék előállításához használt alapanyagokat szerzett be, a Bizottság ezen alapanyagok beszerzési költségét az alapanyagok vizsgált exportáló gyártó által való előállításának költségével helyettesítette.
(77)
A Bizottság ugyanezen exportáló gyártó esetében azt is megállapította, hogy a hulladékértékkel kapcsolatos kiigazítást kétszer vették figyelembe, mivel a késztermékekké átalakított alapanyagok mennyiségét a hulladékérték nélkül vették figyelembe. A Bizottság ezért elutasította a hulladékérték késztermék előállítási költségéből történő levonását.
(78)
A hazai piacon nem reprezentatív mennyiségben értékesített terméktípusok esetében az átlagos értékesítési, általános és igazgatási költségek, valamint az ezen típusok esetében a hazai piacon történő rendes kereskedelmi forgalomban kötött ügyletek nyeresége került hozzáadásra. A hazai piacon értékesítésre nem kerülő vagy a rendes kereskedelmi fogalomban nem értékesített terméktípusok esetében az értékesítési, általános és igazgatási költségek súlyozott átlagát, valamint a hazai piacon történő rendes kereskedelmi forgalomban kötött összes ügylet nyeresége került hozzáadásra.
3.2.2. Exportár
(79)
A vizsgált exportáló gyártók az érintett terméket közvetlenül az uniós független vevők számára vagy tajvani független forgalmazókon keresztül értékesítették exportra. Az exportárat ezért a ténylegesen fizetett vagy fizetendő árak alapján állapították meg, az alaprendelet 2. cikkének (8) bekezdésével összhangban.
3.2.3. Összehasonlítás
(80)
A Bizottság a rendes értéket és a vizsgált exportáló gyártók exportárát gyártelepi paritáson hasonlította össze.
(81)
Amennyiben a tisztességes összehasonlítás érdekében szükséges volt, a Bizottság a rendes értéket és/vagy az exportárat az alaprendelet 2. cikkének (10) bekezdésével összhangban kiigazította az árakat és az árak összehasonlíthatóságát befolyásoló különbségek tekintetében. Kiigazításokat végeztek a szállítás, a biztosítás, a kezelés, a rakodás és a járulékos költségek, a csomagolás, a hitelek, a banki költségek és a jutalékok tekintetében.
(82)
A mintába felvett exportáló gyártók elmulasztották az ellenőrző látogatásokat megelőzően kiküldött dömpingellenes kérdőívben számukra biztosított átváltási árfolyamok használatát A Bizottság ezért a kérdőívekben megadott árfolyamok használatával újra kiszámította az ügyletek értékét.
3.2.4. Dömpingkülönbözetek
(83)
A Bizottság az alaprendelet 2. cikke (11) és (12) bekezdésével összhangban a vizsgált exportáló gyártók esetében, ideértve két mintába felvett, kapcsolatban álló és egy egyedi vizsgálat alá vont vállalatot, a hasonló termék minden egyes típusára vonatkozó rendes érték súlyozott átlagát összehasonlította az érintett termék megfelelő típusára vonatkozó exportár súlyozott átlagával.
(84)
Ez alapján az ideiglenes, súlyozott átlagú dömpingkülönbözetek a vámfizetés előtti, uniós határparitáson számított CIF-ár százalékában kifejezve a következő:
3. táblázat
Dömpingkülönbözetek, Tajvan
Vállalat
Ideiglenes dömpingkülönbözet
(%)
Chia Far Industrial Factory Co., Ltd. (egyedi vizsgálat)
12,0
Tang Eng Iron Works Co., Ltd. és Yieh United Steel Corporation
10,9
(85)
A mintába fel nem vett együttműködő exportáló gyártók esetében a Bizottság a dömpingkülönbözet súlyozott átlagát az alaprendelet 9. cikkének (6) bekezdése alapján számította ki. Ezt a különbözetet tehát a mintába felvett exportáló gyártók vonatkozásában megállapított különbözet alapján állapították meg.
(86)
Ennek alapján a mintába fel nem vett együttműködő exportáló gyártók ideiglenes dömpingkülönbözete 10,9 %.
(87)
Az érintett ország összes többi vállalata esetében a Bizottság a dömpingkülönbözetet az alaprendelet 18. cikkének megfelelően a rendelkezésre álló tények alapján határozta meg. A Bizottság e célból megállapította, hogy milyen szintet ért el az együttműködés. Az együttműködés szintje a vállalatok Unióba irányuló kivitelének mennyisége az érintett országból az Unióba irányuló - az Eurostat importra vonatkozó statisztikai adatai alapján megállapított - teljes exportmennyiség arányában kifejezve.
(88)
Ez alapján az együttműködés szintjét ebben az esetben magasnak tekintették; a Bizottság úgy döntött, hogy a fennmaradó dömpingkülönbözetet a legmagasabb dömpingkülönbözettel rendelkező vállalat szintje alapján határozza meg.
(89)
Az ideiglenes dömpingkülönbözetek a vámfizetés előtti, uniós határparitáson számított CIF-ár százalékában kifejezve a következők:
4. táblázat
Dömpingkülönbözetek, Tajvan
Vállalat
Ideiglenes dömpingkülönbözet
(%)
Chia Far Industrial Factory Co., Ltd.
12,0
Tang Eng Iron Works Co., Ltd. és Yieh United Steel Corporation
10,9
Egyéb együttműködő vállalatok
10,9
Minden más vállalat
12,0
4. KÁR
4.1. Az uniós gazdasági ágazat és az uniós gyártás meghatározása
(90)
A hasonló terméket kilenc ismert uniós gyártó állította elő a vizsgálati időszak alatt. Ezek a vállalatok alkotják az alaprendelet 4. cikkének (1) bekezdése értelmében vett uniós gazdasági ágazatot.
(91)
A vizsgálati időszakban a teljes uniós termelés meghaladta a 3 millió tonnát. Ezt a számot a Bizottság az uniós gazdasági ágazatról rendelkezésre álló összes információ alapján állította össze, például a mintába felvett gyártóktól szerzett információ vagy az egyéb uniós gyártókra vonatkozó panaszban megadott adatok alapján. A legnagyobb uniós gyártó nem tanúsított együttműködést, de nem is ellenezte a panaszt. Az uniós értékesítés és gyártás körülbelül 55 %-át képviselő hat uniós gyártó együttműködött a vizsgálattal. A fenti (8) preambulumbekezdésben említettek szerint négy uniós gyártót vettek fel a mintába, amelyek a hasonló termék uniós össztermelésének mintegy 50 %-át képviselték.
(92)
Az érdekelt felek azzal érveltek, hogy a mintába felvett egyik uniós gyártót ki kéne zárni az uniós gazdasági ágazat meghatározásból, mert jelentős mennyiségű érintett terméket importált. Az uniós gyártó érintett országokból való behozatala azonban az érintett termék összes behozatalának kevesebb, mint 5 %-át és uniós értékesítési volumenének kevesebb, mint 2 %-át tette ki. Ezen az alapon a Bizottság fenntartotta álláspontját, miszerint ebben a szakaszban az uniós gyártó az uniós gazdasági ágazat részét képezi.
(93)
Az érdekelt felek érvelése szerint a minta nem reprezentatív, mert a legnagyobb uniós gyártó nem szerepel a mintában. Ahogyan azt már jeleztük, a mintába felvett négy uniós gyártó a hasonló termék uniós össztermelésének mintegy 50 %-át képviseli. A Bizottság ez alapján megállapítja, hogy a minta reprezentatív. Mindenesetre a legnagyobb gyártó nem jelentkezett az eljárás során.
4.2. Uniós felhasználás
(94)
A Bizottság az uniós felhasználást az uniós gazdasági ágazat saját termelésének a mintába felvett gyártóktól begyűjtött értékesítési volumene, az egyéb uniós gyártókra vonatkozó panaszban megadott adatok és az uniós piacra érkező behozatal mennyiségére vonatkozó EUROSTAT-adatok alapján határozta meg.
(95)
Az uniós felhasználás a következőképpen alakult:
5. táblázat
Uniós felhasználás (tonna)
2010
2011
2012
Vizsgálati időszak
Uniós felhasználás (tonnában)
3 161 737
3 250 977
3 256 438
3 300 127
Mutató
100
103
103
104
Forrás: Mintába felvett gyártók, panaszos, Eurostat.
(96)
Az uniós felhasználás folyamatosan és 4 %-kal nőtt a figyelembe vett időszak alatt.
4.3. Az érintett országokból érkező behozatal
4.3.1. Az érintett országokból származó behozatal hatásainak összesített értékelése
(97)
A Bizottság megvizsgálta, hogy az érintett országokból származó érintett termék behozatalát az alaprendelet 3. cikkének (4) bekezdése értelmében összesítve kell-e értékelni.
(98)
A Kínai Népköztársaságból és Tajvanról származó behozatal vonatkozásában megállapított dömpingkülönbözet az alaprendelet 9. cikke (3) bekezdésében meghatározott de minimis küszöbérték fölött volt. Az egyes érintett országokból származó behozatal mennyisége az alaprendelet 5. cikkének (7) bekezdése értelmében nem volt elhanyagolható. Tajvan piaci részesedése 5,1 %, míg a KNK piaci részesedése 4,3 % volt a vizsgálati időszakban.
(99)
A KNK-ból és Tajvanról érkező dömpingelt behozatal és a hasonló termék közötti verseny feltételei hasonlóak voltak. Konkrétabban, az importált termékek egymással és az Unióban előállított hasonló termékkel versenyeztek, mert valamennyi termék ugyanazon nemzetközi szabványoknak felel meg és ezért egymással felcserélhető. Továbbá ugyanazon értékesítési csatornákon keresztül forgalmazzák őket hasonló vásárlói kategóriák részére.
(100)
A Tajvani Acél és Vasipari Szövetség érvelése szerint a Bizottságnak nem kéne a KNK-ból és Tajvanról érkező dömpingelt behozatal hatásait összesítve értékelni. A Szövetség szerint habár a rozsdamentes acélból készült, hidegen síkhengerelt termékek az alaprendelet értelmében hasonló termékeknek tekinthetők, az uniós piacon Tajvan által értékesített termékek és a kínai importtermékek nem rendelkeznek azonos versenyfeltételekkel. Ezek főként a fokozatokban és minőségben térnek el úgy, hogy a tajvani termékek minősége jobb.
(101)
Az eltérő fokozatokra vonatkozó állítás kizárólag a behozatal kevesebb mint 1 %-át kitevő különleges termékekre vonatkozik. Ezenkívül minden (uniós, kínai és tajvani) termék ugyanazon világszintű szabványoknak felel meg, illetve az Unióban előállított hasonló termékek és az importtermékek közötti fizikai tulajdonságok tekintetében fennálló különbségeket számszerűsítő érveket sem terjesztettek elő, így ezen megállapítás megalapozatlan marad. Ezért az észrevételt elutasították.
(102)
Következésképpen az alaprendelet 3. cikke (4) bekezdésében meghatározott összes követelmény teljesült és a KNK-ból és Tajvanról érkező behozatalt összesítve vizsgálták a kár meghatározása céljából.
