ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 20. prosince 2011
o státní podpoře C 25/08 (ex NN 23/08) reforma způsobu financování důchodů státních úředníků pracujících u společnosti France Télécom, kterou poskytla Francouzská republika ve prospěch společnosti France Télécom
(oznámeno pod číslem C(2012) 9403)
(Pouze francouzské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2012/540/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy (1),
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody (2),
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek (3) v souladu s těmito články, a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1)
Stížností ze dne 4. října 2002, která byla doplněna dne 16. ledna 2003, byla Komisi předložena tvrzení, podle nichž Francouzská republika poskytla podporu ve prospěch společnosti France Télécom, která měla částečně snížit její finanční náklady, a to zejména náklady spojené s financováním důchodů. Dopisem ze dne 17. března 2004 sdělila Francouzská republika Komisi informace, které si Komise od ní vyžádala v souvislosti se stížností.
(2)
Dopisy ze dne 2. dubna 2004 a 24. února 2006 stěžovatelé poskytli dodatečné informace týkající se stížnosti.
(3)
Dopisem ze dne 20. května 2008 oznámila Komise Francii své rozhodnutí zahájit řízení o této podpoře podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie („SFEU“).
(4)
Francie předložila své připomínky dne 18. července 2008.
(5)
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (4). Komise vyzvala zúčastněné strany k předložení jejich připomínek k předmětné podpoře.
(6)
Dne 22. září 2008 obdržela Komise připomínky společnosti France Télécom a po prodloužení lhůty obdržela dne 1. a dne 16. října 2008 také připomínky stěžovatelů a jednoho telekomunikačního operátora. Komise je poté předala Francouzské republice, umožnila jí se k nim vyjádřit a obdržela připomínky Francouzské republiky dopisem ze dne 13. února 2009.
(7)
Dne 16. února 2009 předložila své připomínky společnost France Télécom a upozornila v nich Komisi na rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 28. listopadu 2008 (5), který podle ní potvrzuje její tvrzení. Dne 14. května 2009 předložil telekomunikační operátor uvedený v bodě odůvodnění č. 6 dodatečné informace ke svým projednávaným připomínkám a odvolával se v nich na rozhodnutí Komise ze dne 11. února 2009 (6), které podle něj potvrzuje jeho připomínky.
(8)
Jednání mezi zástupci Komise a zástupci společnosti France Télécom proběhla na žádost této společnosti dne 17. prosince 2009, dne 23. září 2010 a dne 12. října 2010. France Télécom předala dodatečné připomínky dne 18. října 2010.
(9)
Na žádost Komise poskytla Francouzská republika dne 18. března 2010 upřesnění a aktualizaci některých údajů obsažených v jejích původních připomínkách a vše doprovodila připomenutím jejich obsahu.
(10)
Dne 22. září 2010 sdělily francouzské orgány Komisi nové připomínky a požádaly o jednání, jež proběhlo dne 22. října 2010. Dopisem ze dne 28. října 2010 jim Komise zaslala skutková upřesnění zmíněná během tohoto jednání a dodatečné připomínky společnosti France Télécom a zároveň Francouzskou republiku vyzvala, aby se k nim případně vyjádřila. Dne 17. listopadu 2010 Komise zaslala dodatečná upřesnění, o která požádaly francouzské orgány dne 10. listopadu 2010 za účelem vypracování svých připomínek.
(11)
Dopisem ze dne 9. prosince 2010 a doplněném dne 24. června 2011 předložila Francouzská republika své dodatečné připomínky provázené aktualizací některých údajů obsažených v jejích původních připomínkách. Dne 28. června a 4. července 2011 proběhla s francouzskými orgány jednání. Nové připomínky byly poté předloženy dne 7. října 2011.
2. PODROBNÝ POPIS PODPORY
(12)
Opatření, jež jsou předmětem tohoto řízení, spočívají ve změnách zavedených v roce 1996 do režimu odvodů podniku France Télécom ve spojení s vyplácením důchodů jeho zaměstnanců se statusem státních zaměstnanců. Předchozí režim vznikl v roce 1990 při vytvoření společnosti France Télécom jako podniku odlišného od státní správy. Pokud jde o odvody společnosti France Télécom na sociální zabezpečení, zákon z roku 1990 ve skutečnosti pouze převzal předchozí praxi. U příležitosti přetvoření společnosti France Télécom na akciovou společnost, kótování na burze a otevření stále větší části jejího kapitálu na straně jedné a úplného otevření hospodářské soutěži trhů, na nichž ve Francii a v ostatních členských státech Evropské unie působila, na straně druhé došlo v roce 1996 k zavedení nového režimu. V současné době režim zavedený v roce 1996 ve své podstatě stále platí.
2.1 Právní rámec statusu společnosti France Télécom a jejích zaměstnanců v období 1990 až 1996
2.1.1 Status společnosti France Télécom a postavení jejích zaměstnanců mezi rokem 1990 a rokem 1996
(13)
Podle zákona č. 90-568 ze dne 2. července 1990 (dále jen „zákon z roku 1990“) (7) vznikla společnost France Télécom jako veřejnoprávní provozovatel s právní subjektivitou. Předtím tvořila jedno z generálních ředitelství ministerstva pošt a telekomunikací. Stejným zákonem bylo převedeno na společnost France Télécom plnoprávně a bezplatně plné vlastnictví movitého a nemovitého státního majetku vyhrazeného pro služby spadající pod toto generální ředitelství.
(14)
Článek 3 zákona z roku 1990 pověřuje společnost France Télécom zejména těmito úkoly: i) zajišťovat všechny veřejné telekomunikační služby při vnitřním a mezinárodním styku; ii) vytvářet, rozvíjet a provozovat veřejné sítě nutné pro poskytování těchto služeb a zajistit jejich propojení se sítěmi v zahraničí; iii) poskytovat všechny ostatní telekomunikační služby, zařízení a sítě a rovněž vytvářet sítě pro kabelové síření rozhlasových a televizních služeb.
