PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 857/2010
ze dne 27. září 2010
o uložení konečného vyrovnávacího cla z dovozu některých polyethylentereftalátů pocházejících z Íránu, Pákistánu a Spojených arabských emirátů a o konečném výběru uloženého prozatímního cla
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 597/2009 ze dne 11. června 2009 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (dále jen „základní nařízení“) (1), a zejména na čl. 15 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Evropskou komisí (dále jen „Komise“) po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
1.1. Prozatímní opatření
(1)
Nařízením (EU) č. 473/2010 (2) (dále jen „prozatímní nařízení“) uložila Komise prozatímní vyrovnávací clo z dovozu některých polyethylentereftalátů pocházejících z Íránu, Pákistánu a Spojených arabských emirátů (dále jen „dotčené země“).
(2)
Řízení bylo zahájeno na základě podnětu, který podal dne 20. července 2009 Polyethylene Terephthalate Committee of Plastics Europe (Výbor pro polyethylentereftaláty při Plastics Europe) (dále jen „žadatel“) jménem výrobců představujících podstatnou část, v tomto případě více než 50 %, celkové výroby některých polyethylentereftalátů v Unii.
(3)
Jak je uvedeno v 15. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, šetření subvencování a újmy se týkalo období od 1. července 2008 do 30. června 2009 (dále jen „období šetření“). Zkoumání trendů významných pro posouzení újmy se týkalo období od 1. ledna 2006 do konce období šetření (dále jen „posuzované období“).
(4)
V souběžném antidumpingovém řízení uložila Komise nařízením (EU) č. 472/2010 (3) prozatímní antidumpingové clo z dovozu některých polyethylentereftalátů pocházejících z Íránu a Spojených arabských emirátů.
1.2. Následný postup
(5)
Po sdělení nejdůležitějších skutečností a úvah, na jejichž základě bylo rozhodnuto o uložení prozatímních vyrovnávacích opatření (dále jen „poskytnutí prozatímních informací“), se řada zúčastněných stran k prozatímním zjištěním písemně vyjádřila. Stranám, které o to požádaly, byla poskytnuta rovněž možnost ústního slyšení.
(6)
Komise nadále shromažďovala a ověřovala veškeré informace, které považovala za nezbytné ke konečným zjištěním. Ústní a písemné připomínky zúčastněných stran podané po poskytnutí prozatímních informací byly zváženy a na jejich základě byla prozatímní zjištění případně odpovídajícím způsobem upravena.
(7)
Všem stranám byly sděleny nejdůležitější skutečnosti a úvahy, na jejichž základě se zamýšlelo doporučit uložení konečného vyrovnávacího cla z dovozu některých polyethylentereftalátů pocházejících z Íránu, Pákistánu a Spojených arabských emirátů a konečný výběr částek zajištěných prostřednictvím prozatímního cla (dále jen „poskytnutí konečných informací“). Byla jim rovněž poskytnuta lhůta, během níž mohly k těmto poskytnutým informacím předložit svá stanoviska.
(8)
Ústní a písemné připomínky zúčastněných stran byly zváženy a zjištění byla případně odpovídajícím způsobem upravena.
1.3. Strany dotčené řízením
(9)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že vzorek výrobců v EU nebyl reprezentativní a konzistentní, a proto analýza újmy vykazovala nedostatky. Zejména se uvádělo, že výběr vzorku nebyl nutný, jelikož počet výrobců nebyl vysoký. Mimoto bylo tvrzeno, že kvůli „umělému“ rozdělení skupin společností na jednotlivé právnické osoby neobsahoval vzorek některé přední účastníky trhu (Artenius, M&G Polimeri) a že metodika výběru vzorku není jednotná, jelikož vzorek zahrnoval rovněž dvě skupiny společností. Rovněž se tvrdilo, že vzorek nebyl reprezentativní, jelikož neobsahoval žádného výrobce, který v dostatečném množství prodává výrobky zpracovateli PET ve spojení. Orgány proto údajně nemohly posoudit skutečnou schopnost výrobního odvětví Unie zajistit dodávky a nevzaly v úvahu střet zájmů výrobního odvětví Unie. Jelikož jedna společnost neposkytla veškeré potřebné informace a byla ze vzorku vyloučena, reprezentativnost se údajně snížila na 28 % výroby v EU. Stejné strany tvrdily, že vybraný vzorek nebyl statisticky reprezentativní.
(10)
Co se týká tvrzení, že výběr vzorku nebyl nutný, jelikož počet výrobců nebyl vysoký, znovu se opakuje, že za účelem výběru vzorku se přihlásilo 14 výrobců v Unii, kteří patří do osmi skupin společností. Vzhledem k objektivně vysokému počtu výrobců v EU, kteří spolupracovali, tj. 14, byl v souladu s čl. 27 odst. 1 základního nařízení použit výběr vzorku na základě největšího reprezentativního objemu prodeje, který bylo možno ve stanovené lhůtě přiměřeně přezkoumat. Vybraný vzorek zahrnoval pět jednotlivých společností (se šesti výrobními závody).
(11)
S ohledem na první tvrzení týkající se reprezentativnosti vzorku je nutno podotknout, že orgány mohou zahrnout jednotlivé společnosti, které jsou součástí skupiny společností, do vzorku, pokud jsou reprezentativní a vedou oddělené účetnictví. V opačném případě by šetření u všech čtrnácti výrobců v EU, kteří patří do osmi skupin společností, zamezilo včasnému dokončení šetření. Skutečnost, že do vzorku byly zahrnuty dvě skupiny společností, však není v rozporu s metodikou výběru vzorku, která byla v tomto případě použita, tj. největší reprezentativní objemy prodeje odběratelům v EU.
(12)
Pokud jde o skupinu Indorama, tato skupina měla v období šetření dva různé výrobní závody - jeden v Nizozemsku a jeden ve Spojeném království. Zařazení této skupiny do vzorku je v souladu s použitou metodikou výběru vzorku, jelikož tyto výrobní závody tvořily z právního a finančního hlediska jeden subjekt. Co se týká společnosti Equipolymers, která měla v období šetření dva zvláštní subjekty vyrábějící PET (jeden v Itálii a jeden v Německu), společnost poskytla konsolidované údaje pro oba výrobní závody. Vzhledem ke skutečnosti, že tyto konsolidované údaje bylo možno ověřit v průběhu jedné návštěvy v ústředí společnosti, bylo rozhodnuto považovat pro účely tohoto řízení podniky společnosti Equipolymers vyrábějící PET za jeden subjekt. Pokud jde o tvrzení, že do vzorku měly být zařazeny společnosti Artenius a M&G Polimeri, jelikož jsou předními účastníky na trhu, podotýká se, že žádný z jejich jednotlivých subjektů nepatřil ke společnostem s nejvyšším objemem prodeje odběratelům v EU.
(13)
Co se týká tvrzení, že vzorek nebyl reprezentativní, jelikož nezahrnoval jednoho výrobce, který vyrábí především pro vnitřní spotřebu, je třeba poznamenat, že schopnost zajistit dodávky lze přezkoumat v rámci analýzy zájmu Unie, je-li takovéto tvrzení předloženo, a za tímto účelem lze vlastní spotřebu odečíst od objemu výroby. Není proto nutné, aby byl za účelem přezkoumání některých činitelů újmy takovýto výrobce zařazen do vzorku. Za druhé, jakýkoli dvojí zájem vyplývající z postavení společnosti jako výrobce v EU a současně zpracovatele lze rovněž posoudit v analýze zájmu Unie. Postavení určité společnosti jako výrobce v EU i jako zpracovatele nesouvisí s výkonností výrobního odvětví Unie, pokud se jako srovnávací měřítko bere prodej odběratelům v EU, kteří nejsou ve spojení. Toto tvrzení je tudíž zamítnuto.
(14)
Pokud jde o tvrzení ohledně celkové reprezentativnosti vzorku, znovu se zdůrazňuje, že omezení počtu společností zařazených do vzorku na čtyři snížilo reprezentativnost z 65 % na 47 % prodeje všech spolupracujících výrobců. Na stejné čtyři společnosti připadalo 52 % výroby v Unii. To se považuje za reprezentativní vzorek výrobců v EU, pokud jde o prodej nezávislým odběratelům v EU.
(15)
Co se týká tvrzení, že vybraný vzorek nebyl statisticky reprezentativní, uvádí se, že čl. 27 odst. 1 základního nařízení jednoznačně umožňuje, aby jako alternativa „statisticky reprezentativního“ vzorku byl vzorek založen na největším reprezentativním objemu prodeje, který může být ve stanovené lhůtě přiměřeně přezkoumán.
(16)
Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky týkající se výběru vzorku, potvrzují se zjištění uvedená v 5. až 14. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
(17)
Připomíná se, že v 16. bodě odůvodnění prozatímního nařízení byl dotčený výrobek vymezen jako polyethylentereftalát s viskozitním číslem 78 ml/g nebo vyšším, podle normy ISO 1628-5, pocházející z dotčených zemí, v současnosti kódu KN 3907 60 20.
(18)
V 18. bodě odůvodnění prozatímního nařízení bylo mimoto uvedeno, že šetřením bylo prokázáno, že PET vyráběný a prodávaný v Unii výrobním odvětvím Unie a PET vyráběný a prodávaný na domácích trzích v dotčených zemích a vyvážený do Unie představují obdobné výrobky.
(19)
Jelikož se výrobek, jehož se týkalo šetření, považoval za homogenní výrobek, nebyl za účelem výpočtu rozpětí újmy dále rozdělen na různé druhy výrobků.
(20)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že by PET měly být rozděleny na různé druhy výrobku podle jejich viskozitního čísla, jelikož viskozitní číslo je zásadní pro určení různých možných použití vyráběného druhu PET. Usuzovalo se, že by toto tvrzení mělo být uznáno, a metodika výpočtu rozpětí újmy byla v souladu s tím upravena.
3. SUBVENCOVÁNÍ
3.1. Írán
3.1.1. Úvod
(21)
Íránská vláda a spolupracující vyvážející výrobce podali připomínky k níže uvedeným programům, které byly v prozatímním nařízení napadnuty:
I)
opatření v souvislosti se zvláštními hospodářskými zónami (dále jen „ZHZ“) - petrochemická ZHZ
II)
financování poskytnuté státní petrochemickou společností vyvážejícímu výrobci PET.
3.1.2. Zvláštní programy
I) Opatření v souvislosti se zvláštními hospodářskými zónami (ZHZ) - petrochemická ZHZ
(22)
Íránská vláda zpochybnila, zda je bezcelní dovoz surovin a investičních prostředků do zón volného obchodu napadnutelný. Zóna volného obchodu a zvláštní hospodářské zóny jsou ze své podstaty bezcelními zónami pro dovoz a vývoz, což je v souladu s pravidly WTO. Íránská vláda a rovněž spolupracující vyvážející výrobce tvrdili, že bezcelní dovoz investičních prostředků podle zákona nezávisí na vývozní výkonnosti, jelikož tato výjimka existuje rovněž pro společnosti, které jsou usazeny na zbytku íránského území.
(23)
Pokud jde o soulad ZHZ s pravidly WTO, podotýká se, že předložené obecné tvrzení nemůže zpochybnit zjištěné skutečnosti a že dotyčné subvence jsou napadnutelné, jelikož nebyla předložena žádná důkladná analýza k vyvrácení analýzy, která byla uvedena v prozatímním nařízení. Co se týká bezcelního dovozu investičních prostředků do Íránu, z údajů předložených v době podání připomínek k poskytnutí prozatímních informací vyplývá, že tato možnost existuje pouze pro společnosti, které modernizují svou infrastrukturu, tj. nejedná se o automatické poskytnutí, které se vztahuje na všechny strany. Výše uvedená tvrzení bylo proto nutno zamítnout.
(24)
Spolupracující vyvážející výrobce tvrdil, že Komise nevzala v úvahu zásadu zákazu diskriminace, jelikož se podobná pravidla a programy používají rovněž v jiných zemích. Společnost taktéž uvedla, že ji Komise před inspekcí na místě náležitě neinformovala o rozsahu této inspekce a o příslušných požadavcích na informace.
(25)
Co se týká obecného tvrzení ohledně porušení zásady zákazu diskriminace, připomíná se, že v souladu s ustanoveními článku 10 základního nařízení zahájila Komise toto antisubvenční šetření proti třem zemím uvedeným v podnětu. Doporučení Komise mohlo být tudíž založeno pouze na zjištěních tohoto šetření. Pokud jde o údajný nedostatek předchozích informací ohledně záležitostí, jež budou předmětem šetření, podotýká se, že Komise spolupracujícího vyvážejícího výrobce s dostatečným předstihem před inspekcí na místě informovala, že v průběhu této inspekce bude požadovat informace o vztahu mezi vyvážejícím výrobcem a jeho akcionáři. Tato tvrzení musela být proto zamítnuta.
(26)
Spolupracující vyvážející výrobce upozornil orgány na dvě administrativní chyby ve výpočtu osvobození dovozu jedné suroviny pro výrobní proces od cla a v celkové dovozní hodnotě osvobozených investičních prostředků. Tyto chyby jsou zde opraveny. Revidované míry subvencí činí u bezcelního dovozu 0,14 % a u bezcelního dovozu investičních prostředků 0,72 %. Celková revidovaná míra subvence u tohoto programu činí 0,86 %.
(27)
Na základě výše uvedených skutečností a vzhledem k neexistenci jakýchkoli dalších relevantních připomínek jsou potvrzena zjištění týkající se tohoto programu, která byla uvedena v 20. až 44. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, jak byla pozměněna v 26. bodě odůvodnění tohoto nařízení.
II) Financování poskytnuté státní petrochemickou společností vyvážejícímu výrobci PET
(28)
Spolupracující vyvážející výrobce (Shahid Tondguyan Petrochemical Co. nebo STPC) uvedl, že jeho hlavní akcionář, státní petrochemická společnost, není veřejným subjektem a že íránská vláda státní petrochemickou společnost nepověřila ani jí nenařídila, aby uskutečnila platby pro společnost STPC. Mimoto se uvádělo, že financování poskytnuté státní petrochemickou společností společnosti STPC je nutno považovat za vratné, a nepředstavuje tudíž subvenci.
(29)
S ohledem na tato tvrzení je nutno připomenout, že k posouzení, zda by se určitý subjekt měl za účelem antisubvenčních šetření považovat za veřejný subjekt, jsou důležité tyto faktory: 1. státní vlastnictví; 2. přítomnost vlády v představenstvu dotyčného subjektu; 3. kontrola nad činnostmi subjektu ze strany vlády a sledování vládních politik nebo zájmů ze strany subjektu a 4. to, zda je daný subjekt zřízen na základě zákona. Všechny tyto požadavky byly analyzovány, jak je uvedeno v 52. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Státní petrochemická společnost (jako státní subjekt) nepotřebuje pověření nebo zplnomocnění, což jsou pojmy, které se vztahují na soukromé subjekty. Šetřením bylo zjištěno, že státní petrochemická společnost odpovídá za rozvoj a činnost petrochemického odvětví země a že společnost byla jakožto orgán státní správy íránskou vládou pověřena dalším úkolem spočívajícím ve správě zvláštní petrochemické hospodářské zóny. Jakékoli tvrzení popírající úlohu státní petrochemické společnosti jako veřejného subjektu je proto třeba zamítnout.
(30)
Pokud jde o tvrzení, že financování společnosti STPC je vratné, je třeba zmínit, že šetřením bylo zjištěno, že vrácení tohoto financování je pouze hypotetickým tvrzením, jelikož v žádné fázi řízení nebyly předloženy důkazy, že k takovému vrácení došlo. Jak je objasněno v 51. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, skutečnost, že nevratné peněžní prostředky byly kumulovány nejméně od roku 2004, potvrzuje, že se jedná o opakující se subvenci, jejímž účelem je zachovat činnost jediného spolupracujícího íránského vyvážejícího výrobce. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem je nutno příslušné tvrzení zamítnout.
(31)
Spolupracující vyvážející výrobce rovněž tvrdil, že výše subvence byla nadhodnocena. V tomto ohledu se uvádělo, že v Íránu je naprosto běžnou obchodní praxí nezapočítávat v transakcích mezi mateřskou společností (v tomto případě státní petrochemickou společností) a její dceřinou společností (v tomto případě společností STPC) úroky. Uvádělo se rovněž, že při výpočtu míry subvence nebyly použité částky týkající se celkového financování poskytnutého státní petrochemickou společností a celkového obratu společnosti STPC správné, jelikož údaj o obratu byl podhodnocen a měla být použita jiná částka, zatímco poskytnuté celkové financování bylo nadhodnoceno, jelikož některé částky neměly být připočteny k finančním prostředkům, které státní petrochemická společnost poskytla společnosti STPC.
(32)
Výše uvedená tvrzení musela být zamítnuta. Co se týká prvního tvrzení ohledně výpočtu úrokové sazby, podotýká se, že získané důkazy nepodporují tvrzení společnosti, že v Íránu je běžnou obchodní praxí nezapočítávat ve finančních transakcích mezi mateřskou společností a dceřinou společností úroky. Takovýto postup je mimoto jednoznačně v rozporu s obvyklou hospodářskou praxí soukromých investorů.
(33)
Pokud jde o druhé tvrzení, je třeba uvést, že výše subvence byla vypočítána pomocí údajů o financování a obratu, jež poskytl spolupracující vyvážející výrobce a které byly ověřeny během inspekce na místě.
(34)
Co se týká údajného nového celkového obratu, připomíná se, že příslušný údaj poskytnutý v době podání připomínek k prozatímnímu nařízení nebyl doložen žádnými ověřitelnými důkazy a neshoduje se s tím, co společnost uvedla před inspekcí na místě a v jejím průběhu.
(35)
S ohledem na údaj o celkovém financování spolupracující vyvážející výrobce tvrdil, že by se určité částky neměly považovat za součást financování poskytnutého státní petrochemickou společností společnosti STPC. Poskytnuté informace však nemohly toto tvrzení podpořit, jelikož nebyly předloženy žádné důkazy, které by prokazovaly, že se dotyčné částky netýkaly financování poskytnutého státní petrochemickou společností společnosti STPC. Ve skutečnosti část poskytnutých vysvětlení znovu potvrdila, že státní petrochemická společnost jednala jako veřejný subjekt a převzala závazky týkající se financování spolupracujícího vyvážejícího výrobce, aniž by účtovala jakékoli úroky, které měly být zaplaceny jiným veřejným subjektem. Odpočet z celkové částky financování nelze proto uznat, jelikož nebyly předloženy žádné ověřitelné důkazy.
(36)
Íránská vláda tvrdila, že podle článku 14 Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních se „poskytnutí účasti na základním kapitálu ….[a] úvěrů vládou nepovažuje za výhodu …“, takže by se financování poskytnuté státní petrochemickou společností společnosti SPTC nemělo považovat za subvenci. Toto tvrzení bylo nutno zamítnout, jelikož výše zmíněný článek 14 vyvozuje závěr, že „poskytnutí účasti na základním kapitálu vládou se považuje za výhodu pouze v případě, že daná investice může být považována za poskytnutou v rozporu s obvyklou investiční praxí soukromých investorů na území daného státu“. Tato praxe je skutečně v rozporu s obvyklou investiční praxí soukromých investorů, jelikož není myslitelné, že by obchodní organizace v některém státě, který je členem WTO, trvale poskytovala takovéto nevratné financování. Každopádně je třeba zmínit, že Írán není členem WTO.
(37)
Na základě výše uvedených skutečností a vzhledem k neexistenci jakýchkoli dalších relevantních připomínek jsou potvrzena zjištění týkající se tohoto programu, která byla uvedena v 45. až 57. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3.1.3. Výše napadnutelných subvencí
(38)
S přihlédnutím k 21. až 37. bodu odůvodnění činí konečná výše napadnutelných subvencí v souladu s ustanoveními základního nařízení, vyjádřená podle hodnoty, u jediného spolupracujícího íránského vyvážejícího výrobce 51,88 %.
3.2. Pákistán
3.2.1. Úvod
(39)
Pákistánská vláda a spolupracující vyvážející výrobce podali připomínky k těmto programům, které byly v prozatímním nařízení napadnuty:
I)
program celního skladu pro provádění zpracovatelských operací
II)
dovoz strojů a zařízení do celního skladu pro provádění zpracovatelských operací
III)
celní ochrana při nákupech přečištěné kyseliny tereftalové (PTA) na domácím trhu
IV)
program konečné daně
V)
program dlouhodobého financování vývozu s pevnou sazbou
VI)
program pákistánské státní banky pro financování vývozu
VII)
financování podle devizového oběžníku pákistánské státní banky č. 25 (F.E. Circular No. 25).
(40)
Pákistánská vláda na úvod poznamenala, že Komise nepochopila nebo přehlédla její minulá podání týkající se subvenčních programů. Spolupracující vyvážející výrobce na úvod tvrdil, že minulá podání pákistánské vlády poskytla odůvodněnou právní analýzu, která prokazovala, že by se programy neměly považovat za „zakázané“ subvence. Tato strana rovněž tvrdila, že Komise založila svá zjištění uvedená v prozatímním nařízení nejen na nesprávném posouzení skutečností, nýbrž rovněž na nesprávné právní analýze. Dále se uvádělo, že správnou právní analýzu předložila pákistánská vláda.
(41)
Co se týká podání před přijetím prozatímního nařízení, podotýká se, že Komise je vzala v průběhu šetření plně v úvahu, jelikož tato podání byla spolu s příslušnými odpověďmi stran na dotazník a následně poskytnutými údaji součástí informací, na jejichž základě byla učiněna prozatímní zjištění.
(42)
Mimoto se uvádí, že Komise přesně uvedla právní předpisy týkající se příslušných programů a praktické důsledky, které z nich vyplývají. Nebyly předloženy žádné důkazy, že uvedené právní předpisy nebyly správné. Pokud jde o právní analýzu, kterou provedla Komise, ta vycházela z příslušných ustanovení základního nařízení a byla podpořena dlouholetou právní analýzou, kterou EU použila v minulých antisubvenčních šetřeních například při analýze systémů navracení cla, programů vývozních úvěrů a programů týkajících se daně z příjmu (4). Skutečnost, že určitá strana nesouhlasí s předloženou právní analýzou, neznamená, že tato analýza není správná, zejména v případě, nejsou-li k doložení takovéhoto tvrzení předloženy žádné důkazy. To je ještě zřejmější, jelikož pákistánská vláda ve svém podání k prozatímnímu nařízení projevila ochotu řadu programů v možném rozsahu změnit. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem bylo nutno tvrzení předložená ve 40. bodě odůvodnění zamítnout.
3.2.2. Zvláštní programy
I) Program celního skladu pro provádění zpracovatelských operací
(43)
Pákistánská vláda a spolupracující vyvážející výrobce zopakovali své názory, že program celního skladu pro provádění zpracovatelských operací je řízen náležitě vzhledem k existenci účinného prováděcího a monitorovacího systému, který zaznamenává spotřebu/odpočet a kontroluje bezcelně dovezené suroviny a skutečnou spotřebu společnosti podle jejích záznamů o celkové výrobě. Uvádělo se rovněž, že poměr vstupů a výstupů je založen na skutečné spotřebě příslušné společnosti, která tento program využívá, a že záznamy o vstupech podléhají ověření. Podle těchto tvrzení byl poměr vstupů a výstupů stanoven pomocí ověřeného referenčního systému, který je pravidelně aktualizován podle skutečné spotřeby dané společnosti. Po jakékoli změně tohoto poměru je nadměrné vrácení v předchozím období připočteno zpět za účelem aktualizace evidence zásob, a tudíž získání údajů o skutečném stavu zásob, a na základě těchto údajů o skutečném stavu zásob musí společnost, která využívá výhody v rámci tohoto programu, prokázat vývoz hotových výrobků. Spolupracující vyvážející výrobce dále předložil dva dopisy, v nichž celní orgány informuje o materiálu, jenž byl v celním skladu pro provádění zpracovatelských operací ušetřen, a které prokazují, že společnost mohla nadbytečný vstupní materiál využít při výrobě zboží na vývoz v budoucnu.
(44)
S ohledem na tento program (jak je uvedeno v 70. bodě odůvodnění prozatímního nařízení) nebyla příslušná evidence přijatých, vyrobených a vyvezených výrobků vedena podle skutečné spotřeby. Evidována byla pouze teoretická spotřeba podle certifikátu analýzy s poměry vstupů a výstupů všech surovin pro výrobu 1 000 kg výstupů. Tyto normy vstupů a výstupů jsou podle informací spolupracujícího vyvážejícího výrobce stanoveny orgány a pravidelně přezkoumávány, neexistují však jednoznačná pravidla ani důkazy prokazující, jak jsou tyto přezkumy prováděny. Po revizích certifikátu analýzy, které naznačovaly existenci nadměrného vrácení, nepřijaly orgány žádná následná opatření s cílem ověřit celkovou předchozí skutečnou spotřebu a požadovat platby uskutečněné za předchozí roky. Jinými slovy, nebyla provedena žádná kontrola případného nadměrného vrácení s ohledem na ušlé clo. Spolupracující vyvážející výrobce tvrdil, že nadbytečné suroviny započítané v předchozím období byly připočteny zpět za účelem aktualizace evidence zásob, a tudíž získání údajů o skutečném stavu zásob. Stojí za zmínku, že se tento postup opírá o skutečnost, že vyvážející výrobce z vlastního podnětu prokazuje příslušnému orgánu nadměrné vrácení, k němuž došlo v předchozím období. Co je zajímavější, tento postup není stanoven v právních předpisech, jimiž se tento program řídí. Všechny výše uvedené skutečnosti potvrzují, že u tohoto programu neexistuje účinný prováděcí a monitorovací systém. Za této situace bylo nutno všechna příslušná tvrzení zamítnout.
