ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 13. července 2011
o režimu státních podpor C 3/09 (ex NN 41 A-B/03), který uplatňuje Portugalsko na sběr, přepravu, zpracování a neškodné odstranění jatečního odpadu
(oznámeno pod číslem K(2011) 4888)
(Pouze portugalské znění je závazné)
(2011/677/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Na základě stížnosti zaslala Komise dne 15. listopadu 2002 portugalským orgánům žádost o informace ohledně zavedení parafiskálního poplatku podle legislativního nařízení č. 197/2002 ze dne 25. září 2002 (1) (dále jen „legislativní nařízení z roku 2002“) za účelem financování sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění vedlejších produktů z porážky přežvýkavců a drůbeže. Portugalské orgány odpověděly dopisem ze dne 20. ledna 2003.
(2)
Dotyčný mechanizmus byl zapsán do registru neoznámených podpor pod čísly NN 41 A-B/03, protože z poskytnutých informací vyplývá, že začal být prováděn bez předchozího souhlasu Komise.
(3)
Dopisy ze dne 16. a 30. dubna 2003 si útvary Komise o předmětném režimu vyžádaly od portugalských orgánů nové informace. Portugalské orgány měly na odpověď lhůtu čtyř týdnů.
(4)
Dopisy ze dne 5. května a 6. června 2003, které byly zaevidovány dne 5. května a 10. června 2003, požádalo Stálé zastoupení Portugalské republiky při Evropské unii jménem portugalských orgánů o prodloužení lhůty na poskytnutí všech požadovaných informací vzhledem k době nutné k jejich shromáždění.
(5)
Dopisem ze dne 25. července 2003 souhlasily útvary Komise s prodloužením lhůty o čtyři týdny.
(6)
Jelikož útvary Komise nedostaly ve čtyřtýdenní lhůtě stanovené ve výše uvedeném dopisu žádnou odpověď, zaslaly portugalským orgánům upomínku dopisem ze dne 19. prosince 2003, v němž uvedly, že v případě, že zmíněné orgány nebudou reagovat, vyhrazují si možnost navrhnout Komisi zaslání příkazu k poskytnutí informací podle čl. 10 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (2) (jenž se stal článkem 108 SFEU).
(7)
Dopisem ze dne 5. února 2004, který byl zaevidován ve stejný den, sdělilo Stálé zastoupení Portugalské republiky při Evropské unii Komisi odpověď portugalských orgánů na dopisy útvarů Komise ze dne 16. a 30. dubna 2003.
(8)
Dopisem ze dne 11. listopadu 2004 si útvary Komise o předmětném režimu vyžádaly od portugalských orgánů nové informace. Portugalské orgány měly na odpověď lhůtu čtyř týdnů.
(9)
Dopisem ze dne 30. prosince 2004, který byl zaevidován dne 5. ledna 2005, požádalo Stálé zastoupení Portugalské republiky při Evropské unii jménem portugalských orgánů o prodloužení lhůty na poskytnutí všech požadovaných informací vzhledem k době nutné k jejich shromáždění.
(10)
Dopisem ze dne 17. ledna 2005 souhlasily útvary Komise podruhé s požadovaným prodloužením lhůty.
(11)
Jelikož útvary Komise neobdržely na své otázky ve stanovené nové lhůtě žádnou odpověď, zaslaly portugalským orgánům dopisem ze dne 12. dubna 2005 novou upomínku a opět je upozornily na skutečnost, že v případě nedodržení stanovené čtyřtýdenní lhůty na zaslání odpovědi si vyhrazují možnost navrhnout Komisi zaslání příkazu k poskytnutí informací na základě čl. 10 odst. 3 nařízení (ES) č. 659/1999.
(12)
Výše uvedená lhůta na odpověď uplynula v květnu 2005. Jelikož Komise do uplynutí výše zmíněné lhůty neobdržela žádnou odpověď, nařídila rozhodnutím ze dne 21. února 2006 (3) Portugalsku, aby jí sdělilo veškeré informace, o které požádala, s tím, že pokud neobdrží od portugalských orgánů odpověď, vyhrazuje si právo zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU (viz odstavec 80 příkazu k poskytnutí informací).
(13)
Jelikož Komisi nebyla poskytnuta žádná z požadovaných informací, rozhodla se dne 28. ledna 2009 zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU. Rozhodnutí bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (4). Komise vyzvala ostatní členské státy a zúčastněné třetí strany k podání připomínek k dotčeným podporám.
(14)
Jelikož Komise neobdržela ve stanovené lhůtě od Portugalska žádné komentáře, zaslala mu dopisem ze dne 18. března 2009 upomínku. Portugalsko zaslalo Komisi své komentáře dne 14. dubna 2009 a poskytlo také kopii legislativních nařízení č. 393-B/98 a 244/2003. Další komentáře přišly dne 15. června 2009 od společnosti ETSA (Empresa de Transformação de Subprodutos Animais, SA).
(15)
Dne 1. července 2009 předala Komise Portugalsku komentáře společnosti ETSA. Portugalsko v tomto ohledu nezaslalo Komisi žádné připomínky.
(16)
Na základě komentářů předložených společností ETSA požádaly útvary Komise dopisem ze dne 19. února 2010 portugalské orgány o další upřesnění. Portugalské orgány odpověděly dopisem ze dne 27. dubna 2010.
(17)
Dopisem ze dne 1. února 2011 požádaly útvary Komise portugalské orgány o upřesnění a reakci na otázky, jež útvary Komise položily již v předchozí době a na něž portugalské orgány neodpověděly vyčerpávajícím způsobem.
(18)
Dopisem ze dne 24. února 2011 požádaly portugalské orgány o prodloužení stanovené lhůty na odpověď o 30 dnů.
(19)
Dopisem ze dne 28. února 2011 souhlasily útvary Komise s prodloužením lhůty na odpověď o 30 dnů. Portugalské orgány odpověděly na otázky položené útvary Komise dopisem ze dne 1. dubna 2011.
(20)
Dopisem ze dne 20. června 2011 informovaly útvary Komise portugalské orgány, že Komisi navrhnou přijetí podmíněného kladného rozhodnutí, a vysvětlily uplatněné podmínky.
II. POPIS
(21)
Podle informací portugalských orgánů bylo v Portugalsku v období od 1. ledna do 14. října 1998 zjištěno 66 případů bovinní spongiformní encefalopatie (dále jen „BSE“). V důsledku této rizikové situace pro veřejné zdraví a zdraví zvířat přijala Komise rozhodnutí č. 98/653/ES ze dne 18. listopadu 1998 o určitých naléhavých opatřeních nutných z důvodu výskytu bovinní spongiformní encefalopatie v Portugalsku (5) a nařídila naléhavá opatření nutná z důvodu případů BSE, které se vyskytly v Portugalsku, přičemž zejména zakázala vývoz některých zvířat a vedlejších produktů ze zvířat z portugalského území do jiných členských států.
(22)
Kvůli zmírnění důsledků opatření přijatých v rámci boje proti bovinní spongiformní encefalopatii (BSE) nesl portugalský stát od roku 1999 veškeré náklady spojené se sběrem, zpracováním a neškodným odstraněním vedlejších masných produktů ze savců a drůbeže. Legislativním nařízením č. 393-B/98 ze dne 4. prosince 1998 (6) (dále jen „legislativní nařízení z roku 1998“) portugalský stát skutečně převzal odpovědnost a náklady za sběr, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů.
(23)
Legislativní nařízení z roku 1998 počítalo ve svém čl. 4 odst. 3 s možností zavést pro jatka určitou daň za účelem financování neškodného odstranění některých materiálů. Podle informací obdržených od portugalských orgánů nebyla tato daň jatkám udělena.
(24)
Portugalské orgány vysvětlily, že na odpovídající zpracování zbytků neměly dostatečná zvláštní zařízení, a že se proto musely obrátit na soukromé poskytovatele služeb, aby zajistili tyto služby, které již svou povahou spadají do rámce odpovědnosti státu.
(25)
Portugalské orgány vysvětlily, že tento úkol veřejného zájmu byl svěřen soukromému sektoru při dodržení ustanovení stanovených legislativním nařízením č. 197/99 ze dne 8. června 1999 (7), který představuje vnitrostátní nástroj provedení směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/52/ES ze dne 13. října 1997, kterou se mění směrnice 82/50/EHS, 93/36/EHS a 93/37/EHS, které koordinují postupy při zadávání veřejných zakázek na služby, dodávky a stavební práce (8). Soukromé podniky pověřené provedením dotčených služeb byly vybrány se zřetelem na jejich schopnost a technické možnosti zajistit řádné provedení svěřeného úkolu veřejného zájmu a na naléhavost, se kterou bylo nutno reagovat na nutnost zpracovat tyto produkty účinným, rychlým a bezpečným způsobem. Portugalské orgány předložily příklad smlouvy o poskytování služeb platné v období od 1. září 2004 do 31. prosince 2004.
(26)
Podle informací portugalských orgánů byly parametry sloužící jako základ pro výpočet vyrovnání za služby předem stanoveny společným nařízením č. 96/99 ze dne 25. ledna 1999 (9). Uvedené nařízení bylo pravidelně ověřováno a změněno společným nařízením č. 324/2001 (10) ze dne 6. dubna 2001 a společným nařízením č. 124/2002 ze dne 19. února 2002 (11).
(27)
Rozhodnutím 2000/766/ES (12) zakázala Rada používání vedlejších produktů ze zvířat téměř všech druhů v krmivu pro zvířata a nařídila jejich zničení ve všech členských státech, a to včetně Portugalska.
(28)
Portugalské orgány vysvětlily, že následkem tohoto rozhodnutí se zvýšilo množství zbytků dotčených tímto postupem, a tudíž i náklady spojené s touto činností.
(29)
Rozhodnutím 2001/376/ES (13) rozhodla Komise o zachování platnosti přijatého rozhodnutí 98/653/ES pro Portugalsko.
(30)
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 ze dne 3. října 2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu (14), stanoví zvláštní pravidla pro sběr, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů živočišného původu, která platí pro různé kategorie vedlejších produktů.
(31)
Portugalské orgány upřesnily, že se kvůli dodržení svých závazků v těchto souvislostech rozhodly přenést náklady na dotčenou činnost na hospodářské subjekty tohoto odvětví, a to za přísného dodržení zásady „znečišťovatel platí“ a aniž by ztratily ze zřetele starost o ochranu veřejného zdraví, jehož zaručení je zásadní a spadá do jejich odpovědnosti. Přijaly proto režim stanovený legislativním nařízením č. 197/2002 ze dne 25. září 2002.
(32)
Od října 2002, kdy vstoupilo v platnost legislativní nařízení č. 197/2002, jsou náklady na sběr, přepravu, zpracování a neškodné odstranění vedlejších masných produktů ze savců a drůbeže financovány příjmy z parafiskálního poplatku, kterému podléhají jatka, dovozci nevykostěného hovězího a vepřového masa a hospodářské subjekty uvnitř Společenství, tzn. hospodářské subjekty/příjemci nevykostěného hovězího a vepřového masa.
(33)
Dopisem ze dne 20. ledna 2003 portugalské orgány uvedly, že následující hospodářské subjekty jsou od placení poplatku osvobozeny:
-
jatka zajišťující sběr, zpracování a neškodné odstranění všech dotčených vedlejších produktů s výjimkou zvláštních rizikových materiálů (dále jen „ZRM“), a to buď ve vlastních prostorách nebo v bourárnách, přičemž tyto jednotky vytvořily podmínky soběstačnosti v oblasti zpracování svých vlastních vedlejších produktů (viz bod 2 přílohy 2 legislativního nařízení z roku 2002),
-
dovozci vykostěného masa a hospodářské subjekty uvnitř Společenství, protože jejich činnost nevytváří vedlejší produkty podléhající povinnému zpracování podle vnitrostátních právních předpisů a právních předpisů Společenství.
(34)
Pokud jde o přesné určení příjmů z výběru poplatků, portugalské orgány prohlásily, že byly přidělovány výlučně na financování činností spojených se sběrem, přepravou, zpracováním a neškodným odstraněním vedlejších produktů z masa savců a drůbeže, a to včetně ZRM.
(35)
V příloze 1 legislativního nařízení z roku 2002 je níže uvedená výše poplatku stanovena úměrně váze a v závislosti na dotčeném druhu:
(v EUR)
Druh/typ
Skot
Prasata
Ovce/kozy
Drůbež
Ostatní
Poplatek/kg jatečně upraveného těla
0,05
0,04
0,03
0,06
0,06
(36)
Pokud jde o financování sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění zvláštních rizikových materiálů, stanoví čl. 2 odst. 2 legislativního nařízení č. 197/2002 pevný poplatek ve výši 0,30 EUR/kg/ZRM uplatňovaný pouze a výlučně na jatka.
(37)
Všechny poplatky jsou hrazeny dané veřejné organizaci mechanizmem přenesení daňové povinnosti. Jedná se o Státní zemědělský intervenční a záruční ústav (INGA). Poplatky vybrané od hospodářských subjektů představovaly příjmy INGA a byly mu hrazeny přímo.
(38)
Jak je uvedeno v odstavcích 32 a 33 tohoto rozhodnutí, článek 4 legislativního nařízení z roku 2002 upřesňuje, že jatka mají také možnost se mezi sebou zorganizovat, a to buď tak, že si pro sběr, přepravu, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů přímo najmou služby třetí strany, nebo tuto činnost budou provádět sama, a to vždy při dodržení platných právních ustanovení a s výjimkou ZRM. V případě, že jatka provádějí sběr, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů vytvořených ve svých vlastních prostorách, s výjimkou ZRM, stanoví příloha 2 legislativního nařízení z roku 2002 poplatky k uhrazení následovně:
(v EUR)
Druh/typ
Skot
Prasata
Ovce/kozy
Drůbež
Ostatní
Poplatek/kg jatečně upraveného těla
0,03
0,02
0,00
0,00
0,00
(39)
Pokud jatka provádějí sběr, zpracování a neškodné odstranění všech vedlejších produktů vytvořených jak ve svých vlastních prostorách, tak v bourárnách, a to s výjimkou ZRM, jsou od placení tohoto poplatku zcela osvobozena.
(40)
V souladu s článkem 5 legislativního nařízení č. 197/2002 je INGA subjektem příslušným pro kontrolu plateb poplatků, které provádějí jatka, a za tímto účelem vede aktualizované záznamy o množství jatečně upravených těl a jejich hmotnosti. V pravomoci INGA je rovněž kontrola placení dlužných poplatků v případě dovozu a přijetí produktů z Evropské unie, zatímco hospodářským subjektům a příjemcům přísluší vedení aktualizovaných záznamů o provedených operacích.
(41)
Pokud se jatka rozhodnou pro posledně uvedenou možnost, musí předem předložit INGA své projekty k posouzení a podřídit se jakékoliv případné kontrole, o které by rozhodl příslušný orgán.
(42)
Portugalské orgány ujistily, že výše poplatku se omezuje pouze na to, aby zmíněné podniky nesly náklady na tyto činnosti, a že tato služba bude poskytována pouze podnikům vytvářejícím vedlejší produkty, jejichž neškodné odstranění je povinné.
(43)
Pokud jde o soulad mezi příjmy z poplatku a náklady na služby, které financují, portugalské orgány prohlásily, že poplatky stanovené v přílohách I a II legislativního nařízení z roku 2002 a poplatek stanovený v čl. 2 odst. 2 ohledně ZRM byly vypočteny na základě skutečných nákladů na služby, které je nutno poskytovat, a při zohlednění povahy vedlejších produktů vytvořených každým živočišným druhem a skutečnosti, zda jsou tyto vedlejší produkty dotčeny či ne.
(44)
Podle portugalských orgánů toto financování ve všech ohledech představuje vyrovnání poskytované uživateli za dodání veřejné služby veřejného zájmu. Částky hrazené hospodářskými subjekty povinnými k dani jsou přímo úměrné množstvím odpadu skutečně předaným veřejné službě a skutečným nákladům na neškodné odstranění tohoto odpadu. Na podporu těchto tvrzení portugalské orgány dodaly podklady s číselnými údaji za období od roku 1999 do roku 2005, které dokládají náklady na služby, a pro rok 2003 podklad s číselnými údaji, které se týkají příjmů z poplatku za různé druhy vytvořených vedlejších produktů, a to bez rozlišení jak dovezených, tak vnitrostátních.
(45)
Pokud jde o otázku, zda mohou dovezené produkty skutečně využívat systém stejným způsobem jako vnitrostátní produkty, portugalské orgány ujišťují, že poplatky uplatňované v souladu se zásadou „znečišťovatel platí“ na jatka, na dovoz a na obchod uvnitř Společenství s nevykostěným masem odrážejí náklady spojené se zpracováním všech vedlejších produktů vytvářených v řetězci až ke konečnému spotřebiteli.
(46)
Dovoz nevykostěného masa znamená pro portugalské orgány existenci vedlejších produktů, a využívá tedy služby sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění, což zdůvodňuje uplatňování dotyčných poplatků.
(47)
Portugalské orgány mají za to, že financovaná opatření spadají do veřejného zájmu, neboť se v důsledku krize BSE ukázalo, že odstranění jatečních veterinárních konfiskátů má být úkolem veřejné služby státu z důvodu jeho významu pro ochranu zdraví lidí a zvířat a ochranu životního prostředí.
(48)
Systém vytvořený legislativním nařízením z roku 2002 byl zrušen legislativním nařízením č. 244/2003 ze dne 7. října 2003 (15) (dále jen „legislativní nařízení z roku 2003“), jež vstoupilo v platnost dne 22. října 2003. Toto nařízení vytváří obecný režim a přechodný režim pro vedlejší produkty živočišného původu nevhodné pro lidskou spotřebu.
(49)
Obecný režim stanoví, že jatka, bourárny, inkubační střediska a průmysl výrobků z vajec mají v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 z vlastního podnětu nebo najmutím třetí strany podporovat sběr, přepravu, skladování, manipulaci, zpracování a neškodné odstranění materiálů kategorií 1, 2 a 3 vytvořených v konkrétní jednotce pomocí provádění plánu předloženého k předchozímu schválení GŘ pro veterinární záležitosti (GŘ V).
(50)
Jatka, bourárny, inkubační střediska a průmysl výrobků z vajec musí vypracovat plán neškodného odstranění nebo využití materiálů kategorie 3, který musí být schválen GŘ pro veterinární záležitosti do 90 dnů ode dne vstupu legislativního nařízení z roku 2003 v platnost nebo ode dne zahájení činnosti. Pokud jde o kategorii 3, zajišťuje podle legislativního nařízení z roku 2002 až do schválení plánů GŘ pro veterinární záležitosti sběr, přepravu, zpracování, dočasné uskladnění a neškodné odstranění vedlejších produktů INGA. Až do schválení plánu pro materiály kategorie 3 musí majitelé jatek, bouráren, inkubačních středisek a podniků vyrábějících výrobky z vajec hradit poplatky stanovené v příloze 1 legislativního nařízení z roku 2002, s výjimkou organizací, pro něž platí alternativní režim stanovený tímto nařízením a jež musí platit poplatky stanovené v příloze 2 legislativního nařízení z roku 2002.
(51)
V rámci přechodného režimu zajišťuje INGA nadále také tyto služby pro materiály kategorií 1 a 2.
(52)
U materiálů kategorií 1 a 2 musí jatka a bourárny předložit plán neškodného odstranění nebo využití do 30 dnů od uplynutí platnosti přechodného režimu v listopadu 2005. Do schválení plánu musí platit 0,35 EUR za 1 kg materiálu kategorie 1 nebo 2. Subjekty povinné k poplatku jsou naopak osvobozeny od jeho placení, jakmile je plán neškodného odstranění nebo využití schválen.
(53)
Jakmile jatka a bourárny předloží GŘ V plán s uvedením činností nutných k odstranění materiálů kategorií 1 a 2, přebírají odpovědnost za náklady spojené s těmito činnostmi a podléhají kontrolám prováděným příslušným orgánem. Podle čl. 3 odst. 4 legislativního nařízení z roku 2003 režim končí dva roky po vstupu v platnost tohoto legislativního nařízení.
(54)
Platnost přechodného režimu legislativního nařízení č. 244/2003 uplynula v listopadu roku 2005. V dopise ze dne 1. dubna 2011 portugalské orgány uvedly, že od ukončení platnosti přechodného režimu legislativního nařízení č. 244/2003 nesou náklady na likvidaci vedlejších produktů jatek a bouráren hospodářské subjekty, a to prostřednictvím zhodnocení zbytků přeměněných na biologická paliva a vývozu mouček.
(55)
Ve svém rozhodnutí o zahájení řízení Komise vyjádřila následující pochyby ohledně existence podpory, a její případné slučitelnosti, ve prospěch podniků poskytujících služby sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění dotyčných materiálů, jatek a bouráren, dovozců nevykostěného hovězího, vepřového a drůbežího masa, hospodářských subjektů uvnitř Společenství a chovatelů.
(56)
Komise zejména zopakovala otázky položené v prvním příkazu k poskytnutí informací. Pokud jde o podporu ve prospěch podniků poskytujících služby sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění dotyčných materiálů, vyjádřila Komise pochyby ohledně povahy služby veřejného zájmu, již portugalské orgány chtěly přiřknout dotyčným činnostem, a to zejména s ohledem na rozsudek ve věci Altmark (16). Pokud jde o podporu ve prospěch jatek, bouráren, dovozců nevykostěného hovězího, vepřového a drůbežího masa a hospodářských subjektů odvětví uvnitř Společenství, vyjádřila Komise pochyby ohledně skutečnosti, že příspěvek hrazený odvětvím v podobě poplatku odpovídá skutečným hospodářským nákladům na poskytování služby sběru, a požádala v tomto ohledu o číselné informace. Pokud jde potom o podporu ve prospěch chovatelů, vyjádřila Komise pochyby ohledně zvýhodnění, která by jim zavedený systém mohl poskytovat vzhledem k tomu, že dotčenému poplatku nepodléhali.
(57)
Komise poté předběžně přezkoumala slučitelnost dotyčných opatření s hlavními pokyny platnými od roku 1998 a ve fázi rozhodnutí o zahájení řízení dospěla k závěru, že nemá k dispozici dostatečné informace, aby mohla dospět k závěru o slučitelnosti dotyčných opatření.
III. PŘIPOMÍNKY PŘEDLOŽENÉ PORTUGALSKEM
(58)
Ve svých připomínkách Portugalsko nejprve připomnělo zvláštnost situace, ve které se kvůli BSE portugalský stát během roku 1998 ocitl. Zmínilo zejména rozhodnutí Komise 98/653/ES, které zakázalo vývoz určitých produktů, k nimž patřily masokostní moučky jako takové nebo obsažené v jiných produktech, z portugalského území do ostatních členských států nebo do třetích zemí. V těchto souvislostech Portugalsko zavedlo plán dozoru, kontroly a vymýcení BSE, který byl schválen stálým veterinárním výborem Komise. Dne 18. dubna 2001 rozhodla Komise o zachování embarga ohledně Portugalska. Embargo bylo zrušeno až v roce 2004 nařízením (ES) č. 1993/2004 (17).
(59)
Portugalsko proto zdůrazňuje skutečnost, že v období od roku 1998 do roku 2004 byla všechna opatření přijata s cílem čelit naléhavé situaci, jež představovala ohrožení veřejného zdraví. Portugalské správní orgány se proto snažily umožnit okamžité zavedení opatření až do doby, kdy se hospodářské subjekty dokáží zorganizovat, aby tyto úkoly mohly plnit samy, a to pod kontrolou státu. Portugalsko se domnívá, že ochrana veřejného zdraví představuje právní zájem převyšující všechny ostatní, což zdůvodňuje odchýlení se od pravidel v oblasti státních podpor.
(60)
Podle Portugalska přijetí rozhodnutí 98/653/ES a následná prodloužení jeho platnosti zabránila tomu, aby opatření přijatá portugalským státem na řešení krize BSE vedla k narušení trhu, a překážela tak obchodu mezi členskými státy. Portugalsko uvádí, že nedocházelo k obchodním výměnám, protože existovalo embargo na vývoz výše uvedených produktů, což znamená, že k narušení hospodářské soutěže nemohlo dojít.
(61)
Portugalsko zejména uvádí, že v roce 1998 nebyla poskytnuta žádná podpora, a dokládá to skutečností, že legislativní nařízení č. 393-B/98 vstoupilo v platnost až dne 4. prosince 1998. Odpovědnost za sběr, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů převzal portugalský stát až v tomto okamžiku, a to výjimečně a přechodně.
(62)
Vstupem v platnost legislativního nařízení z roku 1998 převzal portugalský stát náklady spojené se sběrem, zpracováním a neškodným odstraněním vedlejších produktů, a to až do vstupu v platnost legislativního nařízení č. 197/2002. Portugalsko v tomto ohledu uvádí, že převzetí nákladů na tato opatření portugalským státem je nutno považovat za krátkodobé, protože režim byl následně změněn a byl zaveden poplatek jako prostředek k převedení financování sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění vedlejších masných produktů ze savců a drůbeže, a to včetně zvláštních rizikových materiálů (ZRM), na odvětví.
(63)
Pokud jde o náklady na zmíněná opatření, Portugalsko uvádí, že parametry, které sloužily jako základ pro výpočet vyrovnání, byly předem stanoveny výnosem zveřejněným v úředním věstníku. Portugalské orgány uvedly tři nařízení (18). Uvedená nařízení stanoví cenu služeb (sběr, přeprava, zpracování a balení do velkých pytlů „big bags“ za kilogram produktu). Byly zohledněny výdaje spojené s těmito činnostmi, které mají jednotky zpracování vedlejších produktů živočišného původu, jež nejsou součástí jatek. Zohledněny byly rovněž běžné výdaje, jako jsou náklady na energie, pohonné hmoty, odměny, pojištění atd. Tyto parametry jsou stejné pro všechny poskytovatele služeb. Portugalské orgány uvedly, že se zisk pohyboval od 30 do 39,5 %, což podle nich představuje vyvážené ziskové rozpětí nebo dokonce nižší, než je průměr při výkonu hospodářských činností. Portugalské orgány přiložily simulace uplatňování parametrů, které vedly ke stanovení cen v nařízeních.