(15)
Podle článku 29 zákona z roku 1990 se na zaměstnance společnosti France Télécom vztahují zvláštní statusy přijaté podle zákona o právech a povinnostech státních zaměstnanců a podle zákona, kterým se stanoví služební řád pro státní službu. Zákon z roku 1990 umožňoval zaměstnávat smluvní zaměstnance spadající do režimu obecného práva v rámci stanoveném ve smlouvě uzavřené mezi státem a podnikem. Tato smlouva stanovila pro tento typ náboru horní hranici 3 % celkového počtu zaměstnanců.
(16)
Zákon z roku 1990 převzal předchozí rozpočtové postupy a ve svém článku 30 stanovil rozdělení odpovědností v oblasti financování sociálních služeb pro zaměstnance mezi francouzský stát a společnost France Télécom následovně:
„Stávající zaměstnanci a důchodci ministerstva pověřeného poštovními a telekomunikačním službami, zaměstnanci a důchodci veřejnoprávních provozovatelů, na něž se vztahuje obecný status státních zaměstnanců, a také osoby s právy odvozenými od těchto zaměstnanců a důchodců mají nárok na věcné dávky v oblasti nemocenského pojištění, mateřských dávek a invalidního důchodu prostřednictvím vzájemné zdravotní pojišťovny pošt a telekomunikací (Mutuelle générale des P.T.T.) za podmínek stanovených v knize III a v kapitole II první hlavy knihy VII zákoníku sociálního zabezpečení. Část odvodů na sociální zabezpečení připadající státu podle článku L. 712-9 přitom přebírají u svých státních zaměstnanců veřejnoprávní provozovatelé.
Vyměření a vyplácení penzí přiznaných podle zákona o vojenských a civilních důchodových penzích státním zaměstnancům společností La Poste a France Télécom provádí stát. Jako vyrovnání jsou veřejnoprávní provozovatelé povinni uhradit státní pokladně:
a)
výši srážky ze mzdy zaměstnance, jež je stanovena článkem L. 61 zákona o vojenských a civilních důchodových penzích;
b)
dodatečný odvod, který umožní úplné uhrazení nákladů spojených s penzí přiznanou nebo k přiznání jejich zaměstnancům v důchodu.
Náklady vyplývající z uplatnění ustanovení článku L. 134-1 zákoníku sociálního zabezpečení na zaměstnance společnosti La Poste a France Télécom nesou v celém jejich rozsahu veřejnoprávní provozovatelé.
Výnos přijatý Státní radou určuje podle potřeby podmínky provádění těchto ustanovení.“
(17)
V období od roku 1991 do roku 1996 byl odvod „zaměstnavatele“ podle článku 30 zákona z roku 1990 (tj. „dodatečný odvod“ stanovený v čl. 30 písm. b) zákona z roku 1990 v jeho původním znění) připadající na společnost France Télécom u jejích státních zaměstnanců stanoven jako rozdíl mezi celkovou částkou státních penzí vyplacených francouzským státem a částí hrazenou pracujícími státními zaměstnanci z jejich mzdy. Společnost France Télécom se rovněž podílela na režimech tzv. „vyrovnání“ a „nadvyrovnání“, které počítaly s převody za účelem zajištění vyváženosti mezi důchodovými režimy státních zaměstnanců jiných veřejnoprávních subjektů. Část financování závazků v oblasti penzí státních zaměstnanců připadající na zaměstnance byla určena podle článku L 61 zákona o vojenských a civilních důchodových penzích jako srážka ze mzdy zaměstnance a stanovena na výši 7,85 % hrubého tabulkového platu.
(18)
Platby provedené společností France Télécom vzrostly z 920 milionů EUR v roce 1991 na 1 miliardu 151 milionů EUR v roce 1996 a byly rozloženy následovně:
Tabulka 1
Důchodové odvody zaměstnanců a zaměstnavatele u společnosti France Télécom v období 1991-1996 (8)
(v milionech EUR)
1991
1992
1993
1994
1995
1996
A/Celková částka penzijních odvodů
939
983
1 070
1 079
1 173
1 214
a 1/odvody zaměstnanců
195
201
217
213
229
238
a 2/odvod zaměstnavatele
743
782
853
866
944
976
B/Vyrovnání - nadvyrovnání
176
188
277
136
201
175
Náklady celkem (A + B)
1 115
1 171
1 348
1 215
1 375
1 389
Z toho France Télécom celkem (a2 + B)
920
970
1 131
1 002
1 146
1 151
(19)
Společnost France Télécom zaúčtovávala výdaje spojené s důchody na základě uhrazených příspěvků. Vzhledem k tomu, že tyto výdaje jistě porostou z důvodu předpokládaného vývoje důchodových penzí, jež bude muset svým bývalým státním zaměstnancům vyplácet, zanášela společnost France Télécom do svých účtů rovněž jistou roční rezervu určenou k tomu, aby se odhadovaný dopad budoucího navýšení plateb rozložil na období 30 roků. Celková výše rezerv vytvářených až do roku 1996 dosáhla částky 23,4 miliardy FRF (3,6 miliardy EUR). Jelikož je francouzský stát sám sobě pojišťovatelem, nevytvářel na své straně podle francouzských orgánů pro tyto penze žádné rezervy (9).