4.3.2. Az érintett országokból származó behozatal volumene és piaci részesedése 2.
(103)
A Bizottság a behozatal mennyiségét a behozatal mennyiségére vonatkozó Eurostat-adatok alapján határozta meg. A behozatal piaci részesedését ugyanezen az alapon határozták meg.
(104)
Az érintett országokból származó, Unióba irányuló behozatal a következőképpen alakult:
6. táblázat
A behozatal volumene és piaci részesedése
2010
2011
2012
Vizsgálati időszak
A Kínai Népköztársaságból származó import volumene (tonna)
56 477
95 876
87 759
143 420
Mutató (%)
100
170
155
254
Piaci részesedés
1,8
2,9
2,7
4,3
Mutató
100
165
151
243
A Tajvanról származó import mennyisége (tonna)
127 664
173 968
132 392
169 097
Mutató
100
136
104
132
Piaci részesedés (%)
4,0
5,4
4,1
5,1
Mutató
100
133
101
127
Az érintett országokból származó behozatal volumene (tonna)
184 140
269 845
220 151
312 517
Mutató
100
147
120
170
Piaci részesedés (%)
5,8
8,3
6,8
9,5
Mutató
100
143
116
163
Forrás: Eurostat.
(105)
Az érintett országokból származó összesített behozatal 2010 és a vizsgálati időszak között 70 %-kal - 184 140 tonnáról 312 517 tonnára - emelkedett, A behozatal folyamatosan növekedett a figyelembe vett időszak alatt, kivéve a 2012. évet, amikor a behozatal mennyisége nagyobb volt, mint 2010-ben, ugyanakkor kisebb, mint 2011-ben.
(106)
Az összesített piaci részesedés 63 %-kal, 5,8 %-ról 9,5 %-ra nőtt a figyelembe vett időszak alatt. A piaci részesedés a behozatal mennyiségéhez hasonlóan folyamatosan növekedett a figyelembe vett időszak alatt, a 2012. év kivételével.
4.3.3. Az érintett országokból származó behozatal árai és az áralákínálás
(107)
A Bizottság a behozatal árait a behozatal értékére és mennyiségére vonatkozó Eurostat-adatok alapján határozta meg. Az importtermékek esetében az alákínálást a mintába felvett uniós gyártók, a mintába felvett exportáló gyártók és a fenti (17) preambulumbekezdésben említett egyedi vizsgálat alá vont exportáló gyártó kérdőívre adott válaszai alapján határozták meg.
(108)
Az érintett országokból származó, Unióba irányuló behozatal súlyozott átlagárai a következőképpen alakultak:
7. táblázat
Importár
2010
2011
2012
Vizsgálati időszak
KÍNAI NÉPKÖZTÁRSASÁG (EUR/tonna)
2 175
2 280
2 253
2 008
Mutató
100
105
104
92
Tajvan (EUR/tonna)
2 268
2 414
2 143
1 897
Mutató
100
106
94
84
Az érintett országok (EUR/tonna)
2 239
2 366
2 187
1 948
Mutató
100
106
98
87
Forrás: Eurostat.
(109)
A KNK és Tajvan importárai eleinte 6 százalékponttal emelkedett 2010 és 2011 között. Ezt követően 19 százalékponttal csökkentek, ami összességében 13 %-os csökkenést jelentett. A KNK-ból és Tajvanról származó behozatal árai hasonló tendenciát követtek, kivéve a 2012. évet, amely a KNK esetében még viszonylag magas árakat, de Tajvan esetében már viszonylag alacsony árakat mutatott. Az árak mindkét ország esetében tovább csökkentek 2012 és a vizsgálati időszak között.
(110)
A vizsgálati időszak alatti áralákínálás meghatározásához a Bizottság az alábbi tényezőket hasonlította össze:
i.
a mintába felvett uniós gyártók által az Unió piacán független vevők számára történő értékesítés során alkalmazott, terméktípusonkénti eladási árak gyártelepi szintre igazított súlyozott átlaga; és
ii.
a vizsgált kínai és tajvani exportáló gyártók uniós piacon, az első független vevő számára értékesített behozatalainak terméktípusonkénti, megfelelő súlyozott átlagára, amelyet költség, biztosítás, fuvardíj figyelembevételével (CIF-paritás alapján) állapítottak meg és megfelelőképpen kiigazítottak a behozatal utáni költségek tekintetében.
(111)
Az árakat típusonként hasonlították össze az ügyleteket vizsgálva, az adatokat szükség esetén kiigazítva, a kedvezmények, jutalékok és szállítási költségek levonása után. Az összehasonlítás eredményét a mintába felvett uniós gyártók vizsgálati időszak alatt lebonyolított forgalmának százalékában fejezték ki. Ennek alapján az érintett országokból származó behozatal alákínálási különbözeteinek súlyozott átlaga az uniós piac tekintetében 9,6 % és 11,3 % között mozgott.
(112)
A vizsgálat során bebizonyosodott, hogy az exportáló gyártók szinte kizárólag független forgalmazók vagy acélipari szolgáltató központok számára értékesítenek, míg az uniós gazdasági ágazat forgalmazók, acélipari szolgáltató központok és végfelhasználók számára értékesített. A vizsgálat azonban nem bizonyította hogy a kereskedelmi szintben mutatkozó ezen különbségnek hatása lett volna az árakra. Ellenkezőleg, a független forgalmazók és acélipari szolgáltató központok azt állították, hogy az uniós gyártók nem biztosítottak számukra a felhasználókénál kedvezőbb értékesítési feltételeket.
4.4. Az uniós gazdasági ágazat gazdasági helyzete
4.4.1. Általános megjegyzések
(113)
A dömpingelt import uniós gazdasági ágazatra gyakorolt hatásának vizsgálata az alaprendelet 3. cikke (5) bekezdésének megfelelően magában foglalta valamennyi olyan gazdasági mutató értékelését, amely a figyelembe vett időszak alatt hatást gyakorolt az uniós gazdasági ágazat helyzetére.
(114)
A fenti (8) preambulumbekezdésben említetteknek megfelelően az uniós gazdasági ágazatot ért esetleges kár meghatározása érdekében mintavételt alkalmaztak. Négy gyártót vettek fel a mintába.
(115)
A kár meghatározásához a Bizottság szétválasztotta a makrogazdasági és mikrogazdasági kármutatókat. A makrogazdasági mutatókat a Bizottság a mintába felvett gyártóktól begyűjtött és az egyéb uniós gyártókra vonatkozó panaszban megadott adatok alapján értékelte. Az adatok az összes uniós gyártóra vonatkoztak. A mikrogazdasági mutatókat a Bizottság a mintába felvett uniós gyártók által a kérdőívre adott válaszokban közölt adatok alapján értékelte. Az adatok a mintába felvett uniós gyártókra vonatkoztak. Mindkét adatsorról megállapítást nyert, hogy azok reprezentatívak az uniós gazdasági ágazat gazdasági helyzete tekintetében.
(116)
A makrogazdasági mutatók a következők: termelés, termelési kapacitás, kapacitáskihasználtság, értékesítési volumen, piaci részesedés, növekedés, foglalkoztatás, termelékenység és a dömpingkülönbözet nagyságrendje.
(117)
A mikrogazdasági mutatók a következők: átlagos egységár, egységköltség, munkaerőköltség, készletek, jövedelmezőség, cash flow, beruházások, beruházások megtérülése és tőkebevonási képesség.
(118)
Az érdekelt felek azzal érveltek, hogy a kár értékelésének szempontjából a mintába felvett uniós gyártókra vonatkozó adatokat kéne következetesen használni ahelyett, hogy a mutatókat makrogazdasági és mikrogazdasági mutatókra osztanák. Érvelésük szerint a makrogazdasági és mikrogazdasági mutatók külön elemzését a panaszos manipulálta, ugyanis képes volt a makrogazdasági szinten történő adatgyűjtést irányítani azáltal, hogy az egyes mutatók makrogazdasági vagy mikrogazdasági mutatóként történő besorolására vonatkozó döntés az információk hozzáférhetőségén alapult.
(119)
A Bizottság makrogazdasági mutatókat állapított meg és vizsgált, mivel azokat nemcsak a mintába felvett uniós gyártók szintjén, hanem uniós szinten is létrehoztak. Úgy ítélik meg, hogy - a makrogazdasági mutatókat illetően - a teljes uniós gazdasági helyzetre vonatkozó, a mintába felvett vállalatoktól származó adatokat is magukba foglaló adatok jobban tükrözik a figyelembe vett időszak alatti helyzetet, mint az iparág kizárólag egy részére vonatkozó adatok.
(120)
A panaszos által a makrogazdasági mutatók értékelésére rendelkezésre bocsátott adatok pontosnak és megbízhatónak minősítették. Az adatok érvényességét összevetették a mintába felvett uniós gyártóktól származó információval. A teljesség kedvéért meg kell jegyezni, hogy csak a mintába felvett uniós gyártók által rendelkezésre bocsátott adatok következetes felhasználásával elkészített kárelemzés negatívabb képet mutatna a makrogazdasági mutatókról. Semmi nem indokolta annak megállapítását, hogy a panaszos a kárelemzés manipulálása érdekében tudatosan visszatartott volna információkat. Ezért nincs indok a panaszos által rendelkezésre bocsátott, makrogazdasági mutatókra vonatkozó információ figyelmen kívül hagyására. Ennek következtében az arra vonatkozó érvelés, hogy a kármutatók elemzését a mintába felvett uniós gyártóktól származó információkra kéne korlátozni, nem fogadható el.
4.4.2. Makrogazdasági mutatók
4.4.2.1. Termelés, termelési kapacitás és kapacitáskihasználás
(121)
A figyelembe vett időszak során az uniós össztermelés, a (hideghengerlési) gyártási kapacitás és kapacitáskihasználtság a következőképpen alakult:
8. tábla
Termelés, termelési kapacitás és kapacitáskihasználtság
2010
2011
2012
Vizsgálati időszak
Termelési mennyiség (tonna)
3 195 908
3 159 359
3 222 857
3 036 688
Mutató
100
99
101
95
Termelési kapacitás (tonna)
4 174 027
4 261 161
4 284 261
4 330 161
Mutató
100
102
103
104
Kapacitáskihasználás (%)
77
74
75
70
Mutató
100
97
98
92
Forrás: Mintába felvett gyártók, panaszos.
(122)
A termelési mennyiség 2010 és 2012 között stabil maradt. A termelési mennyiség 2012 és a vizsgálati időszak alatt jelentős mértékben, 6 százalékponttal csökkent, ami a stabil kereslet ellenére összességében 5 %-os csökkenést jelentett.
(123)
A termelési kapacitás ugyanakkor mérsékelten, 4 %-kal növekedett a figyelembe vett időszakban. A termelési kapacitás kismértékű növekedése az uniós gazdasági ágazat által végrehajtott hatékonysági programok miatti jobb gépkihasználásnak tulajdonítható.
(124)
Ennek eredményeként a kapacitáskihasználás 8 %-kal csökkent a figyelembe vett időszakban. Közismert, hogy a rozsdamentes acélból készült, hidegen síkhengerelt termékek iparágában 100 %-os kapacitáskihasználás hosszú távon nem érhető el és nem tartható fenn. Az uniós gazdasági ágazat által a figyelembe vett időszak alatt elért kapacitáskihasználás ugyanakkor jóval a fenntartható hosszú távú termelési szint során elérhetőnek tekintett, 90 %-ot meghaladó kapacitáskihasználás alatt maradt. Továbbá, mivel a termelési kapacitás és a fenntartható hosszú távú termelési szint közötti különbség csekély, ennek nem lehetett az uniós gazdasági ágazat által mutatott csökkenő tendenciára hatása.