(45)
Obě strany rovněž tvrdily, že clo v rámci běžného dovozního režimu bylo v průběhu období šetření nulové, a nedošlo tudíž ke ztrátě vládních příjmů plynoucích z dovozu PTA v rámci celního skladu pro provádění zpracovatelských operací.
(46)
Toto tvrzení muselo být zamítnuto. Z informací, které strany poskytly, je zřejmé, že běžné clo z dovozu PTA činí 7,5 %. Výjimečně a za určitých podmínek mohou strany využít nulovou celní sazbu. Skutečnost, že pákistánská vláda zřídila program celního skladu pro provádění zpracovatelských operací nebo program celní ochrany při nákupech PTA v žádném případě nenaznačuje, že celní sazba je u veškerého dovozu PTA nulová. Ve skutečnosti existence výše uvedených programů potvrzuje, že vláda přišla o své příjmy a že to je důvod, proč byly zavedeny zvláštní odchylné programy se zvláštními pravidly a způsobilými uživateli.
(47)
Spolupracující vyvážející výrobce rovněž tvrdil, že nedošlo k porušení § 349 kapitoly XV pákistánských celních předpisů z roku 2001. V tomto ohledu bylo uvedeno, že celní sklad pro provádění zpracovatelských operací zahrnuje celý výrobní závod společnosti, a tudíž prostory skladu splňovaly příslušná pravidla, která vyžadují, aby prostory skladu byly v samostatném prostoru se zvláštním vchodem nebo východem oddělenými od veřejných prostor a neměly žádný jiný vchod nebo východ a aby byly jednoznačně vymezeny výrobní oblast a samostatné sklady hotových výrobků, zmetků a odpadu.
(48)
Pokud jde o výše uvedené připomínky, je nutno zopakovat, že při inspekci na místě bylo zjištěno, že od vstupního materiálu pořízeného v místě byly odděleny pouze suroviny dovezené bezcelně. Prostory skladu, který je celním skladem a celním skladem pro provádění zpracovatelských operací, nebyly v samostatném prostoru se zvláštním vchodem nebo východem oddělenými od veřejných prostor a neměly žádný jiný vchod nebo východ, jak stanoví výše zmíněný § 349. Tvrzení strany, že celní sklad pro provádění zpracovatelských operací zahrnuje celý její výrobní závod, se kromě analýzy znění § 349 nezakládalo na ověřitelných důkazech (např. výslovné povolení s ohledem na plochu celního skladu pro provádění zpracovatelských operací). Příslušné tvrzení bylo proto nutno zamítnout.
(49)
Pákistánská vláda provedla s ohledem na tento program nedávno administrativní změny. V právních předpisech zavedla podrobnější definici celního skladu pro provádění zpracovatelských operací a podnikla kroky ke zvýšení kontroly nad programem ze strany příslušného orgánu.
(50)
Co se týká kontroly, kterou nad celním skladem pro provádění zpracovatelských operací vykonává příslušný orgán, zavedené změny se nezabývají nejkritičtějšími nedostatky systému, které byly při tomto šetření zjištěny, například i) nedostatečným vykazováním skutečné spotřeby dovezených surovin a ii) neexistencí ověřovacího systému, který se zaměřuje spíše na skutečné výsledky než na historicky stanovené normy. Jelikož zavedení případné změny s ohledem na tento program musí být náležitě ověřeno (zjištěné problémy poukazují rovněž na řízení programu), bude zapotřebí určitý čas, než bude možno přijmout konečné rozhodnutí ohledně provedených změn programu a způsobu, jakým orgány tyto změny zavedly a zajistily řádně řízený ověřovací systém.
(51)
Pákistánská vláda projevila rovněž ochotu poskytnout Komisi závazek ohledně konkrétního uplatňování pravidel vztahujících se na celní sklad pro provádění zpracovatelských operací. Bylo navrženo, aby tento závazek měl podobu předkládání důkazů, že spolupracující vyvážející výrobce dodržuje nová pravidla (např. změny prostor, revize poměrů vstupů a výstupů, vrácení cel), poskytování pravidelných zpráv a umožnění inspekcí na místě ze strany Komise.
(52)
Pokud jde o výše uvedené skutečnosti, podotýká se, že tímto návrhem závazku pákistánská vláda nepřímo potvrzuje všechny nedostatky, které byly s ohledem na tento program vyzdviženy v prozatímním nařízení. Jak bylo mimoto zmíněno ve výše uvedeném 50. bodě odůvodnění, nelze přijmout závazek vztahující se na řízení programu na základě důkazů, které budou k dispozici teprve v budoucnu. Takovýto závazek není ani praktický, jelikož by nezbytné sledování vyžadovalo pravidelné opakování významných částí šetření. V tomto ohledu je třeba zdůraznit, že pákistánská vláda a/nebo spolupracující výrobce mohou požádat o prozatímní přezkum opatření, budou-li splněna příslušná ustanovení článku 19 základního nařízení.
(53)
Na základě výše uvedených skutečností a vzhledem k neexistenci jakýchkoli dalších relevantních připomínek jsou potvrzena zjištění týkající se tohoto programu, která byla uvedena v 60. až 80. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, jak byla pozměněna ve výše uvedeném 44. až 52. bodě odůvodnění.
II) Dovoz strojů a zařízení do celního skladu pro provádění zpracovatelských operací
(54)
S ohledem na tento program obě strany tvrdily, že úrokovou sazbou použitou k výpočtu rozpětí subvence musí být úroková sazba, která byla pro dotčeného vývozce dostupná v průběhu období šetření. Strany dále uvedly, že vzhledem k tomu, že stroje a zařízení byly použity při výrobě PET určené na vývoz i pro prodej na domácím trhu, mělo by být rozpětí subvence stanoveno na základě celkového obratu vyvážejícího výrobce.
(55)
V reakci na tato tvrzení je nutno uvést, že úrokovou sazbou, která byla použita při výpočtu, je komerční úroková sazba platná v Pákistánu v období šetření, která byla získána z internetových stránek pákistánské státní banky. Tato úroková sazba představuje běžnou sazbu u úvěrů, která převládala na trhu. Pokud jde o jmenovatele ve výpočtu subvence, je třeba připomenout, že podmínkou pro využití programu je instalace dovezených strojů v celním skladu pro provádění zpracovatelských operací, což je systém bezcelního dovozu surovin použitých pouze pro následný vývoz výroby v rámci celního skladu pro provádění zpracovatelských operací. Výši subvence (čitatel) bylo proto nutno přepočítat na celkový vývozní obrat v průběhu období šetření, jelikož subvence závisí na vývozní výkonnosti. Všechna výše uvedená tvrzení musela být proto zamítnuta.
(56)
Na základě výše uvedených skutečností a vzhledem k neexistenci jakýchkoli dalších relevantních připomínek jsou potvrzena zjištění týkající se tohoto programu, která byla uvedena v 81. až 92. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
III) Celní ochrana při nákupech přečištěné kyseliny tereftalové PTA na domácím trhu
(57)
Pákistánská vláda tvrdila, že cena PTA vyráběné v místě není oproti mezinárodní ceně snížena o 7,5 % a že náhrada není poskytována pouze s ohledem na PTA vyrobenou v tuzemsku, nýbrž rovněž dovezenou PTA. Spolupracující vyvážející výrobce uvedl, že program povoluje náhradu cla u PTA pořízené v místě i dovezené PTA, a program tudíž nezvýhodňuje nákupy PTA vyrobené v tuzemsku. Uvádělo se rovněž, že právní předpisy neomezují přístup k tomuto programu.
(58)
Výše uvedená tvrzení bylo nutno zamítnout. V tomto ohledu se podotýká, že tento program poskytuje finanční příspěvek ve formě přímého převodu peněžních prostředků, který představuje pro společnost příjemce jednoznačnou výhodu. Z analýzy informací, které poskytla pákistánská vláda, je zřejmé, že způsobilá společnost může: i) pořizovat PTA na domácím trhu a obdržet vyrovnávací podporu s ohledem na část odpovídající 7,5 % ceny uhrazené za nákupy PTA vyrobené v místě nebo ii) dovážet PTA a získat náhradu ve výši platného cla (7,5 %) zaplaceného z dovozu PTA. Posledně uvedená možnost však není přípustná, pokud způsobilá společnost využívá u dovozu PTA systém vrácení cla (např. celní sklad pro provádění zpracovatelských operací). Z výše uvedených skutečností je zřejmé, že spolupracující vyvážející výrobce byl podle práva nucen používat tento program pouze u nákupů PTA vyrobené v tuzemsku, jelikož u dovezené PTA současně využíval program celního skladu pro provádění zpracovatelských operací.
Mimoto je zjevné, že i v případech, kdy jedna způsobilá společnost využívá obě dostupné možnosti programu (tj. upustí od možnosti využívat systém vrácení cla v rámci celního skladu pro provádění zpracovatelských operací), je zřejmé, že náhrady, které podle očekávání obdrží, budou jiné než v případě, je-li sazba vypočítána na základě plné domácí fakturované ceny, jelikož v druhém případě je vypočítána na základě hodnoty uvedené v celním prohlášení, která není nutně plnou fakturovanou cenou. Nebyly předloženy žádné ověřitelné důkazy, které by mohly výše uvedené závěry zpochybnit. Co se týká tvrzení, že přístup k programu není omezen, šetřením bylo zjištěno, že v příslušných právních předpisech jsou jednoznačně uvedena jména způsobilých stran. PTA vyrobená v tuzemsku každopádně nepodléhá clu, a proto „náhrada“ ve výši 7,5 % představuje přímý převod peněžních prostředků nebo čistou dotaci. Jediným způsobem, jak může výrobce PET tuto subvenci, tj. dotaci, získat, je nákup PTA vyrobené v tuzemsku. Na druhou stranu představuje „náhrada“ cla z dovezené PTA osvobození od platby, která by byla normálně splatná, nikoli přímý převod peněžních prostředků; tyto dvě situace proto nejsou rovnocenné.
(59)
Program tudíž prostřednictvím přímého převodu peněžních prostředků poskytuje jednoznačnou výhodu domácímu kupci, tj. výrobci PET, a je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 4 písm. b) základního nařízení, jelikož subvence závisí na přednostním použití domácího výrobku před dováženým, poněvadž způsobilé pro přímou dotaci jsou pouze domácí výrobky. Tuto subvenci lze mimoto považovat za specifickou rovněž ve smyslu čl. 4 odst. 4 písm. a) základního nařízení, jelikož samotné právní předpisy výslovně omezují přístup k tomuto programu na určité podniky, které patří do odvětví výroby polyesterů.
(60)
Co se týká tohoto programu, pákistánská vláda spolu se svými připomínkami k prozatímnímu nařízení předložila nařízení vlády vydané dne 28. června 2010, v němž se uvádí, že celní předpisy č. 1045(I)/2008 byly s účinkem ode dne 1. července 2010 zrušeny. Pákistánská vláda uvedla, že tento vývoj zajistí, že v případě PTA pořízené v tuzemsku nebo dovezené PTA nejsou a nebudou pro uživatele PTA povoleny žádné náhrady.
(61)
Podle novinového výstřižku, který ve stejné záležitosti předložil spolupracující vyvážející výrobce, se mimoto zdá, že se pákistánská vláda rozhodla zrušit předpis týkající se tohoto programu, aby Pákistán v tomto ohledu splňoval mezinárodní normy. Spolupracující vyvážející výrobce doložil informace, které poskytla pákistánská vláda, údaji, které potvrzují, že ode dne 1. července 2010 již při nákupech PTA vyrobené v tuzemsku nelze příslušnou dotaci obdržet. V této souvislosti se připomíná, že v souladu s článkem 15 základního nařízení se opatření neuloží, pokud subvence skončí nebo se prokáže, že subvence již nepředstavují žádnou výhodu pro dotyčné vývozce. Z výše uvedených informací je zřejmé, že Pákistán v podstatě uznává, že body vyzdvižené v prozatímním nařízení s ohledem na tento program vyžadovaly z jeho strany nápravná opatření, že pákistánská vláda program ukončila a že spolupracujícímu vyvážejícímu výrobci již nejsou v souvislosti s tímto programem poskytovány žádné výhody. Za těchto okolností se má za to, že podmínky stanovené v článku 15 základního nařízení jsou splněny, a na dotyčný program by se proto neměla vyrovnávací opatření vztahovat.
(62)
Na základě výše uvedených skutečností a vzhledem k neexistenci jakýchkoli dalších relevantních připomínek jsou potvrzena zjištění týkající se tohoto programu, která byla uvedena v 93. až 105. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, jak byla pozměněna ve výše uvedeném 58. až 61. bodě odůvodnění.
IV) Program konečné daně
(63)
Obě strany tvrdily, že tento program představuje jiný systém zdanění a neměla by se na něj vztahovat vyrovnávací opatření, jelikož Pákistán má s ohledem na zdanění svrchovaná práva a může používat systém zdanění, jaký chce. Rovněž bylo uvedeno, že program konečné daně neznamená finanční příspěvek pro žádnou společnost a představuje obecné pravidlo zdanění v Pákistánu (srážková daň ve výši 1 % v době realizace devizových příjmů), které v porovnání s běžným daňovým režimem, jenž stanoví 35 % daň z domácího příjmu, funguje podle jiného konceptu a na jiném základě. Podle těchto stran nelze určit, který z těchto dvou systémů je výhodnější, a program konečné daně nemá tudíž za následek ušlé vládní příjmy či nevybrání vládních příjmů, které by byly jinak splatné.
(64)
Co se týká těchto tvrzení, je třeba uvést, že není zpochybněna svrchovanost Pákistánu, nýbrž údajné subvence poskytované určitým vyvážejícím výrobcům. Mimoto je nutno připomenout, že zisky z vývozu jsou zdaněny jinak než zisky dosažené z domácího prodeje. Pokud tento daňový režim vede k tomu, že zisky z vývozu jsou zdaněny nižší sazbou než zisky dosažené z domácího prodeje, je nutno tento program považovat za subvenci ve formě ušlých vládních příjmů ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení, která poskytuje společnosti příjemce výhodu. Jedná se rovněž o specifickou subvenci ve smyslu čl. 4 odst. 4 písm. a), jelikož subvence závisí na vývozní výkonnosti.
(65)
Spolupracující vyvážející výrobce mimoto poskytl pro rok 2008 a 2009 soubor výpočtů v Excelu a oznámení o vyměření daně a inkasní příkaz vydané zástupcem zmocněnce pro daň z příjmu, které revidovaly soubor údajů v přiznání k dani z příjmu společnosti za rok 2008. Pákistánská vláda tvrzení spolupracujícího vyvážejícího výrobce dosvědčila a uvedla, že poskytnuté výpočty prokazují, že spolupracující vyvážející výrobce zaplatil na základě programu konečné daně vyšší daň v porovnání s daní, kterou by platil v případě použití běžného daňového režimu.
(66)
Tato tvrzení bylo nutno zamítnout. Za prvé, poskytnuté výpočty nejsou součástí přiznání k dani z příjmu společnosti ani žádného jiného oficiálního dokumentu finančního úřadu. Nejsou proto k dispozici žádné ověřitelné důkazy, že přesně popisují závazky spolupracujícího vyvážejícího výrobce s ohledem na daň z příjmu.
(67)
Za druhé, analýza předložených oficiálních daňových dokladů (oznámení o vyměření daně a inkasní příkaz) nijak nepotvrzují tvrzení předložená stranami ohledně výše daně splatné na základě jednotlivých daňových režimů.
(68)
Pokud jde o předloženou dokumentaci vztahující se k roku 2008, strany neprokázaly, jak se mohou uvedené částky přesně shodovat s přiznáním k dani z příjmu společnosti za rok 2008 a oběma doklady, které následně vydaly příslušné finanční úřady. Zdá se, že posledně uvedené doklady potvrzují, že společnost musí zaplatit částku daně z příjmu z domácího prodeje. Z předložených informací však není vůbec jasné, zda tato částka daně (či jakákoli jiná částka daně) byla skutečně zaplacena, nebo zda společnost podala proti výše uvedenému oznámení o vyměření daně opravný prostředek. Není rovněž zřejmé, jak se částky uvedené ve výpočtech v Excelu mohou shodovat s přiznáním k dani z příjmu společnosti nebo inkasním příkazem finančního úřadu. Každopádně i v případě, pokud by se uznalo, že částka uvedená v oznámení o vyměření daně byla zaplacena, nemění to závěr, že spolupracující vyvážející výrobce zaplatil nižší daň, než jakou by musel zaplatit v případě, že by se na příjem plynoucí z vývozu vztahovala 35 % sazba daně.
(69)
S ohledem na předloženou dokumentaci týkající se roku 2009 se podotýká, že strany neposkytly přiznání k dani z příjmu spolupracujícího vyvážejícího výrobce za rok 2009. Místo předložení oficiálních daňových přiznání byl jako důkaz poskytnut výpočet v Excelu. Takovýto druh informací je jednoznačně neověřitelný a nemůže doložit tvrzení ohledně vývoje daně z příjmu po skončení období šetření. V této souvislosti je třeba zdůraznit, že pákistánská vláda a/nebo spolupracující vyvážející výrobce mohou požádat o prozatímní přezkum opatření, budou-li splněna příslušná ustanovení článku 19 základního nařízení.
(70)
Při výpočtu výše subvence na základě programu konečné daně však byla zjištěna administrativní chyba s ohledem na příjem spolupracujícího vyvážejícího vývozce plynoucí z vývozu, jak byl uveden v přiznání k dani z příjmu společnosti za rok 2008. To bylo odpovídajícím způsobem opraveno. Míra subvence zjištěná s ohledem na tento program v průběhu období šetření u vyvážejícího výrobce činí 1,97 % (namísto 1,95 %).
(71)
Na základě výše uvedených skutečností a vzhledem k neexistenci jakýchkoli dalších relevantních připomínek jsou potvrzena zjištění týkající se tohoto programu, která byla uvedena v 106. až 116. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, jak byla pozměněna ve výše uvedeném 70. bodě odůvodnění.
V) Program dlouhodobého financování vývozu s pevnou sazbou
(72)
Obě strany uvedly, že úrokovou sazbou použitou k výpočtu rozpětí subvence u tohoto programu financování musí být úroková sazba, která byla dostupná v době, kdy vyvážející výrobce sjednával financování s pevnou sazbou, a to sazba v letech 2004-2005. Jmenovatelem použitým při výpočtu prozatímního rozpětí subvence by měl být celkový obrat společnosti namísto celkového vývozního obratu, jelikož se výrobní zařízení, která jsou financována na základě programu dlouhodobého financování vývozu s pevnou sazbou, využívají při výrobě domácích i vyvážených výrobků.
(73)
Tato tvrzení musela být zamítnuta. Především je třeba objasnit, že sazbou použitou ve výpočtu je komerční úroková sazba převládající v Pákistánu v období šetření, která byla získána z internetových stránek pákistánské státní banky. Financování, jež bylo dohodnuto v letech 2004/2005, bylo dotčeným vývozcem čerpáno ve splátkách. Při výpočtu výše subvence byla použita částka úvěru vyčerpaná během období šetření, jak byla nahlášena spolupracujícím vyvážejícím výrobcem. Při posuzování výhody, které určitá strana využila v průběhu konkrétního období šetření, se obvykle použitelná sazba u obchodních úvěrů převládající na trhu v průběhu období šetření srovná se sazbou čerpaného úvěru spláceného během období šetření, což bylo provedeno i v tomto případě. Co se týká jmenovatele při výpočtu subvence, je nutno připomenout, že podmínkou pro využití programu je to, že společnost musí přímo či nepřímo vyvézt nejméně 50 % svého ročního objemu výroby. Výši subvence (čitatel) bylo tudíž nutno přepočítat na vývozní obrat dotčeného výrobku v průběhu období šetření, jelikož subvence závisí na vývozní výkonnosti.
(74)
Na základě výše uvedených skutečností a vzhledem k neexistenci jakýchkoli dalších relevantních připomínek jsou potvrzena zjištění týkající se tohoto programu, která byla uvedena v 117. až 133. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
VI) Program pákistánské státní banky pro financování vývozu
(75)
Pákistánská vláda uvedla, že odvětví výroby PET bylo z tohoto programu vyloučeno rozhodnutím, které pákistánská státní banka přijala dne 28. června 2010. Uvádělo se tudíž, že tento program je v souladu s ustanoveními článku 15 základního nařízení a že by Komise neměla program napadnout, jelikož je prokázáno, že subvence skončila. K této záležitosti spolupracující vyvážející výrobce uvedl, že podle oběžníku pákistánské státní banky č. 09 ze dne 28. června 2010 společnost splatila veškeré částky obdržené v rámci programu pákistánské státní banky pro financování vývozu a ke dni 30. června 2010 neexistuje s ohledem na tento program žádná splatná částka.
(76)
Pokud jde o toto tvrzení, připomíná se, že v článku 15 základního nařízení je uvedeno, že žádná opatření se nepřijmou, pokud subvence skončí nebo se prokáže, že subvence již nepředstavují žádnou výhodu pro dotyčné vývozce. S ohledem na poskytnutou dokumentaci ohledně programu pákistánské státní banky pro financování vývozu se podotýká, že se v rozhodnutí státní pákistánské banky skutečně uvádí, že banky nesmí na základě tohoto programu povolit finanční facility pro PET. V příslušném textu se rovněž uvádí, že stávající finanční facility poskytnuté vývozcům zůstanou platné až do dne splatnosti příslušných úvěrů, přičemž se při výpůjčkách společností v období 2009-2010 a u nároků do roku 2011 vezme v úvahu vývozní výkonnost společností.
S ohledem na tyto body pákistánská vláda poskytnutím potřebné dokumentace objasnila, že společnosti, které na základě tohoto programu nemají v pákistánském účetním roce 2009-2010 (tj. do 30. června 2010) krátkodobé úvěry, nemají v přechodném období do roku 2011 nárok na jakékoli výhody. Pokud jde o tvrzení, že spolupracující vyvážející výrobce nemá na základě programu pákistánské státní banky pro financování vývozu žádné splatné částky, uvádí se, že toto tvrzení bylo doloženo souborem důkazů, které poskytly příslušné banky, a potvrzeno autorizovaným účetním společnosti. S přihlédnutím k výše uvedeným skutečnostem se vyvozuje závěr, že strany mohly prokázat, že program pákistánské státní banky pro financování vývozu již neposkytuje dotyčnému vývozci žádnou výhodu. Jsou tudíž splněny podmínky stanovené v článku 15 základního nařízení a předložená tvrzení se považovala za oprávněná. Byl proto vyvozen závěr, že by se na tento program neměla vyrovnávací opatření vztahovat.
(77)
Spolupracující vyvážející výrobce rovněž uvedl, že úrokovou sazbou použitou k výpočtu rozpětí subvence musí být krátkodobá úroková sazba, která byla pro společnost dostupná v průběhu období šetření. Rovněž se uvádělo, že získané finanční prostředky jsou používány k uspokojení celkových potřeb v oblasti financování krátkodobých aktiv společnosti s ohledem na domácí prodej i vývoz, a tudíž by jmenovatelem ve výpočtu rozpětí subvence měl být celkový obrat společnosti.
(78)
Tato tvrzení bylo nutno zamítnout. Připomíná se, že sazbou použitou ve výpočtu je komerční úroková sazba platná v Pákistánu v období šetření, která byla získána z internetových stránek pákistánské státní banky. Tato sazba představuje běžnou sazbu u úvěrů převládající na trhu. S ohledem na jmenovatele ve výpočtu subvence se uvádí, že podmínkou pro využití programu je uskutečnění zvláštních vývozních transakcí nebo celková vývozní výkonnost. Výši subvence (čitatel) bylo proto nutno přepočítat na celkový vývozní obrat v průběhu období šetření, jelikož subvence závisí na vývozní výkonnosti.
(79)
Na základě výše uvedených skutečností a vzhledem k neexistenci jakýchkoli dalších relevantních připomínek jsou potvrzena zjištění týkající se tohoto programu, která byla uvedena v 134. až 148. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, jak byla pozměněna ve výše uvedeném 75. až 78. bodě odůvodnění.
VII) Financování podle devizového oběžníku pákistánské státní banky č. 25 (F.E. Circular No. 25)
(80)
Obě strany uvedly, že v tomto programu se nejedná o žádný zásah ze strany pákistánské státní banky, že obchodní banky poskytují financování v cizí měně bez zvýhodněných úrokových sazeb a že program nezávisí na vývozní výkonnosti, jelikož jej mohou využít vývozci i dovozci.
(81)
Předložená tvrzení byla analyzována na základě příslušných právních předpisů a provádění programu v praxi a bylo zjištěno, že jsou oprávněná. Byl proto vyvozen závěr, že by se na tento program neměla vyrovnávací opatření vztahovat. Jelikož se na program financování podle devizového oběžníku pákistánské státní banky č. 25 nebudou vztahovat vyrovnávací opatření, není nutné reagovat na příslušné připomínky k poskytnutí informací.
3.2.3. Výše napadnutelných subvencí
(82)
S přihlédnutím k výše uvedeným skutečnostem činí konečná výše napadnutelných subvencí v souladu s ustanoveními základního nařízení, vyjádřená podle hodnoty, u jediného spolupracujícího pákistánského vyvážejícího výrobce 5,15 %.
3.3. Spojené arabské emiráty (SAE)
3.3.1. Úvod
(83)
Vláda SAE a spolupracující vyvážející výrobce podali připomínky k níže uvedeným programům, které byly v prozatímním nařízení napadnuty:
I)
federální zákon č. 1 z roku 1979
II)
zóna volného obchodu (ZVO).