2.1.2 Změny provedené ve statusu společnosti France Télécom a postavení jejích pracovníků se statusem státních zaměstnanců počínaje rokem 1996
(20)
Zákon č. 96-660 ze dne 26. července 1996 (10) (dále jen „zákon z roku 1996“) pozměnil některá ustanovení zákona z roku 1990. S účinností od 31. prosince 1996 na jedné straně přiznal France Télécom status státního podniku podléhajícího právním ustanovením, jež se vztahují na akciové společnosti, pokud nejsou v rozporu s právními předpisy, a na druhé straně převedl bezplatně rozhodující část majetku, práv a závazků veřejnoprávního subjektu France Télécom na státní podnik France Télécom.
(21)
Kapitál podniku France Télécom SA (dále jen „France Télécom“) byl vyhláškou stanoven na 25 miliard FRF (3,8 miliardy EUR) na základě vlastních prostředků uvedených v účetní rozvaze k 31. prosinci 1995. Akcie společnosti France Télécom byly připuštěny v říjnu 1997 na první trh pařížské burzy a rovněž na New York Stock Exchange (NYSE). Podle výroční zprávy za rok 1998 bylo složení kapitálu společnosti France Télécom následující: stát držel podíl ve výši 63,6 %, soukromí investoři ve výši 31,2 %, zaměstnanci společnosti ve výši 3,2 % a společnost Deutsche Telekom ve výši 2 %. Po prodeji 10,85 % podílů dne 7. září 2004 neměl již francouzský stát v podniku majoritní podíl. Jeho podíl potom nadále klesal, až se k 31. prosinci 2008 ustálil na 26,65 % kapitálu. Ovšem s 26,65 % hlasovacích práv a vzhledem ke skutečnosti, že neexistují žádné další stmelené skupiny význačných akcionářů, francouzský stát jmenuje předsedu správní rady a generálního ředitele, zůstává hlavním akcionářem společnosti France Télécom a ve skutečnosti může rozhodnout o výsledku hlasování akcionářů u otázek, jež vyžadují prostou většinu (11).
(22)
Změna statusu společnosti France Télécom stanovená zákonem z roku 1996 obsahovala rovněž různá ustanovení, jež se týkala jejích zaměstnanců. Podle tohoto zákona pracuje sbor státních zaměstnanců společnosti France Télécom u státního podniku France Télécom a podléhá jeho správě. Zaměstnanci s postavením státních zaměstnanců si zachovávají tento status a záruky, které jsou s ním spojené. Zaměstnanecké podmínky státních zaměstnanců pracujících u společnosti France Télécom jsou stejné jako podmínky státních úředníků: mají zaručené pracovní místo a mohou být propuštěni pouze ze závažného důvodu v případech stanovených právními předpisy. Pokud jde o nábor nových zaměstnanců, zákon z roku 1996 umožňoval až do 1. ledna 2002 společnosti France Télécom najímat státní zaměstnance a zároveň zaměstnávat smluvní zaměstnance podléhající obecnému právu.
(23)
K 31. prosinci 1996 zaměstnávala společnost France Télécom 165 200 osob, z nichž bylo 94,1 % státních zaměstnanců. Aniž by čekala na uplynutí lhůty 1. ledna 2002 stanovené zákonem z roku 1996, přestala společnost France Télécom ve skutečnosti přijímat státní zaměstnance již od roku 1997. Počet státních zaměstnanců se proto během deseti roků snížil o 47 % z 133 434 osob v roce 1997 na 69 892 osob v roce 2007. Toto snížení je výraznější než u celkového počtu zaměstnanců společnosti France Télécom (- 25 %), který dosáhl k 31. prosinci 2007 počtu 124 166 zaměstnanců.
(24)
Článek 6 zákona z roku 1996 změnil rovněž článek 30 zákona z roku 1990 tím, že k původnímu znění přidal dvě odrážky c) a d). Jako vyrovnání za vyměření a vyplácení státem penzí přiznaných státním zaměstnancům pracujícím u společnosti France Télécom ukládá zákon této společnosti uhradit státní pokladně:
„c)
(…) přímý odvod zaměstnavatele počínaje 1. lednem 1997 úměrný částkách odváděným ze mzdy na důchodové zabezpečení. Výše přímého odvodu se vypočítává tak, aby došlo k vyrovnání úrovně povinných sociálních a daňových odvodů ze mzdy mezi společností France Télécom a ostatními podniky působícími v odvětví telekomunikací, které spadají pod obecné právo sociálních dávek, pokud jde o rizika, jež jsou společná pro zaměstnance podle obecného práva a státní zaměstnance. Tuto výši lze změnit v případě změny uvedených odvodů. Způsoby určení odvodu zaměstnavatele a jeho uhrazování státu stanoví výnos Státní rady;
d)
(…) mimořádný paušální odvod, jehož výši a způsob úhrady stanoví zákon o státním rozpočtu do 31. prosince 1996“.
(25)
Zákon z roku 1996 vyloučil rovněž společnost France Télécom z oblasti působení obecného a zvláštního mechanizmu vyrovnávání důchodů stanoveného zákonem z roku 1990, což pro France Télécom znamenalo placení dodatečných vyrovnání a nadvyrovnání, jež jsou uvedena v tabulce č. 1. V období 1991-1996 částky uhrazené z tohoto důvodu představovaly 18 % penzí vyplacených osobám se statusem státních zaměstnanců.
(26)
Přímý odvod zaměstnavatele zavedený zákonem z roku 1996 nahradil dodatečný odvod stanovený čl. 30 písm. b) zákona z roku 1990. Tento odvod vychází z míry konkurenční spravedlnosti založené na vyrovnání úrovně povinných sociálních a daňových odvodů ze mzdy u stejně vysoké čisté mzdy. Způsob vyrovnání je založen na rekonstruované výši nákladů, které by měl konkurent zaměstnávající osoby podléhající obecnému právu v oblasti sociálních odvodů, a to včetně důchodového zabezpečení, pokud by jim vyplácel čistou mzdu ve stejné výši, jako je mzda státních zaměstnanců pracujících u společnosti France Télécom, a měl přitom totožnou strukturu zaměstnanosti.