4.4.2.2. Értékesítési volumen és piaci részesedés
(125)
A figyelembe vett időszak alatt az uniós gazdasági ágazat értékesítési volumene és piaci részesedése a következőképpen alakult:
9. tábla
Értékesítési volumen és piaci részesedés
2010
2011
2012
Vizsgálati időszak
Értékesítési volumen az uniós piacon (tonna)
2 641 033
2 637 819
2 732 237
2 631 508
Mutató
100
100
103
100
Piaci részesedés (%)
84
81
84
80
Mutató
100
97
100
95
Forrás: Mintába felvett gyártók, panaszos.
(126)
Az uniós gazdasági ágazat értékesítési volumene a figyelembe vett időszak alatt stabil volt, valamivel magasabb 2012. évi értékesítési volumenekkel.
(127)
Mivel az uniós felhasználás a figyelembe vett időszak alatt a fenti (96) preambulumbekezdésben foglaltak szerint emelkedett, a viszonylag stabil értékesítési volumenek a figyelembe vett időszak alatt az uniós gazdasági ágazat piaci részesedésének 5 %-os csökkenését eredményezték. Az értékesítési volumenekhez hasonlóan a 2012. év pozitívabb képet mutatott.
4.4.2.3. Növekedés
(128)
A fentiekben leírtak alapján az uniós gazdasági ágazat értékesítési volumene a figyelembe vett időszak alatt viszonylag stabil volt egy növekvő piacon. Az érintett országokból származó behozatal ugyanakkor jelentősen emelkedett. Ennek eredményeként a piac mintegy 140 000 tonnával való növekedése a figyelembe vett időszak alatt szinte kizárólag az érintett országokból származó behozatalnak kedvezett, amelyek ugyanezen időszak alatt mintegy 128 000 tonnával növelték meg volumenüket. Ennek következtében az uniós gazdasági ágazat egyáltalán nem tudta kihasználni a piaci növekedés előnyeit.
4.4.2.4. Foglalkoztatás és termelékenység
(129)
A figyelembe vett időszak alatt a foglalkoztatás és a termelékenység a következőképpen alakult:
10. tábla
Foglalkoztatás és termelékenység
2010
2011
2012
Vizsgálati időszak
Foglalkoztatottak száma
13 223
12 978
12 471
11 820
Mutató
100
98
94
89
Termelékenység (tonna/alkalmazott)
242
235
258
257
Mutató
100
97
107
106
Forrás: Mintába felvett gyártók, panaszos.
(130)
Az uniós gazdasági ágazat munkavállalóinak száma egyértelműen zuhanó tendenciát mutatott, mert 2011-ben 2 százalékponttal, majd 2012-ben további 4 százalékponttal, végül a vizsgálati időszakban még 5 százalékponttal csökkent. A munkavállalók számának racionalizálása az uniós gyártók változatos „hatékonysági” terveinek és a termelési mennyiség csökkenésének tulajdonítható.
(131)
A rozsdamentes acélból készült, hidegen síkhengerelt termékek iparágát általában tőkeintenzív iparágnak tekintik. Ugyanakkor az uniós gazdasági ágazat jelentős számú munkavállalót foglalkoztat. Ezenfelül a munkaerőköltségek a nyersanyagok után a második legfontosabb költségtényezőt alkotják, amely a teljes költségek átlagosan mintegy 10-15 %-át teszi ki. Ezért ezen iparág esetében a foglalkoztatás jelentős kármutató.
(132)
Az uniós gazdasági ágazat termelékenysége 2011-ben kis mértékben, 3 százalékponttal csökkent, majd 2012-ben 10 százalékponttal növekedett, ugyanakkor a vizsgálati időszakban további 1 százalékponttal csökkent. A figyelembe vett időszak alatt a munkavállalók csökkenő száma ellenére a termelékenység összességében az egy munkavállalóra jutó 242 tonnáról 257 tonnára emelkedett, amely nagyobb hatékonyságot mutat.
4.4.2.5. A dömpingkülönbözet nagysága és felépülés a korábbi dömping hatása alól
(133)
Valamennyi dömpingkülönbözet lényegesen meghaladta a minimális szintet. Figyelembe véve az érintett országokból származó behozatal mennyiségét és árait, a tényleges dömpingkülönbözetek mértékének uniós gazdasági ágazatra gyakorolt hatása jelentős volt.
(134)
Ez az érintett termékkel kapcsolatos második dömpingellenes vizsgálat. Ugyanazon termék KNK-ból, Dél-Koreából és Tajvanról származó behozatala 2008-2009-ben is vizsgálat tárgyát képezte (6). Habár ezen vizsgálat nem eredményezte dömpingellenes intézkedések bevezetését, a vizsgálat már akkor is ideiglenesen kimutatta a dömping tényét (7).
4.4.3. Mikrogazdasági mutatók
4.4.3.1. Árak és az árakat befolyásoló tényezők
(135)
A mintába felvett uniós gyártók uniós piacon, független vevők részére történt értékesítéseinek súlyozott átlagos egységárai a következőképpen alakultak a figyelembe vett időszakban:
11. táblázat
Értékesítési árak az Unióban
2010
2011
2012
Vizsgálati időszak
Átlagos értékesítési egységár az Unióban (EUR/tonna)
2 428
2 572
2 358
2 159
Mutató
100
106
97
89
Termelési egységköltség (EUR/tonna)
2 247
2 345
2 149
1 939
Mutató
100
104
96
86
Forrás: A mintába felvett uniós gyártók.
(136)
A mintába felvett uniós gyártók független vevőknek történő értékesítéskor érvényesített értékesítési árai a figyelembe vett időszakban 11 %-kal csökkentek. Bár az árak 2011-ben 6 %-kal nőttek, ezt követően 17 százalékponttal csökkentek a figyelembe vett időszak végéig.
(137)
A rozsdamentes acélból készült, hidegen síkhengerelt termékek teljes termelésére vonatkozó termelési egységköltsége (ideértve a végül exportált termékeket is) nagyjából az értékesítési árak trendjét követte és 14 %-kal csökkent a figyelembe vett időszak alatt. Az értékesítési árakat és a termelési egységköltségeket azonban nem lehet közvetlenül összehasonlítani, mivel a termelés és értékesítés között bizonyos időkülönbség jelentkezik. Mivel az uniós gazdasági ágazat átlagos készletszintje megközelítőleg az árbevétel 15 %-át tette ki, átlagosan majdnem 2 hónap időeltolódás van a termelés és értékesítés között.
(138)
Általánosságban mind a termelési költségeket, mind az értékesítési árakat a nyersanyagköltségek, főleg a króm és a nikkel költségei alakítják. Az uniós gazdasági ágazat által felszámított árak valóban az úgy nevezett „ötvözetfelár” mechanizmust követik. Ezen mechanizmus keretében az árak a rögzített „alapárból” és az acélfajta kémiai összetétele és az ötvözetek Londoni Fémtőzsdén történő jegyzése alapján ingadozó „ötvözeti felárból” állnak. Ezért az árak az acélfajtához és a megfelelő nyersanyagköltségekhez kapcsolódnak.
(139)
Az érdekelt felek azt javasolták, hogy az uniós gazdasági ágazat értékesítési árainak trendjét az „ötvözeti felár” kizárásával elemezzék. Mivel az uniós gazdasági ágazat nem befolyásolja a nikkel árát, az érdekelt felek állítása szerint a Bizottságnak csak az „alapárat” kéne figyelembe vennie.
(140)
A teljes ár valóban az alapárból és az ötvözeti felárból tevődik össze, és a vevők általában tisztában vannak ezzel a felosztással. A vizsgálat során ugyanakkor bebizonyosodott, hogy a vizsgálati időszak során ezt a két árelemet általában nem tüntették fel külön a számlákon. Ilyen esetekben általában a számla előtti kereskedelmi okmányokon - például a megrendelésen vagy a megrendelés visszaigazolásán - sem tüntetik fel külön a két elemet.
(141)
Ezért az alapár alakulását az érdekelt felektől származó nyilvánosan elérhető információk alapján elemezték ki. Ezen információ az alapár és az ötvözeti felár szerinti részletes bontásban tartalmazza a 304-es ötvözetű (8) termékekért Németországban (9) felszámított teljes árat. Mialatt az ötvözeti felár a nyersanyagköltségek alakulása szerint ingadozott, az alapár folyamatosan, megközelítőleg 20 %-kal csökkent a figyelembe vett időszak során, a 2010. évi mintegy 1 200 EUR/tonnáról mintegy 1 000 EUR/tonnára a vizsgálati időszakban. Habár a csökkenés szintje nem szükségszerűen reprezentatív minden termék és minden uniós gyártó esetében, a csökkenés nagysága azt a következtetést támasztja alá, hogy nemcsak az ötvözeti felár, de az alapár szintje is csökkenő tendenciát követett.
4.4.3.2. Munkaerőköltségek
(142)
A mintába felvett uniós gyártók átlagos munkaerőköltségei a figyelembe vett időszakban a következőképpen alakultak:
12. tábla
Munkavállalónkénti átlagos munkaerőköltség
2010
2011
2012
Vizsgálati időszak
Munkavállalónkénti átlagos munkaerőköltség (EUR)
57 071
58 068
59 684
61 826
Mutató
100
102
105
108
Forrás: A mintába felvett uniós gyártók.
(143)
A munkavállalónkénti átlagos munkaerőköltség a figyelembe vett időszak során emelkedett, és 2010 és a vizsgálati időszak között összességében 8 %-kal nőtt.
4.4.3.3. Készletek
(144)
A mintába felvett uniós gyártók készleteinek szintje a következőképpen alakult a figyelembe vett időszakban:
13. táblázat
Készletek
2010
2011
2012
Vizsgálati időszak
Zárókészlet (tonna)
242 166
238 818
208 021
225 418
Mutató
100
99
86
93
Zárókészletek a termelés százalékában kifejezve
15
16
14
15
Mutató
100
103
90
99
Forrás: A mintába felvett uniós gyártók.
(145)
A készletek mennyisége 2010 és 2011 között viszonylag állandó maradt, utána 13 százalékponttal csökkent 2012-ben, majd a vizsgálati időszakban kis mértékben, 7 százalékponttal nőtt. Összességében a készletek mennyisége 7 %-kal csökkent a bázisidőszakban. Mivel a termelés nagy része rendelés alapján történik, a készletek mennyiségének ebben az iparágban mutatóként nincs jelentősége.