(64)
Portugalský stát se na závěr domnívá, že poskytnuté podpory lze prohlásit za slučitelné při uplatnění odchylky od zásady „znečišťovatel platí“, protože tyto podpory odpovídaly nákladům na poskytnuté služby a protože pokyny platné v oné době (pokyny Společenství týkající se státní podpory na testy TSE, uhynulá zvířata a odpady z jatek (19)) umožňovaly, vzhledem k jejich krátkodobé povaze, podpory až do výše 100 % skutečných nákladů.
(65)
Od října roku 2002 představuje právní základ úhrady nákladů legislativní nařízení z roku 2002. Portugalské orgány se domnívají, že tyto poplatky zohlednily hodnotu odměn za činnosti, které měly provádět jednotky zpracování vedlejších produktů. Ovšem vzhledem ke skutečnosti, že krize nadále pokračovala, se portugalské orgány domnívaly, že zásah státu v úloze prostředníka byl stále oprávněný.
(66)
Při simulacích prováděných v oné době byly zohledněny celkové náklady společností a také přiměřený zisk. Portugalské orgány předložily cvičení provedené na základě výdajů a nákladů za rok 2003, jež podle nich prokazuje vyváženost mezi příjmy a náklady ve spojení s fungováním nově zavedeného právního režimu a kterým se stanoví poplatky za účelem financování služeb.
(67)
Portugalské orgány rovněž prohlásily, že financování služeb sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění vedlejších masných a drůbežích produktů nepochází z daní vybíraných od jatek a dovozců nevykostěných hovězích a vepřových jatečně upravených těl, půlek a jiných kusů. Upřesnily, že vzhledem k tomu, že ustanovení čl. 2 odst. 1 legislativního nařízení č. 197/2002 je nutno vykládat ve spojení s ustanoveními přílohy 1, jež jsou zde uvedena, má se za prokázané, že financování služeb sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění masných vedlejších produktů prováděly tři kategorie hospodářských subjektů: zařízení na porážku skotu, prasat, ovcí, koz, drůbeže a jiných zvířat, dovozci hovězích a vepřových jatečně upravených těl, půlek a jiných kusů a hospodářské subjekty uvnitř Společenství věnující se stejným produktům. V příloze 1 byl proto uveden sloupec s částkami požadovanými od zařízení na porážku drůbeže, která nepodporovala sběr, přepravu, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů vytvářených během porážky drůbeže, a to vzhledem ke skutečnosti, že většina dovážených jatečně upravených drůbežích těl nevytváří vedlejší produkty.
(68)
Portugalské orgány také prohlásily, že rozdíl mezi dvěma poplatky stanovenými v příloze 2 legislativního nařízení č. 197/2002 je oprávněný z důvodu nákladů spojených s vedlejšími produkty vytvářenými v bourárnách.
(69)
Portugalské orgány prohlásily, že se v souladu s legislativními nařízeními č. 197/2002 a č. 244/2003 nepočítaly s žádným přesunutím poplatků na chovatele, ačkoliv náklady na sběr, přepravu, zpracování a neškodné odstranění byly ve skutečnosti přeneseny na celý řetězec obchodování s masem. Portugalské orgány v tomto ohledu předložily dva daňové doklady za služby vystavené dne 22. října 2002 a 28. října 2003, které podle nich prokazují, že jatka přenesla na chovatele náklady na sběr, přepravu, zpracování a neškodné odstranění.
(70)
Portugalské orgány nakonec ujišťují, že podniky poskytující služby nezneužily žádné prostředky ve prospěch případných konkurenčních činností, protože prováděly výlučně činnost sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění vedlejších produktů živočišného původu.
(71)
Portugalsko rovněž zmiňuje skutečnost, že přechodný režim stanovený legislativním nařízením č. 244/2003 byl ukončen v listopadu roku 2005 a že od té doby podniky vytvářející vedlejší produkty převzaly v plné míře odpovědnost, již za ně dočasně nesl stát. Od listopadu roku 2005 nesou veškeré náklady hospodářské subjekty prostřednictvím zhodnocení odpadu zpracovávaného na biopaliva a vývozu mouček.
(72)
Portugalské orgány se na závěr domnívají, že splnily podmínky platných hlavních pokynů, protože subjekty vytvářející vedlejší produkty začaly postupně hradit v podobě poplatku činnosti vyplývající z neškodného odstraňování vedlejších produktů.
IV. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH TŘETÍCH STRAN
(73)
Skupina ETSA předložila své připomínky dopisem ze dne 15. června 2009. Skupinu ETSA tvoří společnosti ITS (Indústria Transformadora de Subprodutos Animais, SA) a SEBOL (Comércio e Indústria de Sebo, SA). Tyto společnosti poskytují služby v oblasti sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění vedlejších produktů živočišného původu spadající v Portugalsku do kategorií 1, 2 a 3 a patří mezi podniky najaté státem na poskytování zmíněných služeb během zvažovaného období. Skupina ETSA je proto považována za adresáta plateb státu a možnou zúčastněnou stranu v řízení C 3/09.
(74)
ETSA úvodem připomíná souvislosti krize BSE, jež donutila portugalský stát k přijetí preventivních opatření (mezi nimiž službu sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění vedlejších produktů živočišného původu kategorií 1, 2 a 3) s cílem bojovat proti nemoci a snížit riziko nákazy, a tak chránit veřejné zdraví a životní prostředí. Přijetí těchto opatření vyplývá z velké části z právních předpisů Společenství.
(75)
V období 1998-2005 svěřil INGA přímým přidělením služby sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění odpadu společnostem ITS a SEBOL. Skupina ETSA uvádí, že všechny podniky splňující podmínky pro poskytování požadovaných služeb byly vybrány za stejných podmínek. Až do 10. října 2002 byl INGA podle článku 6 legislativního nařízení č. 393-B/98 pověřen využívat podniků schválených pro tento typ služeb a nesl související náklady. Ukazatele pro výpočet odměny stanovilo společné nařízení č. 96/99 a cena byla stanovena v závislosti na hmotnosti suroviny. V případě změny podmínek poskytování služby ji bylo možno upravit. Cena hrazená společnostem SEBOL a ITS zohledňovala odhadované náklady na poskytování služby, a to zejména hmotnost a objem odpadu, který bylo nutno sebrat a zpracovat, a také zavedení a řízení systému sběru jatečně upravených těl v provozovně, který počítal mimo jiné s rychlým sběrem po sdělení o uhynutí zvířete.
(76)
Skupina ETSA zdůrazňuje, že výše odměny, ačkoliv přidělení služby neproběhlo v rámci veřejné nabídky, pokrývala náklady vzhledem k jejím kombinovaným příjmům a umožňovala jí s obtížemi dosáhnout přiměřeného a oprávněného ziskového rozpětí. ETSA uvádí, že výše odměny se jí přesto vždy zdála v souladu se zásadou účinnosti, protože cena placená INGA se pohybovala v evropském průměru cen za stejné služby, a ceny vyplácené až do roku 2005 byly podle ETSA ve skutečnosti nižší než ceny uplatňované později ve smlouvách o poskytování stejných služeb, jež byly uzavřeny na základě zadávání veřejných zakázek, jež mělo usnadnit určení odměny podle tržních kritérií.
(77)
Počínaje rokem 2005 byly smlouvy na poskytování služeb přidělovány v rámci mezinárodního zadávání veřejných zakázek. Byly vyhlášeny tři výzvy k podávání nabídek: pro skot a koně na celostátní úrovni, ovce a kozy (jih) a ovce a kozy (sever). ITS předložila nabídku prostřednictvím konsorcia, jež se do veřejné soutěže přihlásilo a jemuž byla smlouva přidělena. Pro tři uvedené části byly uzavřeny tři smlouvy o poskytování služeb. Mezi podmínkami ETSA uvádí zejména sběr, přepravu, zpracování a neškodné odstranění odpadu a vedení stálého a aktualizovaného registru a archívů týkajících se těchto činností. Kontroly dodržování podmínek provádí ústav IFAP (Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas).
(78)
ETSA zdůrazňuje, že ceny v uzavřených smlouvách byly určeny předem transparentně a objektivně v závislosti na hmotnosti a druhu dotyčných zvířat. Podle ETSA byly tyto ceny údajně určeny za tržních podmínek a zaručovaly odpovídající krytí nákladů vzniklých plněním povinností veřejné služby, jež jsou stanoveny ve smlouvách o poskytování služeb a v souvisejících právních předpisech.
(79)
Na základě těchto prvků dospívá ETSA k závěru, že nebyla příjemcem žádné protiprávní podpory, ale že všechny prostředky představovaly pouze oprávněnou odměnu za provádění veřejné služby.
V. POSOUZENÍ
1. EXISTENCE PODPORY PODLE ČL. 107 ODST. 1 SFEU
(80)
Podle čl. 107 odst. 1 SFEU podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné se společným trhem, nestanoví-li tato smlouva jinak.
(81)
Na odvětví vepřového masa se v souladu s článkem 21 nařízení Rady (EHS) č. 2759/75 o společné organizaci trhů s těmito produkty (20), naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1913/2005 (21), použijí články 107 až 109 SFEU. Na odvětví hovězího masa se tyto články použijí v souladu s článkem 40 nařízení Rady (ES) č. 1254/99 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhů s těmito produkty (22), naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1152/2007 (23). Před přijetím posledně zmíněného nařízení se tyto články použily na stejné odvětví v souladu s článkem 24 nařízení Rady (EHS) č. 805/68 (24). Na odvětví ovčího a kozího masa se tyto články použijí v souladu s článkem 22 nařízení Rady (ES) č. 2467/98 ze dne 3. listopadu 1998 o společné organizaci trhů s těmito produkty (25), naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1913/2005. Na odvětví ovčího a kozího masa se tyto články použijí v souladu s článkem 19 nařízení Rady (ES) č. 2777/75 ze dne 29 října 1975 o společné organizaci trhů s těmito produkty (26), naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 679/2006 (27). Nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty (tzv. „jednotné nařízení o společné organizaci trhů“) (28), zrušilo tato různá nařízení a v článku 180 stanovilo, že pro výše uvedené produkty se použijí pravidla v oblasti státních podpor.
(82)
Pokud jde o povahu podpory, je nutno ji určit na úrovni všech příjemců služeb sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění odpadu a na úrovni jejího financování. Komise zjistila následující kategorie možných příjemců využívajících systém zavedený v Portugalsku:
-
podniky poskytující služby sběru, přepravy a neškodného odstranění dotyčného odpadu,
-
jatka a bourárny, dovozci nevykostěného hovězího, vepřového a drůbežího masa a hospodářské subjekty uvnitř Společenství, tzn. hospodářské subjekty/příjemci nevykostěného hovězího a vepřového masa,
-
chovatelé.
(83)
Pokud jde o posouzení případné podpory v čase, Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení rozlišila pro analýzu případných opatření podpory čtyři období se zřetelem na uplatňování různých příslušných opatření Společenství. Komise vzala na zřetel období od roku 1998 do 31. prosince 1999, což je den před vstupem v platnost hlavních pokynů ke státním podporám v odvětví zemědělství, období od 1. ledna 2000 do 31. prosince 2002, což je den před vstupem v platnost pokynů Společenství týkajících se státní podpory na testy TSE, uhynulá zvířata a odpady z jatek, období od 1. ledna 2003 do 31. prosince 2006, což je den před vstupem v platnost nových pokynů Společenství ke státní podpoře v odvětvích zemědělství a lesnictví na období 2007-2013 (29), a období od 1. ledna 2007 do současnosti.
(84)
Vzhledem k informacím od portugalských orgánů, a to zejména ohledně výše popsaného uplatňování legislativního nařízení z roku 2003 a různých způsobů financování případných podpor, změní Komise do určité míry rozlišení různých období a při posuzování zohlední u každé skupiny možných příjemců následující období:
-
období mezi 9. prosincem 1998 a 9. říjnem 2002, během nějž platilo legislativní nařízení č. 393-B/98,
-
období mezi 10. říjnem 2002 a 21. říjnem 2003, během nějž platilo legislativní nařízení č. 197/2002, s výjimkou přílohy 2, jejíž platnost byla prodloužena v rámci přechodného režimu stanoveného legislativním nařízením č. 244/2003,
-
období mezi 22. říjnem 2003 a listopadem 2005, během nějž platil přechodný režim stanovený legislativním nařízením č. 244/2003.
1.1. EXISTENCE SELEKTIVNÍ VÝHODY
(85)
Podle ustálené judikatury Soudního dvora se za podpory považují zásahy, které mohou v jakékoli formě přímo nebo nepřímo zvýhodňovat podniky nebo které musejí být považovány za hospodářské zvýhodnění, které by podnik-příjemce za obvyklých tržních podmínek nezískal (30). Kromě toho jsou považovány za podpory zásahy, které v různých formách snižují výdaje běžně zatěžující rozpočet podniku a které, aniž by byly dotacemi v přesném slova smyslu, jsou ve skutečnosti stejné povahy a mají stejné dopady (31).
1.1.1 Selektivní výhoda pro podniky poskytující služby
(86)
Komise shledává, že činnost sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění dotyčného materiálu je hospodářskou činností, protože představuje poskytování služeb za odměnu, a že ji na trhu Společenství mohou provádět četné hospodářské subjekty. Tato zjištění podporují zejména informace poskytnuté ETSA a převzaté v bodech odůvodnění 73 a následujících tohoto rozhodnutí.
(87)
Pokud jde o tuto hospodářskou činnost, portugalské orgány tvrdí, že podniky poskytující dotyčné služby plnily úkol veřejné služby ve veřejném zájmu, který byl oprávněn z důvodů veřejného zdraví a ochrany životního prostředí. Portugalsko v těchto souvislostech zdůraznilo zvláštní situaci vzhledem ke krizi BSE. Portugalsko proto trvá na skutečnosti, že všechna opatření byla přijata s cílem čelit naléhavé situaci, jež představovala ohrožení veřejného zdraví. Portugalská správa se proto snažila umožnit okamžité zavedení opatření až do doby, kdy se hospodářské subjekty dokáží zorganizovat, aby tyto úkoly mohly plnit samy, a to pod kontrolou státu (viz body odůvodnění 21 až 59 tohoto rozhodnutí).
(88)
ETSA se ve svých připomínkách domnívá, že nebyla příjemcem žádné protiprávní podpory, ale že všechny prostředky představovaly pouze oprávněnou odměnu za provádění veřejné služby (viz bod odůvodnění 79 tohoto rozhodnutí).
(89)
Z rozsudku Soudního dvora ve věci Altmark (32) vyplývá, že veřejné dotace poskytované za účelem provádění veřejných služeb nespadají do rámci působnosti článku 107 SFEU, protože je tyto dotace nutno považovat za vyrovnání představující protihodnotu plnění uskutečněných podniky-příjemci za účelem plnění povinností veřejné služby. Soudní dvůr ovšem stanoví, že je nutno, aby byly splněny následující podmínky:
-
zaprvé, podnik-příjemce musí být skutečně pověřen plněním povinností veřejné služby a tyto povinnosti musí být jasně definovány,
-
zadruhé, parametry, na jejichž základě je vyrovnání vypočteno, musejí být předem stanoveny objektivním a transparentním způsobem,
-
zatřetí, vyrovnání nemůže přesahovat meze toho, co je nezbytné k pokrytí všech nebo části nákladů vynaložených k plnění povinností veřejné služby se zohledněním příjmů, které se k nim vztahují, jakož i zisku, který je přiměřený k plnění těchto povinností,
-
začtvrté, není-li výběr podniku, který má být pověřen plněním povinností veřejné služby, v konkrétním případě učiněn v rámci řízení o zadání veřejné zakázky umožňujícího vybrat zájemce schopného poskytovat tyto služby za nejmenších nákladů pro územně správní celek, musí být úroveň nutného vyrovnání určena na základě analýzy nákladů, které by průměrný podnik, správně řízený a přiměřeně vybavený k tomu, aby mohl uspokojit požadavky veřejné služby, vynaložil při plnění těchto povinností se zohledněním příjmů, které se k nim vztahují, jakož i zisku, který je přiměřený k plnění těchto povinností.
(90)
Uplatnění judikatury Altmark na tento konkrétní případ vede Komisi k následujícím úvahám:
a) Skutečná služba obecného hospodářského zájmu ve smyslu čl. 106 odst. 2 SFEU
(91)
Nejprve je nutno přezkoumat, zda se v tomto konkrétním případě jedná o skutečnou službu obecného hospodářského zájmu ve smyslu čl. 106 odst. 2 SFEU.
(92)
Z judikatury Soudního dvora vyplývá, že s výjimkou odvětví, v nichž je tato otázka již předmětem předpisů Společenství, mají členské státy širokou pravomoc při posouzení povahy služeb, jež je možno pokládat za služby obecného hospodářského zájmu. Za těchto okolností je úkolem Komise dbát na to, aby se tento rozsah pro posouzení uplatňoval bez zjevného pochybení, pokud jde o definici služeb obecného hospodářského zájmu.
(93)
Od devadesátých let minulého století byl zjištěn odděleně u lidí a zvířat výskyt celé řady přenosných spongiformních encefalopatií (TSE). Od roku 1996 se nahromadily důkazy o podobnosti mezi původcem BSE (bovinní spongiformní encefalopatie) a novou variantou Creutzfeldtovy-Jakobovy choroby. Komise přijala od roku 1990 řadu opatření za účelem ochrany zdraví lidí a zvířat před rizikem BSE. Zmíněná opatření se zakládají na ochranných ustanoveních směrnic o veterinárních a enviromentálních opatřeních. Rozhodnutí 2000/766/ES přinutilo členské státy k tomu, aby zařídily, že odpady živočišného původu ve smyslu směrnice 90/667/EHS (33) budou sbírány, přepravovány, zpracovávány, uskladňovány nebo likvidovány v souladu s uvedenou směrnicí, rozhodnutím Komise 97/765/ES (34) a rozhodnutím Rady 1999/534/ES (35). V tomto smyslu stanovilo nařízení (ES) č. 1774/2002 veterinární pravidla platná pro vedlejší produkty živočišného původu neurčené k lidské spotřebě a povinnosti členských států dbát na to, aby byla zavedena odpovídající opatření a existovala dostatečná infrastruktura pro sběr, přepravu a likvidaci vedlejších produktů živočišného původu.
(94)
Vzhledem k tomu, že Soudní dvůr uznal, že správa určitých odpadů může být předmětem služby obecného hospodářského zájmu (36), a vzhledem k výše uvedeným zvláštním okolnostem krize BSE, nemá Komise námitek, pokud jde o povahu služby obecného hospodářského zájmu, o níž portugalské orgány prohlašují, že ji chtěly přiřknout této činnosti sběru a pozdějšího zničení jatečně upravených těl a jiného odpadu živočišného původu nevhodného pro spotřebu, a to v období 1999 až 2005, během něhož portugalský stát nesl plnou (1999-2003) nebo částečnou (2003-2005) odpovědnost za tyto činnosti. Jedná se rozhodnutí oprávněné z důvodů veřejného zdraví a ochrany životního prostředí a spadá proto pod pojem obecného hospodářského zájmu ve smyslu čl. 106 odst. 2 SFEU.
b) Plnění závazků veřejné služby
(95)
Rozsudek ve věci Altmark vyžaduje zmocnění v podobě jednoho nebo více úředních úkonů s právně závaznou hodnotou ve vnitrostátních právních předpisech. Pokud jde o první podmínku stanovenou v rozsudku ve věci Altmark, je nutno zaznamenat, že sběr, přeprava, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů živočišného původu nevhodných k lidské spotřebě byly v Portugalsku zavedeny jako povinné legislativními nařízeními č. 393-B/98 a č. 244/93. Článek 6 legislativního nařízení č. 393-B/98 stanoví, že ústav INGA, jenž je odpovědný za sběr, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů živočišného původu nevhodných k lidské spotřebě, vybírá podniky pověřené provedením této služby. Společné nařízení č. 95/99 předtím určilo parametry, podle nichž byla vypočítána odměna za veřejnou službu, a stanovilo další povinnosti spojené s poskytováním služby, jako je povinnost podniku sbírat všechny vedlejší produkty na celém vnitrostátním území v souladu s veterinárními a technickými normami stanovenými právními předpisy.
(96)
Portugalské orgány tvrdí, že povinnosti podniků poskytujících služby byly ve smlouvách o poskytování služeb jasně vymezeny. Jako příklad předložily Komisi jednu smlouvu o poskytování služeb z roku 2003, jež byla uzavřena v souladu s legislativním nařízením č. 393-B/98.
(97)
Komise zaznamenává, že ve smlouvě o poskytování služeb předložené Komisi portugalskými orgány byly povinnosti podniku poskytujícího služby jasně vymezeny. Vzhledem k ustanovením legislativního nařízení č. 393-B/98 a společného nařízení a ke smlouvě o poskytování služeb předané jako příklad, dospívá Komise k závěru, že je splněna první podmínka rozsudku ve věci Altmark.
c) Parametry stanovené předem transparentním a objektivním způsobem
(98)
Pokud jde o druhou podmínku, Komise se na základě informací, které má k dispozici, domnívá, že parametry, na jejichž základě je vypočítáno vyrovnání, byly stanoveny předem objektivním a transparentním způsobem. Společná nařízení předložená portugalskými orgány tak stanoví metodu výpočtu a způsobilé náklady (viz bod odůvodnění 26 tohoto rozhodnutí). Tyto údaje byly pravidelně ověřovány za předchozí účetní závěrky. Od roku 2005 se používaly postupy zadávání veřejných zakázek. Vzhledem k informacím, které má k dispozici, se Komise domnívá, že druhá podmínka rozsudku ve věci Altmark byla splněna.
d) Nutné vyrovnání na pokrytí nákladů služby
(99)
Pokud jde o třetí podmínku, portugalské orgány a třetí strana prohlásily, že vyrovnání nepřesahuje částku nezbytnou pro pokrytí všech nebo části nákladů vzniklých při plnění závazků veřejné služby při zohlednění příjmů, které se k nim vztahují, jakož i přiměřeného zisku z plnění těchto závazků.
(100)
Komise několikrát, a to zejména při zahájení řízení přezkumu, po portugalských orgánech žádala, aby jí poskytly podrobné informace o metodě výpočtu skutečných hospodářských nákladů na poskytování služeb. Portugalské orgány předložily podklady s uvedením nákladů, jež měli poskytovatelé služeb za každý rok v období 1999-2005, a porovnaly je s částkami vyplacenými INGA poskytovatelům služeb za provedení služeb. Tyto dokumenty prokazují, že vyrovnání vyplacené INGA podnikům poskytujícím služby nepřekročilo částku nezbytnou pro pokrytí všech nebo části nákladů vzniklých při plnění služby. Předložené dokumenty prokazují, že vyrovnání rovněž zohlednilo zisk, který se pohyboval podle daného roku mezi 30 a 39,5 % (viz bod odůvodnění 62 tohoto rozhodnutí).
(101)
Portugalské orgány ujistily, že prostředky nebylo možno zneužít pro případné konkurenční činnosti, kterým by se podniky mohly věnovat (křížové dotace), protože vybraní poskytovatelé služeb se žádné jiné činnosti nevěnovali.
(102)
Vzhledem k informacím poskytnutým portugalskými orgány Komise ovšem zaznamenává, že nemůže dojít k závěru, že zohledněný zisk byl ve smyslu rozsudku ve věci Altmark „přiměřený“.
(103)
ETSA ve svých připomínkách tvrdila, že odměna za poskytovanou službu odrážela přiměřeným způsobem vzniklé náklady při ponechání ziskového rozpětí, jež nemělo za následek žádné zvláštní zvýhodnění, a že v období před rokem 2005 odpovídala míra odměny za provádění veřejné služby evropskému průměru a byla nižší než míra odměny stanovená ve smlouvě o poskytování veřejných služeb přidělené v nabídkovém řízení.
(104)
V tomto ohledu musí Komise poznamenat, že ani portugalské orgány, ani třetí strana nepředložily podklady dokládající tato tvrzení.
(105)
Komise proto nemůže dojít k závěru, že třetí podmínka stanovená v rozsudku ve věci Altmark je v tomto konkrétním případě splněna.
e) Odhad nákladů průměrného podniku
(106)
Vzhledem ke skutečnosti, že před rokem 2005 nebyly podniky poskytující služby vybírány v rámci zadávání veřejných zakázek, judikatura Altmark vyžaduje, aby bylo provedeno srovnávací posouzení s náklady průměrného podniku. Portugalské orgány nepředložily údaje prokazující, že posouzení nákladů bylo provedeno na základě posouzení nákladů průměrného podniku.
(107)
Komise je proto nucena dojít k závěru, že v tomto konkrétním případě nejsou čtyři kritéria judikatury Altmark splněna a že nelze vyloučit možnost zvýhodnění podniků poskytujících služby v období mezi vstupem v platnost legislativního nařízení č. 393-B/98 a rokem 2005, kdy skončilo uplatňování přechodného režimu zavedeného legislativním nařízením č. 244/2003.
(108)
Platby z veřejných prostředků se provádějí určitým podnikům, tzn. podnikům pověřeným poskytováním služby. Dotyčné opatření lze tak považovat za specifické.
(109)
Komise proto dochází k závěru, že nelze vyloučit selektivní zvýhodnění poskytovatelů služby v období mezi rokem 1998 a rokem 2005, kdy skončilo uplatňování přechodného režimu zavedeného legislativním opatřením č. 244/2003.