(27)
Tato metoda vylučuje odvody hrazené konkurenty na ochranu před riziky, která nejsou společná soukromoprávním pracovníkům a státním zaměstnancům, což je zejména riziko nezaměstnanosti a nároky zaměstnanců v případě konkurzu nebo likvidace podniku (dále jen „pojištění na zaručení mezd“ či „PZM“). Při hlasování o zákonu z roku 1996 si zákonodárci uvědomovali tento rozdíl mezi společností France Télécom a jejími konkurenty a zdůraznili: „soubor ustanovení článku 6 umožňuje společnosti France Télécom snížit své náklady na pojištění proti nezaměstnanosti (odvody UNEDIC), které její možní konkurenti musí platit“ (12).
(28)
Odvod zaměstnavatele společnosti France Télécom je vypočítáván každý rok a vyjadřován jako podíl z hrubých tabulkových mezd státních zaměstnanců v činné službě. Míra tohoto odvodu dosahovala v období 1997-2010 průměrné výše […] (13) % a podle připomínek Francouzské republiky měla hodnoty uvedené v tabulce č. 2:
Tabulka 2
Přímý odvod zaměstnavatele hrazený společností France Télécom v období 1997-2010
Rok
Míra odvodu
EUR (miliony)
1997
36,20 %
1 088,9
1998
35,40 %
1 069,6
1999
36,70 %
1 108,5
2000
36,40 %
1 085,0
2001
37,00 %
1 088,6
2002
37,70 %
1 100,1
2003
37,60 %
1 085,0
2004
[…] %
1 048,6
2005
[…] %
984,6
2006
[…] %
957,6
2007
[…] %
917,6
2008
[…] %
859,2
2009
[…] %
805,4
2010
[…] %
744,5
(29)
Ukončení najímání státních zaměstnanců počínaje rokem 1997 omezilo počet státních zaměstnanců v činné službě u společnosti France Télécom. Bez ohledu na odchody do důchodu rostoucího počtu státních zaměstnanců v období 1991-2010 tabulka ukazuje, že odvod zaměstnavatele ve výši 744 milionů EUR, který společnost France Télécom uhradila v roce 2010, byl o 407 milionů EUR nižší než náklady na důchodové zabezpečení, které podnik platil francouzskému státu před vstupem v platnost reformy z roku 1996, a odpovídal pouhému odvodu zaměstnavatele, který France Télécom platila před dvaceti roky, tj. v roce 1991 (1 151 milionů EUR a 743 milionů EUR - viz tabulka č. 1).
(30)
Reforma zavedená zákonem z roku 1996 vede tak k tomu, že výše odvodu společnosti France Télécom se snižuje v absolutní hodnotě a není nadále vázána na počet státních zaměstnanců, kteří odešli do důchodu. K převedení nákladů na stát zavedenému zákonem z roku 1996 tak došlo v době, kdy výhledy převzaté Senátem počítaly s výrazným nárůstem nákladů na důchodové zabezpečení počínaje rokem 2005, přičemž měly dosáhnout 13 miliard FRF (1,98 miliardy EUR) v roce 2007, 21,5 miliardy FRF (3,3 miliardy EUR) v roce 2017 a 34 miliard FRF (6,1 miliardy EUR) v roce 2027 (14).
(31)
Z projednávání návrhu zákona v Národním shromáždění a Senátu tak vyplývá převedení nákladů na důchodové zabezpečení do státního rozpočtu ve výši 250 miliard FRF, již by roční odvody ve výši 100 miliard FRF a mimořádný odvod ve výši 40 miliard FRF nedokázaly pokrýt, a to i při započtení výnosu z prodeje části akcií podniku. V témže projednávání zákona se uvádí mimořádný odvod na snížení nového a výrazného nákladu pro stát v odhadované výši nejvýše 40 miliard FRF. Tato částka byla stanovena za spolupráce rady bankéřů tak, aby byla slučitelná s mírou zadlužení vzhledem k vlastnímu kapitálu ve výši 150 % a odpovídala rezervám vytvořeným podnikem na důchodové zabezpečení a nadnákladu pro stát za období deseti roků a ne déle, který vyplývá z rozdílu mezi vyplácenými penzemi a napříště vybíranými přímými odvody (15).
(32)
Záměr vyrovnání ve prospěch státu je připomenut nejenom ve znění článku 30 zákona přijatého zákonodárci a během projednávání návrhu zákona z roku 1996, ale také ve výroční zprávě společnosti France Télécom za rok 1997, kde se hovoří o „uhrazení francouzskému státu mimořádného odvodu ve výši 37,5 miliardy FRF ve spojení s budoucími důchody bývalých státních zaměstnanců“ (16). Rezervy vytvořené společností France Télécom jí umožnily snížit čisté finanční úsilí, jež musela vynaložit, protože během jediného roku zaplatila pouze nadnáklady, které státu reformou vzniknou za deset roků.
(33)
Ukazuje se tak, že pro stanovení výše mimořádného odvodu (nebo-li „doplatku“) byla zohledněna rezerva, kterou si každoročně společnost France vytvářela, která dosáhla celkové částky 23,4 miliardy FRF (3,6 miliardy EUR) a která byla v roce 1996 určena k rozložení důsledku budoucího zvyšování odvodů vyplývajících ze zákona z roku 1990. Část tohoto odvodu, jež neodpovídala vytvořeným rezervám, pokrývala tento nadnáklad během období deseti roků. Jak jednoznačně vyplývá z tehdejších projednávání, výše odvodu byla stanovena při zohlednění částky, pro kterou si podnik již vytvořil rezervy.
