NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 447/2012
ze dne 21. března 2012,
kterým se doplňuje nařízení (ES) č. 1060/2009 Evropského parlamentu a Rady o ratingových agenturách stanovením regulačních technických standardů pro posuzování souladu metodik pro vydávání ratingů
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1060/2009 ze dne 16. září 2009 o ratingových agenturách (1), a zejména na čl. 21 odst. 4 písm. d) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Ustanovení čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 1060/2009 požaduje, aby ratingová agentura používala metodiky pro vydávání ratingů, které jsou přesné a důsledné, systematické, stabilní a které podléhají vyhodnocování založenému na zkušenostech z minulosti, včetně zpětného testování.
(2)
Toto nařízení je nezbytné, aby byla zajištěna transparentnost posuzování, které provádí Evropský orgán pro cenné papíry a trhy (ESMA) zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1095/2010 ze dne 24. listopadu 2010 o zřízení Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy), o změně rozhodnutí č. 716/2009/ES a o zrušení rozhodnutí Komise 2009/77/ES (2), a jednotná pravidla, pokud jde o požadavky stanovené v čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 1060/2009.
(3)
Orgán ESMA musí posoudit plnění požadavků uvedených v ustanovení čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 1060/2009 ze strany ratingových agentur, když prověřuje žádosti o registraci podle článku 15 uvedeného nařízení. Jako součást probíhajícího dohledu by měl orgán ESMA po provedení registrace posuzovat průběžné plnění požadavků uvedených v ustanovení čl. 8 odst. 3 ze strany ratingových agentur, kdykoliv takové posouzení považuje za nutné.
(4)
Nařízení (ES) č. 1060/2009, a zejména jeho článek 23, nedovoluje orgánu ESMA, Komisi ani jiným orgánům veřejné správy členského státu zasahovat do obsahu ratingů či metodik. Z tohoto důvodu by toto nařízení mělo stanovit pravidla, na základě kterých se uvedené metodiky budou posuzovat, ale uvedené orgány by neměly rozhodovat o přesnosti ratingu, který je výsledkem uvedených metodik.
(5)
Ustanovení čl. 6 odst. 2 ve spojení s bodem 9 oddílu A přílohy I nařízení (ES) č. 1060/2009 požaduje, aby ratingová agentura zřídila útvar, který bude odpovědný za pravidelný přezkum jejích metodik, modelů a klíčových předpokladů pro vydávání ratingů, jako jsou matematické a korelační předpoklady, a jejich významných změn nebo modifikací, jakož i vhodnosti těchto metodik, modelů a klíčových předpokladů pro vydávání ratingů v případě jejich skutečného nebo zamýšleného použití pro hodnocení nových finančních nástrojů.
(6)
Toto nařízení vychází z návrhů regulačních technických norem předložených Komisi ke schválení orgánem ESMA podle postupu stanoveného v článku 10 nařízení (EU) č. 1095/2010.
(7)
Orgán ESMA uskutečnil otevřené veřejné konzultace o návrzích regulačních technických norem, z nichž toto nařízení vychází, analyzoval potenciální související náklady a přínosy a požádal o stanovisko skupinu subjektů působících v oblasti cenných papírů a trhů zřízenou podle článku 37 nařízení (EU) č. 1095/2010. Kromě toho v květnu 2011 orgán ESMA zveřejnil výzvu s cílem získat informace od účastníků trhu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví pravidla, která mají být použita pro posuzování toho, zda jsou metodiky pro vydávání ratingů v souladu s požadavky stanovenými v čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 1060/2009.
Článek 2
Prokázání souladu
Ratingová agentura musí být vždy schopna orgánu ESMA prokázat plnění požadavků stanovených v čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 1060/2009, které se týkají používání metodik pro vydávání ratingů.
Článek 3
Posuzování souladu orgánem ESMA
1. Kromě posouzení plnění požadavků uvedených v ustanovení čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 1060/2009 v souvislosti s žádostí o registraci podle článku 15 uvedeného nařízení orgán ESMA průběžně posuzuje plnění požadavků stanovených v čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 1060/2009 všemi ratingovými agenturami, tak jak považuje za vhodné.