1.1.2 Selektivní výhoda pro jatka a bourárny, dovozce nevykostěného hovězího, vepřového a drůbežího masa a hospodářské subjekty uvnitř Společenství, tzn. hospodářské subjekty/příjemce nevykostěného hovězího a vepřového masa.
(110)
Soudní dvůr ve věci GEMO (37) rozhodl, že skutečnost, že činnost sběru a odstranění uhynulých zvířat a jatečního odpadu, jíž využívala jatka a chovatelé, je vykonávána soukromými podniky, nebrání tomu, aby byla případně označena za státní podporu, protože původcem režimu uvedené činnosti jsou orgány veřejné moci.
(111)
V tomto případě jsou původci režimu činnosti a jeho financování zavedeného legislativními nařízeními č. 393-B/98, č. 197/2002 a č. 244/2003 portugalské orgány. V této fázi Komise z toho vyvozuje závěr, že tyto režimy jsou proto přičitatelné státu.
(112)
Soudní dvůr ve věci GEMO upřesnil, že je nutno považovat finanční náklady vyplývající z odstraňování uhynulých zvířat a jatečního odpadu za náklady, které jsou součástí hospodářské činnosti chovatelů a jatek (38). Soudní dvůr proto dospěl k závěru, že je čl. 107 odst. 1 SFEU nutno vykládat v tom smyslu, že se režim, který zajišťuje chovatelům a jatkám bezplatný sběr a odvoz uhynulých zvířat a jatečního odpadu, musí označit za státní podporu ve prospěch zemědělců a jatek.
(113)
V tomto konkrétním případě lze soudit, že odstraňování uhynulých zvířat a jatečního odpadu vyvolává náklady, které jsou součástí činnosti, nejen pro jatka a bourárny, ale také pro dovozce nevykostěného hovězího, vepřového a drůbežího masa a pro hospodářské subjekty/příjemce nevykostěného hovězího a vepřového masa. Komise se domnívá, že popsané financování nákladů na sběr, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů z masa savců a drůbeže pomocí rozpočtových dotací státu před vstupem v platnost legislativního nařízení č. 197/2002 vedlo k osvobození uživatelů této služby od nákladů, které jsou součástí jejich činnosti.
(114)
Komise dochází k závěru, že v období před zavedením parafiskálního poplatku existovalo zvýhodnění.
(115)
Pokud jde o období po vstupu v platnost legislativního nařízení č. 197/2002 a legislativního nařízení č. 244/2003, zajišťoval financování výše uvedených činností parafiskální poplatek zavedený legislativním nařízením č. 197/2002 a pozměněný legislativním nařízením č. 244/2003. Podle režimu legislativního nařízení č. 197/2002 byla od placení poplatku osvobozena jatka, která zajišťují ve svých vlastních prostorách nebo v bourárnách sběr, přepravu, zpracování a neškodné odstranění všech dotyčných vedlejších produktů s výjimkou ZRM, protože v oblasti zpracování vlastních vedlejších produktů vytvořila podmínky soběstačnosti (viz odstavec 2 přílohy 2 výše uvedeného legislativního nařízení), jakož i dovozci nevykostěného masa a hospodářské subjekty uvnitř Společenství, jež s ním obchodují, protože nevytvářejí vedlejší produkty podléhající povinnému zpracování podle právních předpisů Společenství a vnitrostátních právních předpisů. Legislativní nařízení č. 244/2003 stanoví osvobození výše uvedených subjektů za podmínky schválení plánu neškodného odstranění nebo využití podle zvláštních podmínek požadovaných pro různé kategorie materiálů.
(116)
Pro posouzení, zda existuje zvýhodnění pro jatka, bourárny, dovozce nevykostěného hovězího, vepřového a drůbežího masa a hospodářské subjekty uvnitř Společenství, tzn. hospodářské subjekty/příjemce nevykostěného hovězího a vepřového masa podléhající poplatku, je nutno ověřit, do jaké míry příspěvek pocházející z poplatku odpovídá skutečných hospodářských nákladům na služby poskytované službou sběru.
(117)
Komise zaznamenává, že portugalské orgány ve svém dopisu ze dne 20. ledna 2003 prohlásily, že poplatky stanovené v přílohách 1 a 2 legislativního nařízení č. 197/2002 a poplatek stanovený čl. 2 odst. 2 pro ZRM byly vypočítány na základě skutečných nákladů služeb, jež měly být poskytovány, při zohlednění povahy vytvářených vedlejších produktů u každého druhu zvířat a skutečnosti, zda se to těchto produktů týká či ne.
(118)
Podle portugalských orgánů toto financování ve všech ohledech představuje vyrovnání poskytované uživateli za dodání veřejné služby veřejného zájmu. Částky hrazené hospodářskými subjekty povinnými k poplatku nejsou údajně v žádném případě paušální, ale jsou přímo úměrné množstvím odpadu skutečně předaným veřejné službě a skutečným nákladům na neškodné odstranění tohoto odpadu.
(119)
Na podporu těchto tvrzení předložily portugalské orgány podklady s číselnými údaji za rok 2003 a se srovnáním skutečných hospodářských nákladů poskytnutých služeb s příspěvky pocházejícími z příslušného poplatku. Pro část roku 2002 zbývající po vstupu v platnost legislativního nařízení č. 197/2002 v říjnu roku 2002 nepředložily portugalské orgány žádné podklady s číselnými údaji o příjmech vyplývajících z vybírání poplatku.
(120)
Pro roky 2004 a 2005 předložily portugalské orgány podklady s číselnými údaji o nákladech na provedené činnosti, ale ne o příjmu z poplatku vybíraného od hospodářských subjektů, které dosud nepředložily ke schválení svůj plán neškodného odstranění a využití, a které tak nadále podléhaly poplatku zavedeného přechodným režimem legislativního nařízení č. 244/2003.
(121)
Pro roky 2002, 2004 a 2005 nemůže Komise na základě dokumentů předložených portugalskými orgány zjistit, že příspěvky subjektů povinných k poplatku jsou přímo úměrné množstvím odpadu skutečně předaného službě sběru a skutečným nákladům na neškodné odstranění tohoto odpadu.
(122)
Komise dochází k závěru, že pro rok 2003 zvýhodnění neexistuje, protože příspěvky od poplatníků byly přímo úměrné nákladům vzniklým obdrženými službami.
(123)
Komise ale nemůže vyloučit zvýhodnění jatek, bouráren, dovozců nevykostěného hovězího, vepřového a drůbežího masa a hospodářských subjektů uvnitř Společenství, tzn. hospodářských subjektů/příjemců nevykostěného hovězího a vepřového masa povinných k poplatku, v období mezi říjnem 2002 a 1. lednem 2003 a v roce 2004 a 2005.
1.1.3 Selektivní výhoda pro chovatele
(124)
V tomto konkrétním případě lze soudit, že odstraňování uhynulých zvířat a jatečního odpadu vyvolává náklady, které jsou součástí činnosti, nejen pro jatka a bourárny, ale také pro chovatele, na které by se v rámci tržních pravidel přenesla přinejmenším část nákladů na uvedené služby. V souladu s výše uvedenou judikaturou GEMO se Komise domnívá, že popsané financování nákladů na sběr, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů z masa savců a drůbeže pomocí rozpočtových dotací státu před vstupem v platnost legislativního nařízení č. 197/2002 vedlo k osvobození uživatelů této služby od nákladů, které jsou součástí jejich činnosti.
(125)
Komise dochází k závěru, že v období před zavedením parafiskálního poplatku existovalo zvýhodnění.
(126)
Jak je uvedeno výše, je možné, že opatření zavedená portugalskými orgány s cílem zajistit sběr, přepravu, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů z masa savců a drůbeže mohou osvobozovat chovatele od nákladů, jež by za běžných okolností částečně nesli. Z legislativního nařízení č. 197/2002 a přechodného režimu stanoveného legislativním nařízením č. 244/2003 vyplývá, že chovatelé dotyčnému poplatku nepodléhají. Portugalské orgány uvedly, že náklady na sběr před koncem roku 2005 byly přeneseny na celé odvětví. Komise zjišťuje, že na dvou daňových dokladech předložených portugalskými orgány je skutečně uvedeno přenesení poplatku na základě legislativního nařízení č. 197/2002 a legislativního nařízení č. 244/2003 jedněmi z jatek, a to v říjnu 2002 a říjnu 2003. Předložené dokumenty podporují tvrzení portugalských orgánů, že náklady byly v souladu s tržními pravidly přeneseny na celé odvětví, a tedy i na chovatele. Komise dochází na základě uvedeného k závěru, že chovatelé nesly náklady spojené se svou činností, a nebyly proto příjemci žádného specifického zvýhodnění.
(127)
Komise zjišťuje, že chovatelé byli zvýhodněni pouze v období, jež předcházelo uplatňování poplatku.
(128)
Na základě výše uvedeného dochází Komise k závěru potvrzujícímu existenci zvýhodnění, pokud jde o sběr, přepravu, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů živočišného původu, ve prospěch jatek, bouráren a dovozců během všech období s výjimkou roku 2003 a ve prospěch chovatelů pouze během období před uplatňováním poplatku.
1.2 VÝHODY FINANCOVANÉ ZE STÁTNÍCH PROSTŘEDKŮ
(129)
Čl. 107 odst. 1 SFEU se týká podpor poskytnutých členskými státy nebo ze státních prostředků. Jinými slovy, dotčené opatření musí být přičitatelné státu a být poskytnuto pomocí státních prostředků.
(130)
V tomto konkrétním případě byly náklady na sběr, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů z masa savců a drůbeže financovány v období mezi rokem 1999 a říjnem 2002 z přímých příjmů státu a od října 2002 z příjmů z parafiskálního poplatku uplatňovaného na jatka, dovozce nevykostěného hovězího a vepřového masa a hospodářské subjekty uvnitř Společenství, tzn. hospodářské subjekty/příjemce nevykostěného hovězího a vepřového masa.
(131)
Platby poskytovatelům služeb zajišťované přímými příjmy státu představují výhody financované ze státních prostředků. Skutečnost, že je tato veřejná služba financována v období od roku 1999 až do zavedení poplatku v roce 2002 ze státního rozpočtu, znamená, že podniky provádějící tuto službu využívají veřejných prostředků k pokrytí výdajů odvozených z uvedené služby.
(132)
Poplatky uplatňované mezi zářím 2002 a listopadem 2005 nespadají do oblasti působnosti ustanovení SFEU o státních podporách, pokud nepředstavují způsob financování určitého opatření podpory, a jsou tak jeho nedílnou součástí (39).
(133)
Všechny poplatky jsou placeny INGA mechanizmem přenesení daňové povinnosti. Poplatky vybrané od hospodářských subjektů představovaly příjmy INGA a byly mu hrazeny přímo.
(134)
Aby bylo možné považovat poplatek za nedílnou součást opatření podpory, musí nezbytně na základě relevantní vnitrostátní právní úpravy existovat vztah závazného určení mezi poplatkem a podporou v tom smyslu, že výnos z poplatku je nezbytně určen k financování podpory (40).
(135)
Vzhledem k tomu, že poplatky představovaly příjmy INGA a byly mu placeny přímo, Komise považuje poplatek za nedílnou součást opatření podpory.
(136)
Pokud jde o to, zda mohou být v tomto konkrétním případě považovány příjmy z parafiskálních poplatků za státní prostředky či ne, je nutno poznamenat, že se u státních prostředků nesmí dělat žádný rozdíl mezi případy, kdy je podpora poskytnuta přímo státem, a případy, kdy je poskytnuta veřejnými nebo soukromými organizacemi určenými nebo zřízenými státem. V rozsudku ze dne 15. července 2004 ve věci Pearle a další (41) Soudní dvůr uvedl, že se povinné příspěvky vybrané zprostředkující organizací od všech podniků daného profesního odvětví nepovažují za státní prostředky pouze v případě, jsou-li splněny následující čtyři podmínky:
a)
zvažované opatření bylo zavedeno profesním orgánem, který zastupuje podniky a zaměstnance určitého profesního odvětví a neslouží jako nástroj k provádění politik stanovených státem;
b)
cíle zvažovaného opatření jsou v plné míře financovány z příspěvků podniků daného odvětví;
c)
o způsobu financování a míře/částce příspěvků rozhodují v profesním orgánu daného odvětví zástupci zaměstnavatelů a zaměstnanců bez jakéhokoliv zasahování státu;
d)
příspěvky jsou povinně používány k financování opatření bez možnosti zásahu státu.
(137)
Z dostupných informací vyplývá, že první podmínka rozsudku ve věci Pearle a další není splněna v tom smyslu, že opatření bylo stanoveno legislativním opatřením s cílem provádět politiku určenou státem za účelem boje proti BSE.
(138)
Kromě toho nejsou splněny podmínky tři a čtyři, protože způsob financování regulují uvedená legislativní nařízení. Portugalské orgány proto mají možnost zasahovat do určení způsobů financování opatření.
(139)
Vzhledem k tomu, že nejsou splněny všechny podmínky rozsudku ve věci Pearle a další a že stát zřejmě vykonává rozhodující kontrolu nad způsoby financování opatření podpory, je Komise názoru, že příjmy z parafiskálních poplatků představují ve skutečnosti státní prostředky přičitatelné státu.
1.3 NARUŠENÍ HOSPODÁŘSKÉ SOUTĚŽE/OVLIVNĚNÍ OBCHODU
(140)
Podle judikatury Soudního dvora svědčí obvykle posílení konkurenčního postavení určitého podniku následkem poskytnutí státní podpory o narušení hospodářské soutěže vůči jiným konkurenčním podnikům, které příjemci této podpory nejsou (42).
(141)
Opatření může mít vliv na postavení Portugalska v odvětví masa (43). Jelikož portugalské podniky působí na vysoce konkurenčním mezinárodním trhu, opatření narušuje nebo může narušit hospodářskou soutěž. Opatření může také ovlivnit obchod mezi členskými státy.
(142)
Portugalské orgány vyzdvihly, že kvůli embargu na vývoz zejména živého skotu a masokostních mouček jako takových nebo obsažených v jiných produktech nedocházelo k obchodním výměnám, což údajně znamená, že k narušení hospodářské soutěže nemohlo dojít.
(143)
V tomto ohledu je nutno připomenout, že podle judikatury (44) může podpora ovlivnit obchod mezi členskými státy a narušit hospodářskou soutěž i v případě, kdy se podnik-příjemce, jenž se nachází v konkurenčním postavení vůči výrobcům z jiných členských států, sám na vývozu nepodílí. Pokud členský stát totiž poskytne určitému podniku podporu, může dojít k zachování nebo ke zvýšení vnitřní nabídky s tím, že se tak sníží možnosti podniků z jiných členských států nabízet své služby na trhu tohoto členského státu.
(144)
Za těchto okolností se Komise domnívá, že zákaz vývozu výše uvedených produktů z Portugalska do ostatních členských států nemá vliv na skutečnost, že podpora je schopna narušit hospodářskou soutěž a ovlivnit obchod.
1.4 ZÁVĚR
(145)
Komise se domnívá, že opatření zavedené legislativními nařízeními č. 393-B/98, č. 197/2002 a č. 244/2003 a týkající se sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění vedlejších produktů živočišného původu představuje státní podporu ve prospěch jatek, bouráren a dovozců během období platnosti legislativního nařízení č. 393-B/98 až do konce platnosti přechodného režimu zavedeného legislativním nařízením č. 244/2003, s výjimkou roku 2003, pro který byly portugalské orgány schopny prokázat, že k žádnému zvýhodnění nedošlo.
(146)
Pokud jde o chovatele, Komise se domnívá, že opatření představuje státní podporu spadající pod čl. 107 odst. 1. pro období, jež předcházelo uplatňování poplatku.
(147)
Pokud jde o podniky poskytující služby, Komise dochází k závěru, že nelze vyloučit možnost státní podpory v období mezi vstupem v platnost legislativního nařízení 393-B/98 a rokem 2005, kdy skončilo uplatňování přechodného režimu zavedeného legislativním opatřením č. 244/2003.
2. PROTIPRÁVNOST PODPORY
(148)
Komise zjišťuje, že Portugalsko neoznámilo v souladu s čl. 108 odst. 3 SFEU opatření podpory poskytovaná od roku 1999, ani režimy zavedené legislativními nařízeními č. 197/2002 a č. 244/2003. Čl. 1 písm. f) nařízení Rady (ES) č. 659/1999 definuje „protiprávní podporu“ jako novou podporu uskutečňovanou v rozporu s čl. 93 odst. 3 Smlouvy.
(149)
Skutečnost, že opatření zavedená Portugalskem obsahují prvky státní podpory, znamená, že se jedná o nové podpory neoznámené Komisi, a které tak představují protiprávní podpory ve smyslu SFEU.
(150)
Přezkum slučitelnosti případných podpor bude proveden ve dvou částech: v první části Komise přezkoumá slučitelnost podpor poskytnutých podnikům zajišťujícím služby a v druhé části slučitelnost případných podpor poskytnutých jatkám, bourárnám, dovozcům a hospodářským subjektům uvnitř Společenství tohoto odvětví, jakož i chovatelům.
(151)
Jelikož se jedná o podpory financované od roku 2002 parafiskálním poplatkem, musí Komise, jakmile je financování nedílnou součástí opatření podpory, podrobit přezkumu jak financované činnosti, tzn. podpory, tak jejich financování. Je-li způsob financování určité podpory prostřednictvím zejména povinných příspěvků nedílnou součástí opatření podpory, musí podle Soudního dvora přezkum tohoto opatření Komisí nutně vzít na zřetel tento způsob financování (45). Jak je prokázáno v odstavci 135 tohoto rozhodnutí, je nutno považovat způsob financování podpory za nedílnou součást opatření podpory.
3. PŘEZKUM SLUČITELNOSTI PODPOR
3.1 ANALÝZA Z HLEDISKA USTANOVENÍ POUŽITELNÝCH NA NEOZNÁMENÉ PODPORY
3.1.1 Podpory ve prospěch podniků poskytujících služby
a) Slučitelnost podpor při použití čl. 106 odst. 2 SFEU
(152)
Ze zákazu uvedeného v čl. 107 odst. 1 SFEU jsou možné výjimky.
(153)
Z judikatury Soudního dvora vyplývá, že vyrovnání za veřejné služby nepředstavují státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, pokud tato vyrovnání splňují určité podmínky (viz bod odůvodnění 89 tohoto rozhodnutí). Pokud ale vyrovnání za veřejnou službu tyto podmínky nesplňují a pokud jsou splněna obecná kritéria použitelnosti čl. 107 odst. 1 SFEU, představují sice tato vyrovnání státní podporu, ale je možno je prohlásit za slučitelná s SFEU podle čl. 106 odst. 2 SFEU, pokud jsou nezbytná pro fungování služeb obecného hospodářského zájmu a neovlivňují rozvoj obchodu v míře, která by byla v rozporu se zájmem Unie. Komise upřesnila podmínky, jež je nutno splnit, aby bylo dosaženo této rovnováhy. Již ve svém Sdělení o službách obecného zájmu v Evropě roku 2001 (46) Komise upřesnila, že je nutno zaručit, aby veškerá omezení pravidel smluv ES, a to zejména omezení hospodářské soutěže a svobod vnitřního trhu, nepřekračovala míru nutnou k zaručení řádného plnění poslání veřejné služby. To zejména znamená, že odměna nepřevýší čisté dodatečné náklady vyvolané úkolem svěřeným dotyčnému podniku. Komise upřesnila tyto podmínky také následně v rámci Společenství pro státní podporu ve formě vyrovnávací platby za závazek veřejné služby (47) a ve svém rozhodnutí ze dne 28. listopadu 2005 o použití čl. 86 odst. 2 Smlouvy o ES (48). Pokud jde o výpočet vyrovnání, Komise upřesnila, že výše vyrovnání nemůže přesáhnout částku nezbytnou pro pokrytí nákladů vzniklých při plnění závazků veřejné služby při zohlednění příjmů, které se k nim vztahují, jakož i přiměřeného zisku z plnění těchto závazků. Přiměřený zisk může zejména zahrnovat celý nebo část růstu produktivity, jehož daný podnik dosáhl během domluvené a omezené doby, aniž by snížil kvalitativní úroveň služeb, které mu stát svěřil.
(154)
Bod 18 rámce Společenství pro státní podporu ve formě vyrovnávací platby za závazek veřejné služby upřesňuje, že „přiměřeným ziskem“ je nutno rozumět míru návratnosti vlastního kapitálu, která zohledňuje riziko nebo nepřítomnost rizika vyplývající pro dotčený podnik ze zásahu členského státu, zejména pokud mu stát udělil výhradní nebo zvláštní práva. Tato míra nepřesahuje běžně průměrnou míru, jež byla v dotčeném odvětví platná v posledních letech. V odvětvích, kde neexistuje podnik srovnatelný s podnikem, jemuž bylo svěřeno poskytování služby obecného hospodářského zájmu, může být toto srovnání učiněno s podniky umístěnými v jiných členských státech nebo, pokud je to nezbytné, v rámci jiných odvětví za předpokladu, že budou zohledněny zvláštnosti každého podniku. Při určování výše přiměřeného zisku může členský stát zavést pobídková kritéria, která se budou mimo jiné týkat kvality poskytované služby a přírůstků produktivity.
(155)
Jak je vysvětleno v odstavci 99 a následujících tohoto rozhodnutí, nemůže Komise na základě údajů poskytnutých portugalskými orgány dospět k závěru, že vyrovnání bylo vypočteno při zohlednění přiměřeného zisku, který nepřekračuje průměrnou míru platnou v dotčeném odvětví. Útvary Komise požádaly několikrát portugalské orgány o dodání všech podkladů nutných pro určení, zda jsou v tomto konkrétním případě splněny všechny podmínky pro odchylku od státních podpor poskytnutých ve formě služby hospodářského zájmu. Podklady dodané portugalskými orgány totiž nijak nezmiňují, že by bylo pro stanovení průměrné míry platné v dotčeném odvětví provedeno srovnání s jinými podniky.
(156)
Komise tak nemůže dojít k závěru o slučitelnosti podpor ve prospěch poskytovatelů služeb ve smyslu čl. 106 odst. 2 SFEU.
b) Slučitelnost podpor při použití čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU
(157)
Čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU stanoví, že za slučitelné s vnitřním trhem mohou být považovány podpory, které mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem. Aby podpory mohly využít odchylky uvedené v tomto písmenu, musí přispívat k rozvoji dotyčného odvětví.
(158)
V tomto konkrétním případě portugalské orgány uvádějí, že od roku 1999 nesly všechny náklady spojené se sběrem, zpracováním a neškodným odstraněním vedlejších masných produktů ze savců a drůbeže. Od října 2002 je financování nákladů spojených se stejnou činností sběru, zpracování a neškodného odstranění vedlejších masných produktů ze savců a drůbeže zajištěno z příjmů z poplatku, kterému podléhají jatka, dovozci nevykostěného hovězího a vepřového masa a hospodářské subjekty uvnitř Společenství, tzn. hospodářské subjekty/příjemci nevykostěného hovězího a vepřového masa, pokud tuto činnost nezajišťují sami.
(159)
Podle bodu 23.3 pokynů Společenství ke státní podpoře v odvětvích zemědělství a lesnictví na období 2000-2006 (49) (dále jen „hlavní pokyny“) a sdělení Komise o stanovení pravidel pro hodnocení protiprávně poskytnuté státní podpory (50) je nutno posuzovat každou protiprávní podporu ve smyslu čl. 1 písm. f) nařízení (ES) č. 659/1999 podle pravidel a pokynů platných v okamžiku, kdy byla podpora poskytnuta. Komise přijala v roce 2002 pokyny Společenství týkající se státní podpory na testy TSE, uhynulá zvířata a odpady z jatek. Tyto pokyny platily mezi 1. lednem 2003 a 31. prosincem 2006 (51). Bod 44 pokynů k TSE stanoví pro případy týkající se zejména jatečního odpadu odchylku od zásady, podle níž je nutno posuzovat protiprávně udělené podpory podle pravidel platných v okamžiku, kdy jsou podpory poskytnuty. Podle bodu 47 pokynů k TSE uplatní Komise na podpory udělené před koncem roku 2002 zásady vycházející z bodu 11.4 pokynů týkajících se protiprávně poskytnuté podpory na odpady z jatek. Bod 47 pokynů k TSE tak představuje příslušný právní základ pro posouzení podpor poskytovaných od roku 1999.
(160)
V souladu s bodem 194 písm. c) pokynů Společenství ke státní podpoře v odvětvích zemědělství a lesnictví na období 2007-2013 nepoužívá Komise od vstupu v platnost těchto pokynů dne 1. ledna 2007 nadále pokyny k TSE s výjimkou u podpor protiprávně poskytnutých před 1. lednem 2007 a uvedených v bodě 43 a následujících těchto pokynů. Bod 47 pokynů k TSE tak zůstává předpisem použitelným na podpory na odpady z jatek protiprávně poskytnuté počínaje 1. lednem 2003.
(161)
Bod 47 pokynů k TSE obsahuje řadu ustanovení, která se týkají odpadu z jatek.
(162)
Pokud jde o státní podpory spojené s jatečním odpadem, přijala Komise od ledna 2001 podle bodu 47 pokynů k TSE řadu jednotlivých rozhodnutí, jež povolila státní podpory kryjící až 100 % nákladů vyvolaných likvidací specifických rizikových materiálů, masokostní moučky a krmiv pro zvířata obsahující takové produkty, které je nutno odstranit podle nových právních předpisů Společenství týkajících se přenosných spongiformních encefalopatií (TSE). Tato rozhodnutí se zakládala zejména na bodě 11.4 zemědělských pokynů a zohledňovala krátkodobou povahu podpor a nutnost dodržovat v dlouhodobém výhledu zásadu „znečišťovatel platí“. Komise výjimečně souhlasila s tím, aby takové státní podpory byly poskytovány také jiným subjektům než těm, kteří pracují v oblasti živých zvířat, a to například jatkám. Komise uplatní stejné zásady na státní podpory protiprávně poskytnuté do konce roku 2002 se srovnatelnými náklady spojenými s novými právními předpisy Společenství v oblasti TSE, a to aniž je dotčeno dodržování jiných ustanovení práva Společenství.