(34)
Vzhledem k přímé povaze ročního odvodu zaměstnavatele zavedeného zákonem z roku 1996 se povinnost společnosti France Télécom od té doby omezuje na uhrazení tohoto odvodu, a to bez dalších závazků v oblasti pokrytí případných budoucích schodků jak režimu důchodového zabezpečení svých státních zaměstnanců, tak dalších režimů veřejné správy. Z důvodu existence zákona z roku 1996 se tak účetní rezerva stala bezpředmětnou. Rezerva byla na účtu zisků a ztrát společnosti France Télécom k 31. prosinci 1996 zanesena jako zisk do čistého hospodářského výsledku, a to v hodnotě 17,5 miliardy FRF (2,7 miliardy EUR) (17).
(35)
Kromě toho zákon o státním rozpočtu na rok 1997 určil výši mimořádného paušálního odvodu stanoveného zákonem z roku 1996 jako vyrovnání státu za vyměření a vyplácení penzí přiznaných zaměstnancům France Télécom se statusem státních zaměstnanců na 37,5 miliardy FRF (5,71 miliardy EUR). Odvod byl financován navýšením krátkodobého a dlouhodobého zadlužení podniku (18) a uhrazen v několika splátkách mezi lednem a říjnem roku 1997. Příjem vzniklý tímto mimořádným odvodem umožnil snížit schodek orgánů a subjektů francouzské veřejné správy na 41,8 miliardy EUR v roce 1997. Bez tohoto odvodu by schodek v tomto roce představoval 3,7 % HDP.
(36)
Příjem z tohoto odvodu byl přidělen Veřejnoprávnímu zařízení pro správu mimořádného odvodu společnosti France Télécom (Etablissement Public de Gestion de la Contribution Exceptionnelle de France Télécom), který byl zřízen zákonem o státním rozpočtu na rok 1997. Mimořádný odvod spolu s případnými finančními výnosy, které vytváří, tvoří jediný příjem zařízení. Jeho výdaje mají formu každoročního převodu do státního rozpočtu, jenž je zaúčtováván od roku 2006 jako příjem na penzijní účet zvláštního určení pro vojenské a civilní penze vyplácené státem. Tato platba byla na rok 1997 stanovena na výši 1 miliardy FRF (152,4 milionu EUR) s následným navýšením o 10 % každý rok, nestanoví-li zvláštní ustanovení zákona o státním rozpočtu jinak. Zařízení ukončí svou činnost po úplném převedení svých příjmů státu (19).
(37)
Uplatnění ustanovení zákona o státním rozpočtu na rok 1997, kterým se stanovily každoroční převody, vedlo k tomu, že se existence veřejnoprávního zařízení v roce 1999 odhadovala na 17 let, a to bez zohlednění odměňování jeho finančních prostředků (20). Vzhledem ke každoročním platbám, jež byly vyšší, než stanovil zákon o státním rozpočtu na rok 1997, byla tato doba trvání zkrácena. Jak uvádí tabulka č. 3, kumulovaná částka každoročních plateb prováděných zařízením dosahovala v roce 2010 již výše 5,47 miliardy EUR. S ukončením činnosti zařízení z důvodu úplného převedení disponibilních prostředků se počítalo k 31. prosinci 2011 (21). Zákon o státním rozpočtu na rok 2011 tak počítá pro tento rok s platbou ve výši 243 milionů EUR na penzijní účet zvláštního určení, čímž by mělo dojít ke splacení příjmů zařízení (22).
(38)
Mimořádný odvod ve výši 37,5 miliardy FRF přidělený Veřejnoprávnímu zařízení pro správu mimořádného odvodu společnosti France Télécom tak každopádně odpovídá odvodu zmiňovanému během projednávání návrhu zákona z roku 1996, který měl být nižší než 40 miliard FRF. Ačkoliv byl v roce 1997 převeden do státního rozpočtu a každoročně k němu přispíval za účelem vyplacení vojenských a civilních penzí, jeho výše byla stanovena tak, aby se vyrovnávaly nadnáklady, které pro stát vznikly prováděním zákona z roku 1996.
(39)
Zákon z roku 1996 nezměnil část připadající na zaměstnance při financování závazků v oblasti penzí státních zaměstnanců, jež byla od vzniku veřejnoprávního provozovatele France Télécom v roce 1991 stanovena podle článku L 61 zákona o vojenských a civilních důchodových penzích. Zákony z roku 1990 a roku 1996 k tomu nezměnily důchodový režim soukromoprávních zaměstnanců France Télécom, který podléhá obecnému právu sociálního zabezpečení v případě důchodů a je doplňován režimem připojištění AGIRC v případě manažerských pozic a režimem připojištění ARRCO v případě nemanažerských pozic. Na základě tohoto režimu společnost France Télécom a její soukromoprávní zaměstnanci plní povinnosti odpovídající povinnostem konkurenčních podniků, a to pokud jde zejména o placení přímých odvodů zaměstnancem.
(40)
U příležitosti reformy zavedené zákonem z roku 1996 ohodnotila kancelář pojistných matematiků, kterou si francouzský stát vybral za poradce, že vyměření a vyplácení penzí státem státním zaměstnancům v činné službě u společnosti France Télécom nebo v důchodu představuje k 1. lednu 1997 v pravděpodobné aktualizované hodnotě částku 242 miliard FRF (36,9 miliardy EUR (23)) (24). Tato částka se blíží zaokrouhlené částce ve výši 250 miliard FRF zmiňované v Senátu. Přímý odvod zaměstnavatele, který by France Télécom platila jako vyrovnání, byl na základě stejných předpokladů pojistných matematiků odhadnut na částku 15,2 miliardy EUR, k níž je nutno připočítat doplatek či mimořádný odvod ve výši 5,7 miliardy EUR, který byl plně uhrazen v říjnu roku 1997. Hodnotu budoucích příspěvků zaměstnanců v okamžiku vstupu v platnost reformy odhadují francouzské orgány na částku […] miliard EUR. Čistá hodnota nákladů převedených společností France Télécom na francouzský stát tak v podobě odhadované v roce 1996 představovala částku […] miliard EUR.