2. Při posouzení plnění požadavků uvedených v ustanovení čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 1060/2009 ze strany ratingových agentur použije orgán ESMA veškeré informace, které jsou relevantní pro proces vypracování, schválení, použití a přezkumu metodik pro vydávání ratingů.
3. Pro stanovení vhodné úrovně posouzení orgán ESMA zváží, zda metodiky pro vydávání ratingů byly v minulosti při předpovídání úvěruschopnosti prokazatelně soudržné a přesné a může přihlédnout k metodám vyhodnocování, jako jsou odpovídající studie selhání či přechodu navržené k testování uvedené konkrétní metodiky.
Článek 4
Posouzení důslednosti metodiky pro vydávání ratingů
1. Ratingová agentura používá a uplatňuje metodiky pro vydávání ratingů, které:
a)
obsahují jasné a důkladné kontroly a postupy jejich vývoje a související schválení, které umožňují vhodné přezkoumání;
b)
zahrnují veškeré příčinné faktory, jež jsou považovány za relevantní pro určení úvěruschopnosti hodnoceného subjektu nebo finančního nástroje, které jsou podloženy statistickými důkazy nebo zkušenostmi a důkazy z minulosti;
c)
berou v úvahu modelové vztahy mezi hodnocenými subjekty nebo finančními nástroji s totožným rizikovým faktorem a rizikové faktory, vůči nimž jsou metodiky pro vydávání ratingů citlivé;
d)
zahrnují spolehlivé, relevantní a kvalitní související analytické modely, klíčové předpoklady pro vydání ratingu a kritéria, pokud jsou zavedeny.
2. Ratingová agentura vede seznam používaných metodik pro vydávání ratingů a podrobně vysvětluje tyto body, pokud jde o:
a)
všechny kvalitativní faktory, včetně rozsahu kvalitativního posouzení uvedených faktorů,
b)
všechny kvantitativní faktory, včetně klíčových proměnných, zdrojů údajů, klíčových předpokladů, modelování a kvantitativních metod.
3. Podrobné vysvětlení uvedené v odstavci 2 zahrnuje:
a)
prohlášení o významu všech kvalitativních nebo kvantitativních faktorů použitých v uvedené metodice pro vydávání ratingů včetně, pokud je to vhodné, popisu a odůvodnění souvisejících koeficientů přidělených uvedeným faktorům a jejich dopadu na ratingy;
b)
posouzení vztahu mezi klíčovými předpoklady použitými v uvedené metodice pro vydávání ratingů a kritickými rizikovými faktory odvozenými z makroekonomických nebo finančních údajů a
c)
posouzení vztahu mezi klíčovými předpoklady použitými v metodice pro vydávání ratingů a volatilitou ratingů, které jsou výsledkem uvedené metodiky v průběhu času.
4. Ratingová agentura používá metodiky pro vydávání ratingů a s nimi související analytické modely, klíčové předpoklady pro vydávání ratingů a kritéria, které neprodleně začleňují závěry nebo výsledky interního přezkumu nebo kontrolního přezkumu, který provedl jeden nebo více z těchto subjektů nebo osob:
a)
nezávislí členové správní nebo dozorčí rady ratingové agentury;
b)
útvar přezkumu ratingové agentury;
c)
všechny ostatní příslušné osoby nebo výbor podílející se na kontrole a přezkumu metodik pro vydávání ratingů.
Článek 5
Posouzení systematičnosti metodiky pro vydávání ratingů
1. Ratingová agentura používá metodiku pro vydávání ratingů a s ní spojené analytické modely, klíčové předpoklady pro vydávání ratingů a kritéria, které jsou systematicky uplatňovány při stanovení všech ratingů v dané kategorii aktiv nebo v daném tržním segmentu, pokud neexistuje objektivní důvod se od ní odchýlit.
2. Ratingová agentura musí používat metodiku pro vydávání ratingů, která je schopna rychle začlenit zjištění z jakéhokoliv přezkumu její přiměřenosti.