3.3.2. Zvláštní programy
I) Federální zákon č. 1 z roku 1979
(84)
Vláda SAE uvedla, že program podle federálního zákona č. 1 z roku 1979 je obecně a horizontálně dostupný všem výrobním odvětvím a podnikům v SAE a přístup je udělován bez jakýchkoli výjimek. Spolupracující vyvážející výrobce uvedl, že licence vydané na základě federálního zákona č. 1 z roku 1979 je podmínkou pro to, aby společnost mohla existovat a působit v SAE.
(85)
Pokud jde o výše uvedená tvrzení, podotýká se, že šetřením bylo zjištěno, že průmyslové podniky v SAE mohou působit na základě různých druhů licencí. Kromě licence udělované podle federálního zákona č. 1 z roku 1979 může průmyslový podnik působit na základě licence vydané regionálními orgány v emirátu, v němž je usazen. Tak tomu bylo v případě spolupracujícího vyvážejícího výrobce, jenž je držitelem licence, kterou vydala vláda emirátu Ras al Khaimah. Průmyslový podnik může mimoto působit v rámci zóny volného obchodu, přičemž v tomto případě se licence podle výše uvedeného zákona nevyžaduje. Nelze proto tvrdit, že všechny průmyslové podniky v SAE působí podle federálního zákona č. 1 z roku 1979. Nebylo tudíž prokázáno, že zařazení do programu je automatické, a příslušné tvrzení muselo být zamítnuto.
(86)
Obě strany tvrdily, že požadavky stanovené v zákoně jsou pouze nezbytnými předpoklady pro to, aby mohl v zemi působit jakýkoli průmyslový projekt, a nikoli aby dosáhl osvobození od cla, a tudíž analýza Komise v prozatímním nařízení týkající se §§ 12, 13 a 21 federálního zákona č. 1 je chybná. Vláda SAE rovněž uvedla, že pokud jde o § 13, výraz „posoudit“ nemá v arabské verzi zákona závazný význam. Vláda SAE rovněž uvedla, že §§ 11 a 12 výše uvedeného zákona nebyly v praxi nikdy použity, jelikož technický výbor, který odpovídá za doporučování žádostí ministru, nebyl zřízen. Rovněž bylo uvedeno, že úloha odboru ministerstva pro průmyslový rozvoj je stanovena v příručce pro uživatele elektronického průmyslového systému, kterou vydalo ministerstvo, jak je uvedeno v 173. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(87)
Tato tvrzení bylo nutno zamítnout. Podotýká se, že §§ 13 a 21 zákona jsou součástí postupného procesu, který se předpokládá v analýze pro průmyslovou licenci podle federálního zákona č. 1 z roku 1979. S ohledem na §§ 11 a 12 se uvádí, že tyto články stanoví úlohu a povinnosti různých státních subjektů vydávajících průmyslovou licenci podle federálního zákona č. 1 z roku 1979. Skutečnost, že určitý subjekt nebyl zřízen, ačkoliv je stanoven v zákoně a je odpovědný za: i) posuzování informací předaných odborem pro průmyslový rozvoj a ii) vydávání doporučení ministrovi ohledně schválení či zamítnutí žádostí, potvrzuje, že právní předpisy, podle nichž orgán, který poskytuje subvenci, působí, nejsou v praxi dodržovány, a tudíž neexistuje právní jistota ohledně způsobu, jakým je subvence udělována. Tvrzení vlády SAE ohledně technického výboru je mimoto v rozporu s předchozími tvrzeními, podle nichž ministr tento výbor požádal, aby se vyjádřil k případné revizi zákona. Co se týká definice slova „posoudit“ v § 13 federálního zákona, podotýká se, že anglická verze je zněním, které v průběhu šetření poskytla vláda SAE. Po poskytnutí prozatímních informací mimoto vláda SAE uvedla, že v definicích mohou mezi anglickým a arabským zněním existovat rozdíly. Skutečnost, že obě verze textu vyvolávají pochybnosti s ohledem na určité části kritérií způsobilosti, je opět jasným signálem, že neexistuje právní jistota, co se týká kritérií a podmínek, které upravují způsobilost subvence. Pokud jde o úlohu odboru pro průmyslový rozvoj, podotýká se, že nebyly předloženy žádné nové informace, které by mohly zjištění šetření zpochybnit.
(88)
Vláda SAE uvedla, že její průmyslové statistiky prokazují, že podle federálního zákona č. 1 z roku 1979 je zaevidováno více než 4 000 průmyslových podniků. Obě strany uvedly, že Komise neposkytla skutečné důkazy, že orgány SAE mají při schvalování nebo zamítání žádostí o účast v programu volnost rozhodování.
(89)
Tato tvrzení bylo nutno zamítnout. Podotýká se, že šetřením bylo zjištěno, že udělení průmyslové licence podle federálního zákona č. 1 z roku 1979 není automatické a že pravidla, jimiž se řídí proces výběru příjemců, nejsou objektivní. Vzhledem ke skutečnosti, že bylo zjištěno, že program je specifický v souladu s ustanoveními čl. 4 odst. 2 písm. a) a b) základního nařízení, bylo na vládě SAE, aby podle ustanovení čl. 4 odst. 2 písm. c) základního nařízení prokázala své tvrzení, že byly schváleny žádosti všech stran, které od přijetí federálního zákona č. 1 z roku 1979 podaly žádost o průmyslovou licenci podle tohoto zákona. Žádné takovéto ověřitelné informace nebyly poskytnuty.
(90)
Obě strany tvrdily, že osvobození výroby od cla mohou získat všechny průmyslové podniky v SAE. Spolupracující vyvážející výrobce rovněž tvrdil, že přezkum obchodní politiky WTO týkající se SAE, který byl zveřejněn v roce 2006, analyzoval federální zákon č. 1 z roku 1979 a zjistil, že osvobození od cla je přiznáváno všem průmyslovým podnikům. Bylo rovněž uvedeno, že systém je kontrolován, jelikož průmyslové licence jsou každý rok obnovovány, společnosti, jichž se program týká, podávají zprávy o bezcelně dovezených materiálech a orgány zamítají bezcelní dovoz, pokud vstupy nesouvisí s výrobou.
(91)
Tato tvrzení musela být zamítnuta. Je třeba uvést, že osvobození od cla je přiznáno společnostem, které využívají program podle federálního zákona č. 1 z roku 1979, a běžná celní sazba není v případě surovin nulová. Spolupracující vyvážející výrobce neprokázal, že obecné tvrzení v dokumentu o přezkumu obchodní politiky WTO je přesnější než podrobná analýza založená na inspekci na místě, která byla v prozatímním nařízení uvedena výslovně v souvislosti se způsobilostí a uplatňováním federálního zákona č. 1 z roku 1979 v praxi. Co je důležitější, šetřením bylo zjištěno, že orgány jednají při řízení bezcelního dovozu materiálů na základě programu diskriminačním způsobem. Jelikož neexistují žádná pravidla, na jejichž základě jsou žádosti o bezcelní dovoz schvalovány či zamítány, a vzhledem k neexistenci účinného ověřovacího systému s ohledem na řízení programu není jasné, proč je v určitém okamžiku jedné straně povolen bezcelní dovoz, zatímco k jinému dni může být bezcelní dovoz zamítnut. Tak tomu skutečně bylo v případě spolupracujícího vyvážejícího výrobce, od něhož se občas vyžadovalo uhrazení cla bez jakéhokoliv odůvodnění ze strany orgánu, který poskytuje subvenci. Obě strany proto nepředložily žádné důkazy, které by doložily jejich tvrzení ohledně řízení programu a přidělování bezcelního dovozu.
(92)
Bylo rovněž uvedeno, že se program řídí objektivními kritérii, a to požadavkem, aby se osvobození od cla mohlo týkat pouze dovezených výrobků, které jsou použity při výrobě průmyslového podniku. Toto tvrzení muselo být zamítnuto, jelikož (jak bylo vysvětleno ve výše uvedeném 89. a 91. bodě odůvodnění) existence takovýchto objektivních kritérií nebyla prokázána.
(93)
Vláda SAE uvedla, že federální zákon č. 1 z roku 1979 je v současnosti revidován a že tato informace byla sdělena Komisi. Uvádělo se rovněž, že Komise nevzala informace a dokumenty předložené vládou SAE v úvahu a že nepředložila tvrzení a skutečné důkazy ohledně skutkových a právních okolností, které vedly k jejím závěrům.
(94)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti se podotýká, že Komise pečlivě vyhodnotila a analyzovala veškeré informace, které strany poskytly. S ohledem na revizi federálního zákona č. 1 z roku 1979 je třeba uvést, že znění, které poskytla vláda SAE, je interní předlohou dokumentu ministerstva financí a průmyslu. Jako takový nemá tento dokument žádnou právní hodnotu. Orgán provádějící šetření je povinen analyzovat platné právní předpisy a způsob, jakým jsou uplatňovány, a nikoli nezávaznou předlohu, která nebyla schválena správními a legislativními orgány SAE a nebyla uzákoněna. Co je důležitější, skutečnost, že vláda SAE v současnosti pracuje na možné revizi federálního zákona č. 1 z roku 1979, potvrzuje, že si orgány uvědomily, že je nutno (jak uvedla vláda SAE) odstranit případný nesoulad s Dohodou WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních.
(95)
Na základě výše uvedených skutečností se potvrzují zjištění týkající se tohoto programu, která byla uvedena v166. až 183. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
II) Zóna volného obchodu (dále jen „ZVO“)
(96)
Obě strany uvedly, že bezcelní dovoz investičních prostředků je povolen všem podnikům v SAE.
(97)
V této souvislosti se uvádí, že šetřením bylo zjištěno, že společnosti usazené v ZVO mohou bezcelně dovážet investiční prostředky. Skutečnost, že jedna strana může získat stejnou výhodu použitím jiného programu (a to federálního zákona č. 1 z roku 1979), neznamená, že se dotyčná subvence nepovažuje za napadnutelnou. Strany nebyly schopny poskytnout jakékoli věcné důkazy, aby vyvrátily zjištění šetření týkající se ZVO. S přihlédnutím k výše uvedeným skutečnostem bylo nutno předložené tvrzení zamítnout.
(98)
Na základě výše uvedených skutečností se potvrzují zjištění týkající se tohoto programu, která byla uvedena v 184. až 199. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3.3.3. Výše napadnutelných subvencí
(99)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem činí konečná výše napadnutelných subvencí v souladu s ustanoveními základního nařízení, vyjádřená podle hodnoty, u jediného spolupracujícího vyvážejícího výrobce ve Spojených arabských emirátech 5,13 %.
3.4. Připomínky k poskytnutí konečných informací
(100)
Připomíná se, že po poskytnutí konečných informací měly všechny zúčastněné strany možnost se vyjádřit a uvést svá stanoviska. Jejich připomínky byly zváženy a případně vzaty v úvahu, tyto připomínky však nebyly takové povahy, aby změnily výše uvedené závěry.
(101)
Íránský spolupracující vyvážející výrobce předložil opět svou analýzu skutečností daného případu, neposkytl však žádné nové přesvědčivé důkazy, které by zpochybnily zjištění šetření.
(102)
Pákistánská vláda vyslovila nespokojenost se zamítnutím jejího závazku s ohledem na program celního skladu pro provádění zpracovatelských operací a zopakovala připomínky týkající se programu dlouhodobého financování vývozu s pevnou sazbou a programu konečné daně. Předložila rovněž nové rozhodnutí federálního finančního úřadu vydané dne 27. července 2010, v němž je stanoveno clo z dovozu PTA (suroviny používané při výrobě PET) ve výši 3 %, a tvrdila, že orgány jsou podle právních předpisů povinny přepočítat rozpětí subvence zjištěné u programu celního skladu pro provádění zpracovatelských operací. To bylo nutno zamítnout, jelikož neexistují žádné známky toho, že subvence nebude existovat i nadále. Pákistánská vláda tvrdí, že se subvence snížila. Podle pravidel programu celního skladu pro provádění zpracovatelských operací však lze vstupní materiály použít přinejmenším dva roky po dovozu. Jinými slovy, materiál, který byl dovezen do července 2010 (kdy celní sazba činila 7,5 %), lze použít až do července 2012. Orgány stanovily výši subvence na základě údajů týkajících se období šetření a v souladu s pravidly programu může dopad předchozí celní sazby přetrvávat až do roku 2012. V době konečného uložení cla tudíž jednoznačně existovalo subvencování. Clo je mimoto pouze jedním prvkem v souboru údajů, a (jak bylo prokázáno výše v 43. až 53. bodě odůvodnění) pokud by byla celní sazba nižší, mohl se zvýšit objem dovozu.
(103)
Pákistánský spolupracující vyvážející výrobce nesouhlasil s analýzou týkající se programu konečné daně, poskytnuté prvky však nemohly zjištění šetření změnit. Uvedl rovněž, že existují ověřitelné důkazy, které přesně dokládají jeho závazky v souvislosti s daní z příjmu, a předložil soubor dokladů s cílem prokázat, že zjištění Komise nejsou správná. V této souvislosti se podotýká, že poskytnuté informace nejsou přesvědčivé a nelze je ověřit, takže je nebylo možno vzít v úvahu.
(104)
Vláda SAE předložila opět svou analýzu skutečností daného případu a tvrdila, že orgány založily svá zjištění na nejasném výkladu federálního zákona č. 1 z roku 1979 a nepředložila skutečné důkazy. V této souvislosti se připomíná, že specifičnost byla zjištěna v souladu s čl. 4 odst. 2 písm. a) a b) základního nařízení, že orgány provedly výklad federálního zákona č. 1 z roku 1979 na základě předložených informací, důkazů a údajů a že nebyly zjištěny žádné přesvědčivé důkazy, které by mohly zjištění šetření změnit. Vláda SAE uvedla, že proces změn federálního zákona č. 1 z roku 1979 pokročil a dospěl ke konečným krokům pro jeho vyhlášení. V tomto ohledu se podotýká, že Komise vítá úsilí, které SAE vynaložila na změnu svých příslušných právních předpisů, výše uvedený vývoj však nemá žádný dopad na zjištění šetření, jelikož pro ukončení procesu změn a přijetí nového zákona neexistuje žádný jednoznačný harmonogram.
(105)
Spolupracující vyvážející výrobce v SAE zopakoval svá tvrzení ohledně federálního zákona č. 1 z roku 1979. Uvedl rovněž, že se ve výpočtu rozpětí subvence vyskytují chyby. Tvrdil, že se společnost po poskytnutí konečných informací dověděla, že pořízení surovin ze Saudské Arábie nepodléhá clu, jelikož SAE a Saudská Arábie jsou součástí celní unie Rady pro spolupráci v Zálivu, a poskytl soubor dokumentů souvisejících s jeho tvrzeními. V této souvislosti se uvádí, že tato stanoviska jsou součástí zcela nového souboru informací, které měly být předloženy již v odpovědi na dotazník nebo nejpozději při inspekci, aby Komise mohla ověřit pravdivost těchto tvrzení. Poskytnuté údaje proto nelze v této pozdní fázi šetření ověřit. Neexistují rovněž žádné přesvědčivé důkazy, které by tato tvrzení potvrdily. Dále se uvádělo, že výhodu je nutno vypočítat na základě surovin, které byly spotřebovány v období šetření, a nikoli na základě pořízených surovin. V tomto ohledu se uvádí, že rozdělení na spotřebované a pořízené suroviny je irelevantní, jelikož napadnutou částkou je celková částka, kterou lze přičíst období šetření, jak je vysvětleno výše v 84. až 95. bodě odůvodnění.
4. ÚJMA
4.1. Výroba v Unii, výrobní odvětví Unie a spotřeba Unie
(106)
S ohledem na výrobu v Unii, výrobní odvětví Unie a spotřebu v Unii nebyly obdrženy žádné připomínky. Potvrzuje se proto 201. až 206. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4.2. Dovoz z dotčených zemí
(107)
S ohledem na kumulativní posouzení účinků dotčeného dovozu, objem dovozu z dotčených zemí a jejich příslušný podíl na trhu nebyly obdrženy žádné připomínky. Potvrzuje se proto 207. až 213. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
(108)
Vzhledem ke skutečnosti, že (jak bylo zmíněno ve výše uvedeném 20. bodě odůvodnění) bylo rozhodnuto rozdělit výrobek, jehož se šetření týká, na několik druhů výrobku, byl proveden nový výpočet cenového podbízení, který zohledňuje tuto změnu.
(109)
Za účelem analýzy cenového podbízení byly u každého druhu výrobku vážené průměrné prodejní ceny výrobního odvětví Unie pro odběratele, kteří nejsou ve spojení, na trhu Unie, upravené na úroveň cen ze závodu, srovnány s odpovídajícími váženými průměrnými cenami dovozu z dotčených zemí prvnímu nezávislému odběrateli na trhu Unie, stanovenými na základě cen CIF s příslušnou úpravou o náklady po dovozu a rozdíly v úrovni obchodu.
(110)
Ze srovnání vyplynulo, že v průběhu období šetření byla cena dovozu subvencovaných výrobků pocházejících ze SAE, které byly prodávány v Unii, nižší než ceny výrobního odvětví Unie o 3,2 %. Cena dovozu subvencovaných výrobků pocházejících z Íránu, které byly prodávány v Unii, byla nižší než ceny výrobního odvětví Unie o 3,0 %. Cena dovozu subvencovaných výrobků pocházejících z Pákistánu, které byly prodávány v Unii, byla nižší než ceny výrobního odvětví Unie o 0,5 %. Vážené průměrné rozpětí cenového podbízení u dotčených zemí v průběhu období šetření činí 2,5 %.
(111)
Íránský vývozce uvedl, že jeho rozpětí újmy je nadhodnoceno, jelikož zjištěná vážená průměrná jednotková prodejní cena byla kvůli nesprávnému výpočtu výše úpravy s ohledem na obchodní úroveň podhodnocena. Vzhledem k tomuto tvrzení je nutno uvést, že částkou úpravy s ohledem na obchodní úroveň, která byla použita v prozatímním výpočtu, byla pevně stanovená částka za tunu, což je provize, kterou účtuje spolupracující zástupce pro dovoz a která představuje přibližně 1 % průměrné ceny CIF. Jelikož však nebylo navrženo žádné jiné vyčíslení úpravy o obchodní úroveň a ohledně této úpravy nebyly k dispozici žádné jiné informace, tvrzení bylo zamítnuto.
(112)
Stejná strana rovněž tvrdila, že se zdá, že 2 % sazba použitá u nákladů po dovozu je podhodnocená.
(113)
V tomto ohledu se znovu opakuje, že při tomto šetření nespolupracoval žádný dovozce a nebylo možné ověřit skutečné náklady po dovozu. Jelikož nebyly k dispozici žádné jiné údaje, byla použita stejná sazba jako v předchozím řízení.
4.3. Situace výrobního odvětví Unie
(114)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že újma neexistuje, jelikož vzorek nebyl vybrán správně, a proto výsledky nelze extrapolovat na celé výrobní odvětví Unie. Bylo uvedeno, že jelikož jedna společnost (která nebyla zařazena ve vzorku) uvedla, že využívá více než 100 % své kapacity, jednoznačně to naznačuje neexistenci újmy. Podotýká se, že předložené informace jsou výtahem podání této společnosti burzovním orgánům ve třetí zemi a nebyly ověřeny. Tyto informace nejsou rovněž v souladu s informacemi obsaženými ve spisu. Využití kapacity u jednoho výrobce v EU nemůže samo o sobě každopádně změnit zjištění týkající se újmy způsobené výrobcům v EU, kteří byli zařazeni do vzorku, a ostatním výrobcům v EU.
(115)
Jelikož nebyla vznesena žádná další tvrzení nebo připomínky, potvrzuje se 218. až 237. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4.4. Závěr ohledně újmy
(116)
Jelikož nebyly vzneseny žádné konkrétní připomínky, potvrzuje se závěr ohledně újmy uvedený v 238. až 240. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
5. PŘÍČINNÁ SOUVISLOST
5.1. Účinek dovozu subvencovaných výrobků
(117)
Jelikož nebyly vzneseny žádné konkrétní připomínky, potvrzuje se 241. až 245. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.2. Účinek ostatních činitelů
(118)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že zjištěná újma není zapříčiněna dovozem subvencovaných výrobků, nýbrž že nízké ceny PET v EU odrážejí celosvětový cyklus výrobního odvětví a že od září 2008 až do června 2009 ceny PET v EU sledovaly nízké ceny ropy. S ohledem na toto tvrzení se uznává, že ceny PET do jisté míry závisí na cenách ropy, jelikož ropné deriváty jsou při výrobě PET hlavní surovinou. Ceny ropy však nebyly během celého období šetření nízké, nýbrž kolísaly, počínaje velkým poklesem, po němž následovalo zotavení. Toto kolísání světových cen ropy nemůže vysvětlit, proč byl dovoz PET subvencovaný, a jeho ceny byly proto nižší než ceny výrobců v Unii. Právě toto cenové podbízení, které bylo možné kvůli obdrženým subvencím, stlačilo ceny výrobního odvětví Unie a nutilo výrobce v EU prodávat se ztrátou, aby nepřišli o své odběratele.
(119)
Íránský vývozce tvrdil, že od analýzy újmy nebyly náležitě odděleny finanční a technické problémy některých výrobců v EU a byly nesprávně přičteny íránskému dovozu, jelikož ten vstoupil na trh až po roce 2006. V této souvislosti se uvádí, že dovoz z Íránu existoval již v roce 2006 a 2007 v množství, které představovalo podíl na trhu nižší než 1 %. Od roku 2008 získal tento dovoz podíl na trhu přesahující 1 % a svými nízkými cenami přispěl ke stlačení cen v EU. V tomto případě byly mimoto splněny podmínky pro kumulativní posouzení a účinky dovozu subvencovaných výrobků ze všech dotčených zemí bylo možno posoudit kumulativně. Do vzorku byla zařazena pouze jedna ze společností zmíněných íránským vývozcem a technické problémy tohoto výrobce v EU, které trvaly od září do poloviny října 2008, neovlivnily významně celkový obraz o újmě.
(120)
Stejná strana zopakovala, že případná zjištěná újma je spojena s poklesem poptávky, zejména v průběhu období šetření, které se vyznačovalo světovou finanční a hospodářskou krizí. Tato strana však nevyvrátila tvrzení uvedená v 254. až 256. bodě odůvodnění prozatímního nařízení: že hospodářský pokles, který začal v posledním čtvrtletí 2008, nemohl nijak zmenšit účinky dovozu subvencovaných výrobků za nízké ceny na trh EU, které způsobily újmu, během celého posuzovaného období a že ačkoliv byla snižující se poptávka činitelem, který přispěl ke způsobené újmě, nenarušuje to příčinnou souvislost. Dále se uvádí, že tento dovoz subvencovaných výrobků v době klesající poptávky dokonce zvýšil svůj podíl na trhu, tj. ze 7,6 % na 10,2 %, a to na úkor výrobců v EU.
(121)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že případná újma byla zapříčiněna nedostatečnými investicemi výrobců PET v EU a jejich následnou nákladovou nevýhodou oproti vývozcům.
(122)
Uznává se, že odvětví výroby PET je kapitálově náročným odvětvím a že k zachování konkurenceschopnosti ve střednědobém až dlouhodobém horizontu je zapotřebí určitá úroveň investic. Připomíná se, že (jak je uvedeno v 237. bodě odůvodnění prozatímního nařízení) některé společnosti zařazené do vzorku uskutečnily v roce 2006 a 2007 významné investice, v roce 2008 a v období šetření však byla úroveň investic jen minimální.
(123)
V této souvislosti se podotýká, že vzhledem k snižující se výrobě a míře využití kapacity v roce 2008 a v období šetření spolu s prudce klesajícím podílem výrobců v Unii na trhu by bylo nepřiměřené očekávat v témže období významné investice do nových kapacit.
(124)
Rovněž se znovu opakuje, že (jak je uvedeno v 233. a 234. bodě odůvodnění prozatímního nařízení) během celého posuzovaného období byla finanční situace výrobců v Unii zařazených do vzorku velmi špatná a že mezi rokem 2006 a obdobím šetření tito výrobci utrpěli značné ztráty. V této situaci by opět nebylo přiměřené očekávat významné investice ze strany výrobců v Unii.
(125)
Vyvozuje se proto závěr, že omezené investice v roce 2008 a v období šetření nepřispěly podstatně k újmě, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, nýbrž byly spíše jejím důsledkem.
5.3. Závěr ohledně příčinné souvislosti
(126)
Jelikož ohledně příčinné souvislosti nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 246. až 264. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
6. ZÁJEM UNIE
(127)
Po poskytnutí prozatímních informací se přihlásil značný počet zpracovatelů a/nebo plníren v EU a tvrdil, že analýza zájmu Unie nezohledňuje náležitě tvrzení velkého počtu spolupracujících uživatelů a že zjištění jsou v rozporu se současným hospodářským prostředím. Nebylo však poskytnuto žádné další odůvodnění nebo vysvětlení. Všechny společnosti požádaly o slyšení, ke slyšení se však skutečně dostavily pouze dvě společnosti z této skupiny uživatelů a jedno sdružení italských plníren. Podstatnější připomínky byly obdrženy od jednoho spolupracujícího zpracovatele v EU (ALPLA), skupiny zpracovatelů (Caiba SA, Coca-Cola group, Danone Waters, Logoplaste, MFS Commodities, PepsiCO, Novara International a Silico Polymers), spolupracujícího zástupce pro dovoz (GSI) a sdružení zpracovatelů plastů (EuPC). Všechny tyto strany vznesly proti uložení opatření důrazné námitky.