(41)
Kancelář pojistných matematiků, již si francouzský stát zvolil za poradce, odhadla pro desetileté období (1997-2006) kumulovanou částku dávek k vyplacení na […] miliard EUR. Během tohoto období dosáhla celková částka skutečně vyplacených dávek téměř stejné výše, a to […] miliard EUR, což představuje prognostickou odchylku 0,83 % směrem dolů (25). Uvedené se zpětnou platností potvrzuje přesnost výhledů, které byly použity během projednávání zákona.
(42)
Na základě těchto číselných údajů lze konstatovat, že částky a jejich oprávnění, o nichž jednalo Národní shromáždění a Senát při stanovení výše doplatku či mimořádného odvodu společnosti France Télécom, odpovídají řádově částkám ověřeným následovně během desetiletého období zmiňovaného během projednávání návrhu zákona. Oznámená nejvyšší částka mimořádného odvodu ve výši 6 miliard EUR (40 miliard FRF) odpovídá rezervám, které si podnik až do roku 1996 vytvářel, aby byl schopen čelit budoucím nákladům na důchody v tehdy předpokládané výši, tj. 3,6 miliardy EUR (23,4 miliardy FRF), při započtení rozdílu ve výši 2,4 miliardy EUR na úkor státu mezi zaměstnavatelskými a zaměstnaneckými odvody vybranými mezi rokem 1997 a rokem 2006 na jedné straně a dávkami k vyplacení během stejného desetiletého období podle odhadu z roku 1996 na straně druhé.
(43)
Informace předané Francouzskou republikou a převzaté v tabulce č. 3 dále ukazují, že kumulované náklady na penze státních zaměstnanců pracujících u společnosti France Télécom, které musí francouzský stát financovat na základě reformy z roku 1996, dosáhly za období od roku 1997 do roku 2010 výše […] miliard EUR. Nákladem, který musí stát financovat, se rozumí zůstatek mezi ročními odvody společnosti France Télécom a jejích zaměstnanců se statusem státních zaměstnanců v činné službě a dávkami vyplácenými státním zaměstnancům v důchodu rok po roce po odečtení každoročních plateb Veřejnoprávního zařízení pro správu mimořádného odvodu společnosti France Télécom. Mezi rokem 1997 a rokem 2010 se tento náklad vyvíjel takto:
Tabulka 3
Náklady vyplývající pro francouzský stát z reformy z roku 1996 (1997-2010)
(v milionech EUR)
Odvody
(zaměstnavatelské a zaměstnanecké)
Každoroční platby Veřejnoprávního zařízení pro správu mimořádného odvodu France Télécom
Vyplacené dávky
Náklady státu
1997
(…)
152,4
(…)
(…)
1998
(…)
167,7
(…)
(…)
1999
(…)
184,5
(…)
(…)
2000
(…)
202,9
(…)
(…)
2001
(…)
223,2
(…)
(…)
2002
(…)
245,5
(…)
(…)
2003
(…)
270,0
(…)
(…)
2004
(…)
297,1
(…)
(…)
2005
(…)
326,9
(…)
(…)
2006
(…)
1 359,5
(…)
(…)
2007
(…)
395,4
(…)
(…)
2008
(…)
435,0
(…)
(…)
2009
(…)
578,0
(…)
(…)
2010
(…)
635,8
(…)
(…)
Celkem
(…)
5 473,9
(…)
(…)
(44)
Kvůli ustanovením zákona o státním rozpočtu na rok 1997, kterými se řídí, neodpovídaly výše každoročních plateb Veřejnoprávního zařízení pro správu mimořádného odvodu France Télécom převedené v roce 1997 částkám odhadovaných nebo skutečně vyplacených dávek důchodcům této společnosti a ani výším nákladů, které musel stát financovat, a zároveň nebyly stanoveny v závislosti na uvedených částkách. Přezkum částek skutečně převedených potvrzuje přerušení této vazby. Bez ohledu na mimořádný odvod uhrazený společností France Télécom v roce 1997 z tabulky č. 3 vyplývá, že výše dávek vyplacené státním zaměstnancům v důchodu, kteří pracovali u France Télécom, přesahovaly počínaje rokem 2004 a s výjimkou roku 2006 každoroční zdroje.
(45)
Uhrazení každoročních odvodů společností France Télécom a každoroční platby zařízení, jež spravuje mimořádný odvod, nejsou v rámci penzijního účtu zvláštního určení přidělovány odlišně a ex ante na dávky poskytované důchodcům společnosti France Télécom. Pokud by se totiž přiděloval od roku 1997 mimořádný odvod pouze na financování předmětných dávek místo uplatňování systému převádění částky navyšované každý rok o 10 %, jak to stanoví zákon o státním rozpočtu na rok 1997, vedlo by to k ukončení činnosti veřejnoprávního zařízení spíše koncem roku 2008 než koncem roku 2011, jak se počítalo, a to vzhledem k částce nepokryté každoročními odvody, jež je uvedena v tabulce č. 3. Za jakéhokoliv předpokladu by byla v obou případech částka mimořádného odvodu vyčerpána k 31. prosinci 2011.