Článek 6
Posouzení stability metodiky pro vydávání ratingů
Ratingová agentura používá metodiky pro vydávání ratingů, které jsou navrženy a zavedeny způsobem, který jim umožňuje:
a)
používat metodiku soustavně, pokud neexistuje objektivní důvod pro její změnu nebo zrušení;
b)
rychle začlenit jakákoli zjištění plynoucí z průběžné kontroly nebo přezkumu, zejména pokud by změny strukturálních makroekonomických nebo finančních podmínek na trhu mohly ovlivnit ratingy stanovené pomocí této metodiky;
c)
porovnávat ratingy různých kategorií aktiv.
Článek 7
Posouzení, zda metodiky pro vydávání ratingů podléhají vyhodnocování založenému na zkušenostech z minulosti, včetně zpětného testování
1. Ratingová agentura používá metodiky pro vydávání ratingů, které se opírají o kvantitativní důkazy rozlišovací schopnosti metodiky pro vydávání ratingů.
2. Ratingová agentura používá metodiky pro vydávání ratingů, jež popisují:
a)
spolehlivost v minulosti a schopnost předpovědi pro ratingy vydané s použitím relevantní metodiky v příslušných časových horizontech a v různých kategoriích aktiv;
b)
míru, do jaké se předpoklady použité v modelovém ratingu odchylují od skutečných selhání a ztrátovosti.
3. Vyhodnocování metodiky pro vydávání ratingu je strukturováno tak, aby:
a)
posuzovalo citlivost metodiky pro vydávání ratingů na změny veškerých jejích základních předpokladů, včetně kvalitativních nebo kvantitativních faktorů;
b)
provádělo přiměřené a vhodné posouzení ratingů vypracovaných v minulosti pomocí uvedené metodiky pro vydávání ratingů;
c)
používalo spolehlivé vstupní údaje, včetně vhodné velikosti vzorků údajů;
d)
náležitě přihlíželo k hlavním geografickým oblastem hodnocených subjektů nebo finančních nástrojů u všech hodnocených ratingových kategorií, jako jsou strukturované financování, stát, podniky, finanční instituce, pojišťovny, veřejné finance.
4. Ratingová agentura zavádí postupy, kterými zajistí, že systémové ratingové nesrovnalosti, na něž upozornilo zpětné testování, jsou identifikovány a náležitě řešeny.
5. Do postupu přezkumu metodik pro vydávání ratingů ratingová agentura zahrne:
a)
pravidelné přezkumy ratingu a výkonnosti hodnocených subjektů a finančních nástrojů;
b)
testování modelu a testování mimo model;
c)
informace o vyhodnocování či zpětném testování v minulosti.
Článek 8
Osvobození
V případech, kdy existují omezené kvantitativní důkazy, o které by se mohla schopnost předpovědi metodiky pro vydávání ratingů opřít, je ratingová agentura osvobozena od plnění článku 7 tohoto nařízení, pokud:
a)
zajistí, aby metodiky pro vydávání ratingů citlivě předpovídaly úvěruschopnost;
b)
používá interní postupy soustavně v čase i v různých segmentech trhu;
c)
má zavedené postupy, pomocí kterých zajistí, že systémové nesrovnalosti ratingů, jež odhalilo zpětné testování, jsou identifikovány a náležitě řešeny.
Článek 9
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 21. března 2012.
DELEGIRANA UREDBA KOMISIJE (EU) št. 447/2012
z dne 21. marca 2012
o dopolnitvi Uredbe (ES) št. 1060/2009 Evropskega parlamenta in Sveta o bonitetnih agencijah z določitvijo regulativnih tehničnih standardov za presojo skladnosti metodologij bonitetnega ocenjevanja
(Besedilo velja za EGP)
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju Uredbe (ES) št. 1060/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. septembra 2009 o bonitetnih agencijah (1) in zlasti točke (d) člena 21(4) Uredbe,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Člen 8(3) Uredbe (ES) št. 1060/2009 določa, da bonitetne agencije uporabljajo metodologije bonitetnega ocenjevanja, ki so rigorozne, sistematične in ustaljene ter jih je mogoče ovrednotiti na podlagi preteklih izkušenj, vključno s testiranjem za nazaj.