6.1. Zájem výrobního odvětví Unie a ostatních výrobců v Unii
(128)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že výrobci v EU (nesprávně) používají nástroje na ochranu obchodu s cílem chránit trh Unie a stanovit v EU uměle vysoké ceny. Tyto strany poukazovaly na stávající antidumpingová a/nebo vyrovnávací opatření, která byla zavedena proti Indii, Indonésii, Jižní Koreji, Malajsii, Tchaj-wanu, Thajsku a Čínské lidové republice. Podotýká se však, že kterákoli společnost vyrábějící v EU má právo podat podnět a požadovat nápravná opatření, může-li prokázat existenci subvencování působícího újmu. Skutečnost, že v případě řady zemí bylo zjištěno subvencování a dumping, lze možná vysvětlit tím, že se poptávka po tomto výrobku od 90. let minulého století ohromně zvyšovala s dvoumístnými ročními tempy růstu. To po celém světě přilákalo značné investice a vedlo k celosvětové strukturální nadměrné nabídce PET. Uvádí se rovněž, že opatření proti řadě výše zmíněných zemí zavedly některé třetí země, což zdůrazňuje stávající strukturální problém.
(129)
Několik zúčastněných stran zopakovalo, že výrobci v Unii nejsou s to zvýšit v dlouhodobém horizontu svou výkonnost, jelikož se v ostatních třetích zemích brzy uskuteční nové investice, které sníží uměle vysoké ceny v EU.
(130)
Šetření prokázalo, že nová investice, která se teprve nedávno uskutečnila v Ománu, v roce 2009 značně zvýšila jeho objem dovozu, a nelze vyloučit, že to může výrobnímu odvětví Unie způsobit problémy v budoucnu. Jak však již bylo uvedeno v 270. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, nové investice, které mohou být uskutečněny a způsobit výrobnímu odvětví Unie újmu, nepředstavují pádný důvod pro odmítnutí legitimní ochrany v tomto řízení.
(131)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že růst cen PET v EU umožní zvýšit výkonnost pouze výrobcům v EU s investicemi ve třetích zemích, na něž se opatření nevztahují (Thajsko, USA, Rusko), nebo ostatním výrobcům PET ve třetích zemích (Jižní Korea). Tato strana tudíž tvrdila, že krátkodobé přínosy pro výrobce v EU budou jednoznačně vyváženy přesunem majetku na výrobce mimo EU.
(132)
V tomto ohledu se uvádí, že ve spisu neexistují žádné důkazy podporující tvrzení, že případné finanční výhody, jež mohou být přeneseny na výrobce ve třetích zemích, na něž se nevztahují opatření na ochranu obchodu, nebo na společnosti s nulovou sazbou cla, vyváží přínosy pro výrobní odvětví Unie.
(133)
Uvádělo se rovněž, že výrobci v Unii mohou zaměstnávat pouze přibližně 2 000 osob, zatímco zpracovatelé PET a plnírny, již by byli případným clem silně dotčeni, zaměstnávají přibližně 20 000 (zpracovatelé PET) a 60 000 (plnírny) osob.
(134)
Podotýká se, že počet pracovních míst vytvořených výrobci PET není nepatrný a že otázku, zda je uložení opatření v rozporu se zájmem celé Unie, nelze omezit na prostou otázku počtu zaměstnaných osob. V tomto ohledu je rovněž obzvláště důležité, že příslušní uživatelé nebudou opatřeními s přihlédnutím k výši cla a rovněž alternativním zdrojům dodávek pravděpodobně významně dotčeni, jak je stanoveno níže v 141. až 156. bodě odůvodnění.
6.2. Zájem dovozců do Unie, kteří nejsou ve spojení
(135)
Znovu se opakuje, že při tomto šetření nespolupracoval žádný dovozce, který není ve spojení.
(136)
Spolupracující zástupce pro dovoz důrazně popřel, že uložení cla nebude mít na jeho činnost značný dopad. Společnost tvrdila, že ačkoliv skutečně funguje na základě provizí, dopad by byl významný, jelikož významná část její činnosti souvisí s dotčenými zeměmi. Pokud by byla uložena konečná opatření, nepříznivě by se to dotklo provizí získaných od výrobců v dotčených zemích, jelikož by PET z dotčených zemí již nemohly soutěžit s PET, které vyrábějí ostatní výrobci.
(137)
Vzhledem k celkově nízké výši cla není pravděpodobné, že by byl prodej PET z dotčených zemí významně ovlivněn. Zástupce pro dovoz může mimoto ve střednědobém horizontu pravděpodobně přejít na jiné zdroje dodávek, konkrétně dovoz z Ománu, USA, Brazílie, Mexika a od společností s nulovou sazbou antidumpingového cla v Jižní Koreji. Prodej výrobků těchto vyvážejících výrobců by měl zástupci pro dovoz umožnit vyrovnat případnou ztrátu, jež by mohla kvůli uložení opatření vzniknout. Tvrzení je proto zamítnuto.
6.3. Zájem dodavatelů surovin v Unii
(138)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že není legitimní chránit dodavatele surovin výrobců PET v EU na úkor obalového průmyslu, plníren a konečných spotřebitelů.
(139)
Podotýká se, že analýza dopadů opatření na dodavatelský průmysl je v souladu s článkem 31 základního nařízení. Provedení této analýzy představuje běžný postup, zejména existuje-li mezi dodavateli surovin a výrobci v EU silná závislost.
(140)
Jelikož v tomto ohledu nebyly vzneseny žádné další připomínky, s konečnou platností se potvrzuje 265. až 279. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
6.4. Zájem uživatelů
(141)
Opět se opakuje, že PET používané při výrobě předlisků lahví představují 70 % až 80 % celkových výrobních nákladů zpracovatelů. U těchto společností se proto jedná o rozhodující nákladovou složku.
(142)
Některé zúčastněné strany uvedly, že obalový průmysl v EU čelí neustálým požadavkům plníren týkajícím se nových vzorů a obalů, které jsou šetrnější k životnímu prostředí. Zdá se, že někteří zpracovatelé za tímto účelem trvale investují do výzkumu a vývoje s cílem vynalézt nové výrobky a vzory, aby byli i nadále konkurenceschopní a v řetězci zajistili větší přidanou hodnotu.
(143)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že dopad na zpracovatelské odvětví EU bude velmi silný a povede k narušení jejich zdrojů určených na investice do nových obalů, které jsou šetrné k životnímu prostředí, a případně k uzavření stovek menších společností, jejichž marže jsou kvůli malým zpracovávaným objemům a omezené vyjednávací síle ještě nižší.
(144)
Pokud by zpracovatelé vstřebali růst cen v důsledku opatření v plné výši, dopad na ně by mohl být v závislosti na jejich zdrojích dodávek značný vzhledem ke skutečnosti, že náklady na PET představují významnou část jejich nákladů a mnoho malých a středních podniků působí s nízkými maržemi.
(145)
V této souvislosti se uskutečnila inspekce na místě u malého zpracovatele plastů v Itálii s cílem lépe pochopit dopad cla na tuto skupinu uživatelů. Šetřením bylo prokázáno, že zpracovatelé jsou obvykle schopni (ačkoliv v omezené míře) přenést zvýšení cen, zejména v případě, není-li nárůst cen nepatrný a lze ho předvídat. Někteří zpracovatelé PET mají mimoto ve svých smlouvách ustanovení o přizpůsobení s ohledem na ceny surovin a to může zpracovatelům v EU pomoci přenést určité zvýšení cen na plnírny.
(146)
S ohledem na poměrně nízkou výši cla se proto vyvozuje závěr, že uložení vyrovnávacího cla nebude mít pravděpodobně na zpracovatele ničivý účinek.
(147)
Některé zúčastněné strany zopakovaly tvrzení, že se zvýší riziko přemístění zpracovatelů PET, budou-li uložena konečná opatření. Tyto strany rovněž tvrdily, že kvůli přemístění zpracovatelů v EU nebude existovat dlouhodobá výhoda pro výrobce v EU. Jeden ze spolupracujících zpracovatelů PET uvedl, že proces přemisťování již probíhá a že případné uložení vyrovnávacího cla tento vývoj dále urychlí. Tato strana tvrdila, že by se významná část zpracovatelů v EU přemístila do oblastí, které se nacházejí v blízkosti hranic EU (Švýcarsko, Chorvatsko, Bosna, Srbsko, Turecko, Rusko a Ukrajina) a že někteří zpracovatelé by byli při přesunu své výroby do těchto oblastí mnohem pružnější, než jak se uvádí v prozatímním nařízení.
(148)
Podle informací obsažených ve spisu již přemisťování skutečně probíhá, usuzuje se tudíž, že uložení vyrovnávacího cla může být jedním činitelem z mnoha jiných aspektů ovlivňujících takovéto rozhodnutí společnosti. Nebylo zjištěno, že by v případě neuložení opatření v tomto případě tyto společnosti byly ochotny zůstat v EU, a to vzhledem ke skutečnosti, že takovéto rozhodnutí je obvykle výsledkem analýzy, která bere v úvahu řadu jiných aspektů než opatření na ochranu obchodu, například blízkost k odběratelům, přístup ke kvalifikovaným pracovníkům pro výzkum a vývoj, strukturu celkových nákladů atd.
(149)
Podotýká se rovněž, že z informací obsažených ve spisu vyplývá, že se zpracovatelské odvětví EU potýká s řadou významných problémů kvůli vlastním strukturálním nedostatkům, které jsou v rychle se měnícím a stále konkurenčnějším prostředí stále zjevnější. Je zřejmé, že v této oblasti podnikání je rozhodující velikost a že již dochází ke konsolidaci trhu, včetně uzavírání podniků a jejich přemísťování. Usuzuje se proto, že případné zvýšení cen PET v důsledku vyrovnávacích opatření není důvodem pro obávané uzavření menších zpracovatelů.
(150)
Vyvozuje se tudíž závěr, že uložení vyrovnávacího cla nebude v případném rozhodnutí společností v odvětví zpracování PET ohledně přemístění rozhodujícím činitelem.
(151)
Řada zúčastněných stran uvedla, že případná opatření budou mít značný účinek na mnoho plníren, jelikož vzhledem k smluvním ujednáním by na ně bylo (přinejmenším částečně) přeneseno případné zvýšení cen PET pryskyřice. Uvádělo se rovněž, že některé plnírny nemusí být s to přenést zvýšení cen na své odběratele, kterými jsou řetězce supermarketů/maloobchodní řetězce, a že nemusí přežít vyšší náklady.
(152)
Tyto strany tvrdily, že škála výrobků, kterých se clo dotkne, byla podhodnocena, jelikož se clo nebude týkat pouze balené vody, nealkoholických nápojů a jedlých olejů, nýbrž rovněž piva, mléka a mléčných výrobků, džusů, kečupu a koření, kosmetických prostředků a přípravků pro osobní hygienu, léčiv, vitamínů a doplňků stravy, čisticích prostředků pro domácnosti a olejů a maziv pro automobily.
(153)
Uznává se, že obaly z PET jsou rozmanité. Podotýká se však, že se prozatímní nařízení zaměřilo na dopad na plnírny, jelikož vychází z údajů, které poskytly společnosti spolupracující při šetření, což byli především výrobci balené vody, nealkoholických nápojů nebo džusů. Nebyly k dispozici žádné jiné podrobné údaje, které by prokazovaly ještě vyšší dopad na ostatní výše uvedená použití.
(154)
Usuzuje se proto, že prozatímní zjištění popsaná v 291. bodě odůvodnění prozatímního nařízení lze s konečnou platností potvrdit. Vzhledem k nízké úrovni navrhovaných opatření mohou mít tato za následek růst nákladů nejvýše o 1 % (v nejhorším případě - tj. dopad opatření musí cele nést plnírny), a budou mít tudíž pouze omezený dopad na celkovou situaci plníren, a to i v případě, že by tyto nebyly schopny (jak se uvádělo) přenést vyšší náklady na své odběratele.
(155)
Řada zúčastněných stran tvrdila, že případná opatření na ochranu obchodu zhorší nedostatečné dodávky na trhu Unie, což bude představovat problém obzvláště v letních měsících vzhledem k vyšší poptávce po balené vodě/nápojích. Uvádělo se, že v roce 2010 bude nutno dovézt až 900 000 tun. Tento problém zkomplikuje zejména skutečnost, že někteří výrobci v EU jsou rovněž zpracovateli PET a budou prodávat na volném trhu až poté, co bude uspokojena jejich vnitřní potřeba, a za nejlepší ceny.
(156)
V tomto ohledu nebyly předloženy žádné nové informace a tvrzení uvedená v 294. a 295. bodě odůvodnění prozatímního nařízení nebyla vyvrácena. Podotýká se rovněž, že vzhledem k nízké výši cla uloženého z dovozu ze SAE a Pákistánu nemusí být dopad na objem obchodu z těchto zemí významný. S konečnou platností se proto potvrzují zjištění uvedená v 294. a 295. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
6.5. Dopad na spotřebitele
(157)
Řada zúčastněných stran tvrdila, že se prozatímní nařízení nezabývalo náležitě dopadem na spotřebitele, kteří každodenně nakupují výrobky obsahující PET pryskyřice. Tato tvrzení nebyla dále nijak doložena kromě tvrzení, že by nárůst ve výši 50 EUR/t při spotřebě ve výši 3 milionů tun vedl k částce ve výši 150 milionů EUR, kterou by každoročně museli uhradit koneční spotřebitelé.
(158)
Uvádí se, navrhovaný odhad je nereálný, jelikož většina stran souhlasila s tím, že určitý dopad ponesou zpracovatelé PET, plnírny a řetězce supermarketů/maloobchodní řetězce, tj. že určité vyšší náklady budou rozpuštěny v prodejním řetězci.
(159)
Dopad na konečného spotřebitele by v nejhorším případě (tj. nereálný scénář, podle něhož by odběratel nesl plný dopad zvýšení cen) vzhledem k nízké úrovni navrhovaných opatření nepřekročil 0,5 eurocentu za spotřebovanou láhev a je vysoce pravděpodobné, že to bude mnohem méně.
6.6. Závěr ohledně zájmu Unie
(160)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem a po podrobné analýze všech dotyčných zájmů se s konečnou platností vyvozuje závěr, že při bližší úvaze neexistují žádné přesvědčivé důvody pro neuložení opatření v daném případě. Jelikož v tomto ohledu nebyly vzneseny žádné další připomínky, s konečnou platností se potvrzuje 280. až 298. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
6.7. Připomínky k poskytnutí konečných informací
(161)
Po poskytnutí nejdůležitější skutečností a úvah, na jejichž základě Komise navrhla uložení konečného vyrovnávacího cla, některé zúčastněné strany podaly další připomínky. Vzhledem ke skutečnosti, že většina těchto připomínek byla zopakováním připomínek, které již byly podány a přezkoumány, nezměnily tyto připomínky výše uvedená zjištění.
(162)
S ohledem na zopakované tvrzení, že k významnému nárůstu ceny dovážených PET vedla nedávná změna směnného kurzu mezi USD a EUR, a výrobnímu odvětví Unie proto údajně není třeba udílet ochranu ve formě opatření na ochranu obchodu, se podotýká, že antisubvenční šetření obvykle nebere v úvahu vývoj po skončení období šetření; ledaže lze v mimořádných případech mimo jiné prokázat, že tyto změny jsou trvalé povahy a významně mění zjištění týkající se daného případu. Změny směnného kurzu mezi USD a EUR nelze považovat za změny takovéto povahy.
7. KONEČNÁ OPATŘENÍ
7.1. Úroveň pro odstranění újmy
(163)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že cílový zisk ve výši 5 % byl pro druhé čtvrtletí období šetření nadhodnocen, jelikož v tomto čtvrtletí (4. čtvrtletí roku 2008) byla nejen nižší poptávka (zimní sezóna), nýbrž výrobce PET těžce zasáhla rovněž celosvětová hospodářská krize. Uvádělo se, že náležité uplatnění zásady uvedené ve věci T-210/95 (5) musí v případě neexistence dovozu subvencovaných výrobků vést k rozpětí ve výši 0 %. Tato strana mimoto tvrdila, že se vzhledem ke skutečnosti, že krizí byla dotčena všechna čtvrtletí v období šetření, 5 % zisk jeví jako nereálný rovněž v ostatních čtvrtletích, jelikož i bez hospodářské krize, tj. v letech 2006/2007, se výrobní odvětví Unie neblížilo 5 % zisku.
(164)
Uznává se, že v souladu s judikaturou by cílovým ziskem, který se použije, měl být zisk, jehož by mohlo výrobní odvětví Unie přiměřeně dosáhnout za obvyklých podmínek hospodářské soutěže, tj. při neexistenci dovozu subvencovaných výrobků. Připomíná se, že v předchozích šetřeních týkajících se stejného výrobku byl použit cílový zisk ve výši 7 % namísto 5 % zisku prozatímně použitého v tomto šetření. Má se za to, že 5 % cílový zisk je zisk, jehož by mohlo výrobní odvětví Unie podle očekávání dosáhnout při neexistenci dovozu subvencovaných výrobků. Tvrzení týkající se snížení cílového zisku se proto zamítá.
(165)
Vzhledem k upravenému výpočtu cenového podbízení, jak bylo zmíněno ve výše uvedeném 108. až 110. bodě odůvodnění, činí odpovídající úroveň pro odstranění újmy:
Země
Úroveň pro odstranění újmy
Írán
16,7 %
Pákistán
14,1 %
SAE
17,5 %
7.2. Konečná opatření
(166)
Vzhledem ke konečným závěrům ohledně subvencování, újmy, příčinné souvislosti a zájmu Unie se v souladu s čl. 15 odst. 1 základního nařízení usuzuje, že by na dovoz dotčeného výrobku pocházejícího z Íránu, Pákistánu a Spojených arabských emirátů mělo být v souladu s pravidlem nižšího cla uloženo konečné vyrovnávací clo ve výši nižší z těchto hodnot, a to úrovně subvencování a zjištěné úrovně pro odstranění újmy.
(167)
Na základě výše uvedených skutečností se podle čl. 12 odst. 1 základního nařízení usuzuje, že by konečné vyrovnávací clo z dovozu dotčeného výrobku pocházejícího z Íránu mělo být uloženo ve výši zjištěného rozpětí újmy, zatímco u dovozu pocházejícího z Pákistánu a Spojených arabských emirátů by mělo být konečné vyrovnávací clo uloženo ve výši zjištěného rozpětí subvence.
(168)
Připomíná se, že náklady na PET a jejich ceny podléhají značným výkyvům v poměrně krátkém čase. Považovalo se proto za vhodné uložit cla ve formě konkrétní částky za tunu. Tato částka vyplývá z uplatnění sazby vyrovnávacího cla na vývozní ceny CIF použité při výpočtu v souběžném antidumpingovém řízení.
(169)
Na základě výše uvedených skutečností činí navrhované částky vyrovnávacího cla, vyjádřené jako cena CIF na hranici Unie před proclením:
Země
Celkové rozpětí subvence
Rozpětí újmy
Sazba konečného vyrovnávacího cla
%
Částka
(v EUR/t)
Írán
51,8 %
16,7 %
16,7 %
139,70
Pákistán
5,1 %
14,1 %
5,1 %
44,02
SAE
5,1 %
17,5 %
5,1 %
42,34
(170)
Každou žádost o použití individuální vyrovnávací celní sazby pro jednotlivé společnosti (například poté, co se změnil název subjektu, nebo po vytvoření nových výrobních nebo obchodních subjektů) je třeba předložit Komisi (6) spolu se všemi příslušnými informacemi, zejména pokud jde o jakékoli změny v činnostech společnosti spojených s výrobou, domácím prodejem a prodejem na vývoz, např. v souvislosti se změnou názvu nebo změnou týkající se výrobních a obchodních subjektů. V případě potřeby bude poté nařízení příslušným způsobem změněno a bude aktualizován seznam společností, na něž se vztahují individuální celní sazby.
7.3. Závazky
(171)
Po poskytnutí nejdůležitějších skutečností a úvah, na jejichž základě se zamýšlelo doporučit uložení konečných antisubvenčních opatření, nabídl íránský vyvážející vývozce v souladu s čl. 13 odst. 1 základního nařízení cenový závazek.
(172)
Tato nabídka byla přezkoumána a vzhledem ke skutečnosti, že se ceny jednotlivých druhů výrobku značně liší, bylo shledáno, že by jediná minimální dovozní cena, která byla nabídnuta, nezaručovala u všech výrobků odstranění subvencování, které působí újmu.
(173)
Bylo rovněž zjištěno, že íránský spolupracující vyvážející vývozce prodává dotčený výrobek a jiné výrobky do EU výhradně prostřednictvím obchodní společnosti ve spojení, která vyváží velké množství výrobků vyráběných různými společnostmi. Tato prodejní struktura představuje velmi vysoké riziko křížové kompenzace, jelikož by PET podléhající závazku mohly být prodávány stejným odběratelům spolu s jinými výrobky a ceny stanovené pro různé výrobky prodávané témuž odběrateli by mohly být velmi snadno kompenzovány nebo vyrovnány. Z veřejně dostupných zdrojů se rovněž zdá, že v Íránu existuje nejméně jeden další výrobce PET. Vzhledem k výše uvedené prodejní struktuře tato situace vyvolává vážné pochybnosti, zda by orgány a celní úřady mohly zajistit, aby byly PET pocházející pouze od spolupracujícího vyvážejícího výrobce prodávány v souladu s ustanoveními závazku, jelikož dotčený výrobek je zbožím a je vzájemně snadno zaměnitelný v tom smyslu, že u takových komoditních produktů není snadné fyzicky rozeznat, kdo je vyrobil.
(174)
Na základě výše uvedených skutečností byl vyvozen závěr, že takovýto závazek je nepraktický, a nebylo ho proto možno přijmout. Strana byla odpovídajícím způsobem informována a mohla se k tomu vyjádřit. Její připomínky však nezměnily výše uvedený závěr.
8. KONEČNÝ VÝBĚR PROZATÍMNÍHO CLA
(175)
Vzhledem k velikosti zjištěných napadnutelných subvencí a na základě úrovně újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie se považovalo za nezbytné, aby se částky zajištěné prostřednictvím prozatímního cla uloženého prozatímním nařízením vybraly s konečnou platností v rozsahu konečných uložených cel,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné vyrovnávací clo z dovozu polyethylentereftalátů s viskozitním číslem 78 ml/g nebo vyšším, podle normy ISO 1628-5, v současnosti kódu KN 3907 60 20, pocházejících z Íránu, Pákistánu a Spojených arabských emirátů,.
2. Sazba konečného vyrovnávacího cla použitelná na čistou cenu s dodáním na hranice Unie před proclením se pro výrobky popsané v odstavci 1 stanoví takto:
Země
Sazba konečného vyrovnávacího cla (v EUR/t)
Írán: všechny společnosti
139,70
Pákistán: všechny společnosti
44,02
Spojené arabské emiráty: všechny společnosti
42,34
3. V případech, kdy dojde k poškození zboží před propuštěním do volného oběhu, a kdy je proto cena, která skutečně byla nebo má být zaplacena, poměrně rozdělena za účelem stanovení celní hodnoty podle článku 145 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (7), se výše konečného vyrovnávacího cla vypočtená na základě výše popsaných částek sníží o procentní podíl, který odpovídá poměrnému rozdělení ceny, která skutečně byla nebo má být zaplacena.
4. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
S konečnou platností se vybírají částky zajištěné prostřednictvím prozatímního vyrovnávacího cla podle nařízení Komise (EU) č. 473/2010 uloženého z dovozu polyethylentereftalátů s viskozitním číslem 78 ml/g nebo vyšším, podle normy ISO 1628-5, v současnosti kódu KN 3907 60 20, pocházejících z Íránu, Pákistánu a Spojených arabských emirátů, a to na úrovni sazby konečného vyrovnávacího cla uloženého podle článku 1. Částky, které byly zajištěny nad rámec sazby konečného vyrovnávacího cla, se uvolní.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 27. září 2010.
IZVEDBENA UREDBA SVETA (EU) št. 857/2010
z dne 27. septembra 2010
o uvedbi dokončne izravnalne dajatve in dokončnem pobiranju začasne dajatve na uvoz nekaterih vrst polietilen tereftalata s poreklom iz Irana, Pakistana in Združenih arabskih emiratov
SVET EVROPSKE UNIJE JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 597/2009 z dne 11. junija 2009 o zaščiti proti subvencioniranemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti („osnovna uredba“) (1), in zlasti člena 15(1) Uredbe,
ob upoštevanju predloga, ki ga je po posvetovanju s svetovalnim odborom predložila Evropska komisija („Komisija“),
ob upoštevanju naslednjega:
1. POSTOPEK
1.1 Začasni ukrepi
(1)
Komisija je z Uredbo (EU) št. 473/2010 (2) („začasna uredba“) uvedla začasno izravnalno dajatev na uvoz nekaterih vrst polietilen tereftalata s poreklom iz Irana, Pakistana in Združenih arabskih emiratov („zadevne države“).
(2)
Postopek se je začel po pritožbi, ki jo je 20. julija 2009 vložil odbor za polietilen tereftalat Plastics Europe („pritožnik“) v imenu proizvajalcev, ki predstavljajo večinski delež celotne proizvodnje nekaterih vrst polietilen tereftalata v Uniji, in sicer v tem primeru več kot 50 %.
(3)
Kot je navedeno v uvodni izjavi (15) začasne uredbe, je preiskava subvencioniranja in škode zajela obdobje med 1. julijem 2008 in 30. junijem 2009 („obdobje preiskave“ ali „OP“). Preučitev gibanj, pomembnih za oceno škode, je zajela obdobje od 1. januarja 2006 do konca OP („obravnavano obdobje“).