4.4.3.4. Jövedelmezőség, pénzforgalom, beruházások, beruházások megtérülése és tőkebevonási képesség
(146)
A mintába felvett uniós gyártók jövedelmezősége, pénzforgalma, beruházásai és beruházásaik megtérülése a következőképpen alakult a figyelembe vett időszakban:
14. táblázat
Jövedelmezőség, pénzforgalom, beruházások és a beruházások megtérülése
2010
2011
2012
Vizsgálati időszak
Az Unióban független vevőknek történő értékesítések jövedelmezősége (az értékesítési forgalom %-ában)
- 0,6 %
- 1,3 %
- 2,1 %
- 1,6 %
Mutató
- 100
- 214
- 330
- 253
Pénzforgalom (millió EUR)
- 199
107
- 10
- 39
Mutató
- 100
54
- 5
- 20
Beruházások (millió EUR)
1 504
1 375
1 279
1 244
Mutató
100
91
85
83
Beruházások megtérülése (%)
- 1,2
- 2,9
- 4,3
- 3,1
Mutató
- 100
- 246
- 370
- 269
Forrás: A mintába felvett uniós gyártók.
(147)
A mintába felvett uniós gyártók jövedelmezőségét a Bizottság a hasonló termék független vevőknek történő uniós értékesítéséből származó, adózás előtti nettó nyereségben kifejezve állapította meg, a vonatkozó értékesítési forgalom százalékában. A mintába felvett gyártók jövedelmezősége negatív volt a teljes figyelembe vett időszak alatt: 2010 és 2012 között 1,5 százalékponttal csökkent és a vizsgálati időszakban kis mértékben, 0,5 százalékponttal helyreállt, így -1,6 %-ot ért el. Amint azt a fenti (141) preambulumbekezdés kifejti, a negatív jövedelmezőség főként a folyamatosan csökkenő alapárnak és nem a nyersanyagok, például a nikkel ingadozó árának köszönhető.
(148)
A nettó pénzforgalom az uniós gyártók önfinanszírozó képességét jelzi. A pénzforgalom a figyelembe vett négy évből háromban negatív volt - 2011-ben javulást mutatott, de ezt követően ismételten csökkenni kezdett. A 2011. évi átmeneti javulás nagyrészt a félkész termékek készleteinek jelentős csökkenésének tudható be.
(149)
A beruházások csökkenő tendenciát mutattak: 2011-ben 9 %-kal, 2012-ben további 6 %-kal, majd a vizsgálati időszak alatt még 2 %-kal csökkentek. A beruházások a figyelembe vett időszakban összességében 17 százalékponttal csökkentek.
(150)
A beruházások megtérülése a beruházások nettó könyv szerinti értékének százalékos arányában kifejezett nyeresége A megtérülés a figyelembe vett négy év mindegyikében negatív volt. 2011-ben 146 %-kal, 2012-ben további 124 %-kal csökkent, és a vizsgálati időszakban -3,1 %-ot ért el.
(151)
Ez mind a négy mintába felvett gyártó tőkebevonási képességére negatív hatással volt, mivel negatív jövedelmezőségi adataik miatt nem voltak képesek a bankoktól finanszírozáshoz jutni. A gyártóknak más vállalatcsoportok által biztosított forrásokat kell felhasználniuk.
4.4.4. A kárra vonatkozó következtetés
(152)
Az uniós gazdasági ágazatra vonatkozó legtöbb kármutató a figyelembe vett időszak alatt negatív tendenciát mutatott. A termelési mennyiség 5 %-kal csökkent, amely a kapacitáskihasználás 8 %-os csökkenéséhez vezetett. A növekvő piacon fennálló stabil értékesítési volumenek a piaci részesedés 5 %-os csökkenését eredményezték. A foglalkoztatottság 11 %-kal csökkent, míg a munkaerőköltségek 8 %-kal növekedtek. A beruházások 17 %-kal csökkentek, míg a beruházások megtérülése a figyelembe vett időszak alatt negatív maradt, valamint rosszabbodó tendenciát mutatott.
(153)
A kártényezők közül csak a termelési kapacitás és a termelékenység mutatott egyértelműen enyhén pozitív tendenciát. Mindenesetre a termelési kapacitás növekedése összhangban van a felhasználás figyelembe vett időszak alatt bekövetkező növekedésével. A növekvő termelékenység a munkavállalók számában bekövetkező csökkenés eredménye volt.
(154)
Egyes kártényezők, mint például a piaci részesedés, értékesítési árak, termelési költség esetében 2011-ben vagy 2012-ben az előző évhez képest ideiglenesen pozitívabb fejlemények történtek, azonban ezt követően ezek is újra visszaestek. A jövedelmezőség mind a négy évben negatív volt; a pénzforgalom négyből három évben volt negatív.
(155)
A fentiek alapján a Bizottság ebben a szakaszában arra a következtetésre jutott, hogy az uniós gazdasági ágazatot jelentős kár érte az alaprendelet 3. cikkének (5) bekezdése értelmében.
5. OKOZATI ÖSSZEFÜGGÉS
(156)
Az alaprendelet 3. cikke (6) bekezdésének megfelelően a Bizottság megvizsgálta, hogy az érintett országokból származó dömpingelt behozatal jelentős kárt okozott-e az uniós gazdasági ágazatnak. A Bizottság emellett az alaprendelet 3. cikke (7) bekezdésének megfelelően azt is megvizsgálta, hogy más ismert tényezők ezzel egy időben okozhattak-e kárt az uniós gazdasági ágazatnak. A Bizottság gondoskodott arról, hogy az érintett országokból származó dömpingelt behozatalon kívüli egyéb tényezők által esetlegesen előidézte károkat ne a dömpingelt behozatalnak tulajdonítsák. Ezen tényezők az alábbiak: harmadik országokból származó behozatal, az uniós gazdasági ágazat exportteljesítménye, energiaköltség, kapacitásfelesleg és az Unión belüli verseny.
5.1. A dömpingelt behozatal hatása
(157)
Az uniós felhasználás 4 %-kal nőtt a figyelembe vett időszak alatt, ugyanakkor azonban az érintett országokból származó behozatal mennyisége 70 %-kal nőtt, míg az uniós gazdasági ágazat piaci részesedése csökkenő tendenciát mutatott. Megállapították, hogy a behozatal piaci részesedésének növekedése és az uniós gazdasági ágazat piaci részesedésének csökkenése egymással párhuzamosan zajlott. A behozatal piaci részesedésének növekedése 2012-ben lelassult, majd a vizsgálati időszakban újra felgyorsult, míg az uniós gazdasági ágazat piaci részesedésének csökkenése szintén lelassult 2012-ben, azonban a vizsgálati időszakban újra gyorsabban kezdett csökkenni. Ezért egyértelmű, hogy az uniós gazdasági ágazat elvesztett piaci részesedése összefüggésben volt a dömpingelt behozatal növekedésével.
(158)
Az érintett országokból származó behozatal árai 13 %-kal csökkentek a figyelembe vett időszak alatt. Ugyanezen időszak alatt az uniós gazdasági ágazat árai 11 %-kal csökkentek. Az érintett országokból származó dömpingelt behozatal árai 9,6-11,3 %-kal az uniós gazdasági ágazat árai alá kínáltak a vizsgálati időszak alatt, ezáltal árnyomást gyakorolva az uniós gazdasági ágazat áraira. Az érintett országokból származó növekvő mennyiségű dömpingelt behozatal esetén alkalmazott árképzési magatartás nem tette lehetővé az uniós gazdasági ágazat számára piaci részesedésének fenntartását, illetve a jövedelmezőségi szint elérését.
(159)
Az érdekelt felek azt állították, hogy az érintett országokból származó importált termékek nem versenyeznek az uniós gazdasági ágazat által értékesített termékekkel. Állítólag az érintett országokból származó behozatal túlnyomórészt vékony, 2 mm-nél nem vastagabb termékekből áll, míg az ennél vastagabb termékeket főként az uniós gazdasági ágazat szállítja. Ezt az állítást a vizsgálat eredményei nem támasztották alá. Ugyanis az exportáló gyártók és az uniós gazdasági ágazat is értékesít 2 mm-nél vastagabb termékeket, valamint ennél kisebb vastagsággal bíró vékony termékeket is. Továbbá a vastag és vékony termékek aránya átlagosan ugyanakkora - 30-35 % - mind az uniós gazdasági ágazat, mind a mintába felvett exportáló gyártók esetében.
(160)
Az érdekelt felek állítása szerint nem volt összefüggés a KNK-ból származó behozatal szintje és árai, valamint az uniós gazdasági ágazat jövedelmezősége között. Különösen a 2011-2012. évi csökkenő behozatalra és stabil árakra hivatkoztak, amelyek állítólag nem okozhatták az uniós piacon fennálló átlagos árak csökkenését. Az uniós gazdasági ágazat veszteségei ugyanakkor emelkedtek és az értékesítési volumen viszonylag állandó maradt.
(161)
Az elemzés azonban szelektíven összpontosít a teljes figyelembe vett időszak helyett kizárólag erre a két külön évre. A teljes időszak elemzése során egyértelmű volt, hogy a dömpingelt behozatal erőteljes növekedése vezetett nemcsak a romló jövedelmezőséghez, hanem az uniós gazdasági ágazat csökkenő piaci részesedéséhez, illetve a termelés, kapacitáskihasználás, foglalkoztatás, beruházások és a beruházások megtérülésének visszaeséséhez is. Habár a 2012. év nem követte szigorúan az általános tendenciát, de a tendencia negatív maradt. A kármutatók hosszabb - négy éves - időtávon való elemzésének célja, hogy adott esetben elkerüljék a különálló fejleményeken alapuló következtetések levonását. Mindenesetre a mindkét érintett országból származó dömpingelt behozatal hatásait a fenti (97)-(102) preambulumbekezdésben kifejtett okok miatt összesítve értékelték. Ennek következtében nem volt indokolt a kizárólag a KNK-ból származó dömpingelt behozatal elkülönített hatásait kiértékelni.
(162)
Az érdekelt felek azt állították, hogy az uniós gazdasági ágazat tajvani behozatalok miatt elvesztett piaci részesedése jelentéktelen volt. A panaszban szolgáltatott információk alapján a tajvani behozatal a vizsgálati időszakban 4,98 %-os piaci részesedést jelentett, és 1,09 %-kal növekedett 2010 és a vizsgálati időszak között. Az érdekelt felek állítása szerint ezért lehetetlen, hogy a tajvani kivitel okozta azon károkat, amelyeket a panaszosok állításuk szerint elszenvedtek.
(163)
A vizsgálat megállapításai szerint a tajvani behozatal piaci részesedése összességében emelkedett a figyelembe vett időszak alatt és 5,1 %-ot ért el a vizsgálati időszak során. A vizsgálat azt is egyértelműen megállapította, hogy a dömpingelt behozatal jelentősen alákínált az uniós gazdasági ágazat értékesítési árainak. Az érdekelt fél állításával ellentétben a Tajvanról származó dömpingelt behozatal ezért árnyomást fejtett ki, és a kínai dömpingelt behozatallal együtt - a fentiekben kifejtettek szerint - kárt okozott az uniós gazdasági ágazat számára. Emlékeztetni kell arra, hogy a mindkét érintett országból származó behozatal hatásait a fenti (97)-(102) preambulumbekezdésben kifejtett okok miatt összesítve értékelték. Ezért a Tajvanról származó dömpingelt behozatal hatásait nem értékelték elkülönítve.