(2)
Ta uredba je potrebna, da se zagotovijo preglednost pri presoji, ki jo izvaja Evropski organ za vrednostne papirje in trge (ESMA), ustanovljen z Uredbo (EU) št. 1095/2010 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. novembra 2010 o ustanovitvi Evropskega nadzornega organa (Evropski organ za vrednostne papirje in trge) in o spremembi Sklepa št. 716/2009/ES ter razveljavitvi Sklepa Komisije 2009/77/ES (2), in enotna pravila glede zahtev iz člena 8(3) Uredbe (ES) št. 1060/2009.
(3)
ESMA pri pregledovanju vlog za registracijo v skladu s členom 15 navedene uredbe presoja skladnost bonitetnih agencij z določbo člena 8(3) Uredbe (ES) št. 1060/2009. Po registraciji bi morala ESMA v okviru stalnega nadzora presoditi, ali bonitetne agencije trajno izpolnjujejo zahteve iz določbe člena 8(3), če meni, da je takšna presoja potrebna.
(4)
V skladu z Uredbo (ES) št. 1060/2009, zlasti členom 23 Uredbe, ESMA, Komisija ali kateri koli drug javni organ države članice ne posega v vsebino bonitetnih ocen ali metodologij. Zato bi ta uredba morala določiti pravila za presojo navedenih metodologij, vendar pa navedenim organom ne bi smela dovoljevati, da odločajo o natančnosti bonitetne ocene, ki je bila izdelana na podlagi navedenih metodologij.
(5)
V skladu s členom 6(2) v povezavi s točko 9 oddelka A Priloge I k Uredbi (ES) št. 1060/2009 bonitetna agencija vzpostavi funkcijo pregledovanja, katere izvajalci redno pregledujejo metodologije, modele in ključne predpostavke ocenjevanja, na primer matematične ali korelacijske, in vse njihove bistvene spremembe ali prilagoditve, ter preverjajo primernost teh metodologij, modelov in predpostavk, kadar se jih uporablja ali naj bi se jih uporabljalo za ocenjevanje novih finančnih instrumentov.
(6)
Ta uredba temelji na osnutkih regulativnih tehničnih standardov, ki jih je ESMA Komisiji predložila v potrditev v skladu s postopkom iz člena 10 Uredbe (EU) št. 1095/2010.
(7)
ESMA je o osnutkih regulativnih tehničnih standardov, na katerih temelji ta uredba, opravila javna posvetovanja, analizirala morebitne s tem povezane stroške in koristi ter zaprosila za mnenje Interesne skupine za vrednostne papirje in trge, ustanovljene v skladu s členom 37 Uredbe (EU) št. 1095/2010. ESMA je poleg tega v maju 2011 pozvala k predložitvi dokazov, da bi zbrala informacije s strani tržnih udeležencev -
SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:
Člen 1
Predmet
Ta uredba določa pravila, ki se jih uporablja pri presoji skladnosti metodologij bonitetnega ocenjevanja z zahtevami iz člena 8(3) Uredbe (ES) št. 1060/2009.
Člen 2
Dokaz skladnosti
Bonitetna agencija je ESMA vedno sposobna dokazati, da izpolnjuje zahteve iz člena 8(3) Uredbe (ES) št. 1060/2009 glede uporabe metodologij bonitetnega ocenjevanja.
Člen 3
Presoja skladnosti s strani ESMA
1. Poleg preverjanja skladnosti bonitetnih agencij z določbo člena 8(3) Uredbe (ES) št. 1060/2009 glede vloge za registracijo v skladu s členom 15 navedene uredbe ESMA preveri, če se ji zdi primerno, trajno skladnost vsake bonitetne agencije s členom 8(3) Uredbe (ES) št. 1060/2009.
2. Pri preverjanju skladnosti bonitetne agencije z določbo člena 8(3) Uredbe (ES) št. 1060/2009 ESMA uporablja informacije, ki so relevantne za presojo postopka razvoja, potrditve, uporabe in pregleda metodologij bonitetnega ocenjevanja.