2.2 Postupné a následně úplné otevření telekomunikačních trhů
(46)
Reformu financování důchodů státních zaměstnanců pracujících u společnosti France Télécom provázelo v pozadí úplné otevření hospodářské soutěži trhů služeb, na nichž tato společnost působila. Počínaje rokem 1988 směrnice Komise 88/301/EHS ze dne 16. května 1988 o hospodářské soutěži na trhu s telekomunikačními koncovými zařízeními (26) a směrnice Komise 90/388/EHS ze dne 28. června 1990 o hospodářské soutěži na trhu telekomunikačních služeb (27) postupně liberalizovaly odvětví telekomunikací. Směrnice 90/388/EHS stanovila liberalizační opatření, jež měla být provedena do 31. prosince 1990 v oblasti přenášení údajů, datových služeb a hlasových telefonních služeb u podnikových sítí a uzavřených skupin uživatelů. Směrnice Komise 96/19/ES ze dne 13. března 1996, kterou se mění směrnice 90/388/EHS, pokud jde o provedení úplné hospodářské soutěže na trhu telekomunikací (28), měla za cíl úplnou liberalizaci odvětví telekomunikací počínaje 1. lednem 1998.
(47)
Zákon č. 96-659 ze dne 26. července 1996 o regulaci telekomunikací stanovil podmínky, které umožnily plně provést liberalizaci odvětví tím, že ukončily monopolní postavení společnosti France Télécom v oblasti telefonování přes pevné linky a v oblasti přenosů dat a vypracovaly sazby a vzájemné propojení s konkurenty. Také v jiných odvětvích, která přesto nepodléhala výlučným právům, a byla tak otevřena hospodářské soutěži již od roku 1987, jako tomu bylo v případě mobilních telefonů, zaujímala společnost France Télécom určité výsadní postavení s podílem na trhu, který se od roku 1997 do roku 2002 snížil z 53,3 % na 49,8 % (29). Zákon č. 96-659 rovněž pověřil společnost France Télécom úkoly obecného hospodářského zájmu a stanovil vznik fondu na financování s nimi spojených povinností, do kterého přispívali konkurenti.
(48)
Provádění opatření uvedených v bodech odůvodnění č. 46 a 47 vedlo počínaje rokem 1988 k tomu, že společnost France Télécom začala čelit příchodu konkurentů, z nichž někteří byli částečně vlastněny nadnárodními skupinami, na trhy dodávek zboží a služeb, na nichž ve Francii působila, přičemž některé tyto trhy, jako mobilní telefonování nebo mezinárodní komunikace, mají přeshraniční rozměr. Tento vývoj zesílil na trzích liberalizovaných počínaje rokem 1998. Společnost France Télécom k tomu navázala spolupráci se zahraničními provozovateli, jako jsou společnosti Deutsche Telekom a Sprint v roce 1996 (společnost Global One), a zároveň počínaje rokem 1997 začala rozvíjet partnerství a přebírat podíly např. v Itálii (Wind) nebo v Nizozemsku (Casema), či získávat licence na provozování mobilní sítě v Dánsku a v Portugalsku (30).
(49)
K reformě financování důchodů společnosti France Télécom tak došlo ve stejné době, kdy došlo k liberalizaci trhu na úrovni Evropské unie. Reforma se tudíž projevila na trhu plně otevřenému hospodářské soutěži, na němž ostatně France Télécom navázala důležitá spojení a přebírala podíly v jiných členských státech. Na pozadí zákona z roku 1996 a otevření podniku soukromému kapitálu zůstává skutečně přání podpořit rozvoj společnosti France Télécom na jiných trzích v Evropě než ve Francii, jak vyplývá z prohlášení učiněných během projednávání návrhu zákona, v nichž se hovoří o „ambicích francouzské vlády ohledně své národní vlajkové lodi, společnosti France Télécom“ (31).
(50)
V současnosti společnost France Télécom prohlašuje, že je v Evropě prvním poskytovatelem připojení k vysokorychlostnímu internetu, třetím mobilním operátorem a patří ke světovým špičkám v oblasti telekomunikačních služeb pro nadnárodní společnosti. Mimo Francii vyvíjí společnost France Télécom mimořádnou činnost prostřednictvím dceřiných společností ve Španělsku, Spojeném království, Polsku, Belgii, Rakousku a na Slovensku, kde zaujímá prvořadé postavení (32).
3. DŮVODY, KTERÉ VEDLY K ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(51)
Ve svém rozhodnutí o zahájení vyšetřovacího řízení Komise vyložila své předběžné posouzení opatření zavedených zákonem z roku 1996 tím, že je porovnala s referenčním rámcem pro povinné sociální a daňové odvody společnosti France Télécom stanoveným zákonem z roku 1990. Usoudila, že tato opatření zřejmě poskytují společnosti France Télécom selektivní zvýhodnění prostřednictvím státních prostředků, jež může narušit hospodářskou soutěž a ovlivnit obchod mezi členskými státy a jež může představovat státní podporu podle čl. 107 odst. 1 SFEU.
(52)
Komise kromě toho poznamenala, že pokud tato opatření představují státní podporu, nebyla tato podpora Komise oznámena před jejím provedením, přestože měla být podle judikatury považována za novou podporu. Francouzská republika tak zřejmě nesplnila svou povinnost oznámení na základě Smlouvy, a opatření by tak mělo být považováno za protiprávní.
(53)
Komise dospěla k závěru, že může slučitelnost podpory s vnitřním trhem posuzovat na základě čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU. Komise také uvedla, že stejné ustanovení jí umožnilo dospět k závěru, že podpora poskytnutá společnosti La Poste při reformě způsobu financování důchodů jejích státních zaměstnanců je slučitelná s vnitřním trhem (33) a že vzhledem k podobnosti obou případů se jí zdá vhodné provést v tomto konkrétním případě podobnou analýzu.