(4)
Komisija je v vzporednem protidampinškem postopku z Uredbo (EU) št. 472/2010 (3) uvedla začasno protidampinško dajatev na uvoz nekaterih vrst polietilen tereftalata s poreklom iz Irana in Združenih arabskih emiratov.
1.2 Nadaljnji postopek
(5)
Po razkritju bistvenih dejstev in premislekov, na podlagi katerih je bila odločena uvedba začasnih izravnalnih ukrepov („začasno razkritje“), je več zainteresiranih strani v pisnih predlogih sporočilo svoja stališča glede začasnih ugotovitev. Strani, ki so to zahtevale, so imele tudi možnost za zaslišanje.
(6)
Komisija je še naprej iskala in preverjala vse informacije, za katere je menila, da so potrebne za njene dokončne ugotovitve. Ustne in pisne pripombe, ki so jih zainteresirane strani predložile po začasnem razkritju, so bile obravnavane, začasne ugotovitve pa so bile, kjer je bilo to primerno, ustrezno spremenjene.
(7)
Vse strani so bile obveščene o bistvenih dejstvih in premislekih, na podlagi katerih se je nameravala priporočiti uvedba dokončne izravnalne dajatve na uvoz nekaterih vrst polietilen tereftalata s poreklom iz Irana, Pakistana in Združenih arabskih emiratov ter dokončnega pobiranja zneskov, zavarovanih z začasno dajatvijo („končno razkritje“). Za strani se je določilo tudi obdobje, v katerem so lahko po tem razkritju navedle svoje pripombe.
(8)
Ustne in pisne pripombe, ki so jih predložile zainteresirane strani, so bile obravnavane, ugotovitve pa so bile, kjer je bilo to primerno, ustrezno spremenjene.
1.3 Strani, ki jih postopek zadeva
(9)
Nekatere zainteresirane strani so trdile, da vzorec proizvajalcev EU ni bil reprezentativen in skladen ter da je bila zato analiza škode pomanjkljiva. Strani so zlasti trdile, da vzorčenje ni bilo potrebno, ker število proizvajalcev ni bilo veliko. Poleg tega so trdile, da z „umetnim“ ločevanjem skupin družb v posamezne pravne subjekte vzorec ne bi vseboval nekaterih vodilnih družb na trgu (Artenius, M&G Polimeri) in da metodologija za izbiranje vzorca ni skladna, ker je vzorec vključeval tudi dve skupini družb. Strani so trdile tudi, da vzorec ni bil reprezentativen, ker ni vseboval nobenega proizvajalca, ki prodaja povezanemu predelovalcu PET v zadostnih količinah. Zato institucije domnevno niso mogle oceniti dejanske zmogljivosti industrije Unije v zvezi z oskrbo in niso upoštevale navzkrižja interesov industrije Unije. Poleg tega se je reprezentativnost domnevno zmanjšala na 28 % proizvodnje EU, ker ena družba ni zagotovila vseh potrebnih informacij in je bila izključena iz vzorca. Iste strani so trdile, da izbrani vzorec ni bil statistično veljaven.
(10)
V zvezi s trditvijo, da vzorčenje ni bilo potrebno, ker število proizvajalcev ni bilo veliko, se ponovno poudarja, da se je pri vzorčenju javilo 14 proizvajalcev Unije, ki pripadajo osmim skupinam družb. Glede na objektivno visoko število sodelujočih proizvajalcev EU, to je 14, je bilo v skladu s členom 27(1) osnovne uredbe vzorčenje uporabljeno na podlagi največjega reprezentativnega obsega prodaje, ki ga je bilo mogoče ustrezno preiskati v razpoložljivem času. Izbrani vzorec je sestavljalo pet posameznih družb (s šestimi kraji proizvodnje).
(11)
Glede prve trditve v zvezi z reprezentativnostjo vzorca bi bilo treba opozoriti, da lahko institucije v vzorec vključijo posamezne družbe, ki so del skupine družb, če so zadevne družbe reprezentativne in imajo ločena finančna poročila. V nasprotnem primeru bi preiskava vseh štirinajstih proizvajalcev EU, ki pripadajo osmim skupinam družb, preprečila pravočasen zaključek preiskave. Vendar je dejstvo, da sta bili v vzorec vključeni dve skupini družb, v skladu z metodologijo vzorčenja, uporabljeno v tem primeru, to je z največjim reprezentativnim obsegom prodaje strankam EU.
(12)
Skupina Indorama je imela v OP dva različna proizvodna obrata, in sicer enega na Nizozemskem, drugega pa v Združenem kraljestvu. Vključitev te skupine v vzorec je v skladu z uporabljeno metodologijo vzorčenja, saj sta navedena obrata s pravnega in finančnega vidika tvorila en subjekt. Družba Equipolymers, ki je v OP imela dva ločena subjekta, ki sta proizvajala PET (enega v Italiji in drugega v Nemčiji), je predložila konsolidirane podatke za oba kraja. Glede na to, da je bilo med obiskom sedeža družbe te konsolidirane podatke mogoče preveriti, je bilo odločeno, da se PET proizvajajoči družbi družbe Equipolymers za namene tega postopka obravnavata kot en subjekt. V zvezi s trditvijo, da sta družbi Artenius in M&G Polimeri morali biti vključeni v vzorec, ker sta vodilni družbi na trgu, se opozarja, da noben od njunih posameznih subjektov ni pripadal družbam z največjim obsegom prodaje strankam EU.
(13)
V zvezi s trditvijo, da vzorec ni bil reprezentativen, ker ni vključeval enega proizvajalca, ki proizvaja zlasti za notranjo porabo, bi bilo treba opozoriti, da je zmogljivost v zvezi z oskrbo v primeru takšne trditve mogoče preveriti v okviru analize interesa Unije, pri čemer se lahko v ta namen lastna poraba odšteje od obsega proizvodnje. Zato takšnega proizvajalca za namene preverjanja nekaterih dejavnikov škode ni treba vključiti v vzorec. Poleg tega se lahko v okviru analize interesa Unije oceni tudi kakršen koli dvojni interes, ki izhaja iz položaja družbe, ki je hkrati proizvajalec in predelovalec EU. Položaj družbe, ki je proizvajalec in predelovalec EU, ni povezan z uspešnostjo industrije Unije, kadar se kot merilo uporablja prodaja nepovezanim strankam v EU. Ta trditev se zato zavrne.
(14)
Kar zadeva trditev v zvezi s splošno reprezentativnostjo vzorca, se ponovno poudarja, da se je z zmanjšanjem vzorca na štiri družbe reprezentativnost zmanjšala s 65 % na 47 % prodaje vseh sodelujočih proizvajalcev. Te štiri družbe so predstavljale 52 % proizvodnje Unije. To šteje za reprezentativen vzorec proizvajalcev EU v smislu prodaje neodvisnim strankam v EU.
(15)
V zvezi s trditvijo, da izbrani vzorec ni bil statistično veljaven, se opozarja, da člen 27(1) osnovne uredbe jasno dopušča vzorec, ki temelji na največjem reprezentativnem obsegu prodaje, ki se lahko ustrezno preišče v razpoložljivem času, kot nadomestno možnost za „statistično veljaven“ vzorec.
(16)
Ker v zvezi z vzorčenjem ni kakršnih koli drugih pripomb, se ugotovitve iz uvodnih izjav (5) do (14) začasne uredbe potrdijo.
2. ZADEVNI IZDELEK IN PODOBNI IZDELEK
(17)
Poudarja se, da je bil v uvodni izjavi (16) začasne uredbe zadevni izdelek opredeljen kot polietilen tereftalat z viskoznostjo 78 ml/g ali več v skladu s standardom ISO 1628-5 s poreklom iz zadevnih držav, ki trenutno spada pod oznako KN 3907 60 20.
(18)
Poleg tega je bilo v uvodni izjavi (18) začasne uredbe navedeno, da je preiskava pokazala, da sta PET, ki ga v Uniji proizvaja in prodaja industrija Unije, in PET, ki se proizvaja in prodaja na domačih trgih zadevnih držav ter izvaža v Unijo, podobna izdelka.
(19)
Ker je bil preiskovani izdelek obravnavan kot homogen izdelek, ni bil dodatno razdeljen na različne vrste izdelkov za izračun stopenj škode.
(20)
En proizvajalec izvoznik je trdil, da bi bilo treba PET razdeliti na različne vrste izdelkov v skladu z njihovo različno viskoznostjo, ker je viskoznost bistvena za določitev različnih možnih načinov uporabe zadevne proizvedene vrste PET. Upoštevalo se je, da bi bilo trditev treba sprejeti, zato je bila metodologija za izračun stopenj škode ustrezno prilagojena.
3. SUBVENCIONIRANJE
3.1 Iran
3.1.1 Uvod
(21)
Iranska vlada in sodelujoči proizvajalec izvoznik sta predložila pripombe v zvezi z naslednjima shemama, proti katerima so bili v začasni uredbi uvedeni izravnalni ukrepi:
(I)
ukrepi, povezani s posebnimi ekonomskimi conami („PEC“) - petrokemična PEC;
(II)
financiranje proizvajalca izvoznika PET s strani nacionalne petrokemične družbe.
3.1.2 Posamezne sheme
(I) Ukrepi, povezani s posebnimi ekonomskimi conami (PEC) - petrokemična PEC
(22)
Iranska vlada je spodbijala dejstvo, da se lahko proti dajatev prostemu uvozu surovin in investicijskega blaga v območjih proste trgovine uvedejo izravnalni ukrepi. Območja proste trgovine in posebne ekonomske cone so v skladu s STO opredeljeni kot prostocarinske cone za uvoz in izvoz. Poleg tega sta iranska vlada in sodelujoči proizvajalec izvoznik trdila, da uvoz dajatev prostega investicijskega blaga ni zakonsko pogojen z opravljenim izvozom, ker ta izjema obstaja tudi za družbe, ustanovljene na preostalem iranskem ozemlju.
(23)
V zvezi s skladnostjo PEC s pravili STO se opozarja, da predložena splošna pripomba ne more nasprotovati ugotovljenemu dejstvu, da je proti zadevnim subvencijam mogoče uvesti izravnalni ukrepi, saj ni bila predložena nobena temeljita analiza, ki bi spodbijala analizo, predstavljeno v začasni uredbi. V zvezi z uvozom dajatev prostega investicijskega blaga v Iran informacije v času predložitve pripomb glede začasnega razkritja kažejo na to, da ta možnost obstaja le za družbe, ki posodabljajo svojo infrastrukturo, torej ne gre za samodejno določbo, ki bi veljala za vse strani. Zato je bilo treba navedeni trditvi zavrniti.
(24)
Sodelujoči proizvajalec izvoznik je trdil, da Komisija ni upoštevala načela nediskriminacije, saj se podobna pravila in ureditve uporabljajo tudi v drugih državah. Družba je trdila tudi, da je Komisija ni pravilno obvestila o obsegu preveritvenega obiska in ustreznih informacijah, ki se zahtevajo pred takšnim preverjanjem.
(25)
Kar zadeva splošno trditev v zvezi s kršitvijo načela nediskriminacije, se poudarja, da je Komisija začela to protisubvencijsko preiskavo proti trem državam, navedenim v pritožbi, v skladu z določbami člena 10 osnovne uredbe. Zato je priporočilo Komisije lahko temeljilo le na ugotovitvah te preiskave. V zvezi z domnevnim pomanjkanjem predhodnih informacij o točkah za preiskavo se opozarja, da je Komisija sodelujočega proizvajalca izvoznika pred preveritvenim obiskom obvestila, da bo med preveritvenim obiskom potrebovala informacije o odnosu med proizvajalcem izvoznikom in njegovim delničarjem. Zato je bilo treba ti trditvi zavrniti.
(26)
Sodelujoči proizvajalec izvoznik je institucije opozoril na dve pisni napaki, in sicer pri izračunu oprostitve dajatve na uvoz ene surovine v proizvodnem procesu in pri celotni uvozni vrednosti oproščenega investicijskega blaga. Navedeni napaki sta v tej uredbi popravljeni. Popravljeni stopnji subvencije sta 0,14 % za dajatev prost uvoz vhodnih proizvodov in 0,72 % za dajatev prost uvoz investicijskega blaga. Popravljena celotna stopnja subvencije za to shemo je 0,86 %.
(27)
Ob upoštevanju zgoraj navedenega in ker v zvezi s tem ni bilo kakršnih koli drugih bistvenih pripomb, se ugotovitve v zvezi s to shemo, kot so navedene v uvodnih izjavah (20) do (44) začasne uredbe in spremenjene v uvodni izjavi (26) te uredbe, potrdijo.
(II) Financiranje proizvajalca izvoznika PET s strani nacionalne petrokemične družbe
(28)
Sodelujoči proizvajalec izvoznik (Shahid Tondguyan Petrochemical Co. ali STPC) je trdil, da njegov glavni delničar, nacionalna petrokemična družba (NPD), ni javni organ ter da iranska vlada niti ni pooblastila niti ni naročila NPD plačila STPC. Poleg tega je bila predložena pripomba, da je treba financiranje STPC s strani NPD obravnavati kot vračljivo in ne kot subvencijo.
(29)
Pri obravnavi teh trditev bi bilo treba opozoriti, da so za oceno, ali bi bilo treba subjekt obravnavati kot javni organ za namene protisubvencijskih preiskav, pomembni naslednji dejavniki: 1) vladno lastništvo; 2) prisotnost vladnih uradnikov v upravnem odboru subjekta 3) vladni nadzor nad dejavnostmi subjekta in prizadevanje subjekta za vladne politike ali interese; ter 4) ali je subjekt ustanovljen z zakonom. Vse te zahteve so bile analizirane, kot je navedeno v uvodni izjavi (52) začasne uredbe. NPD kot vladni organ ne potrebuje pooblastila, instituta, ki zadeva zasebne subjekte. V preiskavi je bilo dejansko ugotovljeno, da je vloga NPD razvijanje in upravljanje državnega petrokemičnega sektorja ter da je družba od iranske vlade prejela dodatno nalogo, da kot državni upravni organ upravlja petrokemično posebno ekonomsko cono. Zato je treba vsako trditev, ki spodbija vlogo NPD kot javnega organa, zavrniti.
(30)
V zvezi s trditvijo glede vračljivosti financiranja STPC je primerno opozoriti na ugotovitev preiskave, da je povračilo tega financiranja le hipotetična navedba, saj v nobeni fazi postopka ni bilo predloženih dokazov o uresničitvi takšnega povračila. Kot je pojasnjeno v uvodni izjavi (51) začasne uredbe, dejstvo, da se nepovratna sredstva nabirajo že vsaj od leta 2004, potrjuje, da gre za ponavljajočo se subvencijo, katere namen je edinega sodelujočega iranskega proizvajalca izvoznika obdržati v obratovanju. Ob upoštevanju zgoraj navedenega je treba ustrezno trditev zavrniti.
(31)
Sodelujoči proizvajalec izvoznik je prav tako trdil, da je znesek subvencije pretiran. V zvezi s tem je bilo navedeno, da je v Iranu povsem običajna poslovna praksa, da se med matično družbo (v tem primeru NPD) in njeno podružnico (v tem primeru STPC) obresti ne zaračunavajo. Sodelujoči proizvajalec izvoznik je trdil tudi, da pri izračunu stopnje subvencije zneski, uporabljeni za celotno financiranje zagotovljeno s strani NPD, in celotni prihodek od prodaje STPC niso bili pravilni, saj so bili prihodki od prodaje podcenjeni, ter da bi bilo treba uporabiti drug znesek, medtem ko je bilo celotno financiranje, ki je bilo zagotovljeno, precenjeno, saj se nekateri zneski ne bi smeli pripisovati sredstvom, ki jih je NPD zagotovila STPC.
(32)
Zgoraj navedene trditve je bilo treba zavrniti. V zvezi s prvo trditvijo o izračunih obrestne mere se opozarja, da zbrani dokazi ne podpirajo trditve družbe glede običajne poslovne prakse v Iranu, na podlagi katere se obresti med matično družbo in njeno podružnico pri finančnih transakcijah ne zaračunavajo. Poleg tega je jasno, da kakršna koli takšna praksa ni v skladu z običajno ekonomsko prakso zasebnih vlagateljev.
(33)
V zvezi z drugo trditvijo je primerno opozoriti, da je bil znesek subvencije izračunan na podlagi podatkov o financiranju in o prihodkih od prodaje, ki jih je predložil sodelujoči proizvajalec izvoznik in ki so bili preverjeni med preveritvenim obiskom.
(34)
V zvezi z domnevnim novim celotnim prihodkom od prodaje se poudarja, da podatek zagotovljen ob predložitvi pripomb glede začasne uredbe ni podprt z nobenim preverljivim dokazom in se ne ujema s podatkom, ki ga je družba predložila pred preveritvenim obiskom in med njim.
(35)
V zvezi z zneskom celotnega financiranja je sodelujoči proizvajalec izvoznik trdil, da se nekateri zneski ne bi smeli obravnavati kot del financiranja STPC s strani NPD. S predloženimi informacijami se ta trditev kljub temu ni mogla podpreti, saj ni bilo predloženih nobenih dokazov, da zadevni zneski niso bili pomembni za financiranje STPC s strani NPD. Del predloženih obrazložitev je ponovno potrdilo, da je NPD delovala kot javni organ, ki je prevzel obveznosti v zvezi s financiranjem sodelujočega proizvajalca izvoznika brez zaračunavanja kakršnih koli obresti, ki bi jih moral izpolniti drug javni organ. Zato ni mogoče odobriti nobenega odbitka od celotnega zneska financiranja, saj ni bil predložen noben preverljiv dokaz.
(36)
Iranska vlada je trdila, da v skladu s členom 14 Sporazuma o subvencijah in izravnalnih ukrepih STO (Sporazum SIU) „kapitalski vložek vlade… [in] posojilo vlade ne velja kot vir koristi…“, zato se financiranje STPC s strani NPD ne bi smelo obravnavati kot subvencija. To trditev je treba zavrniti, ker je v zgoraj navedenem členu 14 določeno, da „kapitalski vložek vlade ne velja kot vir koristi, razen če odločitev o vlaganju odstopa od običajne vlagateljske prakse […] zasebnih vlagateljev na ozemlju članice“. Ta praksa dejansko odstopa od običajne vlagateljske prakse zasebnih vlagateljev, ker verjetno nobena trgovska organizacija v nobeni članici STO ne bi nadaljevala s takšnim nepovratnim financiranjem. V vsakem primeru bi bilo treba opozoriti, da Iran ni član STO.
(37)
Glede na zgoraj navedeno in ker v zvezi s tem ni bilo drugih pripomb, se ugotovitve v zvezi s to shemo, kot so navedene v uvodnih izjavah (45) do (57) začasne uredbe, potrdijo.
3.1.3 Znesek subvencij, proti katerim se lahko uvedejo izravnalni ukrepi
(38)
(38) Ob upoštevanju uvodnih izjav (21) do (37) je dokončni znesek subvencij, proti katerim se lahko uvedejo izravnalni ukrepi v skladu z določbami osnovne uredbe, izražen ad valorem, za edinega sodelujočega iranskega proizvajalca izvoznika 51,88 %.
3.2 Pakistan
3.2.1 Uvod
(39)
Pakistanska vlada in sodelujoči proizvajalec izvoznik sta predložila pripombe v zvezi z naslednjimi shemami, proti katerim so bili z začasno uredbo uvedeni izravnalni ukrepi:
(I)
shema proizvodnje pod carinskim nadzorom;
(II)
uvoz naprav, strojev in opreme v območje proizvodnje pod carinskim nadzorom;
(III)
tarifna zaščita nakupa PTA na domačem trgu;
(IV)
režim končnega davka (FTR);
(V)
shema dolgoročnega financiranja izvoza s fiksno obrestno mero (LTF-EOP);
(VI)
shema financiranja izvoza s strani državne banke Pakistana (EFS);
(VII)
financiranje na podlagi Okrožnice F.E. št. 25 državne banke Pakistana.
(40)
Pakistanska vlada je predložila uvodno opombo, da Komisija ni razumela ali ni upoštevala njenih predhodnih stališč glede subvencijskih shem. Sodelujoči proizvajalec izvoznik je v uvodni opombi trdil, da so predhodna stališča pakistanske vlade zagotavljala utemeljeno pravno analizo, ki je dokazovala, da se sheme ne bi smele obravnavati kot „prepovedane“ subvencije. Ta stran je trdila tudi, da ugotovitve Komisije v začasni uredbi niso temeljile le na napačni oceni dejstev, ampak tudi na nepravilni pravni analizi. Poleg tega je trdila, da je pravilna pravna analiza tista, ki jo je predstavila pakistanska vlada.
(41)
V zvezi s predlogi, predloženimi pred začasno uredbo, se ugotavlja, da jih je Komisija med postopkom preiskave v celoti upoštevala, saj so skupaj z ustreznimi izpolnjenimi vprašalniki strani in naknadno predloženimi podatki tvorili del informacij, na katerih je temeljila začasna ugotovitev.
(42)
Poleg tega se opozarja, da je Komisija pravilno navedla pravne določbe ustreznih shem in praktično izvajanje, ki iz njih izhaja. Glede netočnosti navedenih pravnih določb ni bil predložen noben dokaz. Pravna analiza Komisije je temeljila na ustreznih določbah osnovne uredbe in je bila podprta z dolgoročno pravno analizo, ki jo je EU uporabljala v predhodnih protisubvencijskih preiskavah, ko je na primer analizirala sheme povračil dajatev, sheme izvoznih kreditov in sheme davka na dohodek (4). Dejstvo, da se stran ne strinja s predstavljeno pravno analizo, ne pomeni, da je ta analiza nepravilna, zlasti če niso predloženi nobeni dokazi, ki bi podprli to trditev. To je še bolj očitno, ker je pakistanska vlada v svojem predlogu glede začasne uredbe izrazila pripravljenost, da nekatere sheme, kolikor je to mogoče, spremeni. Ob upoštevanju navedenega je bilo treba trditve iz uvodne izjave (40) zavrniti.
3.2.2 Posamezne sheme
(I) Shema proizvodnje pod carinskim nadzorom
(43)
Pakistanska vlada in sodelujoči proizvajalec izvoznik sta ponovno poudarila svoja stališča, da se shema proizvodnje pod carinskim nadzorom ustrezno upravlja s pomočjo učinkovitega sistema izvajanja in spremljanja, ki evidentira porabe/odbitke ter nadzoruje dajatev proste surovine in dejansko porabo družbe glede na njeno evidenco o celotni proizvodnji. Trdila sta tudi, da razmerje med vložki in proizvodnjo temelji na dejanski porabi ustrezne družbe, ki koristi ugodnosti sheme, ter da se evidenco o vložkih preverja. V skladu s tema trditvama je bilo razmerje med vložki in proizvodnjo vzpostavljeno s preverjenim primerjalnim sistemom, ki se je redno posodabljal na podlagi dejanske porabe družbe. Po kakršni koli spremembi razmerja je bil presežni odpust iz predhodnega obdobja ponovno dodan, da bi se posodobil register razpoložljivih zalog in pridobile dejanske zaloge, pri čemer mora na podlagi takšnih dejanskih zalog družba, ki koristi ugodnosti sheme, prikazati izvoz končnih izdelkov. Poleg tega je sodelujoči proizvajalec izvoznik predložil dva dopisa, v katerih je carinskim organom razkril materiale, shranjene v okviru proizvodnje pod carinskim nadzorom, kar dokazuje, da je družba lahko izkoriščala posledičen presežek surovin za proizvodnjo blaga za izvoz v prihodnosti.
(44)
Kot je navedeno v uvodni izjavi (70) začasne uredbe, v zvezi s to shemo ustrezna evidenca vhodnih dobrin, ki so bile izdelane in izvožene, ni bila vodena na podlagi dejanske porabe. Glede na potrdilo o analizi je bila evidentirana samo teoretična poraba z razmerji med vložki in proizvodnjo za vse surovine za proizvodnjo 1 000 kg proizvoda. Te normative v zvezi z vložki in proizvodnjo določajo organi oblasti in so občasno pregledani na podlagi informacij, ki jih predloži sodelujoči proizvajalec izvoznik, vendar ni nobenih jasnih pravil in nobenega dokaza o tem, kako se ti pregledi izvajajo. Poleg tega po spremembah potrdila o analizi, ki je dokazalo obstoj presežnega odpusta, organi niso sprejeli nobenih nadaljnjih ukrepov, da bi preverili celovitost predhodne dejanske porabe in zahtevali plačila za predhodna leta. To pomeni, da ni bil izveden noben nadzor nad presežnim odpustom opuščenih dajatev. Sodelujoči proizvajalec izvoznik je trdil, da so bile presežne surovine izkazane v predhodnem obdobju ponovno dodane, da bi se posodobil register razpoložljivih zalog in pridobile dejanske zaloge. Opozoriti je treba, da ta praksa temelji na dejstvu, da je proizvajalec izvoznik tisti, ki na lastno pobudo še naprej dokazuje ustreznemu organu presežni odpust, ki se je nabral v predhodnem obdobju. Še zanimivejše je to, da ta praksa ni na noben način predvidena v zakonodajnih določbah, ki urejajo to shemo. Zgoraj navedeno potrjuje, da za to shemo ni nobenega učinkovitega sistema izvajanja in spremljanja. V teh okoliščinah je bilo treba vse ustrezne trditve zavrniti.
(45)
Obe strani sta tudi trdili, da je bila carina v okviru običajnega uvoznega režima v OP enaka nič in da zatov okviru proizvodnje pod carinskim nadzorom ni opuščen noben prihodek vlade od uvoza PTA.