3. Pri določanju primerne ravni presoje ESMA upošteva, ali je metodologija bonitetnega ocenjevanja v preteklosti že dokazala doslednost in natančnost pri napovedovanju kreditne sposobnosti, pri čemer lahko uporabi metode vrednotenja, kot so ustrezne študije o dogodkih neplačila ali študije o spremembah bonitetne ocene, zasnovane za preizkušanje takšne metodologije.
Člen 4
Presoja, ali je metodologija bonitetnega ocenjevanja rigorozna
1. Bonitetna agencija uporablja metodologije bonitetnega ocenjevanja, ki:
(a)
vsebujejo jasne in stroge kontrole in postopke za njihov razvoj ter s tem povezana potrjevanja, ki omogočajo ustrezno preverjanje;
(b)
vključujejo vse dejavnike, ki se štejejo za relevantne pri določanju kreditne sposobnosti ocenjevanega subjekta ali finančnega instrumenta, podprte s statističnimi in preteklimi izkušnjami ali dokazi;
(c)
upoštevajo z modelom izraženo razmerje med ocenjevanimi subjekti ali finančnimi instrumenti z istim dejavnikom tveganja in dejavniki tveganja, na katere so metodologije bonitetnega ocenjevanja občutljive;
(d)
vključujejo zanesljive in relevantne analitične modele ter analitične modele za kvalitativno ocenjevanje, ključne ocenjevalne predpostavke ter merila, če obstajajo.
2. Bonitetna agencija pripravi seznam in podrobno obrazloži naslednje točke glede uporabljenih metodologij bonitetnega ocenjevanja za:
(a)
vsak kvalitativni dejavnik, vključno z obsegom kvalitativne ocene za tak dejavnik;
(b)
vsak kvantitativni dejavnik, vključno s ključnimi spremenljivkami, viri podatkov, ključnimi predpostavkami, modeli in kvantitativnimi tehnikami.
3. Podrobna obrazložitev iz odstavka 2 vsebuje naslednje:
(a)
navedbo pomembnosti vsakega kvalitativnega ali kvantitativnega dejavnika, ki se uporablja v metodologiji bonitetnega ocenjevanja, po potrebi vključno z opisom in utemeljitvijo povezanih meril za ponderiranje, dodeljenih tem dejavnikom, ter njihov učinek na bonitetne ocene;
(b)
oceno razmerja med ključnimi predpostavkami, uporabljenimi v metodologiji bonitetnega ocenjevanja, in kritičnimi dejavniki tveganja, izpeljanimi iz makroekonomskih ali finančnih podatkov, in
(c)
oceno razmerja med ključnimi predpostavkami, uporabljenimi v metodologiji bonitetnega ocenjevanja, in volatilnost bonitetnih ocen, izdelanih s to metodologijo v daljšem časovnem obdobju.
4. Bonitetna agencija uporablja metodologije bonitetnega ocenjevanja in s tem povezane analitične modele, ključne ocenjevalne predpostavke in merila, pri katerih se nemudoma vključijo ugotovitve oz. rezultati notranjega ali nadzornega pregleda, ki ga opravijo eden ali več od naslednjih:
(a)
neodvisni člani upravnega odbora ali nadzornega sveta bonitetne agencije;
(b)
funkcija pregledovanja bonitetne agencije;
(c)
katera koli druga ustrezna oseba ali odbor, vključena v spremljanje in pregledovanje metodologij bonitetnega ocenjevanja.
Člen 5
Presoja, ali je metodologija bonitetnega ocenjevanja sistematična
1. Bonitetna agencija uporablja metodologijo bonitetnega ocenjevanja in s tem povezane analitične modele, ključne ocenjevalne predpostavke in merila, ki se sistematično uporabljajo pri izdelavi vseh bonitetnih ocen v dani skupini naložb ali tržnem segmentu, razen če obstaja objektiven razlog za odstopanje od njih.