(164)
Az érdekelt felek állítása szerint a Tajvanról származó behozatal mennyiségét felülértékelték, mert az állítólag jelentős mennyiségű, helytelenül tajvani eredetűnek bejelentett, Kínából vagy Koreából származó rozsdamentes acélból készült, hidegen síkhengerelt terméket foglalt magában. Ezen állítást azonban nem támasztották alá bizonyítékok.
(165)
Az együttműködő tajvani vállalatok (gyártók és egyéb együttműködő felek) azonban a teljes tajvani behozatal túlnyomó többségét képviselő kivitelről számoltak be. Ennek következtében az állítólagosan helytelenül bejelentett nem-tajvani termékek nem, vagy csak korlátozottan fejtettek ki bármilyen hatást.
(166)
Az érdekelt felek azt állították, hogy a kínai és tajvani exportáló gyártók árai - az uniós gazdasági ágazat gyártóinak áraihoz hasonlóan - a nikkel árát követték. Habár lehet, hogy idővel az exportáló gyártók ártendenciája valóban a nyersanyagárak tendenciáját követte, de ez figyelmen kívül hagyja az abszolút árszint kérdését. A vizsgálat e tekintetben megállapította, hogy mind a kínai, mind a tajvani árak 9,6- 11,3 %-kal alákínáltak az uniós gazdasági ágazat árainak. Azon érvelés, hogy a kínai, tajvani és uniós gazdasági ágazat által kínált árak a figyelembe vett időszak alatt ugyanazt a tendenciát követték, még ha megalapozott is, csupán arra engedne következtetni, hogy a kínai és tajvani behozatal hasonló mértékben kínált alá az uniós gazdasági ágazat árainak a figyelembe vett teljes időszak során.
(167)
Az érdekelt felek állítása szerint az állítólagosan növekvő beruházások nem azt mutatják, hogy az uniós gazdasági ágazat jelentős mértékű kár szenvedett el. Ezen állítást azonban a vizsgálat nem erősítette meg. A fenti (149) preambulumbekezdésben kifejtettek szerint ugyanis a beruházások folyamatosan, 17 %-kal csökkentek a figyelembe vett időszak alatt.
(168)
A Bizottság ebben a szakaszban azt a következtetést vonta le, hogy az érintett országokból származó megnövekedett mennyiségű, alacsony árú dömpingelt behozatal okozta az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett jelentős mértékű kárt.
5.2. Az egyéb tényezők hatásai
5.2.1. Harmadik országokból származó behozatal
(169)
Az egyéb harmadik országokból származó behozatal volumene a következőképpen alakult a figyelembe vett időszak alatt:
15. táblázat
Harmadik országokból származó behozatal
Ország
2010
2011
2012
Vizsgálati időszak
India Tel.
Mennyiség (EUR/tonna)
17 568
29 437
33 763
61 855
Mutató
100
168
192
352
Piaci részesedés (%)
0,6
0,9
1,0
1,9
Átlagár
1 912
2 421
2 218
2 098
Mutató
100
127
116
110
Dél-Korea
Mennyiség (EUR/tonna)
72 256
70 297
62 047
92 189
Mutató
100
97
86
128
Piaci részesedés (%)
2,3
2,2
1,9
2,8
Átlagár
1 932
2 112
1 891
1 839
Mutató
100
109
98
95
Dél-Afrika
Mennyiség (EUR/tonna)
66 142
51 788
50 718
51 907
Mutató
100
78
77
78
Piaci részesedés (%)
2,1
1,6
1,6
1,6
Átlagár
2 302
2 355
2 102
1 943
Mutató
100
102
91
84
USA
Mennyiség (EUR/tonna)
94 923
82 387
82 624
90 947
Mutató
100
87
87
96
Piaci részesedés (%)
3,0
2,5
2,5
2,8
Átlagár
2 695
2 943
2 646
2 304
Mutató
100
109
98
85
Egyéb harmadik országok
Mennyiség (EUR/tonna)
85 674
109 406
74 897
59 204
Mutató
100
128
87
69
Piaci részesedés (%)
2,7
3,4
2,3
1,8
Átlagár
2 450
2 659
2 715
2 669
Mutató
100
109
111
109
Valamennyi harmadik ország összesen, kivéve az érintett országokat
Mennyiség (EUR/tonna)
336 564
343 313
304 049
356 102
Mutató
100
102
90
106
Piaci részesedés (%)
10,6
10,6
9,3
10,8
Átlagár (EUR/tonna)
2 351
2 549
2 371
2 156
Mutató
100
108
101
92
Forrás: Eurostat.
(170)
India, Dél-Korea, Dél-Afrika és az USA voltak a legnagyobb behozatali mennyiséggel rendelkező harmadik országok, amelyek a vizsgálati időszak alatt 1,6-2,8 % közötti piaci részesedéssel rendelkeztek. Az egyéb harmadik országok piaci részesedése 10,8 % volt.
(171)
Az Indiából származó behozatal 1 %-os részesedése elhanyagolható volt a figyelembe vett időszak nagy része alatt. A behozatal csak egyszer haladta meg az 1 %-ot, amikor a vizsgálati időszak alatt India 1,9 %-os piaci részesedéssel rendelkezett.
(172)
Dél-Korea piaci részesedése a figyelembe vett időszak alatt viszonylag állandó volt: 2010 és 2012 között 2,3 %-ról 1,9 %-ra csökkent, végül a vizsgálati időszak alatt mindössze 2,8 %-ra emelkedett.
(173)
A Dél-Afrikából és az USA-ból származó behozatal csökkenő tendenciát mutatott a figyelembe vett időszak alatt. A dél-afrikai behozatal piaci részesedése 2,1 %-ról 1,6 %-ra csökkent, míg az egyesült államokbeli behozatal piaci részesedése 3,0 %-ról 2,8 %-ra csökkent.
(174)
Az Eurostat-adatok szerinti árak tekintetében megfigyelhető, hogy csak a dél-koreai importár volt alacsonyabb a KNK-beli és tajvani importáraknál, míg a Dél-Afrikából származó import árai hasonlóak, és az indiai és egyesült államokbeli import árai magasabbak voltak. Meg kell azonban jegyezni, hogy az érintett termék/hasonló termék különböző acélfajtákból áll, amely jelentős árkülönbségeket eredményez, amit az Eurostat által közölt átlagárakban nem tudtak figyelembe venni.
(175)
Az érdekelt felek hivatkoztak a harmadik országokból - többek között az USA-ból, Dél-Koreából, Indiából és Dél-Afrikából - származó behozatalra. Azt állították, hogy e behozataloknak befolyással kellett lenniük az uniós gazdasági ágazat helyzetére, és mivel egyéb harmadik országokból is jelentős, bizottsági vizsgálat tárgyát nem képező behozatal tapasztalható, nem a KNK-ból és Tajvanról származó behozatalt kéne felelőssé tenni az egyéb országokból származó behozatal által okozott károkért.
(176)
A fentiekben leírtak alapján a rozsdamentes acélból készült, hidegen síkhengerelt termékeket az Unióba importáló országok közül Tajvan és a KNK piaci részesedése volt a legnagyobb (5,1 % és 4,3 %) a vizsgálati időszak alatt. Egyetlen más ország behozatala sem haladta meg a 3 %-os piaci részesedést a figyelembe vett időszak alatt. Ezenkívül míg az érintett országok piaci részesedése 3,7 százalékponttal nőtt a figyelembe vett időszak alatt, az érintett országokon kívüli harmadik országok piaci részesedése összességében állandó maradt - mindössze 0,2 százalékponttal nőtt - a figyelembe vett időszak alatt.
(177)
A behozatali mennyiség stabil tendenciája miatt a Bizottság ezért ideiglenesen azt a következtetést vonta le, hogy az egyéb harmadik országokból származó behozatal nem járult hozzá jelentős mértékben az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett kárhoz.
5.2.2. Az uniós gazdasági ágazat exportteljesítménye
(178)
A mintába felvett uniós gyártok kivitelének mennyisége a következőképpen alakult a figyelembe vett időszak alatt:
16. táblázat
A mintába felvett uniós gyártók exportteljesítménye
2010
2011
2012
Vizsgálati időszak
Exportmennyiség (tonna)
185 377
188 431
182 370
178 010
Mutató
100
102
98
96
Átlagár (EUR/tonna)
2 148
2 353
2 082
1 915
Mutató
100
110
97
89
Forrás: A mintába felvett uniós gyártók.
(179)
A mintába felvett uniós gyártók exportvolumene a mennyiségben és értékesítési árakban 2011-ben bekövetkezett egyszeri emelkedést követően csökken. A mintába felvett gyártók exportvolumene összességében együttes termelésük mintegy 12 %-át tette ki. Habár a lecsökkent export hozzájárulhatott a termelés visszaeséséhez, figyelembe véve annak uniós értékesítéshez képesti alacsony szintjét, annak az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett kárhoz való hozzájárulása nagyon korlátozott lenne.
5.2.3. Energiaköltség, kapacitásfelesleg
(180)
Az érdekelt felek azt állították, hogy az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett kár a magas energiaköltségeknek volt köszönhető, amelyek állítólag 20 %-kal magasabbak a KNK-beli áraknál. Az energia azonban a rozsdamentes acélból készült, hidegen síkhengerelt termékek gyártásában csak egy kisebb költségtényező, amely nem teszi ki a teljes költségek 10 %-át sem. Eltekintve attól, hogy vajon a KNK-beli energiaköltségek a piaci értékeket tükrözik-e, az energiaárak között fennálló különbség nem lehetett az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett kár okozója.
(181)
Az érdekelt felek állítása szerint, a panaszban szolgáltatott információkkal ellentétben, az uniós gazdasági ágazat jelentős kapacitásfeleslegtől szenvedett. A Bizottság megállapította, hogy az uniós gazdasági ágazat kapacitáskihasználása a 2010. évi 77 %-ról 70 %-ra esett vissza a figyelembe vett időszakban. Az uniós piacon jelentkező fogyasztás és az uniós gazdasági ágazat termelési kapacitásának alakulása azonban párhuzamos volt, mindkettő 4 %-kal emelkedett a figyelembe vett időszak során. A kapacitáskihasználás csökkenését az okozta, hogy az uniós gazdasági ágazat nem volt képes kihasználni a növekvő piac adta lehetőségeket, mivel a növekedést felszívta az érintett országokból származó dömpingelt behozatal. Az ebből eredő állítólagos kapacitásfelesleg ezért inkább a dömpingelt behozatal eredménye, mint az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett kár okozója.
(182)
A Bizottság megállapította, hogy sem az uniós gazdasági ágazat energiaköltsége, sem az állítólagos kapacitásfelesleg nem okozhatta az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett kárt.
5.3. A versennyel kapcsolatos kérdések
(183)
Az érdekelt felek azt állították, hogy a rozsdamentes acélból készült, hidegen síkhengerelt termékek KNK-ból származó behozatala azért emelkedett, mert az uniós kapacitások néhány szállítónál koncentrálódtak, és így az uniós felhasználókra korlátozott számú uniós gyártó jutott. Azonban az elmúlt 10 évben mindig négy közepes méretű és számos kisebb szállító tevékenykedett az uniós piacon. Habár néhány ilyen vállalat tulajdonost váltott ezen időszak alatt, a szállítók száma állandó maradt. Ennek következtében az uniós szállítók számának csökkenése nem vezethetett a megnövekedett dömpingelt kínai behozatalhoz.