(163)
Bod 47 pokynů k TSE připomíná, že Komise výjimečně souhlasila s tím, aby takové státní podpory byly poskytovány také jiným subjektů než těm, kteří pracují v oblasti živých zvířat, a to například jatkám. Komise v minulosti rozhodla, že tato výjimka má zahrnovat také jiné podniky provádějící činnosti úzce spojené s oblastí živých zvířat, jako jsou bourárny.
(164)
Na základě bodu 11.4 zemědělských pokynů Komise schválila podpory až do výše 100 % skutečně vzniklých nákladů u opatření, jako jsou veterinární kontroly, testy a jiná opatření na zjištění výskytu choroby, nákup a podávání léků a fytosanitárních produktů a ničení úrody, za podmínky, že:
-
na regionální nebo vnitrostátní úrovni či na úrovni Společenství je zaveden přiměřený program prevence, dozoru nebo vymýcení dotyčné choroby,
-
choroby představují zdroj starostí orgánů veřejné moci,
-
opatření podpory mají za cíl prevenci a/nebo odškodnění,
-
podpory jsou slučitelné s veterinárními a fytosanitárními předpisy Společenství.
(165)
Tyto zásady platí také podle bodu 47 pokynů k TSE.
(166)
BSE je přenosná choroba, jež představuje ohrožení pro lidské zdraví. Jedná se o chorobu zvířat, jejíž primární ohnisko musí být oznámeno přímo Komisi a ostatním členským státům (52). Cílem opatření podpory bylo zajistit, že nutná preventivní opatření ohledně sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění byla provedena v souladu s veterinárními předpisy platnými v odvětví masa mezi rokem 1999 a rokem 2005.
(167)
Komise v tomto ohledu zaznamenává, že Portugalsko uvedlo, že od roku 1999 do konce roku 2002 neslo všechny náklady spojené se sběrem, zpracováním a neškodným odstraněním vedlejších masných produktů ze savců a drůbeže, a to v souvislostech naléhavých opatření schválených Komisí v rámci rozhodnutí 98/653/ES, které zakazuje vývoz masokostních mouček ze savců. Zaznamenává také, že opatření embarga na hovězí maso z Portugalska byla zrušena až přijetím nařízení (ES) č. 1993/2004.
(168)
Komise také zdůrazňuje, že v souladu s body 33 a 34 pokynů k TSE byly podniky vybírány a odměňovány podle tržních zásad a nediskriminačním způsobem (viz bod odůvodnění 21 a následující tohoto rozhodnutí). Komise může v tomto konkrétním případě přijmout, a to vzhledem k naléhavosti, se kterou bylo nutno opatření přijímat, že portugalské orgány vybíraly poskytovatele služeb v souladu s legislativním nařízením č. 197/99 ze dne 8. června 1999, které je podle informací poskytnutých portugalskými orgány vnitrostátním nástrojem provedení směrnice 97/52/ES, aniž by použily postup zadávání veřejných zakázek (viz bod odůvodnění 24 tohoto rozhodnutí).
(169)
Portugalské orgány uvedly, že legislativní nařízení č. 197/2002 bylo naplánováno kvůli dodržení jejich závazků v souvislosti s rozhodnutím Rady č. 2000/766/ES při dodržení zásady „znečišťovatel platí“ (viz body odůvodnění 65 a 66 tohoto rozhodnutí). Potvrdily, že prostředky nemohly být odchýleny ke konkurenčním činnostem, kterým se podniky poskytující služby mohly věnovat, protože jedinou činností těchto podniků byl skutečně sběr, zpracování, přeprava a neškodné odstranění vedlejších produktů ze zvířat.
(170)
Komise rovněž zjišťuje, že odpovědnost za službu a její financování byla přenesena na hospodářské subjekty při dodržení přechodné fáze systémem zavedeným legislativním nařízením č. 244/2003.
(171)
Vzhledem ke zvláštním okolnostem a naléhavé situaci vyvolané rizikem šíření BSE mezi rokem 1999 a rokem 2004 a vzhledem ke skutečnosti, že systém zavedený legislativním nařízením č. 244/2003 stanovil postupné přenesení odpovědnosti a financování služeb na hospodářské subjekty odvětví, Komise soudí, že podpory lze označit za krátkodobé a dodržující v dlouhodobém výhledu zásadu „znečišťovatel platí“.
(172)
Komise proto může dojít na základě informací, jež má k dispozici, k závěru, že podpory poskytnuté mezi rokem 1999 a koncem roku 2002 mohou využít odchylku stanovenou v čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU.
(173)
Pokud jde o podpory poskytnuté od roku 2003 do listopadu 2005, Komise soudí, že vzhledem k naléhavosti situace, jež převládala až do konce roku 2004, a skutečnosti, že režim legislativního nařízení počítal s postupným přenesením odpovědnosti a financování služeb, jak je uvedeno výše, lze podpory označit za slučitelné a v souladu s bodem 47 pokynů k TSE, pokud jsou v souladu se skutečnými náklady obdržených služeb.
(174)
Jak je uvedeno v bodu odůvodnění 100 tohoto rozhodnutí, portugalské orgány prokázaly, že podpory odpovídají skutečným nákladům na služby podniků poskytujících služby, a to v období od roku 1999 do roku 2005.
(175)
Komise proto na základě informací, jež má k dispozici, dochází k závěru, že podpory poskytnuté mezi rokem 2003 a listopadem 2005 poskytovatelům služeb mohou využít odchylku stanovenou v čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU.
3.1.2 Podpora jatkám, bourárnám, dovozcům a hospodářským subjektům odvětví uvnitř Společenství, jakož i chovatelům
(176)
Jak Komise uvedla v odstavci 166 tohoto rozhodnutí, riziko šíření BSE v Portugalsku v období od roku 1999 do roku 2004 vyvolalo zvláštní okolnosti a naléhavou situaci. Vzhledem k této výjimečné situaci a skutečnosti, že systém zavedený legislativním nařízením z roku 2003 stanovil postupné přenesení odpovědnosti a financování služeb na hospodářské subjekty odvětví, Komise soudí, že podpory lze označit za krátkodobé a dodržující v dlouhodobém výhledu zásadu „znečišťovatel platí“. V souladu se svou předchozí praxí Komise v tomto konkrétním případě soudí, že podpory na základě bodu 47 pokynů k TSE mohly být výjimečně poskytnuty dalším subjektům odvětví, a to zejména jatkám, bourárnám, dovozcům a hospodářským subjektům odvětví uvnitř Společenství.
(177)
Stejně jak to Komise zjistila u podniků poskytujících služby, byly podpory poskytnuty v souladu se zásadami uvedenými v bodě 47 pokynů k TSE.
(178)
Pokud jde o jatka, bourárny, dovozce a hospodářské subjekty odvětví uvnitř Společenství, může Komise proto dospět k závěru, že poskytnuté podpory mohou využít odchylku stanovenou v čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU.
(179)
Pokud jde o chovatele, Komise na základě uvedeného dospívá rovněž k závěru, že vzhledem k odůvodněním převzatým v bodě odůvodnění 160 a následujících tohoto rozhodnutí byly podpory poskytnuty v souladu se zásadami uvedenými v bodě 47 pokynů k TSE a mohou využít odchylku stanovenou v čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU.
3.2 FINANCOVÁNÍ PODPOR
(180)
Od října 2002, kdy vstoupilo v platnost legislativní nařízení č. 197/2002, jsou náklady na sběr, přepravu, zpracování a neškodné odstranění vedlejších masných produktů ze savců a drůbeže financovány z příjmů z parafiskálního poplatku, kterému podléhají jatka, dovozci nevykostěného hovězího a vepřového masa a hospodářské subjekty uvnitř Společenství, tzn. hospodářské subjekty/příjemci nevykostěného hovězího a vepřového masa.
(181)
V souladu s judikaturou Soudního dvora (53) Komise obvykle soudí, že financování státní podpory prostřednictvím povinných poplatků může mít vliv na podporu v tom smyslu, že má ochranný dopad přesahující vlastní podporu. Dotyčné příspěvky totiž představují povinné poplatky. Podle stejné judikatury Komise soudí, že podpora nemůže být financována parafiskálními poplatky, které zatěžují rovněž produkty dovážené z jiných členských států.
(182)
Se zřetelem na tuto judikaturu a skutečnost, že opatření je poskytnuto ze státních prostředků, a představuje tak státní podporu ve smyslu článku 107 SFEU, je nutno ověřit, zda má diskriminační povahu, a je tak v rozporu s článkem 110 SFEU, protože produkty z jiných členských států podléhají také uhrazení poplatku.
(183)
Portugalské orgány zdůvodnily zdanění nevykostěného dováženého masa skutečností, že tyto dovážené produkty mohly využívat systém stejně jako produkty vnitrostátní a že existence nevykostěného masa znamená existenci vedlejších produktů, které využívají služeb sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění.
(184)
Podle informací, jež má Komise k dispozici, byly poplatky uplatněny na jatka, dovozce jatečně upravených těl, půlek a dalších nevykostěných kusů skotu a prasat (viz čl. 2 odst. 2 legislativního nařízení č. 197/2002) a slouží k zajištění služeb sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění vedlejších produktů z masa savců a drůbeže (čl. 1 odst. 1 legislativního nařízení č. 197/2002).
(185)
Tyto informace vedly Komisi k pochybám o souladu mezi poplatky vybíranými od poplatníků a službami, které využívají. Komise zjistila, že nemůže vyloučit existenci potenciálně diskriminačního systému vůči produktům dováženým z jiných členských států, u kterých je nutno zaplatit poplatek.
(186)
Portugalské orgány poté ujistily, že financování služeb sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění vedlejších produktů drůbežího masa nepochází z poplatků vybíraných od jatek a dovozců jatečně upravených těl, půlek a dalších nevykostěných kusů skotu a prasat, ale v souladu s přílohou 1 legislativního nařízení č. 197/2002 od zařízení na porážku drůbeže, jež nepodporují sběr, přepravu, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů vznikajících při porážce drůbeže. Dovozci a hospodářské subjekty/příjemci drůbeže jsou od poplatku osvobozeni, protože většina dovážených jatečně upravených těl drůbeže nevede ke vzniku vedlejších produktů.
(187)
Pokud jde naopak o dovozce a hospodářské subjekty/příjemce jatečně upravených těl, půlek a dalších nevykostěných kusů skotu a prasat, portugalské orgány prokázaly, že tyto dovážené nevykostěné kusy vedou ke vzniku vedlejších produktů.
(188)
Již v příkazu k poskytnutí informací a následně při zahájení řízení žádala Komise portugalské orgány, aby potvrdily, že dovážené produkty mohly využívat mechanizmu stejným způsobem jako vnitrostátní produkty, a také prokázaly pomocí číselných údajů, že za dané referenční období existovala peněžitá rovnocennost mezi částkami vybranými u nevykostěných hovězích a vepřových masných výrobků z jiných členských států a náklady na služby, jichž výlučně využívaly (viz odst. 37 písm. h) rozhodnutí o zahájení řízení).
(189)
Portugalské orgány potvrdily, že dovážené nevykostěné kusy využívaly služby sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění vedlejších produktů masa stejným způsobem jako vnitrostátní produkty, ale nedodaly k tomu žádné odpovídající přesné číselné údaje.
(190)
Informace poskytnuté Komisi jí proto neumožňují dojít k závěru, že poplatek zavedený legislativním nařízením č. 197/2002 a vybíraný u dovážených produktů je rovnocenný s částkou odpovídající službám, jež využívají vedlejší produkty vytvářené těmito dováženými produkty, a že tak dovážené produkty mohly využívat služeb financovaných opatřením podpory ve stejné míře jako vnitrostátní produkty.
(191)
Podle čl. 3 odst. 2 legislativního nařízení č. 244/2003 musela jatka, bourárny, inkubační střediska a průmysl výrobků z vajec platit poplatky stanovené v příloze 1 legislativního nařízení č. 197/2002, s výjimkou organizací využívajících alternativní režim stanovený tímto nařízením, jež podléhaly poplatkům podle přílohy 2, a to až do schválení plánu neškodného odstranění materiálů kategorie 3. U materiálů kategorií 1 a 2 musely před schválením plánu platit 0,35 EUR/kg materiálu (čl. 5 odst. 1 legislativního nařízení č. 244/2003).
(192)
Pokud jde o změny systému poplatků, k nimž došlo zavedením legislativního nařízení č. 244/2003, Komise požádala portugalské orgány, aby prokázaly, že dovážené produkty mohly využívat uvedených služeb ve stejné míře jako produkty vnitrostátní.
(193)
Portugalské orgány potvrdily, že poplatek zavedený legislativním nařízením č. 244/2003 byl založen na skutečně vytvořených vedlejších produktech a že dovážené produkty mohly využívat uvedených služeb ve stejné míře. Komise ale zaznamenává, že portugalské orgány neposkytly na podporu těchto tvrzení žádné číselné údaje.
(194)
Bez podkladů k ověření Komise nemůže dojít k závěru, že poplatek zavedený legislativním nařízením č. 244/2003 byl rovnocenný s částkou odpovídající službám, jež využívají vedlejší produkty vytvářené těmito dováženými produkty, a že tak dovážené produkty mohly využívat služeb financovaných opatřením podpory ve stejné míře jako vnitrostátní produkty.
(195)
Komise zaznamenává, že systém poplatků zavedený na základě legislativního nařízení č. 197/2002 a systém přechodného režimu stanovený čl. 3 odst. 2 a čl. 5 odst. 2 legislativního nařízení č. 244/003 nejsou slučitelné s článkem 110 SFEU, a to z důvodu existence možného diskriminačního systému vůči produktům dováženým z jiných členských států, které musí poplatek také platit.
VI. ZÁVĚR
(196)
Komise lituje, že Portugalsko poskytlo v rozporu s čl. 108 odst. 3 SFEU protiprávně podpory ve prospěch sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění jatečního odpadu.
(197)
Podpory ve prospěch sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění jatečního odpadu dodržely ustanovení Společenství použitelná na úrovni příjemců. Naopak financování těchto podpor systémem poplatků zavedeným na základě legislativního nařízení č. 197/2002 a přechodného režimu stanoveného čl. 3 odst. 2 a čl. 5 odst. 2 legislativního nařízení č. 244/2003 není slučitelné s vnitřním trhem, a to z důvodu možného diskriminačního dopadu na produkty dovážené z jiných členských států, které musí poplatek také platit.
(198)
V tomto konkrétním případě považuje Komise za vhodné přijmout podmínečné rozhodnutí při využití možnosti, již nabízí čl. 7 odst. 4 nařízení (ES) č. 659/1999, podle nějž může Komise připojit ke kladnému rozhodnutí podmínky, za kterých může být podpora považována za slučitelnou se společným trhem, a může stanovit povinnosti pro umožnění kontroly plnění rozhodnutí.
(199)
K nápravě porušení článku 110 SFEU, a tedy k odstranění diskriminace se zpětnou působností, musí Portugalsko ve lhůtě a za podmínek stanovených Komisí přistoupit k navrácení části poplatku, kterou byly zatíženy produkty pocházející z jiných členských států. Náprava tohoto porušení by učinila dotčené podpory slučitelnými se Smlouvou.
(200)
Komise stanoví podmínky, jimiž se uvedené navrácení musí řídit. Portugalsko musí navrátit poplatníkům tu část poplatku, která byla uvalena na produkty pocházející z jiných členských států mezi dnem vstupu v platnost poplatku stanoveného legislativním nařízením č. 197/2002 a dnem jeho posledního uplatnění před koncem přechodného režimu zavedeného legislativním nařízením č. 244/2003. K tomu musí Portugalsko splnit následující podmínky:
-
pokud budou moci dokázat, že poplatek byl uvalen na produkty dovezené z jiných členských států, mohou poplatníci odpovědní za zaplacení poplatku požadovat náhradu poměrné části výnosu z poplatku určené na financování části podpory, již využívaly výlučně vnitrostátní produkty. Žádosti o vrácení se předkládají ve lhůtě stanovené v souladu s vnitrostátními předpisy a v žádném případě kratší než šest měsíců počínaje dnem oznámení tohoto rozhodnutí,
-
Portugalsko stanoví míru případné diskriminace, kterou jsou zatíženy dovážené produkty. Za tímto účelem musí Portugalsko během referenčního období ověřit peněžní rovnocennost mezi částkami celkově vybranými jako uvedený poplatek za domácí produkty a výhodami, které se na tyto produkty výlučně vztahují,
-
navrácení musí být provedeno v maximální lhůtě šesti měsíců od podání žádosti,
-
navrácené částky musí být od data, kdy byly vybrány, až do data skutečného navrácení aktualizovány s ohledem na úroky. Tyto úroky jsou počítány na základě referenční sazby Komise stanovené metodou určení referenčních úrokových a diskontních sazeb (54),
-
portugalské orgány přijmou všechny přiměřené důkazy ze strany poplatníků, jimiž bude dokázána zaplacená část poplatku, kterou byly zatíženy produkty pocházející z jiných členských států,
-
právo na refundaci nesmí podléhat dalším podmínkám, zejména podmínce nepřevedení poplatku,
-
v případě, kdy poplatník poplatek ještě nezaplatil, portugalské orgány se formálně zřeknou požadavku na zaplacení úměrné části poplatku uvaleného na produkty dovážené z jiných členských států, u které je prokázáno, že slouží k financování té části podpory, jež je určena výlučně pro vnitrostátní produkty. Zřeknou se rovněž případných souvisejících úroků z prodlení,
-
v případě, že o to Komise požádá, předloží portugalské orgány komplexní zprávu, kterou prokáží řádné provedení opatření k refundaci,
-
pokud byl v jiném členském státě uvalen poplatek s obdobnými záměry na stejné produkty, které byly zatíženy poplatkem v Portugalsku, portugalské orgány se zavazují navrátit poplatníkům část poplatku, která zatížila produkty pocházející z tohoto členského státu,
-
Portugalsko se zavazuje seznámit s tímto rozhodnutím všechny potenciální poplatníky dotčeného poplatku.
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora poskytnutá Portugalskem na základě legislativního nařízení č. 393-B/98 ze dne 4. prosince 1998 je slučitelná s vnitřním trhem.
Článek 2
1. Státní podpora poskytnutá Portugalskem na základě legislativního nařízení č. 197/2002 ze dne 25. září 2002 a přechodného režimu stanoveného čl. 3 odst. 2 legislativního nařízení č. 244/2003 ze dne 7. října 2003 je slučitelná s vnitřním trhem za podmínky, že Portugalsko vrátí plátcům poplatku jeho část, jež byla uvalena na produkty pocházející z jiných členských států mezi začátkem uplatňování poplatku na základě legislativního nařízení č. 197/2002 a dnem posledního uplatnění tohoto poplatku před koncem přechodného režimu zavedeného legislativním nařízením č. 244/2003.
2. K tomu musí Portugalsko splnit následující podmínky:
-
pokud budou moci dokázat, že poplatek byl uvalen na produkty dovezené z jiných členských států, mohou poplatníci odpovědní za zaplacení poplatku požadovat náhradu poměrné části výnosu z poplatku určené na financování části podpory, již využívaly výlučně vnitrostátní produkty. Žádosti o vrácení se předkládají ve lhůtě stanovené v souladu s vnitrostátními předpisy a v žádném případě kratší než šest měsíců počínaje dnem oznámení tohoto rozhodnutí,
-
Portugalsko stanoví míru případné diskriminace, kterou jsou zatíženy dovážené produkty. Za tímto účelem ověří Portugalsko během referenčního období peněžní rovnocennost mezi částkami celkově vybranými jako uvedený poplatek za domácí produkty a výhodami, které se na tyto produkty výlučně vztahují,
-
navrácení musí být provedeno v maximální lhůtě šesti měsíců od podání žádosti,
-
navrácené částky musí být od data, kdy byly vybrány, až do data skutečného navrácení aktualizovány s ohledem na úroky. Tyto úroky jsou počítány na základě referenční sazby Komise stanovené metodou určení referenčních úrokových a diskontních sazeb (55),
-
portugalské orgány přijmou všechny přiměřené důkazy ze strany poplatníků na prokázání částek, jež uhradili jako poplatek u produktů pocházejících z jiných členských států,
-
právo na refundaci nesmí podléhat dalším podmínkám, zejména podmínce nepřevedení poplatku,
-
v případě, kdy poplatník poplatek ještě nezaplatil, portugalské orgány se formálně zřeknou požadavku na zaplacení úměrné části poplatku uvaleného na produkty dovážené z jiných členských států, u které je prokázáno, že slouží k financování té části podpory, jež je určena výlučně pro vnitrostátní produkty. Zřeknou se rovněž případných souvisejících úroků z prodlení,
-
v případě, že o to Komise požádá, předloží portugalské orgány komplexní zprávu, kterou prokáží řádné provedení opatření k refundaci,
-
pokud byl v jiném členském státě uvalen poplatek s obdobnými záměry na stejné produkty, které byly zatíženy poplatkem v Portugalsku, portugalské orgány se zavazují navrátit poplatníkům část poplatku, která zatížila produkty pocházející z tohoto členského státu
-
Portugalsko se zavazuje seznámit s tímto rozhodnutím všechny potenciální poplatníky dotčeného poplatku.
Článek 3
Portugalsko bude informovat Komisi do dvou měsíců po oznámení tohoto rozhodnutí o opatřeních, která provedlo, aby mu vyhovělo.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Portugalské republice.
V Bruselu dne 13. července 2011.
SKLEP KOMISIJE
z dne 13. julija 2011
o shemi državne pomoči C 3/09 (ex NN 41 A-B/03), ki jo je Portugalska uporabila za zbiranje, prevoz, obdelavo in uničevanje klavniških odpadkov
(notificirano pod dokumentarno številko C(2011) 4888)
(Besedilo v portugalskem jeziku je edino verodostojno)
(2011/677/EU)
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti prvega pododstavka člena 108(2) Pogodbe,
ob upoštevanju naslednjega:
I. POSTOPEK
(1)
V odgovor na pritožbo je Komisija 15. novembra 2002 na portugalske organe naslovila zahtevo po podatkih v zvezi z uvedbo davku podobne dajatve, namenjene financiranju zbiranja, prevoza, obdelave in uničevanja stranskih proizvodov, pridobljenih pri zakolu prežvekovalcev in perutnine, v skladu z zakonskim odlokom št. 197/2002 z dne 25. septembra 2002 (1) (v nadaljnjem besedilu: zakonski odlok iz leta 2002). Portugalski organi so odgovorili z dopisom z dne 20. januarja 2003.
(2)
Ker iz predloženih podatkov izhaja, da je bila zadevna shema izvršena brez predhodne odobritve Komisije, je bila vpisana v register nepriglašenih pomoči pod številko NN 41 A-B/03.
(3)
Službe Komisije so z dopisoma z dne 16. in 30. aprila 2003 od portugalskih organov zahtevale nove podatke o zadevni shemi. Portugalski organi so imeli za odgovor na voljo štiri tedne.
(4)
Stalno predstavništvo Portugalske pri Evropski uniji je z dopisoma z dne 5. maja in 6. junija 2003, ki sta bila evidentirana 5. maja oziroma 10. junija 2003, v imenu portugalskih organov zaprosilo za podaljšanje roka za predložitev vseh zahtevanih podatkov, in sicer zaradi časa, potrebnega za njihovo pridobitev.
(5)
Službe Komisije so z dopisom z dne 25. julija 2003 odobrile štiritedensko podaljšanje.
(6)
Ker službe Komisije v roku štirih tednov, določenem v zadnjenavedenem dopisu, niso prejele odgovora, so portugalskim organom z dopisom z dne 19. decembra 2003 poslale opomin, v katerem so navedle, da bodo, če se navedeni organi ne bodo odzvali, Komisiji predlagale sprejetje odredbe o predložitvi podatkov na podlagi člena 10(3) Uredbe Sveta (ES) št. 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 (postal člen 108 PDEU) Pogodbe ES (2).
(7)
Stalno predstavništvo Portugalske pri Evropski uniji je z dopisom z dne 5. februarja 2004, ki je bil evidentiran istega dne, Komisiji posredovalo odgovor portugalskih organov na dopisa služb Komisije z dne 16. in 30. aprila 2003.
(8)
Službe Komisije so z dopisom z dne 11. novembra 2004 od portugalskih organov zahtevale nove podatke o zadevni shemi. Portugalski organi so imeli za odgovor na voljo štiri tedne.
(9)
Stalno predstavništvo Portugalske pri Evropski uniji je z dopisom z dne 30. decembra 2004, ki je bil evidentiran 5. januarja 2005, v imenu portugalskih organov zaprosilo za enomesečno podaljšanje roka za predložitev vseh zahtevanih podatkov, in sicer zaradi časa, potrebnega za njihovo pridobitev.
(10)
Službe Komisije so z dopisom z dne 17. januarja 2005 še drugič odobrile zaprošeno podaljšanje roka.
(11)
Ker službe Komisije v novem roku, ki so ga določile, niso prejele odgovora na svoja vprašanja, so portugalskim organom z dopisom z dne 12. aprila 2005 poslale nov opomin, v katerem so te organe znova opozorile, da bodo, če štiritedenski rok za predložitev odgovora ne bo upoštevan, Komisiji predlagale sprejetje odredbe o predložitvi podatkov na podlagi člena 10(3) Uredbe (ES) št. 659/1999.