2. Bonitetna agencija uporablja metodologijo bonitetnega ocenjevanja, pri kateri se nemudoma vključijo ugotovitve pregledov njene ustreznosti.
Člen 6
Presoja, ali je metodologija bonitetnega ocenjevanja ustaljena
Bonitetna agencija uporablja metodologije bonitetnega ocenjevanja, ki so zasnovane in se izvajajo na način, ki jim omogoča, da:
(a)
se stalno uporabljajo, razen če obstaja objektiven razlog za spremembo ali prenehanje uporabe metodologije bonitetnega ocenjevanja;
(b)
nemudoma vključijo vse ugotovitve potekajočega nadzora ali pregleda, še posebej, kadar bi spremenjeni strukturni makroekonomski ali finančni tržni pogoji lahko vplivale na bonitetne ocene, izdelane s to metodologijo;
(c)
primerjajo bonitetne ocene različnih skupin naložb.
Člen 7
Presoja, ali je metodologijo bonitetnega ocenjevanja mogoče ovrednotiti glede na pretekle izkušnje, vključno s testiranjem za nazaj
1. Bonitetna agencija uporablja metodologije bonitetnega ocenjevanja, ki jih podpirajo kvantitativni dokazi o razlikovalni moči metodologije bonitetnega ocenjevanja.
2. Bonitetna agencija uporablja metodologije bonitetnega ocenjevanja, ki opisujejo naslednje:
(a)
preteklo strogost in napovedno moč bonitetnih ocen, izdanih z uporabo ustrezne metodologije v ustreznih časovnih obdobjih in v različnih skupinah naložb;
(b)
raven, do katere predpostavke, uporabljene v modelu ocenjevanja, odstopajo od dejanskih stopenj dogodkov neplačil in izgub.
3. Vrednotenje metodologije bonitetnega ocenjevanja je zasnovano tako, da:
(a)
se preuči občutljivost metodologije bonitetnega ocenjevanja na spremembe v temeljnih predpostavkah, vključno s kvalitativnimi in kvantitativnimi dejavniki;
(b)
se opravi zadostna in ustrezna presoja preteklih bonitetnih ocen, izdelanih z zadevno metodologijo bonitetnega ocenjevanja;
(c)
se uporabijo zanesljivi vhodni podatki, vključno z ustrezno velikostjo vzorcev podatkov;
(d)
se ustrezno upoštevajo glavna geografska območja ocenjevanih subjektov ali finančnih instrumentov za vsako od ocenjevanih bonitetnih kategorij, kot so strukturirani finančni instrumenti, države, gospodarske družbe, finančne institucije, zavarovalnice, javne finance.
4. Bonitetna agencija ima vzpostavljene postopke, s katerimi zagotovi, da odkrije in ustrezno obravnava sistemske anomalije pri bonitetnem ocenjevanju, ki jih ugotovi pri testiranju za nazaj.
5. V postopek za pregled metodologij bonitetnega ocenjevanja bonitetna agencija vključi:
(a)
redne preglede bonitetne ocene in uspešnosti za ocenjevana podjetja in finančne instrumente;
(b)
testiranje znotraj vzorca in izven njega;
(c)
pretekle informacije o vrednotenju in testiranju za nazaj.
Člen 8
Oprostitev
V primerih, ko so na voljo samo omejeni kvantitativni dokazi za potrditev napovedne moči metodologije bonitetnega ocenjevanja, je bonitetna agencija oproščena izpolnjevanja zahtev iz člena 7 te uredbe, če:
(a)
zagotovi, da metodologije bonitetnega ocenjevanja omogočajo razumno napovedovanje kreditne sposobnosti;
(b)
uporablja notranje postopke dosledno ter dlje časa in v vseh različnih tržnih segmentih;
(c)
ima vzpostavljene postopke, s katerimi zagotovi, da odkrije in ustrezno obravnava sistemske anomalije pri bonitetnem ocenjevanju, ki jih ugotovi pri testiranju za nazaj.
Člen 9
Začetek veljavnosti
Ta uredba začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Ta uredba je zavezujoča v celoti in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
V Bruslju, 21. marca 2012