(46)
To trditev je bilo treba zavrniti. Iz informacij, ki sta jih predložili strani, je jasno, da je običajna carina na uvoz PTA 7,5 %. Z odstopanjem in pod nekaterimi pogoji lahko strani koristijo ničelno stopnjo dajatve. Dejstvo, da je pakistanska vlada vzpostavila shemo proizvodnje pod carinskim nadzorom ali tarifno zaščito nakupa PTA, na noben način ne pomeni, da je stopnja carine za celoten uvoz PTA enaka nič. Obstoj navedenih shem potrjuje, da je prihodek vlade opuščen, pri čemer je to razlog, da so bile uvedene posebne sheme odstopanja s posebnimi pravili in upravičenimi uporabniki.
(47)
Sodelujoči proizvajalec izvoznik je trdil tudi, da ni bilo nobene kršitve člena 349 poglavja XV pakistanskih carinskih predpisov iz leta 2001. V zvezi s tem je trdil, da zajema proizvodnja pod carinskim nadzorom vse tovarne družbe in da so zato skladiščni prostori izpolnjevali ustrezna pravila, v skladu s katerimi mora neodvisno območje imeti samostojni vhod ali izhod, ločen od javnega območja, in ne sme imeti nobenega drugega vhoda ali izhoda, pri čemer morajo biti območje proizvodnje in ločena skladišča končnega blaga, zavrnjenega blaga in odpadkov v objektih jasno označena.
(48)
V zvezi z navedenimi pripombami je treba ponovno poudariti ugotovitev preveritvenega obiska, da so bile od lokalno nabavljenih surovin ločene le surovine, uvožene brez dajatev. Skladiščni prostori, to je carinsko skladišče in proizvodnja pod carinskim nadzorom, niso bili na neodvisnem območju s samostojnim vhodom ali izhodom, ločenim od javnega območja, in niso imeli nobenega drugega vhoda ali izhoda, kakor je določeno v navedenem členu 349. Poleg tega trditev strani, da so vse njene tovarne zajete v proizvodnjo pod carinskim nadzorom, ne temelji na nobenem preverljivem dokazu (npr. izrecno dovoljenje v prostorih proizvodnje pod carinskim nadzorom), razen na analizi besedila člena 349. Zato je bilo treba ustrezni trditvi zavrniti.
(49)
Pakistanska vlada je nedavno izvedla upravne spremembe v zvezi s to shemo. Uvedla je podrobnejšo opredelitev proizvodnje pod carinskim nadzorom v zakonodaji in sprejela ukrepe za izboljšanje nadzora ustreznega organa nad shemo.
(50)
V zvezi z nadzorom, ki ga organ izvaja nad proizvodnjo pod carinskim nadzorom, uvedene spremembe ne obravnavajo najpomembnejših pomanjkljivosti sistema, ugotovljenih v sedanji preiskavi, to je: (i) pomanjkanja poročanja o dejanski potrošnji uvoženih surovin ter (ii) pomanjkanja sistema preverjanja, ki se osredotoča na dejanske rezultate in ne na standarde, določene v preteklosti. Ker je treba uvedbo kakršne koli spremembe v zvezi s to shemo ustrezno preveriti (opredeljene težave zadevajo tudi upravljanje sheme), bi bilo potrebno določeno obdobje, preden se lahko sklene kakršna koli končna odločitev v zvezi s spremembami sistema ter načinom, na katerega so organi uvedli te spremembe in zagotovili pravilno upravljanje sistema preverjanja.
(51)
Pakistanska vlada je izrazila tudi svojo pripravljenost, da Komisiji predloži zavezo v zvezi z dejanskim izvajanjem pravil, ki se uporabljajo za proizvodnjo pod carinskim nadzorom. Predlagano je bilo, da bi to potekalo v obliki zagotavljanja dokazov, da sodelujoči proizvajalec izvoznik ravna v skladu z novimi pravili (npr. spremembe prostorov, spremembe razmerij med vložki in proizvodnjo, odpust dajatev), pri čemer bi bilo treba predložiti redna poročila in omogočiti preveritvene obiske Komisije.
(52)
V zvezi z navedenim se opozarja, da pakistanska vlada na podlagi predlagane zaveze posredno potrjuje vse pomanjkljivosti v zvezi s shemo, ki so izpostavljene v začasni uredbi. Poleg tega, kot je navedeno v uvodni izjavi (50) zgoraj, zaveze v zvezi z upravljanjem sheme ni mogoče sprejeti na podlagi dokazov, ki bi se uresničili šele v prihodnosti. Nazadnje, takšna zaveza ni praktična, ker bi bilo treba zaradi potrebnega spremljanja redno ponavljati nekatere pomembne dele preiskave. V zvezi s tem bi bilo treba poudariti, da lahko pakistanska vlada in/ali sodelujoči proizvajalec izvoznik zahtevata vmesni pregled ukrepov, če so izpolnjene zadevne določbe iz člena 19 osnovne uredbe.
(53)
Glede na zgoraj navedeno in ker v zvezi s tem ni bilo drugih pripomb, se ugotovitve v zvezi s to shemo, kot so navedene v uvodnih izjavah (60) do (80) začasne uredbe in spremenjene v uvodnih izjavah (44) do (52) zgoraj, potrdijo.
(II) Uvoz naprav, strojev in opreme v območje proizvodnje pod carinskim nadzorom
(54)
V zvezi s to shemo sta obe strani navedli, da mora biti obrestna mera, ki se uporabi za izračun stopnje subvencije, enaka obrestni meri, ki je na voljo zadevnemu izvozniku v OP. Poleg tega strani trdita, da je treba stopnjo subvencije določiti na podlagi celotnega prihodka od prodaje proizvajalca izvoznika, ker so se naprave, stroji in oprema uporabili za proizvodnjo PET, namenjenega za izvoz in domačo prodajo.
(55)
Pri odgovoru na te trditve bi bilo treba upoštevati, da je obrestna mera, uporabljena v izračunu, komercialna obrestna mera, ki se je uporabljala v OP v Pakistanu, kot je bila navedena na spletni strani državne banke Pakistana. Ta mera predstavlja običajno kreditno obrestno mero, ki prevladuje na trgu. V zvezi z imenovalcem v izračunu subvencije je treba opozoriti, da je predpogoj za koriščenje sheme vgradnja uvoženih strojev iz proizvodnje pod carinskim nadzorom, ki je sistem dajatev prostega uvoza surovin, ki se uporablja le za poznejši izvoz blaga v proizvodnji pod carinskim nadzorom. Zato je treba znesek subvencije (števec) dodeliti za celotni prihodek od izvoza v OP, ker je subvencija odvisna od opravljenega izvoza. Na podlagi tega je bilo treba zato vse zgoraj navedene trditve zavrniti.
(56)
Glede na zgoraj navedeno in ker v zvezi s tem ni bilo drugih pripomb, se ugotovitve v zvezi s to shemo, kot so navedene v uvodnih izjavah (81) do (92) začasne uredbe, potrdijo.
(III) Tarifna zaščita nakupa prečiščene tereftalne kisline na domačem trgu
(57)
Pakistanska vlada je navedla, da cena lokalno proizvedene PTA ni znižana za 7,5 % glede na mednarodno ceno in da se povračilo ne zagotavlja le za doma proizvedeno PTA, ampak tudi za uvoženo. Sodelujoči proizvajalec izvoznik je navedel, da shema omogoča povračilo carin za lokalno proizvedeno in uvoženo PTA ter zato ne daje prednosti nabavi doma proizvedene PTA. Prav tako je bilo navedeno, da zakonodaja ne omejuje dostopa do te sheme.
(58)
Zgoraj navedene trditve je bilo treba zavrniti. V zvezi s tem je treba opozoriti, da ta shema zagotavlja finančni prispevek v obliki neposrednega prenosa sredstev, ki družbi prejemnici prinaša očitne ugodnosti. Na podlagi analize informacij, ki jih je predložila pakistanska vlada, je jasno, da lahko upravičena družba: (i) kupi PTA na domačem trgu in prejme kompenzacijsko podporo, ki znaša 7,5 % cene nakupa lokalno proizvedene PTA, ali (ii) uvozi PTA in prejme povračilo za veljavno carino (7,5 %) na uvoz PTA. Vendar druga možnost ni dovoljena, če upravičena družba uporablja shemo za povračilo dajatev (npr. proizvodnja pod carinskim nadzorom) za uvoz PTA. Na podlagi navedenega je jasno, da je bil sodelujoči proizvajalec izvoznik pravno prisiljen uporabiti to shemo le za nakupe doma proizvedene PTA, saj je za uvoženo PTA istočasno uporabljal shemo proizvodnje pod carinskim nadzorom.
Poleg tega je jasno, da so tudi v primerih, ko upravičena družba uporablja obe razpoložljivi shemi (to je z odpovedjo možnosti uporabe sheme za povračilo dajatev za proizvodnjo pod carinskim nadzorom), vračila drugačna od pričakovanih, saj je v enem primeru obrestna mera izračunana na podlagi polne domače fakturirane cene, medtem ko je v drugem primeru izračunana na podlagi določene carinske vrednosti, ki ni nujno polna fakturirana cena. Predloženi niso bili nobeni preverljivi dokazi, ki bi ovrgli navedene sklepne ugotovitve. Nazadnje je bilo v zvezi s trditvijo o neomejenosti dostopa do sheme v preiskavi ugotovljeno, da zadevna zakonodaja jasno poimensko navaja upravičene strani. V vsakem primeru za doma proizvedeno PTA ne velja nobena dajatev, zato je 7,5 % „vračilo“ neposredni prenos sredstev ali popolna donacija. Proizvajalec PET lahko prejme to subvencijo, to je donacijo, le tako, da kupi doma proizvedeno PTA. Po drugi strani pa je vsako „vračilo“ carine za uvoz PTA oprostitev običajnega plačila in ne neposredni prenos sredstev, zato navedena položaja nista enaka.
(59)
Shema torej kupcu domače proizvodnje, to je proizvajalcu PET, prinaša očitne ugodnosti z neposrednim prenosom sredstev in je specifična v smislu člena 4(4)(b) osnovne uredbe, saj je subvencija pogojena z uporabo domačega blaga pred uvoženim, ker je le domače blago upravičeno do neposredne donacije. Poleg tega se ta subvencija lahko obravnava kot specifična tudi v smislu člena 4(4)(a) osnovne uredbe, saj zakonodaja sama izrecno omejuje dostop nekaterih podjetij v industriji poliestra do te sheme.
(60)
V zvezi s to shemo je pakistanska vlada skupaj s svojimi pripombami o začasni uredbi priložila vladno odredbo, izdano 28. junija 2010, ki navaja, da se SRO št. 1045(I)/2008 s 1. julijem 2010 razveljavi. Pakistanska vlada je navedla, da bo ta ukrep zagotovil, da za uporabnike prečiščene tereftalne kisline ni ali ne bo več dovoljeno nobeno vračilo za doma proizvedeno ali uvoženo PTA.
(61)
Poleg tega se zdi, da odlomek iz časopisa v zvezi z istim vprašanjem, ki ga je predložil sodelujoči proizvajalec izvoznik, navaja, da se je pakistanska vlada odločila umakniti uredbo, ki zadeva to shemo, da bi Pakistan v zvezi s tem izpolnil mednarodne standarde. Sodelujoči proizvajalec izvoznik je s podatki, ki potrjujejo, da s 1. julijem 2010 ob nakupu doma proizvedene PTA ni več mogoče prejeti zadevne donacije, podprl informacije, ki jih je predložila pakistanska vlada. V zvezi s tem se opozarja, da se v skladu s členom 15 osnovne uredbe ne uvede noben ukrep, če se subvencija ukine ali če se dokaže, da subvencija zadevnim izvoznikom ne zagotavlja več nobenih ugodnosti. Na podlagi zgoraj navedenih informacij je jasno, da se Pakistan pravzaprav strinja, da se z vsebino točk, ki jih v zvezi s to shemo poudarja začasna uredba, poziva k uvedbi popravnih ukrepov, da je pakistanska vlada odpravila shemo in da sodelujoči proizvajalec izvoznik ne prejema nobenih ugodnosti iz te sheme. V teh okoliščinah se šteje, da so pogoji iz člena 15 osnovne uredbe izpolnjeni, zato se proti tej shemi izravnalni ukrep ne bi smel uvesti.
(62)
Glede na zgoraj navedeno in ker v zvezi s tem ni bilo drugih pripomb, se ugotovitve v zvezi s to shemo, kot so navedene v uvodnih izjavah (93) do (105) začasne uredbe in spremenjene v uvodnih izjavah (58) do (61) zgoraj, potrdijo.
(IV) Režim končnega davka (FTR)
(63)
Obe strani sta navedli, da predstavlja ta shema drugačen davčni sistem in se proti njej ne sme uvesti izravnalni ukrep glede na to, da ima Pakistan suverenost nad obdavčevanjem in lahko uporablja kateri koli davčni sistem. Prav tako sta navedli, da FTR ne pomeni nobenega finančnega prispevka nobeni družbi in je splošno pravilo obdavčitve v Pakistanu (odtegnjeni davek v višini 1 % v času unovčenja deviznega iztržka), ki se izvaja v okviru drugačnega koncepta in na drugačni podlagi kot običajni davčni režim (NTR), ki za domači prihodek predvideva davek v višini 35 %. Po navedbah teh strani ni mogoče določiti, kateri od dveh sistemov je ugodnejši, zato FTR ne ustvarja opuščenega prihodka oziroma ne izterja prihodka vlade, ki je sicer zapadel.
(64)
V zvezi s temi trditvami bi bilo treba poudariti, da se ne dvomi o suverenosti Pakistana, ampak o domnevnih subvencijah, dodeljenih nekaterim proizvajalcem izvoznikom. Poleg tega bi bilo treba opozoriti, da je dobiček od izvoza obdavčen drugače kot dobiček od domače prodaje. Glede na to, da ta davčni režim prinaša dobiček od izvoza, ki je obdavčen z nižjo stopnjo kot dobiček od domače prodaje, se ta shema v smislu člena 3(1)(a)(ii) in člena 3(2) osnovne uredbe šteje za subvencijo v obliki zapadlega prihodka vlade, ki družbi prejemnici prinaša ugodnosti. Ta shema je specifična subvencija tudi v smislu člena 4(4)(a) glede na to, da je pogojena z opravljenim izvozom.
(65)
Poleg tega je sodelujoči proizvajalec izvoznik predložil sklop izračunov v Excelu za leti 2008 in 2009 ter obvestilo o davčni zahtevi in odredbo o oceni, ki jo je izdal namestnik komisarja za davek od dohodka, ki je pregledal podatke iz napovedi za odmero davka od dohodka družbe za leto 2008. Pakistanska vlada je podprla trditve sodelujočega proizvajalca izvoznika z navedbo, da kažejo predloženi izračuni na višje plačilo davka v okviru režima FTR s strani sodelujočega proizvajalca, kot bi ga ta plačal v okviru NTR.
(66)
Te trditve je bilo treba zavrniti. Prvič, predloženi izračuni niso del napovedi za odmero davka od dohodka družbe ali katerega koli drugega uradnega dokumenta davčnega organa. Zato ni preverljivega dokaza, da bi ti izračuni v zvezi z davkom od dohodka natančno prikazovali obveznosti sodelujočega proizvajalca izvoznika.
(67)
Drugič, analiza predložene uradne davčne dokumentacije (obvestilo o davčni zahtevi in odredba o oceni) na nikakršen način ne potrjuje trditev strani glede stopenj zapadlih davčnih obveznosti v okviru različnih davčnih režimov.
(68)
Kar zadeva predloženo dokumentacijo za leto 2008, strani niso dokazale, da se predloženi zneski točno ujemajo z napovedjo za odmero davka od dohodka družbe za leto 2008 in dokumentoma, ki so jih naknadno izdali pristojni davčni organi. Glede na navedena dokumenta se zdi, da potrjujeta zahtevo za plačilo davka od domačega dohodka s strani družbe. Kljub temu iz predloženih informacij ni popolnoma jasno, ali je bil ta davek (ali kakršen koli drug davek) dejansko plačan ali se je družba pritožila na navedeno davčno odmero. Prav tako ni jasno, kako bi se lahko zneski, predloženi v Excelovih izračunih, ujemali z napovedjo za odmero davka od dohodka družbe ali z odredbo organa o oceni. Vendar tudi če se predpostavlja, da je bil znesek iz odmere o davčni zahtevi plačan, to ne bi spremenilo sklepne ugotovitve, da je sodelujoči proizvajalec izvoznik plačal manjši davek, kot bi ga plačal, če bi se za dohodek od izvoza uporabljala 35 % stopnja.
(69)
V zvezi s predloženo dokumentacijo za leto 2009 je bilo ugotovljeno, da strani niso predložile napovedi za odmero davka od dohodka sodelujočega proizvajalca izvoznika za leto 2009. Namesto uradnih davčnih napovedi so bili kot dokaz predloženi Excelovi izračuni. Takšne informacije očitno niso preverljive in ne morejo podpreti nobene trditve v zvezi z dogodki na področju davka od dohodka po OP. V zvezi s tem bi bilo treba poudariti, da lahko pakistanska vlada in/ali sodelujoči proizvajalec izvoznik zahtevata vmesni pregled ukrepov, če so izpolnjene zadevne določbe iz člena 19 osnovne uredbe.
(70)
Vendar je bila pri izračunu zneska subvencije v okviru FTR ugotovljena pisna napaka v zvezi z dohodkom od izvoza sodelujočega proizvajalca izvoznika, kot je naveden v napovedi za odmero davka od dohodka družbe za leto 2008. Napaka je bila ustrezno popravljena. Stopnja subvencije za to shemo v OP za sodelujočega proizvajalca izvoznika je 1,97 % (namesto 1,95 %).
(71)
Glede na zgoraj navedeno in ker v zvezi s tem ni bilo nobenih drugih ustreznih pripomb, se ugotovitve v zvezi s to shemo, kot so navedene v uvodnih izjavah (106) do (116) začasne uredbe in spremenjene v uvodni izjavi (70) zgoraj, potrdijo.
(V) Shema dolgoročnega financiranja izvoza s fiksno obrestno mero (LTF-EOP)
(72)
Obe strani sta navedli, da mora biti obrestna mera, uporabljena v izračunu stopnje subvencije te sheme financiranja, obrestna mera, ki je bila na voljo, ko se je proizvajalec izvoznik dogovarjal o financiranju s fiksno obrestno mero, in sicer obrestno mero v obdobju 2004-2005. Poleg tega bi moral biti imenovalec, uporabljen v izračunu začasne stopnje subvencije, celotni prihodek od prodaje družbe in ne celotni prihodek od izvoza, glede na to, da se za proizvodnjo domačega in izvoženega blaga uporabljajo enake proizvodne zmogljivosti, financirane iz LTF-EOP.
(73)
Te trditve je bilo treba zavrniti. Najprej bi bilo treba pojasniti, da je obrestna mera, uporabljena v izračunu, komercialna obrestna mera, ki je prevladovala v OP v Pakistanu, kot je bilo navedeno na spletni strani državne banke Pakistana. Financiranje, dogovorjeno v obdobju 2004-2005, je zadevni uvoznik črpal po obrokih. Pri izračunu zneska subvencije se je uporabil znesek kredita za OP, kot ga je sporočil sodelujoči proizvajalec izvoznik. Pri preučevanju ugodnosti, ki jih je stran prejela v posameznem OP, se uporabi veljavna komercialna kreditna obrestna mera, ki prevladuje na trgu v ustreznem OP in ki se običajno primerja s stopnjo, plačano na posojilo, prejeto med OP. To se je opravilo tudi tukaj. V zvezi z imenovalcem pri izračunu subvencije je treba opozoriti, da mora družba za koriščenje sheme neposredno ali posredno izvoziti najmanj 50 % svoje letne proizvodnje. Zato je treba znesek subvencije (števec) dodeliti za prihodek od izvoza zadevnega izdelka v OP, ker je subvencija odvisna od opravljenega izvoza.
(74)
Glede na zgoraj navedeno in ker v zvezi s tem ni bilo drugih pripomb, se ugotovitve v zvezi s to shemo, kot so navedene v uvodnih izjavah (117) do (133) začasne uredbe, potrdijo.
(VI) Shema financiranja izvoza s strani državne banke Pakistana (EFS)
(75)
Pakistanska vlada je navedla, da je bil sektor PET izključen iz te sheme na podlagi odločitve državne banke Pakistana z dne 28. junija 2010. Zato je bilo navedeno, da je ta shema v skladu z določbami iz člena 15 osnovne uredbe in proti njej Komisija ne bi smela uvesti izravnalnih ukrepov, ker je dokazano, da je bila subvencija ukinjena. V zvezi s tem je sodelujoči proizvajalec izvoznik navedel, da je v skladu z Okrožnico št. 9 državne banke Pakistana z dne 28. junija 2010 družba odplačala celotne zneske financiranja iz EFS in dne 30. junija 2010 v zvezi z EFS ni bilo nobenega neplačanega zneska.
(76)
V zvezi s to trditvijo se opozarja na navedbo iz člena 15 osnovne uredbe, da se ne uvedejo nobeni ukrepi, če se subvencija ukine ali če se dokaže, da subvencija zadevnemu izvozniku ne zagotavlja več nobenih ugodnosti. Glede na predloženo dokumentacijo v zvezi s shemo EFS se ugotavlja, da odločitev državne banke Pakistana dejansko navaja, da banke ne smejo zagotoviti možnosti financiranja za PET v okviru te sheme. Zadevno besedilo tudi navaja, da bodo obstoječe možnosti, zagotovljene izvoznikom, veljavne do datuma zapadlosti zadevnih posojil, medtem ko se bo opravljeni izvoz družb upošteval pri posojilih družb v obdobju 2009-2010 in pri njihovi upravičenosti do leta 2011.
Kar zadeva te točke, je pakistanska vlada s predložitvijo potrebne dokumentacije pojasnila, da družbe, ki v okviru te sheme v finančnem letu 2009-2010 v Pakistanu (to je do 30. junija 2010) nimajo kratkoročnih posojil, v prehodnem obdobju do leta 2011 niso upravičene do nobenih ugodnosti. V zvezi s trditvijo, da sodelujoči proizvajalec izvoznik nima neporavnanih zneskov v okviru EFS, se ugotavlja, da je bila ta trditev utemeljena z več dokazi, ki so jih zagotovile ustrezne banke, in da jo je potrdil zapriseženi revizor družbe. Ob upoštevanju navedenega se sklene, da sta strani lahko dokazali, da shema EFS zadevnemu izvozniku ne zagotavlja več nobenih ugodnosti. Pogoji iz člena 15 osnovne uredbe so torej izpolnjeni, navedene trditve pa se obravnavajo kot upravičene. Zato je bilo sklenjeno, da se proti shemi ne bi smelo uvesti izravnalnega ukrepa.
(77)
Sodelujoči proizvajalec izvoznik je tudi navedel, da mora biti obrestna mera, ki se uporabi za izračun stopnje subvencije, kratkoročna obrestna mera, ki je na voljo družbi v OP. Prav tako je bilo navedeno, da se pridobljena sredstva uporabljajo za izpolnjevanje splošnih finančnih potreb gibljivih sredstev družbe za domačo prodajo in izvoz, zato bi moral biti imenovalec v izračunu stopnje subvencije celotni prihodek od prodaje družbe.
(78)
Te trditve je bilo treba zavrniti. Opozarja se, da je obrestna mera, uporabljena v izračunu, komercialna obrestna mera, ki se je uporabljala v OP v Pakistanu, kot je bila navedena na spletni strani državne banke Pakistana. Ta mera predstavlja običajno kreditno obrestno mero, ki prevladuje na trgu. V zvezi z imenovalcem v izračunu subvencije se ugotavlja, da je predpogoj za koriščenje sheme izpolnjevanje posebnih izvoznih transakcij ali skupen opravljen izvoz. Zato je treba znesek subvencije (števec) dodeliti za celotni prihodek od izvoza v OP, ker je subvencija odvisna od opravljenega izvoza.
(79)
Glede na zgoraj navedeno in ker v zvezi s tem ni bilo drugih pripomb, se ugotovitve v zvezi s to shemo, kot so navedene v uvodnih izjavah (134) do (148) začasne uredbe in spremenjene v uvodnih izjavah (75) do (78) zgoraj, potrdijo.
(VII) Financiranje na podlagi Okrožnice F.E. št. 25 državne banke Pakistana
(80)
Obe strani sta navedli, da državna banka Pakistana v to shemo ne posega, da komercialne banke zagotavljajo sredstva v tuji valuti brez preferencialnih obrestnih mer in da shema ni pogojena z opravljenim izvozom, ker jo lahko uporabljajo izvozniki in uvozniki.
(81)
Predložene trditve so bile analizirane ob upoštevanju ustreznih zakonskih določb in praktičnega izvajanja sheme, pri čemer je bilo ugotovljeno, da so upravičene. Zato je bilo sklenjeno, da se proti shemi ne bi smelo uvesti izravnalnega ukrepa. Ker proti shemi na podlagi Okrožnice F.E. št. 25 državne banke Pakistana ne bo uveden izravnalni ukrep, ni potrebno odgovarjati na zadevne pripombe o razkritju.
3.2.3 Znesek subvencij, proti katerim se lahko uvedejo izravnalni ukrepi
(82)
Ob upoštevanju navedenega dokončni znesek subvencij, proti katerim se lahko uvedejo izravnalni ukrepi v skladu z določbami osnovne uredbe, izražen ad valorem, znaša za edinega sodelujočega pakistanskega proizvajalca izvoznika 5,15 %.