(12)
Zgoraj navedeni rok za odgovor se je iztekel maja 2005. Ker Komisija do izteka tega roka ni prejela odgovora, je z odločbo z dne 21. februarja 2006 (3) Portugalski odredila, naj ji predloži vse zahtevane podatke, pri čemer je pojasnila, da bo, če od portugalskih organov ne bo prejela odgovora, sprožila postopek iz člena 108(2) PDEU (glej odstavek 80 odredbe o predložitvi podatkov).
(13)
Ker Komisija ni prejela nobenih podatkov, ki jih je zahtevala, se je 28. januarja 2009 odločila sprožiti postopek iz člena 108(2) PDEU. Ta odločitev je bila objavljena v Uradnem listu Evropske unije (4). Komisija je pozvala druge države članice in zainteresirane tretje strani, naj predložijo svoje pripombe o zadevni pomoči.
(14)
Ker Komisija v predpisanem roku od Portugalske ni prejela pripomb, ji je z dopisom z dne 18. marca 2009 poslala opomin. Portugalska je 14. aprila 2009 Komisiji poslala svoje pripombe, predložila pa je tudi kopiji zakonskih odlokov št. 393-B/98 in št. 244/2003. Poleg tega je Komisija 15. junija 2009 prejela pripombe skupine ETSA - Empresa de Transformação de Subprodutos Animais, SA.
(15)
Komisija je 1. julija 2009 Portugalski posredovala pripombe skupine ETSA. Portugalska v zvezi s tem Komisiji ni predložila pripomb.
(16)
Po prejetju pripomb skupine ETSA so službe Komisije z dopisom z dne 19. februarja 2010 zaprosile portugalske organe, naj jim ti predložijo dodatna pojasnila. Portugalski organi so odgovorili z dopisom z dne 27. aprila 2010.
(17)
Službe Komisije so z dopisom z dne 1. februarja 2011 zaprosile portugalske organe za pojasnila in naknadne odgovore na vprašanja, ki so jih tem organom postavile že prej in na katera navedeni organi niso odgovorili v celoti.
(18)
Portugalski organi so z dopisom z dne 24. februarja 2011 zaprosili za 30-dnevno podaljšanje predpisanega roka za odgovor.
(19)
Službe Komisije so z dopisom z dne 28. februarja 2011 odobrile 30-dnevno podaljšanje roka za odgovor. Portugalski organi so z dopisom z dne 1. aprila 2011 odgovorili na vprašanja služb Komisije.
(20)
Službe Komisije so z dopisom z dne 20. junija 2011 obvestile portugalske organe, da bodo Komisiji predlagale, naj sprejme pogojni pozitivni sklep, pri čemer so navedle postavljene pogoje.
II. OPIS
(21)
Po podatkih portugalskih organov je bilo med 1. januarjem in 14. oktobrom 1998 na Portugalskem ugotovljenih 66 primerov goveje spongiformne encefalopatije (v nadaljnjem besedilu: BSE). Komisija je v odgovor na te razmere, ki so pomenile tveganje za javno zdravje in zdravje živali, sprejela Odločbo 98/653/ES z dne 18. novembra 1998 o nujnih ukrepih, potrebnih ob pojavu goveje spongiformne encefalopatije na Portugalskem (5), in predpisala nujne ukrepe, potrebne zaradi primerov BSE, ki so se pojavili na Portugalskem, pri čemer je prepovedala zlasti odpošiljanje določenih živali in živalskih stranskih proizvodov s portugalskega ozemlja v druge države članice.
(22)
Da bi portugalska država ublažila posledice ukrepov, sprejetih v okviru boja proti BSE, je od leta 1999 prevzela vse stroške, povezane z dejavnostmi zbiranja, predelave in uničevanja stranskih proizvodov iz mesa sesalcev in perutnine. Portugalska država je odgovornost in stroške v zvezi z dejavnostmi zbiranja, predelave in uničevanja teh stranskih proizvodov prevzela z zakonskim odlokom št. 393-B/98 z dne 4. decembra 1998 (6) (v nadaljnjem besedilu: zakonski odlok iz leta 1998).
(23)
V členu 4(3) zakonskega odloka iz leta 1998 je bila predvidena možnost, da se klavnicam odmeri dajatev za financiranje uničevanja nekaterih surovin. V skladu s podatki, ki so jih predložili portugalski organi, ta dajatev klavnicam ni bila odmerjena.
(24)
Kot so pojasnili portugalski organi, niso imeli dovolj posebnih naprav za ustrezno obdelavo odpadkov, tako da so se bili - da bi zagotovili te storitve, ki so po svoji naravi odgovornost države - primorani obrniti na zasebne ponudnike storitev.
(25)
Portugalski organi so natančneje navedli, da je bila ta naloga splošnega interesa dodeljena zasebnemu sektorju, in sicer ob upoštevanju zahtev, določenih v zakonskem odloku št. 197/99 z dne 8. junija 1999 (7), ki je nacionalni instrument za prenos Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 97/52/ES z dne 13. oktobra 1997 o spremembah direktiv 92/50/EGS, 93/36/EGS in 93/37/EGS o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil storitev, blaga in gradenj (8). Zasebna podjetja, zadolžena za opravljanje zadevnih storitev, so bila izbrana glede na njihovo sposobnost in tehnično zmožnost zagotoviti dobro izpolnjevanje naloge splošnega interesa, ki jim je bila dodeljena, ter glede na nujnost ukrepanja, da bi se ti proizvodi varno, hitro in učinkovito obdelali. Portugalski organi so predložili primer pogodbe o opravljanju storitev za obdobje od 1. septembra do 31. decembra 2004.
(26)
Po podatkih portugalskih organov so bili parametri, ki so bili uporabljeni kot podlaga za izračun nadomestila za zadevne storitve, vnaprej določeni s skupnim odlokom št. 96/99 z dne 25. januarja 1999 (9). Ta odlok je bil redno pregledovan ter spreminjan s skupnima odlokoma št. 324/2001 z dne 6. aprila 2001 (10) in št. 124/2002 z dne 19. februarja 2002 (11).
(27)
Svet je z Odločbo 2000/766/ES (12) prepovedal uporabo živalskih stranskih proizvodov iz skoraj vseh vrst živali v živalski krmi in odredil uničenje teh proizvodov v vseh državah članicah, tudi na Portugalskem.
(28)
Portugalski organi so pojasnili, da se je po tej odločbi količina odpadkov, za katere se uporablja ta proces, povečala, zato so se povečali tudi stroški, povezani s temi dejavnostmi.
(29)
Komisija je z Odločbo 2001/376/ES (13) sklenila, da ohrani Odločbo 98/653/ES, sprejeto v zvezi s Portugalsko.
(30)
Uredba (ES) št. 1774/2002 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 3. oktobra 2002 o določitvi zdravstvenih pravil za živalske stranske proizvode, ki niso namenjeni prehrani ljudi (14), določa posebna pravila v zvezi z zbiranjem, predelavo in uničevanjem živalskih stranskih proizvodov, pri čemer ta pravila veljajo za različne kategorije stranskih proizvodov.
(31)
Kot so pojasnili portugalski organi, so se, da bi izpolnili svoje obveznosti v tem okviru, odločili prenesti stroške zadevnih dejavnosti na gospodarske subjekte v sektorju, pri čemer so strogo upoštevali načelo „plača povzročitelj obremenitve“, v mislih pa so imeli tudi skrb za varovanje javnega zdravja, ki ostaja bistveno in njihova odgovornost. Tako so sprejeli shemo, določeno v zakonskem odloku št. 197/2002 z dne 25. septembra 2002.
(32)
Od oktobra 2002, ko je začel veljati zakonski odlok iz leta 2002, so bili stroški, povezani z dejavnostmi zbiranja, prevoza, predelave in uničevanja stranskih proizvodov iz mesa sesalcev in perutnine, financirani s prihodki od davku podobne dajatve, odmerjene klavnicam, uvoznikom govedine, teletine in svinine s kostmi ter trgovcem znotraj Skupnosti, tj. trgovcem z govedino, teletino in svinino s kostmi oziroma prevzemnikom teh proizvodov.
(33)
Portugalski organi so v dopisu z dne 20. januarja 2003 navedli, da so plačila te dajatve oproščeni naslednji subjekti:
-
klavnice, ki same zbirajo, predelujejo in uničujejo vse zadevne stranske proizvode, razen snovi s specifičnim tveganjem (v nadaljnjem besedilu: SST), ustvarjene v lastnem obratu ali v razsekovalnicah, ker so te enote vzpostavile pogoje za neodvisno obdelavo lastnih stranskih proizvodov (glej točko 2 Priloge 2 k zakonskemu odloku iz leta 2002),
-
uvozniki mesa brez kosti in trgovci z mesom brez kosti znotraj Skupnosti, ker pri takem mesu ni stranskih proizvodov, za katere bi veljala obvezna obdelava na podlagi zakonodaje Skupnosti in države članice.
(34)
Glede vprašanja, čemu natančno so bili namenjeni prihodki, ustvarjeni s pobiranjem dajatve, so portugalski organi navedli, da so bili ti prihodki uporabljeni izključno za financiranje dejavnosti, povezanih s storitvami zbiranja, prevoza, predelave in uničevanja stranskih proizvodov iz mesa sesalcev in perutnine, vključno s SST.
(35)
V Prilogi 1 k zakonskemu odloku iz leta 2002 je bila določena višina dajatve glede na težo in zadevno vrsto živali:
(v EUR)
Vrsta živali
Govedo
Prašiči
Ovce/koze
Perutnina
Drugo
Dajatev/kg trupa
0,05
0,04
0,03
0,06
0,06
(36)
Kar zadeva financiranje storitev zbiranja, prevoza, predelave in uničevanja SST, je člen 2(2) zakonskega odloka št. 197/2002 določal, da se posebej in izključno za klavnice uporablja fiksni znesek 0,30 EUR/kg SST.
(37)
Vse dajatve so se po postopku obrnjene davčne obveznosti plačevale Nacionalnemu zavodu za intervencije in jamstva v kmetijstvu (INGA), ki je javni organ. Dajatve, pobrane od subjektov, so bili prihodki zavoda INGA in so se mu neposredno izplačevali.
(38)
Kot je navedeno v uvodnih izjavah 32 in 33 tega sklepa, je člen 4 zakonskega odloka iz leta 2002 določal, da lahko klavnice tudi same poskrbijo za dejavnosti zbiranja, prevoza, predelave in uničevanja stranskih proizvodov, pri čemer lahko za njihovo izvajanje neposredno naročijo storitve tretjih strani, lahko pa te dejavnosti izvajajo tudi same, vendar ob upoštevanju veljavnih zakonskih določb in z izjemo SST. Če so klavnice same zbirale, predelovale in uničevale stranske proizvode, ustvarjene v lastnem obratu, razen SST, so morale plačevati dajatev, ki je v Prilogi 2 k zakonskemu odloku iz leta 2002 določena tako:
(v EUR)
Vrsta živali
Govedo
Prašiči
Ovce/koze
Perutnina
Drugo
Dajatev/kg trupa
0,03
0,02
0,00
0,00
0,00
(39)
Če so klavnice same zbirale, predelovale in uničevale vse stranske proizvode, ustvarjene v lastnem obratu in v razsekovalnicah, razen SST, so bile v celoti oproščene plačila te dajatve.
(40)
V skladu s členom 5 zakonskega odloka iz leta 2002 je bil zavod INGA odgovoren za nadzor nad plačili dajatev s strani klavnic, ki so morale v ta namen voditi posodobljene registre količin trupov in njihove teže. Zavod INGA je bil pristojen tudi za nadzor nad plačili dajatev na uvoz in prevzem proizvodov iz Evropske unije, trgovci in prevzemniki pa so morali voditi posodobljene registre izvedenih dejavnosti.
(41)
Če so klavnice izbrale zadnjenavedeno možnost, so morale pred tem predložiti zadevne načrte v presojo zavodu INGA in se podrediti morebitnim pregledom, za katere bi se odločil pristojni organ.
(42)
Portugalski organi so zatrdili, da je višina dajatve omejena na kritje stroškov za te dejavnosti v navedenih obratih in da se te storitve zagotavljajo samo tistim obratom, ki proizvajajo stranske proizvode, katerih uničenje je obvezno.
(43)
Kar zadeva skladnost med prihodki od dajatve in stroški storitev, financiranih s temi prihodki, so portugalski organi navedli, da so zneski dajatve, predvideni v prilogah 1 in 2 k zakonskemu odloku iz leta 2002, ter znesek za SST, določen v členu 2(2), izračunani na podlagi dejanskih stroškov storitev, ki morajo biti opravljene, ob upoštevanju narave stranskih proizvodov, nastalih pri vsaki vrsti živali, in njihove relevantnosti.
(44)
Po mnenju portugalskih organov je bilo to financiranje v vseh pogledih podobno nadomestilu, ki ga uporabniki plačajo za javne storitve splošnega interesa. Zneski, ki so jih plačevali zavezanci, so bili neposredno sorazmerni s količinami odpadkov, ki so bili v resnici odstranjeni v okviru javnih storitev, in z dejanskimi stroški odstranjevanja teh odpadkov. V podporo tem trditvam so portugalski organi predložili dokumente za leta od 1999 do 2005, v katerih so navedeni številčni podatki o stroških storitev, in dokument za leto 2003, ki vsebuje številčne podatke o prihodkih od dajatve na različne vrste stranskih proizvodov za uvožene in nacionalne proizvode skupaj.
(45)
Glede vprašanja, ali so uvoženi proizvodi res upravičeni do sheme na enak način kot nacionalni proizvodi, so portugalski organi zatrdili, da se v skladu z bistvom načela „plača povzročitelj obremenitve“ dajatve, ki se uporabljajo za klavnice, uvoz mesa s kostmi in trgovino s takim mesom znotraj Skupnosti, ujemajo s stroški, povezanimi z obdelavo vseh stranskih proizvodov, ki nastanejo v verigi do stopnje končnega potrošnika.
(46)
Uvoz mesa s kostmi za portugalske organe pomeni obstoj stranskih proizvodov in zato se zanj uporabljajo storitve zbiranja, prevoza, predelave in uničevanja, kar je upravičevalo uporabo zadevnih dajatev.
(47)
Portugalski organi menijo, da so bile financirane dejavnosti v javnem interesu, saj se je po krizi BSE izkazalo, da mora odstranjevanje snovi, zaseženih v klavnicah iz zdravstvenih razlogov, zaradi njegovega pomena za varovanje zdravja ljudi in živali ter za varstvo okolja spadati v okvir javnih storitev države.
(48)
Sistem, uveden z zakonskim odlokom iz leta 2002, je bil razveljavljen z zakonskim odlokom št. 244/2003 z dne 7. oktobra 2003 (15) (v nadaljnjem besedilu: zakonski odlok iz leta 2003), ki je začel veljati 22. oktobra 2003. Z zadnjenavedenim zakonskim odlokom sta bili uvedeni splošna ureditev in prehodna ureditev za živalske stranske proizvode, ki niso primerni za prehrano ljudi.
(49)
V skladu s splošno ureditvijo so morali klavnice, razsekovalnice, valilnice in proizvajalci jajčnih izdelkov na lastno pobudo ali z najemom tretjih strani zagotoviti zbiranje, prevoz, skladiščenje, premeščanje, predelavo in uničevanje snovi kategorij 1, 2 in 3, proizvedenih v določeni enoti, v skladu z Uredbo (ES) št. 1774/2002, in sicer z izvajanjem načrta, ki so ga predhodno predložili v odobritev generalni direkciji za veterinarstvo (GDV).
(50)
Klavnice, razsekovalnice, valilnice in proizvajalci jajčnih izdelkov so morali pripraviti načrt za uničevanje ali uporabo snovi kategorije 3, ki ga je moral GDV odobriti v 90 dneh od datuma začetka veljavnosti zakonskega odloka iz leta 2003 ali od začetka dejavnosti. Zakonski odlok iz leta 2002 je določal, da zavod INGA zagotavlja storitve zbiranja, prevoza, predelave, začasnega skladiščenja in uničevanja stranskih proizvodov, dokler GDV ne odobri načrtov za snovi kategorije 3. Pred odobritvijo načrta za snovi kategorije 3 so morali lastniki klavnic, razsekovalnic, valilnic in podjetij za proizvodnjo jajčnih izdelkov plačevati dajatve, določene v Prilogi 1 k zakonskemu odloku 2002, razen subjektov, za katere je veljala druga ureditev, predvidena v tem odloku, in ki so morali plačevati dajatve, določene v Prilogi 2 k zakonskemu odloku iz leta 2002.
(51)
Na podlagi prehodne ureditve je zavod INGA še naprej zagotavljal te storitve tudi za snovi kategorij 1 in 2.
(52)
Za snovi kategorij 1 in 2 so morale klavnice in razsekovalnice predložiti načrt za uničevanje ali uporabo v 30 dneh po izteku veljavnosti prehodne ureditve novembra 2005. Pred odobritvijo načrta so morale plačevati 0,35 EUR/kg snovi kategorij 1 ali 2. Po drugi strani so bili zavezanci takoj po odobritvi načrta za uničevanje ali uporabo oproščeni plačila dajatve.
(53)
Kadar so klavnice in razsekovalnice predložile načrt GDV, v katerem so navedle dejavnosti, potrebne za odstranitev snovi kategorij 1 in 2, so prevzele odgovornost za stroške, ki jih vključujejo te dejavnosti, in so bile podvržene pregledom pristojnega organa. Člen 3(4) zakonskega odloka iz leta 2003 je določal, da ta ureditev preneha veljati dve leti po začetku veljavnosti tega zakonskega odloka.
(54)
Prehodna ureditev, določena v zakonskem odloku iz leta 2003, je prenehala veljati novembra 2005. Portugalski organi so v dopisu z dne 1. aprila 2011 navedli, da od izteka veljavnosti prehodne ureditve, predvidene v zakonskem odloku iz leta 2003, stroške dejavnosti uničevanja stranskih proizvodov klavnic in razsekovalnic krijejo subjekti z iztržki od odpadkov, ki se predelujejo v biogoriva, in z izvozom moke.
(55)
V zvezi z obstojem in morebitno združljivostjo pomoči, dodeljene podjetjem, ki so zagotavljala storitve zbiranja, prevoza, predelave in uničevanja zadevnih snovi, klavnicam in razsekovalnicam, uvoznikom govedine, teletine, svinine in perutninskega mesa s kostmi, trgovcem znotraj Skupnosti ter rejcem, je Komisija v odločitvi o sprožitvi postopka izrazila spodaj navedene dvome.
(56)
Zlasti je Komisija ponovno postavila vprašanja iz prve odredbe o predložitvi podatkov. Glede pomoči podjetjem, ki so zagotavljala storitve zbiranja, prevoza, predelave in uničevanja zadevnih snovi, je izrazila dvome o naravi storitev splošnega interesa, ki so jo portugalski organi želeli pripisati zadevnim dejavnostim, zlasti z vidika sodbe Altmark (16). Kar zadeva pomoč klavnicam in razsekovalnicam, uvoznikom govedine, teletine, svinine in perutninskega mesa s kostmi ter panožnim trgovcem znotraj Skupnosti, je Komisija podvomila o dejstvu, da se je prispevek, ki ga je ta sektor plačeval z zadevno dajatvijo, ujemal z dejanskimi gospodarskimi stroški storitev zbiranja, in zahtevala številčne podatke v zvezi s tem. In nazadnje, glede pomoči rejcem je imela Komisija pomisleke o prednostih, ki bi se lahko z uvedenim sistemom zagotavljale tem subjektom, ker niso bili zavezanci za zadevno dajatev.
(57)
Komisija je nato predhodno preučila združljivost zadevnih ukrepov z vidika smernic, veljavnih od leta 1998, in v fazi odločitve o sprožitvi postopka sklenila, da nima dovolj podatkov, da bi ugotovila združljivost zadevnih ukrepov.
III. PRIPOMBE PORTUGALSKE
(58)
Portugalska v svojih pripombah najprej opozarja, da so leta 1998 v portugalski državi zaradi BSE vladale posebne razmere. Zlasti omenja Odločbo 98/653/ES, s katero je bilo prepovedano odpošiljanje nekaterih proizvodov, med katerimi je bila tudi mesno-kostna moka kot samostojen proizvod ali sestavina drugih proizvodov, s portugalskega ozemlja v druge države članice ali tretje države. V tem okviru je Portugalska uvedla načrt za spremljanje, nadzor in izkoreninjenje BSE, ki ga je odobril Stalni veterinarski odbor Komisije. Komisija se je 18. aprila 2001 odločila ohraniti embargo za Portugalsko. Ta je bil preklican šele leta 2004 z Uredbo Komisije (ES) št. 1993/2004 (17).
(59)
Zato Portugalska vztraja, da je bil med letoma 1998 in 2004 namen vseh sprejetih ukrepov spopasti se z izrednimi razmerami, ki so ogrožale javno zdravje. Portugalska uprava je posledično želela omogočiti takojšnje izvajanje ukrepov, dokler se subjekti ne bi organizirali, da bi lahko sami opravljali te naloge, medtem ko bi ostali pod nadzorom države. Portugalska meni, da je varovanje javnega zdravja pravna dobrina, ki prevlada nad vsemi drugimi in ki upravičuje odstopanje od pravil o državni pomoči.
(60)
Po mnenju Portugalske so Odločba 98/653/ES in njena zaporedna podaljšanja preprečili, da bi portugalska država z ukrepi, ki jih je sprejela za rešitev krize BSE, škodila trgu in tako ovirala trgovino med državami članicami. Ker je bil, kot navaja Portugalska, uveden embargo na odpošiljanje zgoraj navedenih proizvodov, ni bilo trgovanja, to pa pomeni, da izkrivljanje konkurence ni bilo mogoče.
(61)
Portugalska najprej navaja, da leta 1998 ni bila dodeljena nobena pomoč, kar dokazuje z datumom začetka veljavnosti zakonskega odloka št. 393-B/98 z dne 4. decembra 1998. Šele takrat je portugalska država izjemoma in prehodno prevzela odgovornost za dejavnosti zbiranja, predelave in uničevanja stranskih proizvodov.
(62)
Portugalska država je stroške, ki jih vključujejo dejavnosti zbiranja, predelave in uničevanja stranskih proizvodov, prevzela z začetkom veljavnosti zakonskega odloka iz leta 1998, in sicer do začetka veljavnosti zakonskega odloka iz leta 2002. V zvezi s tem Portugalska navaja, da je treba njen prevzem odgovornosti za te ukrepe šteti za kratkoročen, ker je bila ureditev pozneje spremenjena, ter da je bila zadevna dajatev uvedena zato, da bi se financiranje dejavnosti zbiranja, prevoza, predelave in uničevanja stranskih proizvodov iz mesa sesalcev in perutnine, vključno s SST, preneslo na zadevni sektor.
(63)
Kar zadeva ceno navedenih ukrepov, so bili po navedbah Portugalske parametri, ki so bili uporabljeni kot podlaga za izračun nadomestila, vnaprej določeni z odlokom, objavljenim v uradnem listu. Portugalski organi omenjajo tri odloke (18), v katerih so navedene cene storitev (zbiranje, prevoz, predelava in pakiranje v velike vreče (big bags) na kilogram proizvoda). Stroški, ki jih vključujejo te dejavnosti in ki jih krijejo od klavnic neodvisne enote za predelavo stranskih proizvodov živalskega izvora, so bili upoštevani. Prav tako so bili upoštevani tekoči stroški, kot so stroški energije, goriva, plač, zavarovanj itd. Ti parametri so bili enaki za vse ponudnike storitev. Portugalski organi so navedli, da so bili dobički od 30- do 39,5-odstotni, kar je po njihovem mnenju stopnja, ki je primerna ali celo nižja od povprečja za opravljanje gospodarskih dejavnosti. Portugalski organi so priložili primere uporabe parametrov, na podlagi katerih so bile določene cene v navedenih odlokih.
(64)
Portugalska država torej meni, da se lahko dodeljena pomoč razglasi za združljivo na podlagi odstopanja od načela „plača povzročitelj obremenitve“, ker je ustrezala stroškom zagotovljenih storitev in ker so takrat veljavne smernice (Smernice za državno pomoč za teste TSE, poginule živali in klavniške odpadke (19)) določale, da lahko pomoč zaradi svoje kratkotrajnosti pokriva do 100 % dejanskih stroškov.
(65)
Od oktobra 2002 je bila pravna podlaga za plačevanje dajatev zakonski odlok iz leta 2002. Portugalski organi menijo, da je bila v teh dajatvah upoštevana višina nadomestil za dejavnosti, ki so jih morale opraviti enote za predelavo stranskih proizvodov. Vendar ker kriza še ni minila, je bil po mnenju portugalskih organov poseg države kot posrednice še vedno upravičen.
(66)
V simulacijah, ki so bile takrat izvedene, so bili upoštevani vsi stroški podjetij in zmeren dobiček. Portugalski organi so predložili primer, pripravljen na podlagi stroškov in obveznosti za leto 2003, ki po njihovem mnenju dokazuje ravnovesje med prihodki in stroški, povezanimi z delovanjem nove pravne ureditve, in ki določa višino dajatev za financiranje storitev.