(184)
Az érdekelt felek azt állították, hogy az uniós piac erősen koncentrált volt és az érintett országokból származó behozatal nem okozhatta az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett károkat. Állításuk szerint az ázsiai import mennyisége nem volt elegendő a verseny korlátozásához és nem tudta az uniós gazdasági ágazatot az árak emelésében megakadályozni. Ebben a vonatkozásban ugyanezen felek a Bizottság azon összefonódási határozatára hivatkoztak, amelyben az 2012. novemberében (bizonyos kötelezettségvállalások teljesítése függvényében) jóváhagyta az Outokumpu és az Inoxum (10) összefonódását (az „Outokumpu összefonódási határozat”).
(185)
Az összefonódási eljárásban alkalmazott elemzés és egy dömpingellenes vizsgálat azonban eltérő jogi keretekre vonatkoznak, amelyeknek különböző céljaik lehetnek. Míg az összefonódási eljárás azt elemzi, hogy a tervezett összefonódás felvetne-e versenyjogi aggályokat, addig a dömpingellenes vizsgálat azt elemzi, hogy az uniós gazdasági ágazat ki van-e téve kárt okozó dömpingnek.
(186)
Mindenesetre az Outokumpu összefonódási határozat keretében azt vizsgálták, hogy az Inoxum Outokumpu általi felvásárlása erőfölénnyel rendelkező szereplőt hozna-e létre az uniós piacon. Az Outokumpu és Inoxum egyesített vállalkozásként 50 %-ot meghaladó együttes piaci részesedéssel rendelkezett volna, valamint négyről háromra csökkentette volna a legfontosabb gyártók számát. Ezen összefonódási határozat az Inoxum egy részének átruházására kötelezte az Outokumpu vállalatot, ideértve az Acciai Speciali Terni (a továbbiakban: AST) gyártót. Az átruházásnak pontosan az volt a célja, hogy a rozsdamentes acélból készült, hidegen síkhengerelt termékek uniós piacán fenntartsa a versenyt, és a tervezett, 50 %-ot meghaladó uniós piaci részesedéssel rendelkező egyesült jogalany (az Outokumpu és az Inoxum minden vagyontárgya, ideértve az AST-t is) sosem jött létre. Ehelyett továbbra is négy közepes méretű és számos kisebb, egymással versenyző szereplő létezik, amelyek közül egyik sem rendelkezik akkora piaci erővel, amekkorával az összefonódási ügyben elemzett tervezett egyesült jogalany rendelkezett volna.
(187)
Az érdekelt felek továbbá az Outokumpu összefonódási határozat vitájában azon tényre hivatkoztak, amely szerint az ázsiai import nem korlátozta az uniós gyártókat azon időszakok alatt, amikor a nikkelárak és a valutaárfolyamok ingadozása, valamint a Londoni Fémtőzsde alacsony nikkelárai miatt az ázsiai import veszített versenyképességéből. Az „Outokumpo összefonódási határozatban” megjegyezték, hogy „még ha a behozatal által okozott kényszer jelenleg nem is erős, de a jövőben nagyobb lehet” (11), amely a lehetséges piaci fejlemények értékeléséhez vezetett. A jelenlegi vizsgálat az alábbiakat állapította meg: az érintett országokból származó dömpingelt behozatal a vizsgálati időszakban 9,5 %-os piaci részesedést ért el és 2010-hez képest 70 %-kal emelkedett. Az is megállapítást nyert, hogy a dömpingelt import 9,6-11,3 %-kal alákínált az uniós gazdasági ágazat árainak.
(188)
Ezen túlmenően az, hogy az uniós piacon tapasztalható kereslet még jelentős áringadozások esetén is viszonylag stabil maradt, nem jelenti azt, hogy a vevők nem árérzékenyek. Habár az exportőrök által kínált alacsonyabb árak miatt nem nő meg a felhasználás az uniós piacon, a vizsgálat egyértelműen megállapította, hogy a vevők hajlandók nagyobb mennyiségben alacsony árú importterméket venni. Mivel ezen alacsony árú importtermékek nem teremtenek további keresletet, az értékesítések a többi piaci szereplő értékesítéseinek - főként az uniós gazdasági ágazat - kárára történnek.
(189)
A vizsgálat megerősítette, hogy az uniós gazdasági ágazat az együttműködő exportáló gyártókénál szélesebb termékválasztékot értékesít. Azonban a vizsgálati időszak során az uniós gazdasági ágazat értékesítéseinek mintegy 75 %-át a négy leggyakoribb acélfajta (304, 304L, 316L és 430) tette ki. Az érintett országok exportőrei valamennyi ilyen acélfajtát nagyon sokféle szélességben, vastagságban és felületkidolgozásban értékesítenek. Az ezen hagyományos acélfajtákon kívüli termékek is közvetlen versenyben állnak, mivel az érintett országok exportőrei ilyen termékeket is értékesítenek.
(190)
Az érdekelt felek egyike sem vetett fel a termékek minőségével kapcsolatban kérdéseket ebben a vizsgálatban. Az Outokumpu összefonódási határozat megállapította, hogy míg a nem-európai gyártók termékeinek átlagos minősége hasonlónak tekinthető az európai gyártókéval (12), az egyedi követelményekkel rendelkező vevők nem tudják ezen termékeket Ázsiából beszerezni (13). A fentiekben leírtak alapján azonban az uniós gazdasági ágazat értékesítéseinek túlnyomó többsége alapanyag, amelynek a minősége összehasonlítható egymással.
(191)
Az érintett országokból való hosszú szállítás következtében fennálló hosszabb átfutási idők és az érintett országok gyártói által kínált kedvezőtlenebb fizetési feltételek tartoznak még azon kérdések közé, amelyek egyes vevőket megakadályoznak abban, hogy importált rozsdamentes acélból készült, hidegen síkhengerelt termékeket vegyenek. Ezek a kérdések azonban főként azon vevők lényegesek, amelyek közvetlenül az acélműtől vásárolnak; ez csupán az uniós piac mintegy egyharmadát teszi ki.
(192)
Az értékesítések többségét ugyanakkor acélipari szolgáltató központokon keresztül bonyolították; ez az uniós piac mintegy kétharmadát teszi ki. Valóban csaknem minden értékesítés független szolgáltató központokon keresztül zajlik, amelyek az uniós gazdasági ágazattól is vásárolnak. Ebben az esetben a forgalmazó által kínált fizetési feltételek lényegesek a felhasználó számára. Mivel ezen értékesítéseket jellemzően a forgalmazó készletéből bonyolítják, a releváns átfutási idő ugyanaz, mint a termék forgalmazótól a felhasználóhoz történő szállításához szükséges idő. Ezért az értékesítések többségét ezen kérdések nem érintik.
(193)
Ennek következtében az uniós gazdasági ágazat értékesítéseinek többségét az érintett országokból származó dömpingelt behozatal közvetlenül érinti.
(194)
A Bizottság ezért arra a következtetésre jutott, hogy az uniós versenyfeltételek nem tudták volna megakadályozni, hogy az érintett országokból származó dömpingelt behozatal kárt okozzon az uniós gazdasági ágazatnak.
5.4. A nyersanyagárak hatása
(195)
Az érdekelt felek állítása szerint a nyersanyagárak, különösen a nikkel ára befolyásolja az azzal kapcsolatos döntést, hogy az érintett országokból származó érintett terméket vagy az uniós gazdasági ágazat által előállított terméket vásároljanak-e. Ennek oka, hogy az exportőrök egységes árat számítanak fel, míg az uniós gazdasági ágazat ötvözeti felárral megemelt alapárat számít fel.
(196)
Ezért az importőrök számára állítólag előnyösebb lenne, ha a nyersanyagárak emelkedése esetén az érintett országokból vásárolnának (mivel az uniós gazdasági ágazat árai felfelé korrigálnák, míg az exportőrök árai változatlanok maradnának). Másrészt, amennyiben a nyersanyagárak csökkennek, az importőrök számára állítólag kevésbé lenne előnyös az érintett országokból vásárolni (mivel az uniós gazdasági ágazat árai csökkennének, míg az exportőrök árai változatlanok maradnának).
(197)
Az Outokumpu összefonódási határozatban a nikkelár várható alakulásának importőrök vásárlói döntéseire gyakorolt hatását elemezték (14). Ebben a vizsgálatban azt elemezték, hogy a behozatal alakulása valóban követte-e a tényleges nikkelárak alakulását és a fent leírt mintát. A nikkelárak (15) 31 %-kal, a 2010. évi 16 453 EUR/tonnáról 11 327 EUR/tonnára csökkent a vizsgálati időszak alatt. Az érdekelt felek által megfogalmazott, a fenti (196) preambulumbekezdésben leírt állítás szerint a nikkelárak csökkenésének az érintett országokból származó import csökkenését kellett volna eredményeznie. A vizsgálat azonban megállapította, hogy a nikkelárak jelentős mértékű csökkenése ellenére az érintett országokból származó import 70 %-kal nőtt, amint azt a fenti (104) preambulumbekezdés leírja.
(198)
Habár a nyersanyagárak alakulása befolyásolhatta a behozatali mennyiségek alakulását, más tényezők, például az exportáló gyártók alacsony árszínvonala, ennél egyértelműen nagyobb hatást gyakoroltak. Ezért nem tekinthető úgy, hogy a nikkelárak alakulása tartós hatást gyakorolt volna az érintett országokból származó dömpingelt behozatal figyelembe vett időszak alatti összességében emelkedő tendenciájára.
5.5. A felhasználás szerkezetében bekövetkező változások
(199)
Az Outokumpu összefonódási határozatban megállapították, hogy a nikkelár abszolút szintje és a nikkelárak volatilitása feltehetően csökkenti a rozsdamentes acél anyagként való vonzerejét és ösztönzi a nikkelt nem tartalmazó rozsdamentes acél keresletét (16).
(200)
A rozsdamentes acél anyagként való vonzerejét illetően azzal is érveltek, hogy számos tendencia feltehetően befolyásolja a rozsdamentes acél helyettesíthetőségét, ideértve a könnyebb anyagok használata iránti igényt például a személygépkocsikban (kedvezőtlen hatással van a rozsdamentes acél iránti keresletre; acél helyett kompozit anyagok felhasználása), a fogyasztási cikkek rövidebb termék-életciklusát (kedvezőtlen hatással van a rozsdamentes acél iránti keresletre; olcsóbb anyagok felhasználása), a vízkezelés és környezetbarát energia termelése iránt megnövekedett igényt (kedvező hatással van a rozsdamentes acél iránti keresletre; számos alkalmazásban nehéz az acélt helyettesíteni) és az esetleges versenytárs anyagok árainak alakulását (vasérc, alumínium, réz) (17).
(201)
A vizsgálat e tekintetben megerősítette az Outokumpu összefonódási határozat (18) arra vonatkozó megállapítását, hogy általában a rozsdamentes acél, és főként a rozsdamentes acélból készült, hidegen síkhengerelt termékek iránti kereslet rugalmatlan. A felhasználás nagyrészt 2010 és 2011 között növekedett, amikor az árak emelkedtek. 2011 és a vizsgálati időszak között - amikor az árak csökkentek - a fogyasztás stabil maradt és csak 1 %-kal nőtt. Ennek következtében a rozsdamentes acél helyettesíthetősége, ideértve a fent említett tényezőket, nem gyakorolt mérhető hatást a rozsdamentes acélból készült, hidegen síkhengerelt termékek összfelhasználására.