3.3 Združeni arabski emirati (ZAE)
3.3.1 Uvod
(83)
Vlada ZAE in sodelujoči proizvajalec izvoznik sta predložila pripombe v zvezi z naslednjima shemama, proti katerima so bili v začasni uredbi uvedeni izravnalni ukrepi:
(I)
Zvezni zakon št. 1 iz leta 1979;
(II)
območje proste trgovine (OPT).
3.3.2 Posamezne sheme
(I) Zvezni zakon št. 1 iz leta 1979
(84)
Vlada ZAE je navedla, da je shema na podlagi Zveznega zakona št. 1 iz leta 1979 splošno in horizontalno dostopna vsem industrijskim sektorjem in podjetjem v ZAE ter zagotovljena vsem brez izjem. Sodelujoči proizvajalec izvoznik je navedel, da je dovoljenje, izdano na podlagi Zveznega zakona št. 1 iz leta 1979, predpogoj za obstoj in delovanje v ZAE.
(85)
Kar zadeva zgoraj navedeno, je bilo v preiskavi ugotovljeno, da so industrijska podjetja v ZAE lahko delovala z različnimi vrstami dovoljenj. Poleg dovoljenja, izdanega na podlagi Zveznega zakona št. 1 iz leta 1979, lahko industrijsko podjetje dejansko deluje z dovoljenjem, ki ga izdajo regionalni organi v emiratu, v katerem je sedež podjetja. Tako je bilo v primeru sodelujočega proizvajalca izvoznika, katerega dovoljenje je izdala vlada emirata Ras al Khaimah. Poleg tega je lahko industrijsko podjetje delovalo na območju proste trgovine, kjer ni potrebno nobeno dovoljenje na podlagi navedenega zakona. Zato navedba, da vsa industrijska podjetja v ZAE delujejo na podlagi Zveznega zakona št. 1 iz leta 1979, ni pravilna. Samodejna zagotovitev dostopa do sheme torej ni dokazana, zato je treba zadevno trditev zavrniti.
(86)
Obe strani sta trdili, da so zahteve, ki jih določa zakon, le potrebni predpogoji za zagotovitev, da lahko kateri koli industrijski projekt deluje na podeželju in ni izvzet iz plačila carin, zato je analiza Komisije v začasni uredbi v zvezi s členi 12, 13 in 21 Zveznega zakona št. 1 napačna. Vlada ZAE je tudi navedla, da v zvezi s členom 13 izraz „se šteje za“ v arabski različici zakona nima zavezujočega pomena. Vlada ZAE je tudi navedla, da se člena 11 in 12 navedenega zakona nista nikoli uporabila v praksi, ker tehnični odbor, odgovoren za priporočila ministru glede vlog, ni bil ustanovljen. Navedeno je bilo tudi, da je vloga Oddelka za industrijski razvoj določena v uporabniškem priročniku elektronskega industrijskega sistema, ki ga je izdalo ministrstvo, kot je navedeno v uvodni izjavi (173) začasne uredbe.
(87)
Te trditve je bilo treba zavrniti. Ugotavlja se, da sta člena 13 in 21 zakona del postopnega procesa, predvidenega v analizi za industrijsko dovoljenje na podlagi Zveznega zakona št. 1 iz leta 1979. V zvezi s členoma 11 in 12 se ugotavlja, da določata vlogo in odgovornosti različnih državnih organov, ki izdajajo industrijska dovoljenja na podlagi Zveznega zakona št. 1 iz leta 1979. Dejstvo, da organ nikoli ni bil ustanovljen, čeprav ga predvideva zakon in je odgovoren za: (i) ocenjevanje prispevka Oddelka za industrijski razvoj in (ii) priporočila ministru glede odobritve ali zavrnitve vlog, potrjuje, da se zakonodaja, v skladu s katero deluje organ, ki izda dovoljenje, v praksi ne upošteva in zato v zvezi z dodeljevanjem subvencij ni pravne varnosti. Poleg tega je trditev vlade ZAE v zvezi tehničnim odborom dejansko v nasprotju s prejšnjimi trditvami, v skladu s katerimi minister poziva ta odbor k predložitvi pripomb glede morebitne revizije zakona. Kar zadeva opredelitev izraza „se šteje za“ iz člena 13 Zveznega zakona, se ugotavlja, da je bila angleška različica edino besedilo, ki ga je vlada ZAE predložila med preiskavo. Poleg tega je šele po začasnem razkritju navedla, da med angleško in arabsko različico morda obstajajo razlike v opredelitvah. Dejstvo, da zaradi teh dveh različic obstajajo dvomi glede nekaterih delov meril o upravičenosti, je še en jasen pokazatelj, da v zvezi z merili in pogoji, ki urejajo upravičenost do subvencije, ni pravne jasnosti. V zvezi z vlogo Oddelka za industrijski razvoj se ugotavlja, da niso bile predložene nobene nove informacije, ki bi lahko spodbijale ugotovitve preiskave.
(88)
Vlada ZAE je navedla, da njena industrijska statistika dokazuje, da je v okviru Zveznega zakona št. 1 iz leta 1979 registriranih več kot 4 000 industrijskih podjetij. Obe strani sta trdili, da Komisija ni predložila trdnih dokazov o tem, da so organi ZAE uveljavljali svojo diskrecijsko pravico pri odobravanju ali zavračanju vlog za pristop k shemi.
(89)
Te trditve je bilo treba zavrniti. Poudariti je treba ugotovitev preiskave, da odobritev industrijskih dovoljenj na podlagi Zveznega zakona št. 1 iz leta 1979 ni samodejna in da pravila, ki urejajo postopek dodeljevanja za izbor prejemnikov, niso objektivna. Ob upoštevanju dejstva, da je bila shema opredeljena kot specifična v skladu z določbami iz člena 4(2)(a) in 4(2)(b) osnovne uredbe, je morala vlada ZAE v skladu z določbami iz člena 4(2)(c) osnovne uredbe dokazati svojo trditev, da so bili od uzakonitve Zveznega zakona št. 1 iz leta 1979 odobreni zahtevki vseh strani, ki so predložile vloge za industrijsko dovoljenje na podlagi navedenega zakona. Take preverljive informacije niso bile nikoli predložene.
(90)
Obe strani sta navedli, da so vsa industrijska podjetja v ZAE izvzeta iz plačevanja carin za njihovo proizvodnjo. Sodelujoči proizvajalec izvoznik je navedel tudi, da pregled trgovinske politike ZAE, ki ga je izvedla STO in je bil objavljen leta 2006, vključuje analizo Zveznega zakona št. 1 iz leta 1979 in ugotovitev, da so vsa industrijska podjetja izvzeta iz plačevanja carin. Prav tako je bilo navedeno, da se izvaja nadzor nad sistemom, saj se industrijska dovoljenja vsako leto podaljšajo, družbe v okviru sheme poročajo o uvozu dajatev prostih materialov in organi zavračajo dajatev prost uvoz, če vložki niso povezani s proizvodnjo.
(91)
Te trditve je bilo treba zavrniti. Opozoriti je treba, da so iz plačevanja carin izvzete družbe, ki koristijo shemo na podlagi Zveznega zakona št. 1 iz leta 1979, in da običajna stopnja dajatev ni ničelna. Sodelujoči proizvajalec izvoznik ni dokazal, v čem je splošna izjava v dokumentu STO o pregledu trgovinske politike natančnejša od podrobne analize na podlagi preveritvenega obiska, ki je vključena v začasni uredbi ter izrecno zadeva upravičenost in praktično izvajanje Zveznega zakona št. 1 iz leta 1979. Kar je še pomembneje, v preiskavi je bilo ugotovljeno, da organi pri upravljanju uvoza dajatev prostih surovin v okviru sheme ravnajo diskriminatorno. Ker ni pravil, ki urejajo odobritve in zavrnitve zahtevkov za dajatev prost uvoz, niti učinkovitega sistema preverjanja upravljanja sheme, ni jasno, zakaj je eni strani na določen dan dovoljen dajatev prost uvoz, na nek drug dan pa se ji dajatev prost uvoz lahko zavrne. To se je dejansko zgodilo sodelujočemu proizvajalcu izvozniku, ki je moral včasih plačati dajatve, ne da bi pristojni organ predložil kakršno koli utemeljitev. Strani torej nista predložili dokazov, ki bi podprli njune trditve o upravljanju sheme in dodeljevanju dajatev prostega uvoza.
(92)
Navedeno je bilo tudi, da shemo urejajo objektivna merila, in sicer zahteva, da se izvzetje iz plačevanja dajatev lahko dodeli le za uvoženo blago, namenjeno za proizvodnjo industrijskega podjetja. To trditev je bilo treba zavrniti, ker obstoj takega objektivnega merila ni bil dokazan, kot je pojasnjeno v uvodnih izjavah (89) in (91) zgoraj.
(93)
Vlada ZAE je navedla, da je Zvezni zakon št. 1 iz leta 1979 trenutno v reviziji in da je bilo to sporočeno Komisiji. Vlada je prav tako navedla, da Komisija ni upoštevala njenih predloženih informacij in dokumentov ter ni predložila utemeljitev in trdnih dokazov o dejstvih in zakonodaji, na podlagi katerih je oblikovala sklepne ugotovitve.
(94)
V zvezi z zgoraj navedenim se ugotavlja, da je Komisija natančno ocenila in analizirala vse informacije, ki sta jih strani predložili. Kar zadeva revizijo Zveznega zakona št. 1 iz leta 1979, je treba navesti, da je besedilo, ki ga je predložila vlada ZAE, osnutek internega dokumenta Ministrstva za finance in industrijo. Kot takšen nima pravne vrednosti. Preiskovalni organ mora analizirati dejanske zakonske določbe in način njihovega izvajanja, kar pa ne velja za nezavezujoči osnutek, ki ga upravna in zakonodajna oblast ZAE nista odobrili in uzakonili. Kar je še pomembneje, dejstvo, da vlada ZAE zdaj obravnava možnost revizije Zveznega zakona št. 1 iz leta 1979 potrjuje, da so organi priznali potrebo, kot je navedla vlada ZAE, po odpravi vsake neskladnosti s Sporazumom STO o subvencijah in izravnalnih ukrepih.
(95)
Glede na zgoraj navedeno se ugotovitve v zvezi s to shemo, kot so navedene v uvodnih izjavah (166) do (183) začasne uredbe, potrdijo.
(II) Območje proste trgovine (OPT)
(96)
Obe strani sta navedli, da se vsem podjetjem v ZAE odobri dajatev prost uvoz investicijskega blaga.
(97)
V zvezi s tem je treba navesti ugotovitev preiskave, da se družbam, ustanovljenim v OPT, odobri dajatev prost uvoz investicijskega blaga. Dejstvo, da lahko ena stran koristi enake ugodnosti z uporabo druge sheme (in sicer Zveznega zakona št. 1 iz leta 1979), ne pomeni, da se zadevna subvencija ne obravnava kot subvencija, proti kateri se lahko uvedejo izravnalni ukrepi. Poleg tega strani nista mogli predložiti nobenih dejanskih dokazov, ki bi spodbijali ugotovitve preiskave v zvezi z OPT. Ob upoštevanju zgoraj navedenega je bilo treba predloženo trditev zavrniti.
(98)
Glede na zgoraj navedeno se ugotovitve v zvezi s to shemo, kot so navedene v uvodnih izjavah (184) do (199) začasne uredbe, potrdijo.
3.3.3 Znesek subvencij, proti katerim se lahko uvedejo izravnalni ukrepi
(99)
Ob upoštevanju zgoraj navedenega je dokončni znesek subvencij, proti katerim se lahko uvedejo izravnalni ukrepi, v skladu z določbami osnovne uredbe, izražen ad valorem, za edinega sodelujočega proizvajalca izvoznika ZAE 5,13 %.
3.4 Pripombe na končno razkritje
(100)
Poudarja se, da so vse zainteresirane strani imele možnost, da po končnem razkritju izrazijo in predstavijo pripombe. Kjer je bilo ustrezno, so se pripombe zainteresiranih strani obravnavale in upoštevale, vendar niso bile takšne, da bi spremenile zgoraj navedene ugotovitve.
(101)
Sodelujoči iranski proizvajalec izvoznik je ponovno predstavil svojo analizo dejstev o zadevi, vendar ni predložil nobenega novega prepričljivega dokaza, ki bi spodbijal ugotovitve preiskave.
(102)
Pakistanska vlada je izrazila nezadovoljstvo glede zavrnitve njene zaveze glede sheme proizvodnje pod carinskim nadzorom ter ponovila pripombe v zvezi s shemama LTF-EOP in FTR. Predložila je tudi novo odločitev zveznega odbora za prihodke, izdano 27. julija 2010, o določitvi carine na uvoz PTA (surovina za PET) po 3 % stopnji in trdila, da so institucije zakonsko zavezane k ponovnemu izračunu stopnje subvencije, določene za shemo proizvodnje pod carinskim nadzorom. To je treba zavrniti, ker ni dokazil, da subvencija ne obstaja še naprej. Pakistanska vlada trdi, da je subvencija znižana. Shema proizvodnje pod carinskim nadzorom kljub temu določa, da se vhodni material lahko uporablja vsaj dve leti po uvozu. To pomeni, da se lahko blago, uvoženo do julija 2010 (ko je bila stopnja dajatve 7,5 %), lahko uporablja do julija 2012. Institucije so določile znesek subvencije na podlagi podatkov, ki se nanašajo na OP, v skladu s pravili sheme pa je lahko še vedno prisoten vpliv prejšnje stopnje dajatve do leta 2012. Tako je ob uvedbi dokončne dajatve subvencioniranje jasno prisotno. Poleg tega je carina le eden od elementov podatkovnega niza, pri čemer bi lahko bil, kot je prikazano v uvodnih izjavah (43) do (53) zgoraj, obseg uvoza večji, če bi bila stopnja dajatve nižja.
(103)
Pakistanski sodelujoči proizvajalec izvoznik se ni strinjal z analizo o FTR, vendar navedeni elementi niso mogli spremeniti ugotovitev preiskave. Prav tako je navedel, da obstajajo preverljivi dokazi, ki točno prikazujejo obveznosti v zvezi z davkom od dohodka, in predložil vrsto dokumentov v dokaz, da so ugotovitve Komisije napačne. V zvezi s tem se ugotavlja, da so predložene informacije neprepričljive in nepreverljive, zato jih ni mogoče upoštevati.
(104)
Vlada Združenih arabskih emiratov je ponovno predstavila svojo analizo dejstev o zadevi ter trdila, da so ugotovitve institucij temeljile na nejasni razlagi Zveznega zakona št. 1 iz leta 1979, pri čemer institucije niso zagotovile nobenega pozitivnega dokaza. V zvezi s tem se opozarja, da je bila določena specifičnost v skladu s členoma 4(2)(a) in 4(2)(b) osnovne uredbe, da so institucije svojo razlago Zveznega zakona št. 1 iz leta 1979 utemeljile na predloženih informacijah, dokazih in podatkih, pri čemer niso bili ugotovljeni nobeni prepričljivi dokazi, ki bi lahko spremenili ugotovitve preiskave. Vlada ZAE je pojasnila, da postopek spremembe Zveznega zakona št. 1 iz leta 1979 napreduje in je v fazi izpolnjevanja zadnjih pogojev pred razglasitvijo. V zvezi s tem se ugotavlja, da Komisija pozdravlja prizadevanje ZAE za spremembo ustreznih zakonskih določb, vendar navedeni razvojni dosežki ne vplivajo na ugotovitve preiskave, saj ni jasnega časovnega razporeda za zaključek postopka spremembe in uzakonitev novega zakona.
(105)
Sodelujoči proizvajalec izvoznik iz ZAE je ponovil svoje trditve v zvezi z Zveznim zakonom št. 1 iz leta 1979. Prav tako je navedel, da obstajajo napake v izračunih stopnje subvencije. Trdil je, da je družba po dokončnem razkritju ugotovila, da so naročila surovin, proizvedenih v Saudovi Arabiji, brez carin, ker sta ZAE in Saudova Arabija del carinske unije Sveta za sodelovanje v zalivu, ter predložil vrsto dokumentov v zvezi s svojimi trditvami. V zvezi s tem se ugotavlja, da so te predstavitve del popolnoma novega sklopa informacij, ki bi že moral biti predstavljen v odgovoru na vprašalnik ali najpozneje pri preveritvenem obisku, tako da bi Komisija lahko preverila verodostojnost teh trditev. Tako predloženih podatkov v pozni fazi preiskave ni mogoče preveriti. Poleg tega ni prepričljivega dokaza za potrditev teh trditev. Prav tako se je trdilo, da bi bilo treba dajatev izračunati na podlagi surovin, porabljenih v OP, in ne na podlagi kupljenih surovin. V zvezi s tem se ugotavlja, da je ločevanje med porabljenimi in kupljenimi surovinami popolnoma nepomembno, saj je znesek, proti kateremu se je uvedel izravnalni ukrep, skupni znesek, ki se pripiše OP, kot je razloženo v uvodnih izjavah (84) do (95) zgoraj.
4. ŠKODA
4.1 Proizvodnja, industrija in potrošnja Unije
(106)
V zvezi s proizvodnjo, industrijo in potrošnjo Unije niso bile predložene nobene pripombe. Zato se uvodne izjave (201) do (206) začasne uredbe potrdijo.
4.2 Uvoz iz zadevnih držav
(107)
V zvezi s kumulativno oceno učinkov zadevnega uvoza, obsegom uvoza iz zadevnih držav in njegovim tržnim deležem niso bile predložene nobene pripombe. Zato se uvodne izjave (207) do (213) začasne uredbe potrdijo.
(108)
Glede na odločitev, kot je navedeno v uvodni izjavi (20) zgoraj, da se izdelek v preiskavi razdeli na različne vrste izdelka, se je opravil nov izračun nelojalnega nižanja, ki upošteva to spremembo.
(109)
Za namene analize nelojalnega nižanja prodajnih cen se je tehtano povprečje prodajnih cen industrije Unije za nepovezane stranke na trgu Unije za vrsto izdelka, ki je prilagojeno na raven franko tovarna, primerjalo z ustreznim tehtanim povprečjem cen uvoza iz zadevnih držav za prvo neodvisno stranko na trgu Unije, določenim na podlagi CIF z ustreznimi prilagoditvami za stroške po uvozu in razlike v stopnji trgovine.
(110)
Primerjava je pokazala, da je v OP subvencionirani uvoz s poreklom iz ZAE, ki se prodaja v Uniji, nelojalno znižal prodajne cene industrije Unije za 3,2 %. Subvencionirani uvoz s poreklom iz Pakistana, ki se prodaja v Uniji, je nelojalno znižal prodajne cene industrije Unije za 3,0 %. Subvencionirani uvoz s poreklom iz Irana, ki se prodaja v Uniji, je nelojalno znižal prodajne cene industrije Unije za 0,5 %. Tehtana povprečna stopnja nelojalnega nižanja prodajnih cen zadevnih držav v OP je 2,5 %.
(111)
Iranski izvoznik je navedel, da je stopnja škode pretirana, ker je bila določena tehtana povprečna prodajna cena na enoto podcenjena zaradi nepravilnega izračuna zneska prilagoditve ravni trgovine. V zvezi s to navedbo je treba opozoriti, da je bil znesek ravni trgovine, uporabljen v začasnem izračunu, fiksni znesek na tono, ki je provizija, ki jo zaračuna sodelujoči uvozni agent, in ki predstavlja približno 1 % povprečne cene CIF. Ker pa ni bila predlagana nobena druga količinska opredelitev prilagoditve ravni trgovine in za takšno prilagoditev ni na voljo drugih informacij, je trditev zavrnjena.
(112)
Po trditvah iste strani se zdi, da je 2 % stopnja, ki se je upoštevala za stroške po uvozu, podcenjena.
(113)
V zvezi s tem se poudarja, da v tej preiskavi ni sodeloval noben uvoznik in da ni bilo mogoče preveriti dejanskih stroškov po uvozu. Ker torej niso bile na voljo nobene druge informacije, se je uporabila stopnja iz prejšnjih postopkov.
4.3 Položaj industrije Unije
(114)
Nekatere zainteresirane strani so trdile, da škode ni bilo, ker je bil vzorec napačno izbran, zaradi česar za celotno industrijo Unije ni bilo mogoče ekstrapolirati nobenega rezultata. Ker je ena družba (ki ni del vzorca) navedla, da je uporabljala več kot 100 % svoje zmogljivosti, so zainteresirane strani trdile, da je to jasen znak za neobstoj škode. Ugotavlja se, da je predložena informacija izvleček iz predložitve dokumenta družbe organom borze v tretji državi in ni preverjena. Ta informacija prav tako ni v skladu z informacijo v dokumentu. Poleg tega izkoriščenost zmogljivosti enega samega proizvajalca EU v nobenem primeru ne more spremeniti ugotovitev glede škode pri vzorčenih proizvajalcih EU in drugih proizvajalcih EU.
(115)
Ker ni drugih trditev ali pripomb, se uvodne izjave (218) do (237) začasne uredbe potrdijo.
4.4 Sklep o škodi
(116)
Ker v zvezi s tem ni bilo posebnih pripomb, se sklep o škodi iz uvodnih izjav (238) do (240) začasne uredbe potrdi.
5. VZROČNA ZVEZA
5.1 Učinek subvencioniranega uvoza
(117)
Ker ni bilo nobenih drugih pripomb, se uvodne izjave (241) do (245) začasne uredbe potrdijo.
5.2 Učinek drugih dejavnikov
(118)
Nekatere zainteresirane strani so trdile, da katera koli ugotovljena škoda ne bi bila posledica subvencioniranega uvoza, vendar da nizke cene za PET v EU izražajo svetovni ciklus industrije ter da so cene PET v EU od septembra 2008 do junija 2009 sledile cenam surove nafte. V zvezi s to trditvijo se priznava, da so cene PET do neke mere odvisne od cen surove nafte, saj so naftni derivati glavna surovina za proizvodnjo PET. Cene za surovo nafto v celotnem OP kljub temu niso bile nizke, vendar so se spreminjale, pri čemer so se najprej močno znižale, nato pa ponovno zvišale. S to spremenljivostjo svetovnih cen surove nafte se pojasnjuje, zakaj je bil uvoz PET subvencioniran in je zato nelojalno nižal prodajne cene proizvajalcev Unije. Prav to nelojalno nižanje, verjetno zaradi prejetih subvencij, je nižalo cene industrije Unije, zaradi česar so bili proizvajalci EU prisiljeni v prodajo z izgubo, da ne bi izgubili svojih strank.
(119)
Iranski izvoznik je trdil, da finančne in tehnične težave nekaterih proizvajalcev EU niso bile ustrezno ločene od analize škode ter so se napačno pripisale iranskemu uvozu, ko je komaj vstopil na trg po letu 2006. V zvezi s tem se ugotavlja, da je bil uvoz iz Irana prisoten že leta 2006 in 2007, njegova količina pa ni presegla 1 % tržnega deleža. Od leta 2008 je bil uvoz nad 1 % in je s svojimi nizkimi cenami prispeval k oviranju dviga cen v EU. Poleg tega so bili v tem primeru pogoji za kumulativno oceno izpolnjeni, pri čemer so se lahko učinki subvencioniranega uvoza iz vseh zadevnih držav ocenili kumulativno. Le ena od družb, ki jo je navedel iranski izvoznik, je bila del vzorca in tehnične težave tega proizvajalca EU v omejenem obdobju od septembra do sredine oktobra 2008 niso bistveno vplivale na splošno sliko o škodi.
(120)
Ista stran je ponovno poudarila, da bi bila vsaka ugotovljena škoda povezana z zmanjševanjem povpraševanja, zlasti v OP, ki ga je zaznamovala svetovna finančna in gospodarska kriza. Ta stran kljub temu ni spodbijala trditev iz uvodnih izjav (254) do (256) začasne uredbe: da gospodarski upad od zadnje četrtine leta 2008 nikakor ne more zmanjšati škodljivih učinkov poceni subvencioniranega uvoza na trg EU v celotnem obravnavanem obdobju ter da kljub zmanjševanju povpraševanja kot dejavniku, ki je prispeval k nastali škodi, to ni prekinilo vzročne zveze. Nadalje se ugotavlja, da je ta subvencionirani uvoz med zmanjševanjem povpraševanja celo povečal svoj tržni delež, to je s 7,6 % na 10,2 % v škodo proizvajalcem EU.
(121)
Nekatere zainteresirane strani so trdile, da je bila vsaka škoda posledica premajhnega vlaganja proizvajalcev PET EU in posledične stroškovne neugodnosti v primerjavi z izvozniki.
(122)
Znano je, da je PET kapitalsko intenzivna industrija in da je potrebna določena raven naložb za ohranitev konkurenčnosti v srednjeročnem do dolgoročnem obdobju. Opozarja se, kot je navedeno v uvodni izjavi (237) začasne uredbe, da so nekatere vzorčene družbe leta 2006 in 2007 opravile pomembne naložbe, pri čemer je bila raven naložb leta 2008 in v OP minimalna.
(123)
V zvezi s tem se ugotavlja, da bi bilo ob upoštevanju zmanjševanja proizvodnje in stopenj izkoriščenosti zmogljivosti leta 2008 in v OP skupaj z znatnim zmanjšanjem tržnega deleža proizvajalcev Unije nerazumno pričakovati kakršne koli večje naložbe v nove zmogljivosti v istem obdobju.
(124)
Prav tako se opozarja, kot je navedeno v uvodnih izjavah (233) in (234) začasne uredbe, da je bil finančni položaj vzorčenih proizvajalcev Unije v celotnem obravnavanem obdobju zelo slab ter da so med letom 2006 in OP utrpeli velike izgube. V takih razmerah torej ne bi bilo razumno pričakovati kakršnih koli velikih naložb proizvajalcev Unije.