(67)
Portugalski organi navajajo tudi, da storitve zbiranja, prevoza, predelave in uničevanja stranskih proizvodov iz perutninskega mesa niso bile financirane z dajatvami, odmerjenimi klavnicam ter uvoznikom govejih in prašičjih trupov, polovic trupov in drugih kosov s kostmi. Pojasnjujejo, da je - ker je treba določbe člena 2(1) zakonskega odloka iz leta 2002 razlagati v povezavi z določbami Priloge 1, ki so navedene v tem členu - jasno, da so storitve zbiranja, prevoza, predelave in uničevanja mesnih stranskih proizvodov financirale tri kategorije subjektov: klavnice goveda, prašičev, ovac/koz, perutnine in drugih živali, uvozniki govejih in prašičjih trupov, polovic trupov in drugih kosov s kostmi ter trgovci s temi proizvodi znotraj Skupnosti. Tako Priloga 1 vsebuje stolpec, v katerem so navedeni odmerjeni zneski za perutninske klavnice, ki niso zagotavljale zbiranja, prevoza, predelave in uničevanja stranskih proizvodov, nastalih pri zakolu perutnine, ob upoštevanju dejstva, da pri večini uvoženih trupov perutnine ni stranskih proizvodov.
(68)
Portugalski organi prav tako navajajo, da je razlika med dajatvama, določenima v Prilogi 2 k zakonskemu odloku iz leta 2002, upravičena zaradi stroškov v zvezi s stranskimi proizvodi, ki nastanejo v razsekovalnicah.
(69)
Po navedbah portugalskih organov v zakonskih odlokih iz leta 2002 in iz leta 2003 ni bilo predvideno, da bi se dajatve prenesle na rejce, čeprav so bili stroški dejavnosti zbiranja, prevoza, predelave in uničevanja dejansko preneseni na celoten sektor mesa. Portugalski organi so v zvezi s tem predložili računa za storitve z dne 22. oktobra 2002 in 28. oktobra 2003, ki po njihovem mnenju dokazujeta, da so klavnice prenesle stroške dejavnosti zbiranja, prevoza, predelave in uničevanja na rejce.
(70)
Portugalski organi nazadnje zatrjujejo, da podjetja, ki so zagotavljala storitve, sredstev nikoli niso uporabila za morebitne konkurenčne dejavnosti, ker so opravljala izključno dejavnosti zbiranja, prevoza, predelave in uničevanja živalskih stranskih proizvodov.
(71)
Portugalska še omenja, da je prehodna ureditev, uvedena z zakonskim odlokom iz leta 2003, prenehala veljati novembra 2005 in da so odtlej obrati, ki ustvarjajo stranske proizvode, v celoti prevzeli odgovornost, ki jo je namesto njih začasno sprejela država. Od novembra 2005 vse stroške nosijo subjekti z iztržki od odpadkov, ki se predelujejo v biogoriva, in z izvozom moke.
(72)
Skratka, portugalski organi menijo, da so bili pogoji iz veljavnih smernic izpolnjeni, ker so subjekti, ki ustvarjajo stranske proizvode, z zadevno dajatvijo postopno začeli plačevati za dejavnosti, povezane z uničevanjem stranskih proizvodov.
IV. PRIPOMBE ZAINTERESIRANIH TRETJIH STRANI
(73)
Skupina ETSA je predložila pripombe z dopisom z dne 15. junija 2009. To skupino sestavljata podjetji ITS - Indústria Transformadora de Subprodutos Animais, SA, in SEBOL - Comércio e Indústria de Sebo, SA. Ti podjetji na Portugalskem zagotavljata storitve zbiranja, prevoza, predelave in uničevanja stranskih proizvodov živalskega izvora kategorij 1, 2 in 3 ter sta med podjetji, ki jih je država najela za opravljanje navedenih storitev v obravnavanem obdobju. Zaradi tega se skupina ETSA obravnava kot prejemnica plačil države in se lahko šteje za zainteresirano stran v primeru C 3/09.
(74)
V uvodu skupina ETSA opozarja na okoliščine krize BSE, ki so portugalsko državo prisilile v sprejetje preventivnih ukrepov (med katerimi so storitve zbiranja, prevoza, predelave in uničevanja stranskih proizvodov živalskega izvora kategorij 1, 2 in 3), katerih namen je bil zoperstaviti se bolezni in zmanjšati tveganje za okužbe, da bi se zavarovala javno zdravje in okolje. Precejšen del teh ukrepov je bil sprejet na podlagi zakonodaje Skupnosti.
(75)
Zavod INGA je v obdobju 1998-2005 neposredno dodelil storitve zbiranja, prevoza, predelave in uničevanja odpadkov podjetjema ITS in SEBOL. Skupina ETSA navaja, da so bila vsa podjetja, ki so izpolnjevala zahteve za zagotavljanje teh storitev, najeta pod enakimi pogoji. Do 10. oktobra 2002 je bil zavod INGA zadolžen za izbiro podjetij, ki so imela dovoljenje za opravljanje te vrste storitev, in je nosil pripadajoče stroške, kot je določal člen 6 zakonskega odloka iz leta 1998. Parametri za izračun nadomestila so bili opredeljeni s skupnim odlokom št. 96/99. Cena je bila določena glede na težo surovine in jo je bilo mogoče prilagoditi, če bi se spremenili pogoji za opravljanje storitev. V ceni, plačani podjetjema SEBOL in ITS, so bili upoštevani ocenjeni stroški zagotavljanja storitev, zlasti tisti v zvezi s težo in količino odpadkov, ki jih je bilo treba zbrati in obdelati, ter izvajanjem in upravljanjem sistema za zbiranje poginulih živali pri subjektih, ki je med drugim predvideval hitro odstranitev po obvestilu o smrti živali.
(76)
Skupina ETSA poudarja, da čeprav storitve niso bile dodeljene z javnim razpisom, je znesek nadomestila pokrival zadevne stroške ob upoštevanju skupnih prihodkov in omogočal zgolj zmerno in legitimno stopnjo dobička. Po navedbah skupine ETSA se je raven nadomestila vedno zdela v skladu z načelom učinkovitosti, saj je cena, ki jo je plačeval zavod INGA, ustrezala evropskemu povprečju cen za enakovredne storitve in so bile po njenem mnenju cene, plačane do leta 2005, dejansko nižje od tistih, ki so bile uporabljene pozneje v pogodbah o opravljanju enakih storitev, sklenjenih - da bi se lažje določila višina nadomestila glede na tržna merila - z oddajo javnih naročil.
(77)
Od leta 2005 so se pogodbe o opravljanju storitev sklepale v okviru mednarodnih javnih naročil. Objavljeni so bili trije javni razpisi: govedo/enoprsti kopitarji na nacionalni ravni, ovce/koze (jug) in ovce/koze (sever). Podjetje ITS je predložilo ponudbo prek konzorcija, ki mu je bilo dodeljeno naročilo. Za tri navedene sklope so bile sklenjene tri pogodbe o opravljanju storitev. Izmed pogojev skupina ETSA navaja zlasti zbiranje, prevoz, predelavo in uničevanje odpadkov ter vodenje stalnega in posodobljenega registra in arhiva teh dejavnosti. Za zagotavljanje spoštovanja pogojev je skrbel zavod IFAP (Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas).
(78)
Skupina ETSA poudarja, da so bile cene oblikovane predhodno v sklenjenih pogodbah, in sicer na objektiven in pregleden način ter glede na količino in vrsto zadevnih živali. Po njenem mnenju so bile te cene določene po tržnih pogojih in so zagotavljale ustrezno kritje stroškov, ki so nastali zaradi izpolnjevanja obveznosti javnih storitev, predvidenih v pogodbah o opravljanju storitev in zadevni zakonodaji.
(79)
Na podlagi teh elementov skupina ETSA sklepa, da ni bila deležna nobene nezakonite pomoči, temveč da so bila vsa sredstva samo legitimno nadomestilo za zagotavljanje javnih storitev.
V. OCENA
1. OBSTOJ POMOČI V SKLADU S ČLENOM 107(1) PDEU
(80)
V skladu s členom 107(1) Pogodbe PDEU je vsaka pomoč, ki jo dodeli država članica, ali kakršna koli vrsta pomoči iz državnih sredstev, ki z dajanjem prednosti posameznim podjetjem ali proizvodnji posameznega blaga izkrivlja ali bi lahko izkrivljala konkurenco, nezdružljiva s skupnim trgom, kolikor prizadene trgovino med državami članicami, razen če ta pogodba ne določa drugače.
(81)
Členi 107 do 109 PDEU se uporabljajo v sektorju prašičjega mesa na podlagi člena 21 Uredbe Sveta (EGS) št. 2759/75 z dne 29. oktobra 1975 o skupni ureditvi trga za te proizvode (20), ki je bila nazadnje spremenjena z Uredbo (ES) št. 1913/2005 (21). V sektorju govejega in telečjega mesa se uporabljajo na podlagi člena 40 Uredbe Sveta (ES) št. 1254/1999 z dne 17. maja 1999 o skupni ureditvi trga za te proizvode (22), nazadnje spremenjene z Uredbo (ES) št. 1152/2007 (23). Pred sprejetjem zadnjenavedene uredbe so se ti členi v istem sektorju uporabljali na podlagi člena 24 Uredbe Sveta (EGS) št. 805/68 (24). Zadevni členi se v sektorju ovčjega in kozjega mesa uporabljajo na podlagi člena 22 Uredbe Sveta (ES) št. 2467/98 z dne 3. novembra 1998 o skupni ureditvi trga za te proizvode (25), ki je bila nazadnje spremenjena z Uredbo (ES) št. 1913/2005. V sektorju perutninskega mesa se uporabljajo na podlagi člena 19 Uredbe Sveta (EGS) št. 2777/75 z dne 29. oktobra 1975 o skupni tržni ureditvi za te proizvode (26), ki je bila nazadnje spremenjena z Uredbo (ES) št. 679/2006 (27). Z Uredbo Sveta (ES) št. 1234/2007 z dne 22. oktobra 2007 o vzpostavitvi skupne ureditve kmetijskih trgov in o posebnih določbah za nekatere kmetijske proizvode („Uredba o enotni SUT“) (28) so bile te različne uredbe razveljavljene, v njenem členu 180 pa je bilo določeno, da se pravila o državni pomoči uporabljajo za zgoraj navedene proizvode.
(82)
Naravo pomoči je treba ugotavljati na ravni vseh, ki so imeli korist od storitev zbiranja, prevoza, predelave in uničevanja klavniških odpadkov ter od financiranja teh dejavnosti. Komisija je med tistimi, ki bi lahko imeli korist od sistema, uvedenega na Portugalskem, opredelila naslednje kategorije:
-
podjetja, ki so zagotavljala storitve zbiranja, prevoza in uničevanja zadevnih snovi,
-
klavnice in razsekovalnice, uvozniki govedine, teletine, svinine in perutninskega mesa s kostmi ter trgovci znotraj Skupnosti, tj. trgovci z govedino, teletino in svinino s kostmi oziroma prevzemniki teh proizvodov,
-
rejci.
(83)
Kar zadeva ocenjevanje morebitne pomoči skozi čas, je Komisija v odločitvi o sprožitvi postopka razlikovala med štirimi obdobji glede na veljavnost različnih ustreznih določb Skupnosti za analizo morebitnih ukrepov pomoči. Upoštevala je obdobje od leta 1998 do 31. decembra 1999, preden so začele veljati Smernice o državni pomoči v kmetijskem sektorju, obdobje od 1. januarja 2000 do 31. decembra 2002, preden so začele veljati smernice o državni pomoči za odstranjevanje klavniških odpadkov in poginulih živali ter za stroške testiranja na transmisivno spongiformno encefalopatijo (TSE), obdobje od 1. januarja 2003 do 31. decembra 2006, preden so začele veljati nove smernice o državni pomoči v kmetijskem sektorju (29), in obdobje od 1. januarja 2007 do danes.
(84)
Glede na nove podatke portugalskih organov, zlasti o uporabi zgoraj opisanega zakonskega odloka iz leta 2003 in različnih načinih financiranja morebitnih pomoči, bo Komisija nekoliko spremenila razlikovanje med različnimi obdobji in v svoji oceni za vsako skupino možnih prejemnikov pomoči upoštevala naslednja obdobja:
-
obdobje od 9. decembra 1998 do 9. oktobra 2002, ko se je uporabljal zakonski odlok iz leta 1998,
-
obdobje od 10. oktobra 2002 do 21. oktobra 2003, ko se je uporabljal zakonski odlok iz leta 2002, razen Priloge 2, katere veljavnost je bila podaljšana v okviru prehodne ureditve, predvidene v zakonskem odloku iz leta 2003,
-
obdobje od 22. oktobra 2003 do novembra 2005, ko se je uporabljala prehodna ureditev, predvidena v zakonskem odloku iz leta 2003.
1.1 OBSTOJ SELEKTIVNE PREDNOSTI
(85)
V skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča se za pomoč štejejo ukrepi, ki lahko ne glede na obliko neposredno ali posredno dajo prednost podjetjem ali se obravnavajo kot ekonomska ugodnost, ki je prejemnik v običajnih tržnih pogojih ne bi prejel (30). Poleg tega se za pomoč štejejo ukrepi, ki v različnih oblikah zmanjšujejo stroške, ki običajno bremenijo proračun podjetja, in so zato, ne da bi bili subvencije v pravem pomenu besede, iste narave in imajo enake učinke (31).
1.1.1 Selektivna prednost za podjetja, ki so zagotavljala storitve
(86)
Komisija ugotavlja, da so zbiranje, prevoz, predelava in uničevanje zadevnih snovi gospodarska dejavnost, saj pomenijo zagotavljanje storitev proti plačilu in jih lahko izvajajo številni gospodarski subjekti na trgu Skupnosti. Te ugotovitve potrjujejo zlasti podatki, ki jih je zagotovila skupina ETSA in so povzeti v uvodni izjavi 73 in naslednjih tega sklepa.
(87)
V zvezi s to gospodarsko dejavnostjo portugalski organi trdijo, da so podjetja, ki so zagotavljala zadevne storitve, izpolnjevala nalogo javnih storitev splošnega interesa, ki je utemeljena z razlogi javnega zdravja in varstva okolja. Portugalska v tem okviru poudarja posebne razmere v zvezi s krizo BSE. Zato ta država vztraja, da je bil namen vseh sprejetih ukrepov spopasti se z izrednimi razmerami, ki so ogrožale javno zdravje. Portugalska uprava je posledično želela omogočiti takojšnje izvajanje ukrepov, dokler se subjekti ne bi organizirali, da bi lahko sami prevzeli te naloge, medtem ko bi ostali pod nadzorom države (glej uvodne izjave 21 do 59 tega sklepa).
(88)
Skupina ETSA v svojih pripombah meni, da ni bila deležna nobene nezakonite pomoči, temveč da so bila vsa sredstva samo legitimno nadomestilo za zagotavljanje javnih storitev (glej uvodno izjavo 79 tega sklepa).
(89)
Iz sodbe Sodišča v zadevi Altmark (32) izhaja, da se člen 107 PDEU za javne subvencije, katerih namen je omogočiti izvajanje javnih storitev, ne uporablja, če je treba take subvencije šteti za nadomestilo za storitve, ki so jih opravila podjetja, ki prejemajo nadomestilo za izpolnjevanje obveznosti javnih storitev. Vendar Sodišče navaja, da morajo biti izpolnjeni naslednji pogoji:
-
prvič, podjetju, ki prejme nadomestilo, mora biti dejansko zaupano izpolnjevanje obveznosti javnih storitev, te obveznosti pa morajo biti jasno določene,
-
drugič, parametre, na podlagi katerih se izračuna nadomestilo, je treba določiti vnaprej na objektiven in pregleden način,
-
tretjič, nadomestilo ne sme presegati zneska, potrebnega za pokrivanje vseh ali nekaterih stroškov, ki nastanejo zaradi izpolnjevanja obveznosti javnih storitev, ob upoštevanju ustreznih prejemkov in zmernega dobička za izpolnjevanje teh obveznosti,
-
četrtič, če podjetje, ki naj bi izpolnjevalo obveznosti javnih storitev, ni izbrano v skladu s postopkom za oddajo javnih naročil, je treba stopnjo potrebnega nadomestila določiti na podlagi analize stroškov, ki bi v povprečnem podjetju, ki je dobro vodeno in ustrezno opremljeno za izpolnjevanje zahtev javnih storitev, nastali pri izpolnjevanju teh obveznosti, ob upoštevanju ustreznih prihodkov in zmernega dobička za izpolnjevanje obveznosti.
(90)
Uporaba sodne prakse iz sodbe Altmark v obravnavanem primeru vodi Komisijo do naslednjih premislekov.
(a) Resnične storitve splošnega gospodarskega pomena v smislu člena 106(2) PDEU
(91)
Najprej je treba preučiti, ali gre v obravnavanem primeru za resnične storitve splošnega gospodarskega pomena v smislu člena 106(2) PDEU.
(92)
Iz sodne prakse Sodišča izhaja, da imajo države članice, razen v sektorjih, v katerih je to vprašanje že urejeno s predpisi Skupnosti, široko diskrecijsko pravico pri presoji narave storitev, ki jih je mogoče opredeliti kot storitve splošnega gospodarskega pomena. Zato je naloga Komisije zagotoviti, da se ta diskrecijska pravica pri opredelitvi storitev splošnega gospodarskega pomena uporablja brez očitnih napak.
(93)
Od devetdesetih let prejšnjega stoletja je bil pri človeku in pri živalih ločeno ugotovljen pojav več različnih transmisivnih spongiformnih encefalopatij (TSE). Od leta 1996 so se nakopičili dokazi, ki kažejo na podobnost med povzročiteljem BSE (goveja spongiformna encefalopatija) in novo različico Creutzfeldt-Jakobove bolezni. Skupnost je od devetdesetih let prejšnjega stoletja sprejela vrsto ukrepov, namenjenih varovanju zdravja ljudi in živali pred tveganjem za pojav BSE. Ti ukrepi temeljijo na zaščitnih določbah direktiv v zvezi z ukrepi za zdravstveno varstvo živali in varstvo okolja. Na podlagi Odločbe 2000/766/ES so morale države članice poskrbeti, da se živalski odpadki v smislu Direktive Sveta 90/667/EGS (33) zbirajo, prevažajo, predelujejo, skladiščijo ali odstranjujejo v skladu z navedeno direktivo, Odločbo Komisije 97/735/ES (34) in Odločbo Sveta 1999/534/ES (35). V tem pogledu so bili z Uredbo (ES) št. 1774/2002 določeni zdravstvena pravila za živalske stranske proizvode, ki niso namenjeni prehrani ljudi, in obveznosti držav članic, ki so morale zagotoviti vzpostavitev ustrezne ureditve in obstoj zadovoljive infrastrukture za zbiranje, prevoz in odstranjevanje živalskih stranskih proizvodov.
(94)
Ker je Sodišče priznalo, da je ravnanje z določenimi odpadki lahko predmet storitev splošnega gospodarskega pomena (36), in glede na zgoraj navedene posebne razmere zaradi krize BSE, Komisija nima ugovorov v zvezi z naravo storitev splošnega gospodarskega pomena, ki so jo portugalski organi po svojih navedbah želeli pripisati tej dejavnosti zbiranja in poznejšega uničevanja trupov in drugih živalskih odpadkov, neprimernih za prehrano, v obdobju med letoma 1999 in 2005, ko je portugalska država v celoti (1999-2003) ali delno (2003-2005) prevzela odgovornost za te dejavnosti. Gre za odločitev, ki je utemeljena z razlogi javnega zdravja in varstva okolja, zato spada v okvir pojma splošnega gospodarskega pomena v smislu člena 106(2) PDEU.
(b) Izpolnjevanje obveznosti javnih storitev
(95)
S sodbo Altmark se zahteva pooblastilo v obliki enega ali več uradnih in pravno zavezujočih aktov v nacionalnem pravu. Kar zadeva prvi pogoj, postavljen v sodbi Altmark, je mogoče ugotoviti, da so na Portugalskem zbiranje, prevoz, predelava in uničevanje živalskih stranskih proizvodov, neprimernih za prehrano ljudi, postali obvezni z zakonskima odlokoma iz leta 1998 in iz leta 2003. Člen 6 zakonskega odloka iz leta 1998 je določal, da zavod INGA, ki je odgovoren za zbiranje, predelavo in uničevanje živalskih stranskih proizvodov, neprimernih za prehrano, izbere podjetja, ki bodo zadolžena za opravljanje teh storitev. S skupnim odlokom št. 95/99 so bili vnaprej določeni parametri, na podlagi katerih je bila izračunana višina nadomestila za javne storitve, ter druge obveznosti, povezane z zagotavljanjem storitev, kot je obveznost, da mora podjetje vse stranske proizvode na celotnem nacionalnem ozemlju zbirati v skladu z zdravstvenimi in tehničnimi pravili, predvidenimi v zakonodaji.
(96)
Portugalski organi trdijo, da so bile obveznosti podjetij, ki so zagotavljala storitve, jasno opredeljene v pogodbah o opravljanju storitev. Kot primer so Komisiji predložili pogodbo o opravljanju storitev iz leta 2003, ki je bila sklenjena na podlagi zakonskega odloka iz leta 1998.
(97)
Komisija ugotavlja, da so obveznosti podjetij, ki so zagotavljala storitve, jasno opredeljene v pogodbi, ki so jo portugalski organi posredovali Komisiji. Glede na določbe zakonskega odloka iz leta 1998 in zadevnega skupnega odloka ter pogodbo o opravljanju storitev, ki je bila predložena kot primer, Komisija sklepa, da je prvi pogoj iz sodne prakse v sodbi Altmark izpolnjen.
(c) Vnaprej ter objektivno in pregledno določeni parametri
(98)
V zvezi z drugim pogojem Komisija na podlagi podatkov, ki so ji na voljo, meni, da so bili parametri, na katerih je temeljil izračun nadomestila, določeni vnaprej ter na objektiven in pregleden način. Tako skupni odloki, ki so jih predložili portugalski organi, določajo metodo za izračun in upravičene stroške (glej uvodno izjavo 26 tega sklepa). Ti podatki so bili redno pregledovani glede na prejšnja leta. Od leta 2005 se uporabljajo postopki za oddajo javnih naročil. Z vidika razpoložljivih podatkov Komisija meni, da je drugi pogoj iz sodne prakse v sodbi Altmark izpolnjen.
(d) Znesek, potreben za pokrivanje stroškov storitev
(99)
Kar zadeva tretji pogoj, portugalski organi in zainteresirana tretja stran navajajo, da nadomestilo ni presegalo zneska, potrebnega za pokrivanje vseh ali nekaterih stroškov, ki so nastali zaradi izpolnjevanja obveznosti javnih storitev, ob upoštevanju ustreznih prihodkov in zmernega dobička za izpolnjevanje teh obveznosti.
(100)
Komisija je od portugalskih organov večkrat in zlasti ob sprožitvi postopka preiskave zahtevala, naj ji predložijo podrobnosti o metodi za izračun dejanskih gospodarskih stroškov storitev. Portugalski organi so predložili dokumente, ki vsebujejo podatke o letnih stroških ponudnikov storitev v obdobju 1999-2005, te podatke pa so primerjali z zneski, ki jih je zavod INGA plačeval ponudnikom za opravljanje storitev. Ti dokumenti dokazujejo, da nadomestilo, ki ga je zavod INGA plačeval podjetjem, ki so zagotavljala storitve, ni presegalo zneska, potrebnega za pokrivanje vseh ali nekaterih stroškov, ki so nastali pri opravljanju storitev. Predloženi dokumenti kažejo, da je bil poleg tega v nadomestilu upoštevan dobiček, ki je glede na obravnavano leto znašal od 30 do 39,5 % (glej uvodno izjavo 62 tega sklepa).
(101)
Portugalski organi zatrjujejo, da sredstva niso mogla biti uporabljena za morebitne konkurenčne dejavnosti, s katerimi bi se ukvarjala podjetja (navzkrižno subvencioniranje), saj izbrani ponudniki storitev niso izvajali drugih dejavnosti.
(102)
Vendar Komisija na podlagi podatkov, ki so jih zagotovili portugalski organi, ugotavlja, da ne more sklepati, da je bil upoštevani dobiček „zmeren“ v smislu sodne prakse iz sodbe Altmark.
(103)
Skupina ETSA je v svojih pripombah zatrdila, da je nadomestilo za zagotovljene storitve ustrezno odražalo nastale stroške, pri čemer je omogočalo zmerno stopnjo dobička, ki ni privedla do nobene posebne prednosti, ter da je v obdobju pred letom 2005 višina nadomestila za javne storitve ustrezala evropskemu povprečju in je bila nižja od tiste, ki je bila določena v javnem naročilu storitev, oddanem z javnim razpisom.
(104)
V zvezi s tem Komisija ugotavlja, da niti portugalski organi niti zainteresirana tretja stran niso predložili dokumentov, ki bi potrjevali te trditve.
(105)
Zato Komisija ne more sklepati, da je tretji pogoj, postavljen s sodno prakso v sodbi Altmark, v obravnavanem primeru izpolnjen.
(e) Ocena stroškov povprečnega podjetja
(106)
Ker pred letom 2005 podjetja, ki so zagotavljala storitve, niso bila izbrana v postopkih javnega naročanja, se v sodbi Altmark zahteva primerjalna ocena glede na stroške povprečnega podjetja. Portugalski organi niso zagotovili podatkov, ki bi dokazovali, da so bili stroški ocenjeni na podlagi ocene stroškov povprečnega podjetja.
(107)
Zato mora Komisija sklepati, da v obravnavanem primeru niso izpolnjena vsa štiri merila iz sodne prakse v sodbi Altmark in da ni mogoče izključiti morebitne prednosti za podjetja, ki so zagotavljala storitve, v obdobju od začetka veljavnosti zakonskega odloka iz leta 1998 do leta 2005, ko je prenehala veljati prehodna ureditev, določena z zakonskim odlokom iz leta 2003.
(108)
Javna plačila so prejela določena podjetja, in sicer tista, ki so bila zadolžena za storitve. Tako se zadevni ukrep lahko šteje za posebnega.
(109)
Zato Komisija sklepa, da ni mogoče izključiti selektivne prednosti za ponudnike storitev v obdobju od leta 1998 do leta 2005, ko je prenehala veljati prehodna ureditev, predvidena z zakonskim odlokom iz leta 2003.