(202)
A nikkelt nem tartalmazó rozsdamentes acél - amely szintén hasonló termék - iránti kereslet növekedését illetően a mintába felvett uniós gyártók által bejelentett értékesítési ügyletek részletes elemzése megerősíti az Outokumpu összefonódási határozat megállapításait.
(203)
Ugyanakkor, amint azt a fenti (138) preambulumbekezdés leírja, az uniós gazdasági ágazat által felszámított árak közvetlenül kapcsolódnak az acélfajtához és a megfelelő nyersanyagköltségekhez. Ezért az egyik acélfajta iránti kereslet csökkenése egy másik acélfajta iránti kereslet párhuzamosan történő növekedésével semleges hatással van az uniós gazdasági ágazat teljesítményére.
(204)
A jelenlegi szakaszban tehát megállapítást nyert, hogy a felhasználás szerkezetében bekövetkező változások nem voltak kedvezőtlen hatással az uniós gazdasági ágazat teljesítményére.
5.6. Az okozati összefüggésre vonatkozó következtetés
(205)
Az érintett országokból származó alacsony árú dömpingelt behozatal abszolút értékben és az uniós felhasználáshoz képest is megnövekedett akkor, amikor az uniós gazdasági ágazat legtöbb kártényezője (termelés, kapacitáskihasználás, piaci részesedés, foglalkoztatottság, értékesítési árak, munkaerőköltségek, jövedelmezőség, beruházások, beruházások megtérülése) romlott. Az érintett országokból származó dömpingelt behozatal 9,6-11,3 %-kal alákínáltak az uniós gazdasági ágazat árainak a vizsgálati időszak alatt.
(206)
Más tényezők, például az energiaköltségek, kapacitás és az uniós piacon uralkodó versenyfeltételek nem járultak hozzá az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett kárhoz. A harmadik országokból származó behozatal és az uniós gazdasági ágazat kivitele is azon tényezők közé tartozik, amelyek nagyon korlátozott mértékben hozzájárulhattak a kárhoz.
(207)
A fentiek alapján a Bizottság ideiglenesen arra a következtetésre jutott, hogy az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett jelentős kárt az érintett országokból származó dömpingelt import okozta, és ezt az okozati összefüggést egyénileg figyelembe vett más tényezők nem befolyásolták. A kár főként az uniós gazdasági ágazat törékeny pénzügyi helyzetéből és a termelés, kapacitáskihasználás, foglalkoztatottság és piaci részesedés visszaeséséből áll.
(208)
A Bizottság megkülönböztette és szétválasztotta az uniós gazdasági ágazat helyzetét befolyásoló összes ismert tényező hatásait és a dömpingelt behozatal káros hatásait. Az egyéb behozatalnak, az uniós gazdasági ágazat kivitelének, az energiaköltségeknek, a kapacitásnak és az uniós gazdasági ágazat versenyfeltételeiben bekövetkező - a pénzügyi helyzetet, termelést és piaci részesedést tekintve - kedvezőtlen fejleményeknek a hatása nagyon korlátozott mértékű volt vagy nem létezett.
6. AZ UNIÓS ÉRDEK
(209)
Az alaprendelet 21. cikkével összhangban a Bizottság megvizsgálta, hogy annak ellenére, hogy megállapításra került a dömping káros hatása, jelen esetben az intézkedések elfogadása biztosan nem sértené-e az uniós érdeket. Az uniós érdek meghatározása az összes érintett érdek értékelésén alapult, beleértve az uniós gazdasági ágazat, az importőrök és a felhasználók érdekeit is.
6.1. Az uniós gazdasági ágazat érdeke
(210)
Az uniós gazdasági ágazat többsége támogatja az intézkedések bevezetését. A legnagyobb uniós gyártó nem működött együtt a vizsgálattal, de nem is ellenezte a panaszt. Az uniós értékesítés és gyártás körülbelül 55 %-át képviselő hat uniós gyártó együttműködött a vizsgálattal és támogatta a panaszt.
(211)
Az uniós gazdasági ágazat jelentős kárt szenvedett. Minden pénzügyi mutató (jövedelmezőség, pénzforgalom, beruházások megtérülése) többnyire negatív volt a figyelembe vett időszak alatt. Egyéb tényezők, például a termelés, kapacitáskihasználás, foglalkoztatottság és piaci részesedés kedvezőtlenül alakultak a figyelembe vett időszak alatt. Az uniós gazdasági ágazatnak csak a válság utáni alacsony értékesítési volument sikerült fenntartania, és nem volt képes profitálni a piac növekedéséből.
(212)
Az intézkedések hiányában az érintett országokból származó behozatal továbbra is veszteséges áron való értékesítésre kényszeríti az uniós gazdasági ágazatot. A további veszteségek felhalmozódása az uniós gazdasági helyzet további romlásához vezet. Az uniós gazdasági ágazatnak ezért érdekében áll az intézkedések bevezetése.
6.2. A független importőrök és forgalmazók érdeke
(213)
Az importőrök és forgalmazók (ideértve az acélipari szolgáltató központokat) nagyon aktívak voltak ebben a vizsgálatban. Harmincegy importőr és forgalmazó jelentkezett és ellenezte bármilyen intézkedés bevezetését.
(214)
Az importőrök és forgalmazók azt állították, hogy az intézkedések bevezetése korlátozza a lehetséges beszerzési forrásaikat. Érvelésük szerint amennyiben bevezetik az intézkedéseket, többé nem lesznek képesek rozsdamentes acélból készült, hidegen síkhengerelt termékeket a KNK-ból és Tajvanról beszerezni.
(215)
A vizsgálat azonban megállapította, hogy minden importőr és forgalmazó több forrásból vásárol, ideértve az uniós gazdasági ágazatot, az érintett országokat és egyéb harmadik országokat. Ennek következtében csak bizonyos mértékig függnek az érintett országokból származó készletektől.
(216)
Ezen felek továbbra is vásárolhatnak rozsdamentes acélból készült, hidegen síkhengerelt termékeket az uniós gazdasági ágazattól és az ezen vizsgálat hatálya alá nem tartozó más országoktól (pl. India, Dél-Afrika, Dél-Korea vagy az USA), amelyek együttesen 11 %-os piaci részesedéssel rendelkeznek. Ennek következtében az uniós gazdasági ágazat és a harmadik országokból származó behozatal is megbízható alternatívát jelent a kínai és tajvani behozatallal szemben.
(217)
A jelenlegi szakaszban tehát megállapítást nyert, hogy az intézkedések bevezetése csak csekély mértékű kedvezőtlen hatást gyakorolhat a független importőrök és forgalmazók helyzetére.
6.3. A felhasználók érdeke
(218)
Számos érdekelt fél, ideértve az exportáló gyártókat és forgalmazókat aggályait fejezte ki a felhasználókra gyakorolt lehetséges negatív hatásokra vonatkozóan. Maguk a felhasználók nem osztották ezen aggályokat. A felhasználók ezen ügyben való részvételi aránya ugyanis nagyon alacsony volt. Hat felhasználó (ideértve egy négy vállalatból álló csoportot) közölte véleményét, amelyből csak egy ellenezte az intézkedések bevezetését. Más felhasználók és szövetségeik vagy nem vettek részt a vizsgálatban vagy kifejezetten tartózkodtak az állásfoglalástól.
(219)
Ezért a Bizottság ideiglenesen megállapítja, hogy az intézkedések bevezetése nem áll szemben a felhasználók érdekével.
6.4. A versennyel kapcsolatos kérdések
(220)
A Bizottság az Outokumpu összefonódási határozatban megállapította, hogy az Outokumpu és az Inoxum tervezett összefonódása a nem koordinatív hatásokon keresztül, illetve az EGT-piacon, a rozsdamentes acélból készült, hidegen síkhengerelt termékek területén fennálló erőfölény megteremtése révén valószínűleg a tényleges verseny jelentős akadályozásához vezetne (19). Az akadályozás elkerülése érdekében a Bizottság elfogadta, hogy egy - az AST vállalatot is magában foglaló - átruházási csomag elegendő a versenyjogi aggályok orvoslására (20). A Bizottság által elfogadott jogorvoslati intézkedés valóban fenntartotta a négy közepes méretű uniós gyártót.
(221)
Ezen jogorvoslati intézkedést már végrehajtották és teljes hatállyal bír. A dömpingellenes intézkedések bevezetése sem csökkenti a közepes méretű uniós gyártók számát. A jelenlegi szakaszban tehát megállapítást nyert, hogy az intézkedések bevezetése nem csökkenti vagy szünteti meg a Bizottság által az Outokumpu összefonódási határozatban elfogadott kötelezettségvállalás hatását.
6.5. Az uniós érdekre vonatkozó következtetés
(222)
A fentiek alapján a Bizottság megállapította, hogy nem álltak fenn olyan kényszerítő okok, amelyek alapján az érintett termék Törökországból származó behozatalára vonatozó intézkedések bevezetése a vizsgálat e szakaszában nem szolgálja az Unió érdekét.
7. IDEIGLENES DÖMPINGELLENES INTÉZKEDÉSEK
(223)
A Bizottság dömpinggel, kárral, okozati összefüggéssel és az uniós érdekkel kapcsolatban levont következtetései alapján ideiglenes intézkedéseket kell bevezetni annak megakadályozása érdekében, hogy a dömpingelt behozatal további kárt okozzon az uniós gazdasági ágazatnak.
7.1. A kár megszüntetéséhez szükséges különbözet (kárkülönbözet)
(224)
Az intézkedések szintjének megállapításához a Bizottság először az uniós gazdasági ágazatot ért kár megszüntetéséhez szükséges vám összegét állapította meg.
(225)
A kár abban az esetben szűnne meg, ha az uniós gazdasági ágazat fedezni tudná termelési költségeit, és a hasonló termék uniós piacon történő értékesítése révén olyan adózás előtti nyereségre tudna szert tenni, amelyet egy ilyen típusú iparág az ágazatban szokásos versenyfeltételek mellett, vagyis dömpingelt behozatal nélkül ésszerűen elérhet.
(226)
Az uniós gazdasági ágazat jövedelmezősége a figyelembe vet teljes időszak alatt, azaz 2010 és 2013 között negatív volt. Az ezt megelőző éveket (2008 és 2009) a kereslet pénzügyi válság közbeni összeomlása jellemezte, ezért az ezen években elért nyereség nem tekinthető a szokásos versenyfeltételek mellett elért nyereségnek. Habár, amint azt a fenti (134) preambulumbekezdés leírja, az előző vizsgálat a 2007. évre vonatkozóan ideiglenesen megállapította a dömping tényét, ezen behozatal és az uniós gazdasági ágazat helyzete között nem állapítottak meg valós kapcsolatot. E célból az előirányzott nyereség 8,1 %-ban állapították meg, amely az uniós gazdasági ágazat által 2007-ben elért nyereség volt. Ez volt a kereslet 2008. és 2009. évi összeomlása előtti utolsó reprezentatív év, amelyet a szokásos versenyfeltételek jellemeztek. A piaci részesedés 2013-ban valóban elérte a felhasználás 2007. évi szintjét.