(125)
Zato se ugotavlja, da omejene naložbe leta 2008 in v OP niso znatno prispevale k škodi, ki jo je utrpela industrija Unije, vendar so bile njen rezultat.
5.3 Sklep o vzročni zvezi
(126)
Ker v zvezi z vzročno zvezo ni drugih pripomb, se uvodne izjave (246) do (264) začasne uredbe potrdijo.
6. INTERES UNIJE
(127)
Po začasnem razkritju se je javilo veliko število predelovalcev in/ali polnilcev EU ter trdilo, da analiza interesa Unije ne izraža pravilno trditev velikega števila sodelujočih uporabnikov in da so ugotovitve v nasprotju s trenutnim gospodarskim okoljem. Kljub temu ni sledila nobena utemeljitev ali razlaga. Vse družbe so zahtevale zaslišanje, vendar so se ga udeležili le dve družbi iz te skupine uporabnikov in eno združenje italijanskih polnilcev. Bistvenejše pripombe so poslali sodelujoči predelovalec EU (ALPLA), skupina predelovalcev (Caiba SA, skupina Coca-Cola, Danone Waters, Logoplaste, MFS Commodities, PepsiCO, Novara International in Silico Polymers), sodelujoči uvozni agent (GSI) in združenje predelovalcev plastike (EuPC). Vse te strani so močno nasprotovale uvedbi kakršnih koli ukrepov.
6.1 Interes industrije Unije in drugih proizvajalcev Unije
(128)
Nekatere zainteresirane strani so trdile, da bi proizvajalci EU (napačno) uporabljali instrumente trgovinske zaščite za zaščito trga Unije in umetno določitev visokih cen v EU. Te strani poudarjajo obstoječe vzpostavljene protidampinške in/ali izravnalne ukrepe proti Indiji, Indoneziji, Južni Koreji, Maleziji, Tajvanu, Tajski in Ljudski republiki Kitajski. Vendar se ugotavlja, da ima vsaka družba, ki proizvaja v EU, pravico do pritožbe in uporabe pravnega sredstva, če lahko dokaže obstoj škodljivih praks subvencioniranja. Dejstvo, da so bile prakse subvencioniranja in dampinga ugotovljene v več državah, se lahko verjetno razlaga z dejstvom, da se je povpraševanje po tem izdelku izrazito povečalo od 90-ih let z običajno dvomestno letno stopnjo rasti. S tem so se privabile pomembne svetovne naložbe, kar je za PET pomenilo strukturni svetovni presežek. Prav tako se ugotavlja, da imajo nekatere tretje države vzpostavljene ukrepe proti več zgoraj navedenim državam, s čimer se poudarja obstoječa strukturna težava.
(129)
Več zainteresiranih strani je poudarilo, da proizvajalci Unije niso zmožni izboljšati svoje učinkovitosti v dolgoročnem obdobju, ker bi se kmalu pojavile nove naložbe v druge tretje države in znižale umetno določene visoke cene v EU.
(130)
Preiskava je pokazala, da so nove naložbe, ki so se nedavno pojavile v Omanu, leta 2009 bistveno povečale obseg uvoza te države, pri čemer ni mogoče izključiti, da bi to lahko povzročalo težave industriji Unije v prihodnosti. Kot je že navedeno v uvodni izjavi (270) začasne uredbe, morebitne nove naložbe, ki bi lahko povzročile škodo industriji Unije, niso veljaven razlog za zanikanje upravičene zaščite v tem postopku.
(131)
Ena zainteresirana stran je trdila, da bi lahko svojo učinkovitost na podlagi zvišanja cen PET v EU izboljšali le proizvajalci EU z naložbami v tretje države, za katere ukrepi ne veljajo (Tajska, Združene države, Rusija), ali drugi proizvajalci v tretjih državah (Južna Koreja). Stran je trdila, da bi bil tako kratkoročni dobiček proizvajalcev EU jasno presežen s prenosom bogastva na proizvajalce zunaj EU.
(132)
V zvezi s tem se ugotavlja, da ni dokazov o dokumentu, ki bi podpirali izjavo o tem, da bi kakršna koli finančna korist, ki bi se lahko prenesla na proizvajalce v tretjih državah, za katere ukrepi trgovinske zaščite ne veljajo, ali družbe z ničelno stopnjo dajatve, prevladala nad ugodnostmi za industrijo Unije.
(133)
Poleg tega je bilo navedeno, da proizvajalci Unije zaposlujejo le približno 2 000 ljudi, medtem ko je predelovalcev in polnilcev PET, ki bi jih vsaka dajatev močno prizadela, približno 20 000 in 60 000.
(134)
Ugotavlja se, da zaposlovanje, ki ga ustvarjajo proizvajalci PET, ni zanemarljivo, vprašanja, ali je uvedba ukrepov v nasprotju z interesi Unije kot celote, pa ni mogoče omejiti na enostavno vprašanje števila zaposlenih oseb. V zvezi s tem je zlasti pomembno, da zadevnih uporabnikov ukrepi najverjetneje ne bi prizadeli, pri čemer se upoštevajo stopnja dajatve in tudi nadomestni viri dobave, kot je določeno v uvodnih izjavah (141) do (156).
6.2 Interes nepovezanih uvoznikov v Uniji
(135)
Poudarja se, da v tej preiskavi ni sodeloval noben nepovezan uvoznik.
(136)
Sodelujoči agent je močno spodbijal trditev, da uvedba dajatev ne bo imela bistvenega vpliva na njegovo poslovanje. Družba je trdila, da je bil vpliv medtem, ko je družba dejansko poslovala na podlagi provizij, nepomemben, saj je bil pomemben del njenega poslovanja povezan z zadevnimi državami. Če bi se uvedli dokončni ukrepi, bi to vplivalo na provizijo, ki se pobere pri proizvajalcih v zadevnih državah, ker PET iz zadevnih držav ne bi mogel več konkurirati s PET drugih proizvajalcev.
(137)
Glede na splošno zmerno stopnjo dajatve ni verjetno, da bi bila prodaja PET iz drugih zadevnih držav bistveno prizadeta. Poleg tega lahko agent v srednjeročnem obdobju zelo verjetno preide na druge vire dobave, in sicer na uvoz iz Omana, Združenih držav, Brazilije, Mehike in družb z ničelno stopnjo protidampinške dajatve v Južni Koreji. S prodajo izvoznih proizvajalcev bi bilo treba zagotoviti, da agent nadomesti vsako izgubo, ki bi se lahko pojavila zaradi uvedbe ukrepov. Zato se trditev zavrne.
6.3 Interes dobaviteljev surovin v Uniji
(138)
Ena zainteresirana stran je trdila, da zaščita dobaviteljev surovin proizvajalcem PET EU na račun pakirne industrije, polnilcev in končnih potrošnikov ni upravičena.
(139)
Ugotavlja se, da je analiza učinka ukrepov na dobavno industrijo v skladu s členom 31 osnovne uredbe. Standardna praksa je, da se taka analiza izvaja, zlasti če obstaja močna odvisnost med dobavitelji surovin in proizvajalci Unije.
(140)
Ker v zvezi s tem ni bilo drugih pripomb, se uvodne izjave (265) do (279) začasne uredbe dokončno potrdijo.
6.4 Interes uporabnikov
(141)
Poudarja se, da znaša strošek PET, ki se uporablja v proizvodnji predform za steklenice, med 70 % in 80 % vseh stroškov proizvodnje za predelovalce. Zato je kritični element stroškov teh družb.
(142)
Nekatere zainteresirane strani so navedle, da pakirno industrijo EU stalno spodbijajo zahteve polnilcev po novih oblikah in bolj okolju prijaznem pakiranju. Zaradi tega se zdi, da nekateri predelovalci stalno vlagajo v raziskave in razvoj, da bi z novimi izdelki in zasnovo ostali konkurenčni in povečali dodano vrednost v verigi.
(143)
Nekatere zainteresirane strani so trdile, da bo vpliv na predelovalno industrijo EU zelo močen in bo povzročil zmanjšanje sredstev za vlaganje v novo, okolju prijazno pakiranje in morda celo zaprtje več sto manjših družb, ker so njihove stopnje vse nižje zaradi manjših predelanih količin in omejene pogajalske moči.
(144)
Če bi predelovalci zaradi ukrepov prevzeli celotno zvišanje cene, bi lahko bil vpliv nanje velik, odvisno od virov dobave, saj predstavljajo cene PET večino njihovih stroškov in veliko malih in srednjih podjetij deluje na podlagi nizkih stopenj dobička.
(145)
V zvezi s tem je bil izveden preveritveni obisk malega predelovalca plastike v Italiji, da bi se bolje seznanili z učinkom dajatev te skupine uporabnikov. Preiskava je kljub omejenosti pokazala, da lahko predelovalci običajno prenesejo zvišanje svojih cen, zlasti če to povišanje ni zanemarljivo in ga je mogoče pričakovati. Poleg tega imajo nekateri predelovalci PET v svojih pogodbah o cenah surovin klavzule o prilagajanju, to pa bi lahko pomagalo predelovalcem EU pri prenosu zvišanja nekaterih cen na polnilce.
(146)
Zaradi tega in na podlagi precej zmerne stopnje dajatev se ugotavlja, da uvedba izravnalnih dajatev verjetno ne bi imela uničujočega učinka za predelovalce.
(147)
Nekatere zainteresirane strani so poudarile trditev, da bi se tveganje preselitve predelovalcev PET povečalo, če bi se uvedli dokončni ukrepi. Te strani so prav tako trdile, da zaradi preselitve predelovalcev EU proizvajalci EU ne bi imeli dolgoročnih koristi. Eden od sodelujočih predelovalcev PET je navedel, da se postopek preselitve že izvaja in da bo vsaka uvedba izravnalnih dajatev ta razvoj še pospešila. Ta stran je trdila, da se bo bistveni del predelovalcev EU nahajal na območjih, ki so blizu meja EU (Švica, Hrvaška, Bosna, Srbija, Turčija, Rusija in Ukrajina), ter da bodo nekateri predelovalci veliko bolj prilagodljivi pri preselitvi svoje proizvodnje na ta območja, kot pa predlaga začasna uredba.
(148)
Na podlagi informacij v dokumentu je preselitev dejansko že postopek v teku, zato se obravnava, da bi bila lahko uvedba izravnalnih dajatev en dejavnik od številnih drugih premislekov, ki vplivajo na tako odločitev družbe. Ni bilo ugotovljeno, da bi bile brez uvedbe ukrepov v tem primeru te družbe pripravljene ostati v EU, ker je taka odločitev običajno rezultat analize, pri čemer se poleg trgovinske zaščite upošteva več vidikov, kot so bližina stranki, dostop do kvalificiranih delavcev za raziskave in razvoj, splošna struktura cen itd.
(149)
Prav tako se ugotavlja, da informacije v dokumentu kažejo na številne pomembne izzive, s katerimi se sooča predelovalna industrija EU zaradi pripadajočih strukturnih pomanjkljivosti, ki postajajo v vse bolj konkurenčnem in hitro spreminjajočem se okolju vse bolj očitne. Jasno je, da je pri teh podjetjih velikost pomembna in da konsolidacija trga že poteka, vključno z zaprtji in preselitvijo. Zato se obravnava, da zvišanje cene PET zaradi izravnalnih ukrepov ni razlog za bojazen pred zaprtjem malih predelovalcev.
(150)
Zato se ugotavlja, da uvedba izravnalnih dajatev ne bo odločilen dejavnik pri morebitni odločitvi o preselitvi družb v predelovalni industriji PET.
(151)
Več zainteresiranih strani je navedlo, da bi vsak ukrep bistveno vplival na številne polnilce, saj bi se zaradi pogodbenih dogovorov vsako zvišanje cen polietilen-tereftalatne smole (vsaj delno) preneslo nanje. Poleg tega je bilo navedeno, da polnilci zvišanja cene morda ne bi mogli prenesti na njihove stranke, ki so lahko supermarketi/maloprodajne verige, in da zvišanja cene morda ne bi preživeli.
(152)
Te strani so trdile, da je bil obseg izdelkov, na katerega bodo vplivale dajatve, podcenjen, saj ne bodo prizadele le ustekleničene vode, negaziranih pijač in jedilnega olja, ampak tudi pivo, mleko in mlečne proizvode, proizvajalce sokov, kečap in začimbe, kozmetične izdelke in izdelke za osebno nego, zdravila, vitamine in prehranska dopolnila, izdelke za čiščenje v gospodinjstvu ter olja in maziva za vozila.
(153)
Priznava se, da je embalaža PET različna. Kljub temu se ugotavlja, da se začasna uredba osredotoča na vpliv na polnilce, saj temelji na podatkih, ki so jih predložile družbe, sodelujoče v tej preiskavi, pri čemer gre predvsem za proizvajalce vode, brezalkoholnih pijač ali sokov. Drugih podrobnejših podatkov, ki bi kazali na še večji vpliv na zgoraj navedeno, ni bilo na voljo.
(154)
Zato se obravnava, da se lahko začasne ugotovitve iz uvodne izjave (291) začasne uredbe dokončno potrdijo. Ob upoštevanju zmerne stopnje predlaganih ukrepov lahko ti poleg tega zvišajo cene za največ 1 % (v najslabšem možnem izidu - celoten učinek ukrepov bodo nosile družbe za polnjenje) in bodo tako imeli le omejen učinek na splošni položaj družb za polnjenje, tudi če ne bi mogle prenesti zvišanja cen na svoje stranke, kot se trdi.
(155)
Več zainteresiranih strani je trdilo, da bo zaradi ukrepov trgovinske zaščite pomanjkanje ponudbe na trgu Unije še večje, kar bo zlasti problematično v poletnih mesecih ob upoštevanju velikega povpraševanja po vodi/pijačah. Poleg tega je bilo navedeno, da bi bilo leta 2010 treba uvoziti 900 000 ton. Ta težava bi se bistveno povečala zaradi dejstva, da so nekateri proizvajalci EU tudi predelovalci PET in bi prodajali po premijskih cenah na prostem trgu le, ko bi zadovoljili domače povpraševanje.
(156)
V zvezi s tem se niso predložile nobene nove informacije, trditve iz uvodnih izjav (294) in (295) začasne uredbe pa niso bile zavrnjene. Opozarja se tudi, da ob upoštevanju zmerne ravni dajatev, uvedenih za uvoz iz ZAE in Pakistana, vpliv na obseg trgovine iz teh držav, morda ne bo bistveno prizadet. Zato se ugotovitve iz uvodnih izjav (294) in (295) dokončno potrdijo.
6.5 Vpliv na potrošnike
(157)
Več zainteresiranih strani je trdilo, da začasna uredba ni ustrezno obravnavala vpliva na potrošnike, ki bi vsak dan kupovali izdelke s polietilen-tereftalatnimi smolami. Te trditve so bile podprte le z izjavo, da bi cena, zvišana za 50 EUR/t, pri porabi treh milijonov ton povzročila 150 milijonov EUR, ki bi jih morali nositi končni potrošniki na leto.
(158)
Opozarja se na nerealnost predlagane ocene, saj se je večina strani strinjala s tem, da bodo del vpliva nosili predelovalci PET, polnilci, supermarketi/maloprodajne verige, kar pomeni, da se bodo nekateri višji stroški porazdelili po prodajni verigi.
(159)
Vpliv na končnega potrošnika v najslabšem možnem izidu (to je nerealističen izid, po katerem bi potrošnik nosil celoten učinek zvišanja cene), ob upoštevanju zmerne stopnje predlaganih ukrepov, ne bi presegel 0,005 EUR na porabljeno steklenico in zelo verjetno je, da bi bil veliko manjši.
6.6 Sklep o interesu Unije
(160)
Ob upoštevanju navedenega in po podrobni analizi vseh zadevnih interesov se po premisleku dokončno sklene, da v tem primeru ni nujnih razlogov za to, da se ukrepi ne bi uvedli. Ker v zvezi s tem ni bilo drugih pripomb, se uvodne izjave (280) do (298) začasne uredbe dokončno potrdijo.
6.7 Pripombe na končno razkritje
(161)
Po razkritju bistvenih dejstev in premislekov, na podlagi katerih je Komisija predlagala uvedbo dokončne izravnalne dajatve, so nekatere zainteresirane strani predložile dodatne pripombe. Ker so te pripombe v večini ponavljale že predložene in obravnavane ugotovitve, zgoraj navedenih ugotovitev niso spremenile.
(162)
V zvezi s poudarjeno trditvijo, ki je preiskovalni organ do zdaj ni obravnaval, in sicer da je zadnja sprememba menjalnega tečaja med USD in EUR pomenila bistveno povišanje cene uvoženega PET, zato industrija Unije domnevno ne potrebuje zaščite z ukrepi trgovinske zaščite, se ugotavlja, da protisubvencijska preiskava običajno ne upošteva razvoja po OP, razen če se lahko v izjemnih okoliščinah med drugim pokaže, da je trajen in bi bistveno spremenil ugotovitve zadeve. Spremembe menjalnega tečaja med USD in EUR se ne morejo obravnavati, kot da so take narave.
7. DOKONČNI UKREPI
7.1 Stopnja odprave škode
(163)
Zainteresirana stran je trdila, da je bil ciljni dobiček v višini 5 % pretiran v drugi četrtini OP, saj v tej četrtini (četrta četrtina leta 2008) ni šlo le za manjše povpraševanje (zimska sezona), temveč je na proizvajalce PET močno vplivala tudi gospodarska kriza. Tako se trdi, da mora biti ob pravilni uporabi načela iz Sodbe T-210/95 (5) stopnja 0 %, če subvencioniranega uvoza ni. Ker je vse četrtine OP prizadela kriza, je poleg tega stran trdila, da bi se zdela 5 % stopnja dobička nerealistična, saj se celo brez gospodarske krize, to je leta 2006-2007, industrija Unije ne bi približala 5 % dobičku.
(164)
Priznava se, da mora biti v skladu s sodno prakso ciljni dobiček, ki se uporabi, dobiček, ki ga lahko industrija Unije razumno doseže pri običajnih konkurenčnih pogojih brez subvencioniranega uvoza. Opozarja se, da se je v prejšnjih preiskavah za enak izdelek uporabil 7 % ciljni dobiček namesto začasno uporabljenih 5 % v trenutni preiskavi. Ciljni dobiček v višini 5 % se obravnava kot dobiček, ki bi ga industrija Unije lahko pričakovala v odsotnosti subvencioniranega uvoza. Zato se zahteva po zmanjšanju ciljnega dobička zavrne.
(165)
Ob upoštevanju prilagojenega izračuna nelojalnega nižanja iz uvodnih izjav (108) do (110) zgoraj so ustrezne stopnje odprave škode naslednje:
Država
Stopnja odprave škode
Iran
16,7 %
Pakistan
14,1 %
ZAE
17,5 %
7.2 Dokončni ukrepi
(166)
Glede na dokončne sklepne ugotovitve v zvezi s subvencioniranjem, škodo, vzročno zvezo in interesom Unije ter v skladu s členom 15(1) osnovne uredbe se sklene, da bi bilo treba v skladu s pravilom nižje dajatve uvesti dokončno izravnalno dajatev za uvoz zadevnega izdelka s poreklom iz Irana, Pakistana in Združenih arabskih emiratov na ravni najnižje ugotovljene stopnje subvencioniranja in odprave škode.
(167)
Glede na navedeno in v skladu s členom 12(1) osnovne uredbe se sklene, da bi bilo treba uvesti stopnjo dokončne izravnalne dajatve za uvoz s poreklom iz Irana na ravni ugotovljene stopnje škode, medtem ko bi bilo treba za uvoz iz Pakistana in Združenih arabskih emiratov uvesti stopnjo dokončne izravnalne dajatve na ravni ugotovljene stopnje subvencije.
(168)
Opozarja se, da stroški in cene PET v razmeroma kratkih obdobjih znatno nihajo. Zato se je sklenilo, da je primerna uvedba dajatev v obliki določenega zneska na tono. Ta znesek izhaja iz uporabe izravnalne stopnje na izvozne cene CIF, uporabljene za izračune v vzporednih protidampinških postopkih.
(169)
Na podlagi zgoraj navedenega so predlagani zneski izravnalnih dajatev, izraženi kot cena CIF meja Unije brez plačane carine, naslednji:
Država
Skupna stopnja subvencije
Stopnja škode
Stopnja dokončne izravnalne dajatve
%
Znesek
(EUR/tono)
Iran
51,8 %
16,7 %
16,7 %
139,70
Pakistan
5,1 %
14,1 %
5,1 %
44,02
ZAE
5,1 %
17,5 %
5,1 %
42,34
(170)
Kakršen koli zahtevek za uporabo določene stopnje izravnalne dajatve za posamezno družbo (npr. zaradi spremembe imena družbe ali zaradi ustanovitve novih proizvodnih ali prodajnih subjektov) bi bilo treba takoj nasloviti na Komisijo (6), skupaj z vsemi potrebnimi podatki, zlasti o vsaki spremembi dejavnosti družbe na področju proizvodnje ter domače in izvozne prodaje, povezane s to spremembo imena ali spremembo proizvodnih in prodajnih subjektov. Če je primerno, se bo Uredba v skladu s tem nato spremenila tako, da se bo posodobil seznam družb, za katere veljajo individualne stopnje dajatev.
7.3 Zaveze
(171)
Po razkritju bistvenih dejstev in premislekov, na podlagi katerih se je nameravala priporočiti uvedba dokončnih protisubvencijskih ukrepov, je iranski proizvajalec izvoznik v skladu s členom 13(1) osnovne uredbe ponudil cenovno zavezo.
(172)
Ponudba se je preučila in glede na dejstvo, da se cene za posamezno vrsto izdelka bistveno razlikujejo, je bilo ugotovljeno, da ponujena minimalna uvozna cena ne bi zagotovila odprave škodljivega subvencioniranja za vse izdelke.
(173)
Ugotovljeno je bilo tudi, da iranski sodelujoči proizvajalec izvoznik prodaja zadevni izdelek in druge izdelke v EU izključno prek povezane trgovske družbe, ki izvaža veliko različnih izdelkov, ki jih proizvajajo različne družbe. Pri tej prodajni strukturi obstaja zelo veliko tveganje navzkrižnih nadomestil, ker bi se lahko PET, za katerega velja zaveza, prodajal istim kupcem skupaj z drugimi izdelki in bi se lahko cene, določene za različne izdelke, prodane istemu kupcu, zlahka kompenzirale ali izravnale. Nazadnje, iz javno dostopnih virov se tudi zdi, da je v Iranu najmanj en dodatni proizvajalec PET. Glede na zgoraj navedeno prodajno strukturo obstajajo zaradi tega položaja resni dvomi, ali institucije in carina lahko zagotovijo, da je samo PET sodelujočega proizvajalca izvoznika prodan v skladu z določbami zaveze, saj je osnovni izdelek in enostavno zamenljiv, ker pri takšnih osnovnih izdelkih ni mogoče jasno fizično prepoznati proizvajalca.
(174)
Na podlagi zgoraj navedenega je bilo ugotovljeno, da je bila taka zaveza nepraktična in se zato ne more sprejeti. Stran je bila ustrezno obveščena, pri čemer je imela možnost za predložitev pripomb. Njene pripombe kljub temu niso spremenile zgoraj navedenega sklepa.
8. DOKONČNO POBIRANJE ZAČASNIH DAJATEV
(175)
Glede na obseg ugotovljene stopnje izravnalnih subvencij in glede na raven škode, povzročene industriji Unije, se zdi nujno, da se zneski, zavarovani z začasno dajatvijo, ki jo je uvedla začasna uredba, dokončno pobirajo v obsegu višine uvedenih dokončnih dajatev -
SPREJEL NASLEDNJO UREDBO:
Člen 1
1. Uvede se dokončna izravnalna dajatev na uvoz polietilen tereftalata z viskoznostjo 78 ml/g ali več v skladu s standardom ISO 1628-5, ki trenutno spada pod oznako KN 3907 60 20 in s poreklom iz Irana, Pakistana in Združenih arabskih emiratov.
2. Stopnja dokončne izravnalne dajatve za neto ceno franko meja Unije pred plačilom dajatve za izdelke iz odstavka 1 je:
Država
Dokočna stopnja izravnalne dajatve (EUR/tono)
Iran: vse družbe
139,70
Pakistan: vse družbe
44,02
Združeni arabski emirati: vse družbe
42,34
3. Če se blago uniči še pred vstopom v prosti promet in se zato cena, ki so jo kupci dejansko plačali ali se plačuje, pri določanju carinske vrednosti porazdeli v skladu s členom 145 Uredbe Komisije (EGS) št. 2454/93 z dne 2. julija 1993 o določbah za izvajanje Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti (7), se znesek dokončne izravnalne dajatve, izračunan na podlagi zgoraj določenega zneska, zmanjša za odstotek, ki ustreza porazdelitvi cene, ki se je dejansko plačala ali se plačuje.
4. Če ni določeno drugače, se uporabljajo veljavne določbe o carinah.
Člen 2
Zneski, ki se zagotovijo z začasno izravnalno dajatvijo v skladu z Uredbo Komisije (EU) št. 473/2010 o uvozu polietilen tereftalata z viskoznostjo 78 ml/g ali več v skladu s standardom ISO 1628-5, ki trenutno spada pod oznako KN 3907 60 20 in s poreklom iz Irana, Pakistana in Združenih arabskih emiratov, se dokončno poberejo po stopnji dokončne izravnalne dajatve, uvedene v skladu s členom 1. Zavarovani zneski, ki presegajo stopnjo dokončne izravnalne dajatve, se sprostijo.
Člen 3
Ta uredba začne veljati dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
V Bruslju, 27. septembra 2010