1.1.2 Selektivna prednost za klavnice in razsekovalnice, uvoznike govedine, teletine, svinine in perutninskega mesa s kostmi ter trgovce znotraj Skupnosti, tj. trgovce z govedino, teletino in svinino s kostmi oziroma prevzemnike teh proizvodov
(110)
Sodišče je v sodbi GEMO (37) menilo, da dejstvo, da zbiranje in odstranjevanje živalskih trupel in klavniških odpadkov, ki sta na voljo klavnicam in rejcem, izvajajo zasebna podjetja, ne more izpodbijati morebitne opredelitve ukrepa kot državne pomoči, ker za ureditvijo te dejavnosti stojijo javni organi.
(111)
Tudi v obravnavanem primeru so portugalski organi uredili zadevno dejavnost in njeno financiranje, in sicer z zakonskimi odloki iz leta 1998, iz leta 2002 in iz leta 2003. Komisija zato v tej fazi sklepa, da je mogoče to ureditev pripisati državi.
(112)
Sodišče je v sodbi GEMO pojasnilo, da je treba finančno breme, nastalo z odstranjevanjem živalskih trupel in klavniških odpadkov, šteti za stroške, ki jih vključuje gospodarska dejavnost rejcev in klavnic. (38) Zato je Sodišče sklenilo, da je treba člen 107(1) PDEU razlagati tako, da je treba ureditev, s katero se rejcem in klavnicam brezplačno zagotavlja zbiranje in odstranjevanje živalskih trupel in klavniških odpadkov, opredeliti kot državno pomoč kmetovalcem in klavnicam.
(113)
V obravnavanem primeru je mogoče šteti, da odstranjevanje živalskih trupel in klavniških odpadkov povzroča stroške, povezane s to dejavnostjo, ne le klavnicam in razsekovalnicam, ampak tudi uvoznikom govedine, teletine, svinine in perutninskega mesa s kostmi ter trgovcem z govedino, teletino in svinino s kostmi oziroma prevzemnikom teh proizvodov. Komisija meni, da je opisano financiranje stroškov zbiranja, predelave in uničevanja stranskih proizvodov iz mesa sesalcev in perutnine iz državnih proračunskih sredstev pred začetkom veljavnosti zakonskega odloka iz leta 2002 privedlo do tega, da so bili uporabniki teh storitev oproščeni stroškov, ki jih vključuje njihova dejavnost.
(114)
Na podlagi tega Komisija sklepa o obstoju prednosti v obdobju pred uporabo davku podobne dajatve.
(115)
Kar zadeva obdobje po začetku veljavnosti zakonskih odlokov iz leta 2002 in iz leta 2003, se je financiranje zgoraj opisanih dejavnosti zagotavljalo z davku podobno dajatvijo, uvedeno z zakonskim odlokom iz leta 2002 in spremenjeno z zakonskim odlokom iz leta 2003. V skladu z ureditvijo na podlagi zakonskega odloka iz leta 2002 so bili plačila dajatve oproščeni klavnice, ki same zbirajo, prevažajo, predelujejo in uničujejo vse zadevne stranske proizvode, razen SST, ustvarjene v lastnem obratu ali v razsekovalnicah, ker so te enote vzpostavile pogoje za neodvisno obdelavo lastnih stranskih proizvodov (glej odstavek 2 Priloge 2 k zakonskemu odloku iz leta 2002), ter uvozniki mesa brez kosti in trgovci z mesom brez kosti znotraj Skupnosti, ker pri takem mesu ni stranskih proizvodov, za katere bi veljala obvezna obdelava na podlagi zakonodaje Skupnosti in države članice. V zakonskem odloku iz leta 2003 je bila predvidena oprostitev zgoraj navedenih subjektov, če je bil odobren načrt za uničevanje ali uporabo v skladu s posebnimi pogoji, določenimi za različne kategorije snovi.
(116)
Za oceno, ali je obstajala prednost za klavnice in razsekovalnice, uvoznike govedine, teletine, svinine in perutninskega mesa s kostmi ter trgovce znotraj Skupnosti, tj. trgovce z govedino, teletino in svinino s kostmi oziroma prevzemnike teh proizvodov, ki so bili zavezani za plačilo dajatve, je treba preveriti, v kolikšni meri prispevek, plačevan z zadevno dajatvijo, ustreza dejanskim gospodarskim stroškom storitev zbiranja.
(117)
Kot ugotavlja Komisija, so portugalski organi v dopisu z dne 20. januarja 2003 navedli, da so bili zneski dajatve, predvideni v prilogah 1 in 2 k zakonskemu odloku iz leta 2002, ter znesek za SST, določen v členu 2(2), izračunani na podlagi dejanskih stroškov predpisanih storitev, ob upoštevanju narave stranskih proizvodov, nastalih pri vsaki vrsti živali, in njihove relevantnosti.
(118)
Po mnenju portugalskih organov je bilo to financiranje v vseh pogledih podobno nadomestilu, ki ga uporabniki plačajo za javne storitve splošnega interesa. Zneski, ki so jih plačevali zavezanci, naj nikakor ne bi bili pavšalni, temveč neposredno sorazmerni s količinami odpadkov, ki so bile v resnici odstranjene v okviru javnih storitev, in z dejanskimi stroški odstranjevanja teh odpadkov.
(119)
V podporo tem trditvam so portugalski organi predložili dokumente s številčnimi podatki za leto 2003, ki vsebujejo primerjavo med dejanskimi gospodarskimi stroški zagotovljenih storitev in prispevki, plačanimi z zadevno dajatvijo. Za preostanek leta 2002, to je za čas po 10. oktobru 2002, ko je začel veljati zakonski odlok iz leta 2002, portugalski organi niso predložili dokumentov, ki bi vsebovali podatke o prihodkih od pobiranja dajatve.
(120)
Za leti 2004 in 2005 so portugalski organi zagotovili dokumente, ki vsebujejo številčne podatke o stroških opravljenih dejavnosti, ne pa o prihodkih od dajatve, odmerjene subjektom, katerih načrt za uničevanje in uporabo še ni bil odobren ter ki so bili torej še vedno dolžni plačevati dajatev, določeno s prehodno ureditvijo na podlagi zakonskega odloka iz leta 2003.
(121)
Komisija za leta 2002, 2004 in 2005 glede na dokumente, ki so jih predložili portugalski organi, ne more ugotoviti, da so bili prispevki zavezancev neposredno sorazmerni s količinami odpadkov, ki so bile v resnici odstranjene v okviru javnih storitev, in z dejanskimi stroški uničevanja teh odpadkov.
(122)
Komisija sklepa, da v letu 2003 prednost ni obstajala, saj so bili prispevki zavezancev za dajatev neposredno sorazmerni s stroški, nastalimi s prejetimi storitvami.
(123)
Po drugi strani Komisija ne more izključiti možnosti, da so bili klavnice in razsekovalnice, uvozniki govedine, teletine, svinine in perutninskega mesa s kostmi ter trgovci znotraj Skupnosti, tj. trgovci z govedino, teletino in svinino s kostmi oziroma prevzemniki teh proizvodov, ki so bili zavezani za plačilo dajatve, deležni prednosti v obdobju od oktobra 2002 do 1. januarja 2003 ter v letih 2004 in 2005.
1.1.3 Selektivna prednost za rejce
(124)
V obravnavanem primeru je mogoče šteti, da odstranjevanje živalskih trupel in klavniških odpadkov povzroča stroške, povezane s to dejavnostjo, ne le klavnicam in razsekovalnicam, ampak tudi rejcem, na katere se zaradi tržnih zakonov prenese vsaj del stroškov navedenih storitev. V skladu s sodno prakso iz zgoraj navedene sodbe GEMO Komisija meni, da je opisano financiranje stroškov zbiranja, predelave in uničevanja stranskih proizvodov iz mesa sesalcev in perutnine iz državnih proračunskih sredstev pred začetkom veljavnosti zakonskega odloka iz leta 2002 privedlo do tega, da so bili uporabniki teh storitev oproščeni stroškov, ki jih vključuje njihova dejavnost.
(125)
Na podlagi tega Komisija sklepa o obstoju prednosti v obdobju pred uporabo davku podobne dajatve.
(126)
Kot je navedeno zgoraj, so bili na podlagi ukrepov, ki so jih uvedli portugalski organi, da bi prevzeli dejavnosti zbiranja, prevoza, predelave in uničevanja stranskih proizvodov iz mesa sesalcev in perutnine, rejci oproščeni stroškov, ki bi jih morali v običajnih okoliščinah delno kriti. Iz zakonskega odloka iz leta 2002 in prehodne ureditve, predvidene v zakonskem odloku iz leta 2003, izhaja, da rejcem zadevne dajatve ni bilo treba plačevati. Portugalski organi navajajo, da so bili pred koncem leta 2005 stroški zbiranja preneseni na celoten sektor. Komisija ugotavlja, da računa, ki so ju predložili portugalski organi, v resnici kažeta na to, da je ena od klavnic oktobra 2002 in oktobra 2003 na rejce prenesla dajatev na podlagi zakonskega odloka iz leta 2002 in zakonskega odloka iz leta 2003. Predloženi dokumenti potrjujejo trditev portugalskih organov, da so bili stroški v skladu s tržnimi zakoni preneseni na celoten sektor. Na podlagi tega Komisija sklepa, da so rejci nosili stroške, ki jih vključuje njihova dejavnost, in da torej niso bili deležni posebne prednosti.
(127)
Komisija ugotavlja, da je bila rejcem prednost zagotovljena samo v obdobju pred uporabo dajatve.
(128)
Ob upoštevanju zgornjih ugotovitev Komisija sklepa, da je bila prednost v zvezi z zbiranjem, prevozom, predelavo in uničevanjem živalskih stranskih proizvodov klavnicam in uvoznikom zagotovljena v vseh obdobjih, razen v letu 2003, rejcem pa samo v obdobju pred uvedbo dajatve.
1.2 PREDNOSTI, FINANCIRANE IZ DRŽAVNIH SREDSTEV
(129)
Člen 107(1) PDEU se nanaša na pomoč, ki jo dodeli država članica, ali na pomoč iz državnih sredstev. Zadevni ukrep mora biti torej mogoče pripisati državi, poleg tega pa mora biti financiran iz državnih sredstev.
(130)
V obravnavanem primeru se je financiranje stroškov, povezanih z dejavnostmi zbiranja, predelave in uničevanja stranskih proizvodov iz mesa sesalcev in perutnine, od leta 1999 do oktobra 2002 zagotavljalo z neposrednimi prihodki države, od oktobra 2002 naprej pa s prihodki od davku podobne dajatve, odmerjene klavnicam, uvoznikom govedine, teletine in svinine s kostmi ter trgovcem znotraj Skupnosti, tj. trgovcem z govedino, teletino in svinino s kostmi oziroma prevzemnikom teh proizvodov.
(131)
Plačila ponudnikom storitev iz neposrednih prihodkov države so prednosti, financirane iz državnih sredstev. Dejstvo, da so bile te javne storitve od leta 1999 do uvedbe dajatve leta 2002 financirane iz državnega proračuna, pomeni, da so podjetja, ki so te storitve opravljala, prejemala javna sredstva za pokrivanje stroškov, nastalih z navedenimi storitvami.
(132)
Dajatve, uvedene med septembrom 2002 in novembrom 2005, ne spadajo na področje uporabe določb PDEU v zvezi z državno pomočjo, razen če pomenijo način financiranja ukrepa pomoči in so torej sestavni del tega ukrepa (39).
(133)
Vse dajatve so se plačevale zavodu INGA po postopku obrnjene davčne obveznosti. Dajatve, pobrane od subjektov, so bile prihodki zavoda INGA in so se mu neposredno izplačevale.
(134)
Da bi bila lahko dajatev sestavni del ukrepa pomoči, morata biti dajatev in ukrep pomoči na podlagi ustreznih nacionalnih predpisov neločljivo vsebinsko povezana, in sicer tako, da so prihodki od dajatve nujno namenjeni financiranju pomoči (40).
(135)
Glede na to, da so dajatve tvorile prihodke zavoda INGA in so se mu neposredno izplačevale, Komisija meni, da je zadevna dajatev sestavni del ukrepa pomoči.
(136)
Kar zadeva vprašanje, ali se lahko v obravnavanem primeru prihodki od davku podobne dajatve štejejo za državna sredstva ali ne, je pomembno navesti, da pri državnih sredstvih ni treba razlikovati med primeri, v katerih pomoč dodeli neposredno država, in tistimi, v katerih jo dodelijo javna ali zasebna telesa, ki jih je država imenovala ali ustanovila. Sodišče je 15. julija 2004 v sodbi Pearle in drugi (41) navedlo, da se obvezni prispevki, ki jih pobira posredniški organ od vseh podjetij v danem poklicnem sektorju, ne štejejo za državna sredstva samo, če so izpolnjeni naslednji štirje pogoji:
(a)
obravnavani ukrep je uvedel poklicni organ, ki zastopa podjetja in zaposlene v nekem poklicnem sektorju ter ni instrument za izvajanje politik, ki jih določi država;
(b)
cilji obravnavanega ukrepa so v celoti financirani s prispevki podjetij v sektorju;
(c)
o načinu financiranja in stopnji/višini prispevkov odločajo zastopniki delodajalcev in zaposlenih znotraj sektorskega poklicnega organa brez vmešavanja države;
(d)
prispevki se obvezno uporabljajo za financiranje ukrepa, država pa pri tem ne more posredovati.
(137)
Iz razpoložljivih podatkov izhaja, da prvi pogoj iz sodbe Pearle in drugi ni izpolnjen, ker je bil zadevni ukrep uveden z zakonskim odlokom zaradi izvajanja politike, ki jo je določila država z namenom boja proti BSE.
(138)
Poleg tega nista izpolnjena tretji in četrti pogoj, ker je bil način financiranja urejen z omenjenimi zakonskimi odloki. To pomeni, da so lahko portugalski organi posredovali pri določanju načina financiranja ukrepa.
(139)
Ker niso izpolnjeni vsi pogoji iz sodbe Pearle in drugi ter se zdi, da je imela portugalska država nadzor nad določanjem načina financiranja ukrepa pomoči, Komisija meni, da prihodki od davku podobne dajatve dejansko pomenijo državna sredstva, ki jih je mogoče pripisati državi.
1.3 IZKRIVLJANJE KONKURENCE/PRIZADETOST TRGOVINE
(140)
V skladu s sodno prakso Sodišča okrepitev konkurenčnega položaja podjetja po dodelitvi državne pomoči na splošno kaže na izkrivljanje konkurence v škodo drugih konkurenčnih podjetij, ki te pomoči niso prejela (42).
(141)
Zadevni ukrep bi lahko vplival na položaj Portugalske v sektorju mesa (43). Ker so portugalska podjetja dejavna na zelo konkurenčnem mednarodnem trgu, je ta ukrep izkrivljal ali bi lahko izkrivljal konkurenco. Prav tako bi lahko prizadel trgovino med državami članicami.
(142)
Portugalski organi so navedli, da zaradi embarga na odpošiljanje zlasti živega goveda in mesno-kostne moke kot samostojnega proizvoda ali sestavine drugih proizvodov ni bilo trgovanja ter da to pomeni, da izkrivljanje konkurence ni bilo mogoče.
(143)
V zvezi s tem je treba opozoriti, da lahko v skladu s sodno prakso (44) pomoč prizadene trgovino med državami članicami in izkrivlja konkurenco, tudi če se podjetje, ki je prejelo pomoč in ki je konkurenčno proizvajalcem iz drugih držav članic, sámo ne ukvarja z izvozom. Kadar namreč država članica dodeli pomoč podjetju, se lahko notranja ponudba zato ohrani na isti ravni ali poveča, medtem ko se možnosti podjetij s sedeži v drugih državah članicah za ponujanje svojih storitev na trgu te države članice zmanjšajo.
(144)
V teh okoliščinah Komisija meni, da dejstvo, da je bilo odpošiljanje zgoraj navedenih proizvodov iz Portugalske v druge države članice prepovedano, ne vpliva na ugotovitev, da bi zadevna pomoč lahko izkrivljala konkurenco in prizadela trgovino.
1.4 SKLEPNE UGOTOVITVE
(145)
Komisija ocenjuje, da ukrep, ki je bil uveden z zakonskimi odloki iz leta 1998, iz leta 2002 in iz leta 2003 ter ki se je nanašal na zbiranje, prevoz, predelavo in uničevanje živalskih stranskih proizvodov, pomeni državno pomoč klavnicam in uvoznikom v obdobju veljavnosti zakonskega odloka iz leta 1998 do izteka veljavnosti prehodne ureditve, vzpostavljene z zakonskim odlokom iz leta 2003, z izjemo leta 2003, za katero so portugalski organi uspeli dokazati neobstoj prednosti.
(146)
V zvezi z rejci Komisija meni, da ukrep pomeni državno pomoč na podlagi člena 107(1) v obdobju pred uvedbo zadevne dajatve.
(147)
Glede podjetij, ki so zagotavljala storitve, Komisija sklepa, da v obdobju od začetka veljavnosti zakonskega odloka iz leta 1998 do leta 2005, ko je prenehala veljati prehodna ureditev, določena z zakonskim odlokom iz leta 2003, ni mogoče izključiti možnosti državne pomoči.
2. NEZAKONITOST POMOČI
(148)
Komisija ugotavlja, da Portugalska ni priglasila - v smislu člena 108(3) PDEU - ukrepov pomoči, sprejetih od leta 1999, niti shem, predvidenih v zakonskih odlokih iz leta 2002 in iz leta 2003. V členu 1(f) Uredbe Sveta (ES) št. 659/1999 je „nezakonita pomoč“ opredeljena kot nova pomoč, ki se izvaja v nasprotju s členom 93(3) Pogodbe.
(149)
Ker ukrepi, ki jih je uvedla Portugalska, vsebujejo elemente državne pomoči, se sklepa, da gre za novo pomoč, ki ni bila priglašena Komisiji in ki je zato nezakonita v smislu PDEU.
(150)
Presoja združljivosti morebitne pomoči bo izvedena v dveh delih: v prvem delu bo Komisija preučila združljivost pomoči, dodeljene podjetjem, ki so zagotavljala storitve, v drugem delu pa bo presodila združljivost morebitne pomoči klavnicam in razsekovalnicam, uvoznikom in panožnim trgovcem znotraj Skupnosti ter rejcem.
(151)
Ker gre za pomoč, ki je bila od leta 2002 financirana z davku podobno dajatvijo, mora Komisija, če je financiranje sestavni del ukrepa pomoči, preučiti tako financirane ukrepe - to je pomoč - kot njihovo financiranje. Tako je Sodišče določilo, da mora Komisija, kadar je način financiranja pomoči, zlasti z obveznimi prispevki, sestavni del ukrepa pomoči, pri njeni presoji nujno upoštevati ta način financiranja (45). Kot je navedeno v uvodni izjavi 135 tega sklepa, je treba način financiranja zadevne pomoči šteti za sestavni del ukrepa pomoči.
3. PRESOJA ZDRUŽLJIVOSTI POMOČI
3.1 ANALIZA Z VIDIKA DOLOČB, KI SE UPORABLJAJO ZA NEPRIGLAŠENO POMOČ
3.1.1 Pomoč podjetjem, ki so zagotavljala storitve
(a) Združljivost pomoči na podlagi člena 106(2) PDEU
(152)
Prepoved, določena v členu 107(1) PDEU, ima izjeme.
(153)
Iz sodne prakse Sodišča izhaja, da nadomestila za javne storitve niso državna pomoč v smislu člena 107(1) PDEU, če izpolnjujejo nekatere pogoje (glej uvodno izjavo 89 tega sklepa). Če pa nadomestila za javne storitve teh pogojev ne izpolnjujejo in so izpolnjena splošna merila za uporabo člena 107(1) PDEU, ta nadomestila pomenijo državno pomoč, ki se lahko vseeno razglasi za združljivo s PDEU na podlagi člena 106(2) PDEU, če je nujna za izvajanje storitev splošnega gospodarskega pomena in ne prizadene razvoja trgovine v obsegu, ki bi bil v nasprotju z interesi Unije. Komisija je opredelila pogoje, ki morajo biti izpolnjeni za vzpostavitev tega ravnovesja. Že v sporočilu o storitvah splošnega interesa v Evropi iz leta 2001 (46) je pojasnila, da je treba zagotoviti, da nobene omejitve pravil iz Pogodbe ES in zlasti omejitve konkurence ter svoboščin notranjega trga ne presegajo tega, kar je nujno za zagotovitev učinkovite uresničitve naloge splošnega interesa. To predvsem pomeni, da nadomestilo ne sme biti višje od dodatnih neto stroškov, ki nastanejo pri izvajanju naloge, zaupane zadevnemu podjetju. Komisija je te pogoje opredelila tudi pozneje v Okviru Skupnosti za državne pomoči v obliki nadomestila za javne storitve (47) in v Odločbi z dne 28. novembra 2005 o uporabi člena 86(2) (48). V zvezi z izračunom nadomestila je Komisija pojasnila, da nadomestilo ne sme presegati zneska, potrebnega za pokrivanje stroškov, ki nastanejo zaradi izpolnjevanja obveznosti javnih storitev, ob upoštevanju ustreznih prihodkov in zmernega dobička za izpolnjevanje teh obveznosti. Zmerni dobiček lahko vključuje zlasti vsa ali nekatera povečanja produktivnosti, ki so jih zadevna podjetja dosegla v dogovorjenem omejenem obdobju, brez zmanjšanja ravni kakovosti storitev, ki jih je država zaupala podjetju.
(154)
V točki 18 Okvira Skupnosti za državne pomoči v obliki nadomestila za javne storitve je navedeno, da je treba „zmerni dobiček“ razumeti kot stopnjo donosa lastnega kapitala, ki mora upoštevati tveganje ali odsotnost tveganja, ki ga je podjetje imelo zaradi intervencije s strani države članice, zlasti če slednja odobri izključne ali posebne pravice. Ta stopnja običajno ne presega povprečne stopnje za zadevni sektor v zadnjih letih. V sektorjih, kjer ni podjetja, primerljivega s podjetjem, pooblaščenim za opravljanje storitve splošnega gospodarskega pomena, je primerjava možna s podjetji, ki imajo sedež v drugih državah članicah, ali po potrebi s podjetji iz drugih sektorjev, pod pogojem, da se upoštevajo posebne značilnosti posameznega podjetja. Pri določanju, kaj pomeni zmerni dobiček, lahko države članice uvedejo merila, iz katerih izhajajo spodbude, med drugim za kakovost opravljene storitve in povečanje učinkovitosti proizvodnje.
(155)
Kot je navedeno v uvodni izjavi 99 in naslednjih tega sklepa, Komisija na podlagi podatkov, ki so jih predložili portugalski organi, ne more sklepati, da je bilo nadomestilo izračunano ob upoštevanju zmernega dobička, ki ne presega povprečne stopnje v sektorju. Službe Komisije so od portugalskih organov večkrat zahtevale, naj jim predložijo vse potrebne podatke za presojo, ali so v obravnavanem primeru izpolnjeni pogoji za odstopanje od državne pomoči, dodeljene v obliki storitev gospodarskega pomena. Dejansko v podatkih, ki so jih zagotovili portugalski organi, nikjer ni navedeno, da bi bila opravljena primerjava z drugimi podjetji za določitev povprečne stopnje v zadevnem sektorju.
(156)
Zato Komisija ne more sklepati o združljivosti pomoči, dodeljene ponudnikom storitev, v smislu člena 106(2) PDEU.
(b) Združljivost pomoči na podlagi člena 107(3)(c) PDEU
(157)
Člen 107(3)(c) PDEU določa, da se lahko za združljivo z notranjim trgom šteje pomoč za pospeševanje razvoja določenih gospodarskih dejavnosti ali določenih gospodarskih območij, kadar takšna pomoč ne spreminja trgovinskih pogojev v obsegu, ki bi bil v nasprotju s skupnimi interesi. Da bi se lahko za pomoč uporabilo odstopanje iz navedenega člena, mora ta pomoč prispevati k razvoju zadevnega sektorja.
(158)
V obravnavanem primeru so portugalski organi od leta 1999 prevzeli vse stroške, povezane z dejavnostmi zbiranja, predelave in uničevanja stranskih proizvodov iz mesa sesalcev in perutnine. Od oktobra 2002 so bili stroški, povezani s temi dejavnostmi zbiranja, prevoza, predelave in uničevanja stranskih proizvodov iz mesa sesalcev in perutnine, financirani s prihodki od dajatve, odmerjene klavnicam, uvoznikom govedine, teletine in svinine s kostmi ter trgovcem znotraj Skupnosti, tj. trgovcem z govedino, teletino in svinino s kostmi oziroma prevzemnikom teh proizvodov.
(159)
V skladu s točko 23.3 Smernic Skupnosti o državni pomoči v kmetijskem sektorju 2000-2006 (49) (v nadaljnjem besedilu: kmetijske smernice) in Sporočilom Komisije o določitvi pravil, ki se uporabljajo za oceno nezakonite državne pomoči (50), je treba vsako nezakonito pomoč v smislu člena 1(f) Uredbe (ES) št. 659/1999 oceniti v skladu s pravili in smernicami, ki veljajo ob dodelitvi pomoči. Leta 2002 je Komisija sprejela Smernice Skupnosti za državno pomoč za teste TSE, poginule živali in klavniške odpadke. Te smernice so bile veljavne od 1. januarja 2003 do 31. decembra 2006 (51). V točki 44 smernic TSE je predvidena izjema od načela, da je treba nezakonito pomoč oceniti v skladu s pravili in smernicami, ki veljajo ob dodelitvi pomoči, in sicer zlasti za primere v zvezi s klavniškimi odpadki. V skladu s točko 47 smernic TSE bo Komisija uporabila načela, ki temeljijo na točki 11.4 kmetijskih smernic, za nezakonito pomoč v zvezi s klavniškimi odpadki, dodeljeno pred koncem leta 2002. Zato je točka 47 smernic TSE ustrezna pravna podlaga za oceno pomoči, dodeljene od leta 1999.