(227)
Mindezek alapján a Bizottság az uniós értékesítési árakból a vizsgálati időszak alatt ténylegesen elszenvedett veszteséget eltávolítva, és ahhoz a fent említett 8,1 %-os haszonkulcsot hozzáadva kiszámította a hasonló termék uniós gazdasági ágazatnak kárt nem okozó árát.
(228)
A Bizottság ezt követően az érintett exportáló gyártóknak az áralákínálás kiszámításához megállapított súlyozott átlagos importára, valamint a mintába felvett együttműködő uniós gyártók által az uniós piacon a vizsgálati időszakban értékesített hasonló termék kárt nem okozó, súlyozott átlagos ára összehasonlításának alapján meghatározta a kár megszüntetéséhez szükséges szintet. Az ebből az összehasonlításból származó különbözetet a súlyozott átlagos CIF-importérték százalékában fejezték ki.
(229)
A kár megszüntetéséhez szükséges szintet „az egyéb együttműködő vállalatok” és a „minden más vállalat” esetében ugyanúgy határozták meg, mint a dömpingkülönbözetet (lásd az (56), (60), (85) és (88) preambulumbekezdést).
7.2. Ideiglenes intézkedések
(230)
A KNK-ból és Tajvanról származó rozsdamentes acélból készült, hidegen síkhengerelt termékek behozatalára ideiglenes dömpingellenes intézkedéseket kell bevezetni az alaprendelet 7. cikke (2) bekezdésében foglalt alacsonyabb vám szabályának megfelelően. A Bizottság elvégezte a kárkülönbözetek és a dömpingkülönbözetek összehasonlítását. A vámtételek összegét a dömping-, illetve kárkülönbözetek közül az alacsonyabb szintjén kell rögzíteni.
(231)
A fenti (4) preambulumbekezdésben említetteknek megfelelően a Bizottság az 1331/2014/EU végrehajtási rendelet által a KNK-ból és Tajvanról származó, rozsdamentes acélból készült, hidegen síkhengerelt termékek behozatalára nyilvántartásba-vételi kötelezettséget vezetett be a dömpingellenes és kiegyenlítő intézkedések az alaprendelet 10. cikkének (4) bekezdése és az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező támogatott behozatallal szembeni védelemről szóló, 2009. június 11-i 597/2009/EK tanácsi rendelet (a továbbiakban: szubvencióellenes alaprendelet) (21) 16. cikkének (4) bekezdése szerinti esetleges visszamenőleges hatályú alkalmazásának céljából.
(232)
A tárgybeli dömpingellenes vizsgálatot illetően és a fenti megállapításokra figyelemmel be kell fejezni a behozatal dömpingellenes vizsgálat céljára az alaprendelet 14. cikkének (5) bekezdésével összhangban történő nyilvántartásba vételét.
(233)
Ami a párhuzamos szubvencióellenes vizsgálatot illeti (lásd a fenti (3) preambulumbekezdést), a KNK-ból származó behozatal az alaprendelet 24. cikkének (5) bekezdése szerinti nyilvántartásba vételét folytatni kell.
(234)
Az eljárás jelenlegi szakaszában a dömpingellenes intézkedések esetleges visszamenőleges hatályú alkalmazásáról semmilyen döntést nem lehet hozni.
(235)
A fentiek alapján az ideiglenes dömpingellenes vámtételek a vámfizetés előtti, uniós határparitáson számított CIF-ár százalékában kifejezve a következők:
Ország
Vállalat
Dömpingkülönbözet
(%)
Kárkülönbözet
(%)
Ideiglenes dömpingellenes vám
(%)
Kínai Népköztársaság
Baosteel Stainless Steel Co., Ltd.
34,9
25,2
25,2
Ningbo Baoxin Stainless Steel Co., Ltd.
34,9
25,2
25,2
Shanxi Taigang Stainless Steel Co., Ltd.
29,2
24,3
24,3
Tianjin TISCO & TPCO Stainless Steel Co Ltd.
29,2
24,3
24,3
Egyéb együttműködő vállalatok
30,0
24,5
24,5
Minden más vállalat
34,9
25,2
25,2
Tajvan
Chia Far Industrial Factory Co., Ltd.
12,0
23,9
12,0
Tang Eng Iron Works Co., Ltd.
10,9
22,9
10,9
Yieh United Steel Corporation
10,9
22,9
10,9
Egyéb együttműködő vállalatok
10,9
22,9
10,9
Minden más vállalat
12,0
23,9
12,0
(236)
Az ebben a rendeletben meghatározott, egyes vállalatokra alkalmazandó egyedi dömpingellenes vámtételeket e vizsgálat eredményei alapján állapították meg. Ennek megfelelően a vámok az e vizsgálat során az e vállalatok tekintetében feltárt helyzetet tükrözik. E vámtételek kizárólag az érintett országokból származó és a megnevezett jogi személyek által előállított érintett termékek behozatalára vonatkoznak. Az e rendelet rendelkező részében külön nem említett vállalatok - köztük a konkrétan említett vállalatokkal kapcsolatban álló vállalatok - által gyártott importált érintett termékre a „minden más vállalatra” vonatkozó vámtétel alkalmazandó. Esetükben az egyedi dömpingellenes vámtételek egyike sem alkalmazandó.
(237)
Ha a későbbiek folyamán valamely vállalat megváltoztatja a nevét, a vállalat kérheti ezen egyedi dömpingellenes vámtételek alkalmazását. A kérelmet a Bizottsághoz (22) kell intézni. A kérelemnek tartalmaznia kell az összes releváns információt, amely alapján bizonyítható, hogy a változtatás nem érinti a vállalatnak a rá vonatkozó kedvezményes vámtételre való jogosultságát. Amennyiben a vállalat nevének megváltoztatása nem érinti a rá vonatkozó kedvezményes vámtételre való jogosultságát, a névváltoztatással kapcsolatos tájékoztató értesítés kerül közzétételre az Európai Unió Hivatalos Lapjában.
(238)
A dömpingellenes vámok megfelelő végrehajtása érdekében a „minden más vállalatra” megállapított dömpingellenes vámtétel nemcsak a vizsgálatban nem együttműködő exportáló gyártókra kell alkalmazni, hanem azokra a gyártókra is, amelyek a vizsgálati időszak alatt nem exportáltak az Unióba.
(239)
A dömpingelt behozatal elleni védelmet 2015. március 26-tól ideiglenes dömpingellenes vám biztosítja. Emiatt többé nincs szükség a behozatal dömpingelt behozatal elleni védelem céljaira szolgáló nyilvántartásba vételére. Ezért az 1331/2014/EK rendeletet 1. cikkének (1) bekezdését ennek megfelelően módosítani kell.
8. ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
(240)
A felelősségteljes ügyvitel érdekében a Bizottság fel fogja kérni az érdekelt feleket, hogy a megadott határidőn belül nyújtsák be írásbeli észrevételeiket és/vagy kérjék a Bizottság és/vagy a kereskedelmi ügyekben eljáró meghallgató tisztviselője előtti meghallgatásukat.
(241)
Az ideiglenes vám kivetésével kapcsolatban tett megállapítások ideiglenesek, és lehetséges, hogy ezeket a vizsgálat végleges szakaszában módosítják,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
(1) Az ideiglenes dömpingellenes vámot a Kínai Népköztársaságból vagy Tajvanról származó, jelenleg a 7219 31 00, 7219 32 10, 7219 32 90, 7219 33 10, 7219 33 90, 7219 34 10, 7219 34 90, 7219 35 10, 7219 35 90, 7220 20 21, 7220 20 29, 7220 20 41, 7220 20 49, 7220 20 81 és 7220 20 89 KN-kód alá besorolt, rozsdamentes acélból készült, hidegen síkhengerelt (hidegen tömörített), de tovább nem megmunkált termékekre vetik ki.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott, az alább felsorolt vállalatok által gyártott termékek vámfizetés előtti, nettó, uniós határparitáson számított árára alkalmazandó ideiglenes dömpingellenes vámtételek a következők:
Ország
Vállalat
Ideiglenes dömpingellenes vám
(%)
TARIC-kiegészítő kód
Kínai Népköztársaság
Baosteel Stainless Steel Co., Ltd.. Sanghaj
25,2
C022
Ningbo Baoxin Stainless Steel Co., Ltd., Ningbo
25,2
C023
Shanxi Taigang Stainless Steel Co., Ltd, Tajjüen
24,3
C024
Tianjin TISCO & TPCO Stainless Steel Co Ltd., Tiencsin
24,3
C025
Az I. mellékletben felsorolt egyéb együttműködő vállalatok
24,5
Minden más vállalat
25,2
C999
Tajvan
Chia Far Industrial Factory Co., Ltd., Tajpej
12,0
C030
Tang Eng Iron Works Co., Ltd., Kaohsziung
10,9
C031
Yieh United Steel Corporation, Kaohsziung
10,9
C032
A II. mellékletben felsorolt egyéb együttműködő vállalatok
10,9
Minden más vállalat
12,0
C999
(3) Az (1) bekezdésben említett termék Európai Unión belüli szabad forgalomba bocsátásának feltétele az ideiglenes vám összegével megegyező vámbiztosíték nyújtása.
(4) Eltérő rendelkezés hiányában a vámokra vonatkozó megfelelő hatályos rendelkezések alkalmazandók.
2. cikk
(1) Az érdekelt felek e rendelet hatálybalépésének időpontjától számított 25 naptári napon belül:
a)
kérhetik azoknak a lényeges tényeknek és szempontoknak a nyilvánosságra hozatalát, amelyek alapján ezt a rendeletet elfogadták;
b)
írásban benyújthatják észrevételeiket a Bizottságnak; és
c)
kérhetik a Bizottság és/vagy a kereskedelmi ügyekben eljáró meghallgató tisztviselő előtti meghallgatásukat.
(2) Az 1225/2009/EK rendelet 21. cikkének (4) bekezdésében említett felek az e rendelet hatálybalépésének időpontjától számított 25 naptári napon belül észrevételeket tehetnek az ideiglenes intézkedések alkalmazására vonatkozóan.
3. cikk
A 1331/2014/EU végrehajtási rendelet 1. cikke (1) bekezdésének helyébe az alábbi szöveg lép:
„(1) A Bizottság az 597/2009/EK rendelet 24. cikke (5) bekezdésének értelmében felszólítja a vámhatóságokat arra, hogy tegyék meg a szükséges lépéseket a Kínai Köztársaságból származó, jelenleg a 7219 31 00, 7219 32 10, 7219 32 90, 7219 33 10, 7219 33 90, 7219 34 10, 7219 34 90, 7219 35 10, 7219 35 90, 7220 20 21, 7220 20 29, 7220 20 41, 7220 20 49, 7220 20 81 és 7220 20 89 KN-kód alá besorolt, rozsdamentes acélból készült, hidegen síkhengerelt (hidegen tömörített), de tovább nem megmunkált termékek Unióba irányuló behozatalainak nyilvántartásba vételéhez.”
4. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.
Az 1. cikket egy hat hónapos időszakon át kell alkalmazni.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2015. március 24-én.