(160)
V skladu s točko 194(c) Smernic Skupnosti o državni pomoči v kmetijskem in gozdarskem sektorju 2007-2013 Komisija od 1. januarja 2007, ko so začele veljati te smernice, smernic TSE ne uporablja več, razen za nezakonito pomoč, dodeljeno pred 1. januarjem 2007, kot je določena v točki 43 in naslednjih teh smernic. Zato točka 47 smernic TSE ostaja pravilo, ki se uporablja za nezakonito pomoč v zvezi s klavniškimi odpadki od 1. januarja 2003.
(161)
V točki 47 smernic TSE je predvidena vrsta določb o klavniških odpadkih.
(162)
V skladu s točko 47 smernic TSE je Komisija za državno pomoč v zvezi s klavniškimi odpadki od januarja 2001 sprejela vrsto posameznih odločitev, na podlagi katerih lahko državna pomoč pokriva do 100 % stroškov, nastalih zaradi odstranjevanja snovi s specifičnim tveganjem, mesno-kostne moke in živalske krme s takimi proizvodi, ki jih je treba odstraniti v skladu z novo zakonodajo Skupnosti o transmisivnih spongiformnih encefalopatijah (TSE). Te odločitve so temeljile predvsem na točki 11.4 kmetijskih smernic, poleg tega pa sta bili v njih upoštevani kratkotrajnost pomoči in nujnost dolgoročnega spoštovanja načela „plača povzročitelj obremenitve“. Komisija je izjemoma odobrila dodelitev take državne pomoči tudi subjektom, ki se ne ukvarjajo z vzrejo živih živali, na primer klavnicam. Komisija bo ista načela uporabila za nezakonito državno pomoč, dodeljeno pred koncem leta 2002 za primerljive stroške, povezane z novo zakonodajo Skupnosti o TSE, ne da bi to vplivalo na druge določbe prava Skupnosti.
(163)
Kot je poudarjeno v točki 47 smernic TSE, je Komisija izjemoma odobrila dodelitev take državne pomoči tudi subjektom, ki se ne ukvarjajo z vzrejo živih živali, na primer klavnicam. V preteklosti je Komisija odločila, da mora ta izjema pokrivati tudi druga podjetja, ki opravljajo dejavnosti, tesno povezane z vzrejo živih živali, kot so kafilerije.
(164)
Na podlagi točke 11.4 kmetijskih smernic Komisija odobri pomoč do 100 % dejanskih stroškov, nastalih zaradi ukrepov, kot so zdravstveni pregledi, testiranja in drugi ukrepi spremljanja, nakup in uporaba zdravil in fitofarmacevtskih sredstev ter uničenje pridelka, če:
-
na ravni Skupnosti ali na nacionalni ali regionalni ravni obstaja ustrezen program za preprečevanje, nadzor in izkoreninjenje zadevne bolezni,
-
gre za bolezni, ki povzročajo zakrbljenost javnih organov,
-
imajo ukrepi pomoči preventivni in/ali kompenzacijski cilj,
-
je pomoč združljiva z veterinarsko in fitosanitarno zakonodajo Skupnosti.
(165)
V skladu s točko 47 smernic TSE se uporabljajo tudi ta merila.
(166)
BSE je prenosljiva bolezen, ki ogroža zdravje ljudi. Gre za živalsko bolezen, o katere primarnem izbruhu je treba neposredno uradno obvestiti Komisijo in druge države članice (52). Cilj zadevnega ukrepa pomoči je bil zagotoviti izvajanje nujnih preventivnih ukrepov v zvezi z zbiranjem, prevozom, predelavo in uničevanjem v skladu z veterinarsko zakonodajo, veljavno med letoma 1999 in 2005 v sektorju mesa.
(167)
Komisija v zvezi s tem ugotavlja, da je Portugalska navedla, da je med letom 1999 in koncem leta 2002 prevzela vse stroške, povezane z dejavnostmi zbiranja, predelave in uničevanja stranskih proizvodov iz mesa sesalcev in perutnine, in sicer v okviru nujnih ukrepov, ki jih je Komisija odobrila v Odločbi 98/653/ES, s katero je bil prepovedan izvoz mesne moke, kostne moke in mesno-kostne moke, proizvedene iz sesalcev. Komisija tudi ugotavlja, da je bil embargo na govedino in teletino za Portugalsko preklican šele s sprejetjem Uredbe (ES) št. 1993/2004.
(168)
Poleg tega Komisija poudarja, da so bila podjetja izbrana in plačana v skladu s tržnimi načeli na nediskriminacijski način (glej uvodno izjavo 21 in naslednje tega sklepa), kot določata točki 33 in 34 smernic TSE. Glede na nujnost ukrepov, ki jih je bilo treba sprejeti, lahko Komisija v obravnavanem primeru sprejme dejstvo, da so portugalski organi v skladu z zakonskim odlokom št. 197/99 z dne 8. junija 1999, ki je po podatkih teh organov nacionalni instrument za prenos Direktive 97/52/ES, izbrali ponudnike storitev brez postopkov za oddajo javnih naročil (glej uvodno izjavo 24 tega sklepa).
(169)
Portugalski organi navajajo, da so zakonski odlok št. 197/99 sprejeli, da bi izpolnili svoje obveznosti na podlagi Odločbe 2000/766/ES, pri čemer so upoštevali načelo „plača povzročitelj obremenitve“ (glej uvodni izjavi 65 in 66 tega sklepa). Potrdili so, da sredstva niso mogla biti uporabljena za morebitne konkurenčne dejavnosti, s katerimi bi se ukvarjala podjetja, ki so zagotavljala storitve, saj so ta podjetja dejansko opravljala samo dejavnost zbiranja, prevoza, predelave in uničevanja živalskih stranskih proizvodov.
(170)
Komisija tudi ugotavlja, da je bila odgovornost za storitve in njihovo financiranje ob upoštevanju prehodnega obdobja prenesena na subjekte s sistemom, uvedenim z zakonskim odlokom iz leta 2003.
(171)
Glede na posebne okoliščine in izredne razmere, ki jih je med letoma 1999 in 2004 povzročilo tveganje širjenja BSE, ter dejstvo, da je sistem, uveden z zakonskim odlokom iz leta 2003, določal postopen prenos odgovornosti za storitve in njihovega financiranja na subjekte v sektorju, Komisija meni, da se zadevna pomoč lahko opredeli kot kratkotrajna in da se je z njo dolgoročno upoštevalo načelo „plača povzročitelj obremenitve“.
(172)
Zato lahko Komisija na podlagi podatkov, ki jih ima na voljo, sklene, da je pomoč, dodeljena med letom 1999 in koncem leta 2002, upravičena do odstopanja iz člena 107(3)(c) PDEU.
(173)
Kar zadeva pomoč, dodeljeno med letom 2003 in novembrom 2005, Komisija meni - glede na izredne razmere, ki so vladale do konca leta 2004, in dejstvo, da je, kot je bilo že navedeno, ureditev iz zadevnega zakonskega odloka določala postopen prenos odgovornosti za storitve in njihovega financiranja -, da se lahko ta pomoč opredeli za združljivo in skladno s točko 47 smernic TSE, če se ujema z dejanskimi stroški prejetih storitev.
(174)
Kot je navedeno v uvodni izjavi 100 tega sklepa, so portugalski organi dokazali, da je pomoč v obdobju med letoma 1999 in 2005 ustrezala dejanskim stroškom storitev, ki so jih imeli njihovi ponudniki.
(175)
Zato Komisija na podlagi podatkov, ki jih ima na voljo, sklepa, da je pomoč, dodeljena ponudnikom storitev med letom 2003 in novembrom 2005, upravičena do odstopanja iz člena 107(3)(c) PDEU.
3.1.2 Pomoč klavnicam in razsekovalnicam, uvoznikom in panožnim trgovcem znotraj Skupnosti ter rejcem
(176)
Kot je Komisija ugotovila v uvodni izjavi 166 tega sklepa, je med letoma 1999 in 2004 tveganje širjenja BSE na Portugalskem povzročilo posebne okoliščine in izredne razmere. Ob upoštevanju teh izjemnih okoliščin in ker je sistem, uveden z zakonskim odlokom iz leta 2003, določal postopen prenos odgovornosti za storitve in njihovega financiranja na subjekte v sektorju, Komisija meni, da se zadevna pomoč lahko opredeli kot kratkotrajna in da se je z njo dolgoročno upoštevalo načelo „plača povzročitelj obremenitve“. V skladu s svojo predhodno prakso Komisija v obravnavanem primeru ocenjuje, da bi se lahko pomoč na podlagi točke 47 smernic TSE izjemoma dodelila drugim subjektom v sektorju, zlasti klavnicam in razsekovalnicam ter uvoznikom in panožnim trgovcem znotraj Skupnosti.
(177)
Enako kot je Komisija ugotovila za podjetja, ki so zagotavljala storitve, je bila tudi tu pomoč dodeljena v skladu z načeli, določenimi v točki 47 smernic TSE.
(178)
Torej lahko Komisija v zvezi s klavnicami in razsekovalnicami ter uvozniki in panožnimi trgovci znotraj Skupnosti sklene, da je dodeljena pomoč upravičena do odstopanja iz člena 107(3)(c) PDEU.
(179)
Kar zadeva rejce, Komisija glede na premisleke, navedene v uvodni izjavi 160 in naslednjih tega sklepa, prav tako ugotavlja, da je bila pomoč dodeljena v skladu z načeli, določenimi v točki 47 smernic TSE, in da je ta pomoč upravičena do odstopanja iz člena 107(3)(c) PDEU.
3.2 FINANCIRANJE POMOČI
(180)
Od oktobra 2002, ko je začel veljati zakonski odlok iz leta 2002, so bili stroški, povezani z dejavnostmi zbiranja, prevoza, predelave in uničevanja stranskih proizvodov iz mesa sesalcev in perutnine, financirani s prihodki od davku podobne dajatve, odmerjene klavnicam, uvoznikom govedine, teletine in svinine s kostmi ter trgovcem znotraj Skupnosti, tj. trgovcem z govedino, teletino in svinino s kostmi oziroma prevzemnikom teh proizvodov.
(181)
V skladu s sodno prakso Sodišča (53) Komisija običajno meni, da lahko financiranje državne pomoči z obveznimi dajatvami vpliva na pomoč, ker ima zaščitni učinek, ki presega pomoč v pravem pomenu besede. Zadevni prispevki so dejansko obvezne dajatve. V skladu s to isto sodno prakso Komisija šteje, da pomoč ne more biti financirana z davku podobno dajatvijo, ki bremeni tudi proizvode, uvožene iz drugih držav članic.
(182)
Ob upoštevanju te sodne prakse ter dejstva, da je bila pomoč dodeljena iz državnih sredstev in torej pomeni državno pomoč v smislu člena 107 PDEU, je treba preveriti, ali je bila ta pomoč diskriminacijska, kar bi bilo v nasprotju s členom 110 PDEU, če so bili plačilu dajatve podvrženi tudi proizvodi iz drugih držav članic.
(183)
Portugalski organi so utemeljili uporabo dajatev za uvoženo meso s kostmi z dejstvom, da so bili uvoženi proizvodi upravičeni do zadevnega sistema na enak način kot nacionalni proizvodi, ker obstoj mesa s kostmi pomeni obstoj stranskih proizvodov, za katere se uporabljajo storitve zbiranja, prevoza, predelave in uničevanja.
(184)
Glede na podatke, ki so na voljo Komisiji, so bile dajatve odmerjene klavnicam ter uvoznikom govejih in prašičjih trupov, polovic trupov in drugih kosov s kostmi (glej člen 2(2) zakonskega odloka iz leta 2002), njihov namen pa je bil zagotoviti storitve zbiranja, prevoza, predelave in uničevanja stranskih proizvodov iz mesa sesalcev in perutnine (glej člen 1(1) zakonskega odloka iz leta 2002).
(185)
Zaradi teh podatkov je Komisija podvomila o ujemanju med dajatvami, odmerjenimi zavezancem, in storitvami, ki so jih ti prejeli. Ugotovila je, da ne more izključiti obstoja sistema, ki bi bil lahko diskriminacijski do proizvodov, uvoženih iz drugih držav članic, za katere je bilo treba plačevati dajatev.
(186)
Pozneje so portugalski organi zatrdili, da storitve zbiranja, prevoza, predelave in uničevanja stranskih proizvodov iz perutninskega mesa niso bile financirane z dajatvami, odmerjenimi klavnicam ter uvoznikom govejih in prašičjih trupov, polovic trupov in drugih kosov s kostmi, temveč da so v skladu s Prilogo 1 k zakonskemu odloku iz leta 2002 izhajale iz dajatev, prejetih od perutninskih klavnic, ki niso podpirale zbiranja, prevoza, predelave in uničevanja stranskih proizvodov, nastalih pri zakolu perutnine. Uvozniki trupov perutnine in trgovci s temi proizvodi so bili oproščeni plačila dajatve ob upoštevanju dejstva, da pri večini uvoženih trupov perutnine ni stranskih proizvodov.
(187)
Kar po drugi strani zadeva uvoznike govejih in prašičjih trupov, polovic trupov in drugih kosov s kostmi ter trgovce s temi proizvodi, so portugalski organi dokazali, da pri teh uvoženih kosih s kostmi nastajajo stranski proizvodi.
(188)
Komisija je že v odredbi o predložitvi podatkov in pozneje ob sprožitvi postopka od portugalskih organov zahtevala, naj potrdijo, da so bili uvoženi proizvodi upravičeni do sheme na enak način kot nacionalni proizvodi, in s številčnimi podatki dokažejo, da so se v danem referenčnem obdobju zneski, plačani od proizvodov iz govedine, teletine in svinine s kostmi iz drugih držav članic, ujemali s stroški storitev, ki so se uporabljale izključno za te proizvode (glej odstavek 37, točka (h)), odločitve o sprožitvi postopka).
(189)
Portugalski organi so zatrdili, da so bili uvoženi kosi s kostmi do storitev zbiranja, prevoza, predelave in uničevanja mesnih stranskih proizvodov upravičeni na enak način kot nacionalni proizvodi, vendar niso zagotovili natančnih in usklajenih številčnih podatkov v zvezi s tem.
(190)
Zato Komisija na podlagi podatkov, ki so ji bili predloženi, ne more sklepati, da so se dajatve, uvedene z zakonskim odlokom iz leta 2002 in plačane od uvoženih proizvodov, ujemale s stroški storitev, ki so se uporabljale za stranske proizvode, ustvarjene s temi uvoženimi proizvodi, ter da so bili posledično uvoženi proizvodi do storitev, financiranih z zadevnim ukrepom pomoči, upravičeni na enak način kot nacionalni proizvodi.
(191)
Na podlagi člena 3(2) zakonskega odloka iz leta 2003 so morali klavnice, razsekovalnice, valilnice in proizvajalci jajčnih izdelkov plačevati dajatve, določene v Prilogi 1 k zakonskemu odloku 2002 - razen subjektov, za katere je veljala druga ureditev, predvidena v tem odloku, in ki so morali plačevati dajatve iz Priloge 2 -, do odobritve načrta za uničevanje snovi kategorije 3. Za snovi kategorij 1 in 2 so morali ti subjekti pred odobritvijo načrta plačevati 0,35 EUR/kg snovi (člen 5(1) zakonskega odloka iz leta 2003).
(192)
Komisija je v zvezi s spremembami sistema dajatev, uvedenimi z zakonskim odlokom iz leta 2003, od portugalskih organov zahtevala, naj dokažejo, da so bili uvoženi proizvodi upravičeni do navedenih storitev v enakem obsegu kot nacionalni proizvodi.
(193)
Portugalski organi so potrdili, da je dajatev, uvedena z zakonskim odlokom iz leta 2003, temeljila na dejansko ustvarjenih stranskih proizvodih in da so bili uvoženi proizvodi do navedenih storitev upravičeni v enakem obsegu. Vendar Komisija ugotavlja, da portugalski organi niso zagotovili številčnih podatkov v podporo tem trditvam.
(194)
Ker Komisija nima podatkov, s katerimi bi preverila te trditve, ne more sklepati, da so se dajatve, uvedene z zakonskim odlokom iz leta 2003, ujemale s stroški storitev, ki so se uporabljale za stranske proizvode, ustvarjene s temi uvoženimi proizvodi, ter da so bili posledično uvoženi proizvodi do storitev, financiranih z zadevnim ukrepom pomoči, upravičeni v enakem obsegu kot nacionalni proizvodi.
(195)
Komisija ugotavlja, da sistem dajatev, uveden z zakonskim odlokom iz leta 2002 ter s prehodno ureditvijo iz členov 3(2) in 5(2) zakonskega odloka iz leta 2003, ni skladen s členom 110 PDEU zaradi obstoja sistema, ki bi bil lahko diskriminacijski do proizvodov, uvoženih iz drugih držav članic in prav tako obremenjenih z dajatvijo.
VI. SKLEPNE UGOTOVITVE
(196)
Komisija obžaluje nezakonitost pomoči za zbiranje, prevoz, predelavo in uničevanje klavniških odpadkov, ki jo je Portugalska dodelila v nasprotju s členom 108(3) PDEU.
(197)
S pomočjo za zbiranje, prevoz, predelavo in uničevanje klavniških odpadkov so bile upoštevane določbe Skupnosti, ki se uporabljajo na ravni upravičencev. Po drugi strani financiranje sistema dajatev, ki je bil uveden z zakonskim odlokom iz leta 2002 ter s prehodno ureditvijo iz členov 3(2) in 5(2) zakonskega odloka iz leta 2003, ni skladno z notranjim trgom zaradi morebitnega diskriminacijskega učinka za proizvode, uvožene iz drugih držav članic in prav tako obremenjene z dajatvijo.
(198)
Komisija meni, da je v obravnavanem primeru ustrezno sprejeti pogojni sklep z uporabo možnosti, predvidene v členu 7(4) Uredbe (ES) št. 659/1999, po katerem lahko Komisija pozitivnemu sklepu priloži pogoje, na podlagi katerih se pomoč šteje za združljivo s skupnim trgom, in določi obveznosti, da zagotovi nadzor nad izpolnjevanjem sklepa.
(199)
Da bi Portugalska odpravila kršitev člena 110 PDEU in tako za nazaj odpravila morebitno diskriminacijo, mora povrniti tisti del dajatve, ki je bremenil proizvode iz drugih držav članic, in sicer v roku in pod pogoji, ki jih določi Komisija. Z odpravo te kršitve bi zadevna pomoč postala združljiva s Pogodbo.
(200)
Komisija določi pogoje, ki jih je treba upoštevati pri navedenem povračilu. Tako mora Portugalska osebam, ki so plačevale dajatev, povrniti tisti njen del, ki je bremenil proizvode iz drugih držav članic med datumom začetka uporabe dajatve, predvidene z zakonskim odlokom iz leta 2002, in datumom zadnje uporabe te dajatve pred iztekom veljavnosti prehodne ureditve, določene v zakonskem odloku iz leta 2003. V ta namen mora Portugalska zagotoviti izpolnjevanje naslednjih pogojev:
-
če lahko zavezanci za dajatev predložijo dokaz, da je bila ta dajatev obračunana za proizvode, uvožene iz drugih držav članic, lahko zahtevajo povračilo sorazmernega dela prihodka od dajatve, ki je bil namenjen financiranju tistega dela pomoči, do katerega so bili upravičeni izključno nacionalni proizvodi. Ti zahtevki za povračilo se vložijo v roku, ki se določi v skladu z nacionalnim pravom in ki nikakor ne more biti krajši od šestih mesecev od datuma objave tega sklepa,
-
Portugalska mora ugotoviti obseg morebitne diskriminacije do uvoženih proizvodov. V ta namen mora preveriti, ali se zneski, ki so bili z obravnavano dajatvijo skupno obračunani za nacionalne proizvode, v referenčnem obdobju finančno ujemajo s prednostmi, ki so jih bili deležni izključno ti proizvodi,
-
zneski morajo biti povrnjeni najpozneje šest mesecev od datuma vložitve zahtevka,
-
povrnjeni zneski morajo vključevati obresti, nastale od datuma, ko je bila dajatev plačana, do datuma dejanskega povračila. Te obresti se izračunajo na podlagi referenčne obrestne mere, predvidene z načinom določanja referenčnih obrestnih mer in diskontnih stopenj (54),
-
portugalski organi sprejmejo vsak razumen dokaz, s katerim zavezanci izkazujejo zneske, ki so jih plačali v okviru dajatve na proizvode iz drugih držav članic,
-
pravica do povračila ne more biti odvisna od drugih pogojev, zlasti ne od tega, da dajatev ni bila prenesena naprej,
-
če zavezanec še ni plačal dajatve, se portugalski organi uradno odpovejo plačilu njenega sorazmernega dela, ki bremeni proizvode, uvožene iz drugih držav članic, in za katerega je bilo dokazano, da je namenjen financiranju tistega dela pomoči, do katerega so bili upravičeni izključno nacionalni proizvodi. Odpovejo se tudi morebitnim pripadajočim zamudnim obrestim,
-
Portugalska se zavezuje, da bo predložila celovito poročilo, ki bo dokazovalo pravilno izvajanje ukrepa povračila, če bo Komisija to zahtevala,
-
če je bila za iste proizvode, ki so bili obremenjeni z dajatvijo na Portugalskem, v drugi državi članici odmerjena dajatev s podobnimi cilji, se portugalski organi zavezujejo, da bodo zavezancem povrnili tisti del dajatve, ki je bremenil proizvode iz te druge države članice,
-
Portugalska se zavezuje, da bo s tem sklepom seznanila vse morebitne zavezance za dajatev -
SPREJELA NASLEDNJI SKLEP:
Člen 1
Pomoč, ki jo je dodelila Portugalska na podlagi zakonskega odloka št. 393-B/98 z dne 4. decembra 1998, je združljiva z notranjim trgom.
Člen 2
1. Pomoč, ki jo je dodelila Portugalska na podlagi zakonskega odloka št. 197/2002 z dne 25. septembra 2002 in prehodne ureditve, določene s členom 3(2) zakonskega odloka št. 244/2003 z dne 7. oktobra 2003, je združljiva z notranjim trgom, če Portugalska zavezancem za dajatev povrne tisti njen del, ki je bremenil proizvode iz drugih držav članic med datumom začetka uporabe dajatve v skladu z zakonskim odlokom iz leta 2002 in datumom zadnje uporabe te dajatve pred iztekom veljavnosti prehodne ureditve, uvedene z zakonskim odlokom iz leta 2003.
2. V ta namen mora Portugalska zagotoviti izpolnjevanje naslednjih pogojev:
-
če lahko zavezanci za dajatev predložijo dokaz, da je bila ta dajatev obračunana za proizvode, uvožene iz drugih držav članic, lahko zahtevajo povračilo sorazmernega dela prihodka od dajatve, ki je bil namenjen financiranju tistega dela pomoči, do katerega so bili upravičeni izključno nacionalni proizvodi. Ti zahtevki za povračilo se vložijo v roku, ki se določi v skladu z nacionalnim pravom in ki nikakor ne more biti krajši od šestih mesecev od datuma objave tega sklepa,
-
Portugalska mora ugotoviti obseg morebitne diskriminacije do uvoženih proizvodov. V ta namen mora preveriti, ali se zneski, ki so bili z obravnavano dajatvijo skupno obračunani za nacionalne proizvode, v referenčnem obdobju finančno ujemajo s prednostmi, ki so jih bili deležni izključno ti proizvodi,
-
zneski morajo biti povrnjeni najpozneje šest mesecev od datuma vložitve zahtevka,
-
povrnjeni zneski morajo vključevati obresti, nastale od datuma, ko je bila dajatev plačana, do datuma dejanskega povračila. Te obresti se izračunajo na podlagi referenčne obrestne mere, predvidene z načinom določanja referenčnih obrestnih mer in diskontnih stopenj (55),
-
portugalski organi sprejmejo vsak razumen dokaz, s katerim zavezanci izkazujejo zneske, ki so jih plačali v okviru dajatve za proizvode iz drugih držav članic,
-
pravica do povračila ne more biti odvisna od drugih pogojev, zlasti ne od tega, da dajatev ni bila prenesena naprej,
-
če zavezanec še ni plačal dajatve, se portugalski organi uradno odpovejo plačilu njenega sorazmernega dela, ki bremeni proizvode, uvožene iz drugih držav članic, in za katerega je bilo dokazano, da je namenjen financiranju tistega dela pomoči, do katerega so bili upravičeni izključno nacionalni proizvodi. Odpovejo se tudi morebitnim pripadajočim zamudnim obrestim,
-
Portugalska se zavezuje, da bo predložila celovito poročilo, ki bo dokazovalo pravilno izvajanje ukrepa povračila, če bo Komisija to zahtevala,
-
če je bila za iste proizvode, ki so bili obremenjeni z dajatvijo na Portugalskem, v drugi državi članici odmerjena dajatev s podobnimi cilji, se portugalski organi zavezujejo, da bodo zavezancem povrnili tisti del dajatve, ki je bremenil proizvode iz te druge države članice,
-
Portugalska se zavezuje, da bo s tem sklepom seznanila vse morebitne zavezance za dajatev.
Člen 3
Portugalska v dveh mesecih od datuma uradnega obvestila o tem sklepu Komisijo obvesti o ukrepih, ki jih je sprejela za uskladitev z njim.
Člen 4
Ta sklep je naslovljen na Portugalsko republiko.
V Bruslju, 13. julija 2011