(54)
Ve svém předběžném přezkumu slučitelnosti podpory s vnitřním trhem a bez ohledu na podobnost s reformou způsobu financování důchodů u společnosti La Poste sdělila Komise Francouzské republice tyto pochyby:
a)
zaprvé, Komise sice zdůraznila, že nemá podrobné informace, které by prokazovaly, že míry odvodů placené společností France Télécom jsou stejné jako míry placené soukromými podniky obecného práva, které vyvíjejí činnost ve Francii v odvětví telekomunikací, ale poznamenala, že míra přímého odvodu uplatňovaná na společnost France Télécom od roku 1997 neumožňuje zaručit konkurenční rovnost („level playing field“) s jejími konkurenty. Uvedené vyplývá ze skutečnosti, že sazba uplatňovaná na France Télécom zahrnuje pouze odvody, které odpovídají rizikům společným soukromoprávním a státním zaměstnancům, a tudíž vylučuje odvody odpovídající rizikům, která nejsou společná, jako je riziko nezaměstnanosti nebo neuhrazení mezd v případě konkurzu nebo likvidace podniku;
b)
zadruhé, Komise neměla dostatečné informace o dopadu snížení nákladů na důchody na hospodářskou soutěž, aby mohla posoudit, zda případné kladné dopady převažují nad dopady zápornými. K tomu musela Komise mimo jiné zohlednit skutečnost, že společnost France Télécom dosud zcela nevrátila protiprávní a neslučitelné podpory na základě rozhodnutí Komise ze dne 2. srpna 2004 o státní podpoře poskytnuté Francií ve prospěch France Télécom (dále jen „rozhodnutí o živnostenské dani uplatňované na společnost France Télécom“) (34), tedy rozhodnutí, jež Francie v určené lhůtě neprovedla, jak konstatoval Soudní dvůr (35).
4. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(55)
Připomínky předložené zúčastněnými stranami jsou shrnuty v oddílech 4.1 až 4.3.
4.1 France Télécom
(56)
Ve svých připomínkách, jež považuje za doplnění připomínek předaných Francouzskou republikou, se společnost France Télécom domnívá, že čelí problému chronického nadpočetného stavu zaměstnanců, který je spojen s jejím bývalým statusem subjektu státní správy, a že v případě dotčených osob nemá stejné možnosti plynulosti při zaměstnávání jako její konkurenti. Společnost France Télécom tak musí vyvíjet značné úsilí v oblasti odborného vzdělávání a přeškolování ve výši 180 milionů EUR, což odpovídá 4,5 % mzdových nákladů oproti 2,9 % v průměru u francouzských podniků. Společnost France Télécom uvádí také mzdy vyšší o přibližně […] % bez přídavků a prémií. Protože navíc nemůže přistoupit k sociálním plánům, financovala v období od roku 1996 do roku 2006 doprovodná opatření při odchodu státních zaměstnanců do důchodu, jako je dovolená na konci kariéry, v částce přesahující 8 miliard EUR.
(57)
Společnost France Télécom se zadruhé domnívá, že penzijní náklady, které nesla mezi rokem 1990 a rokem 1996, byly neobvyklé a dostaly jí do postavení strukturálního znevýhodnění v poměru k jejím soukromým konkurentům ve smyslu rozsudku ve věciCombus (36), přičemž referenční rámec pro posouzení obvyklosti nebo neobvyklosti uvedených nákladů představuje režim obecného práva uplatitelný na konkurenty. Zásady stanovené v rozsudku ve věci Combus byly od té doby údajně potvrzeny Soudem prvního stupně v jeho rozsudku ve věci Hotel Cipriani (37). Společnost France Télécom popírá, že postavení jediného operátora, tedy v tomto konkrétním případě jí samotné, před a po reformě zavedené zákonem z roku 1996 představuje vhodný srovnávací rámec pro posouzení existence hospodářského zvýhodnění ve smyslu judikatury. Pokud by se referenční rámec měl omezit na společnost France Télécom před a po reformě z roku 1996, nelze údajně v žádném případě považovat opatření za selektivní, protože bylo v uvedeném rámci uplatňováno stejným způsobem.
(58)
Z uvedeného údajně vyplývá, že předmětná opatření buď nepředstavují státní podporu ve smyslu Smlouvy, protože zbavují společnost France Télécom neobvyklého strukturálního znevýhodnění, nebo je nelze považovat za selektivní zvýhodnění představující státní podporu.
(59)
Společnost France Télécom se podpůrně domnívá, že státní podpora, pokud by byla stanovena, by byla slučitelná s vnitřním trhem podle kritérií stanovených Komisí v jejím rozhodnutí o režimu důchodů společnosti La Poste (dále jen „rozhodnutí o společnosti La Poste“) (38). V tomto ohledu neznamená zvláštní povaha jejího režimu spočívající v tom, že společnost platí odvod vypočítávaný pouze na základě společných rizik, že by se od roku 1996 dostala do výhodného postavení vůči svým konkurentům: vedle strukturálního znevýhodnění spojeného se statusem státních zaměstnanců, které zaměstnává, musela společnost France Télécom v souvislosti s reformou z roku 1996 uhradit značné náklady, jejichž slučitelnost s vnitřním trhem je nutno analyzovat a jejichž částka ve výši 5,7 miliardy EUR zdaleka přesahuje částku, již by společnost musela uhradit, pokud by její odvod podléhal nespolečným rizikům.
(60)
France Télécom se domnívá, že v rozhodnutí o společnosti La Poste (39) Komise uznala, že výše mimořádného jednorázového odvodu (2 miliardy EUR) v rámci reformy, která vstoupila v platnost po oznámení ale ještě před rozhodnutím Komise, vyrovnává odvody odpovídající nespolečným rizikům, a to až do vyčerpání částky jednorázového odvodu. Podle společnosti France Télécom neexistuje důvod, proč by Komise měla ustoupit od této zásady, protože z politických prohlášení z doby projednávání návrhu zákona z roku 1996 nelze dojít k závěru, že by zákonodárci stanovili výši paušálního odvodu společnosti France Télécom tak, aby se zachoval desetiletý nezměněný stav.
(61)
Kromě toho číselné údaje dostupné v roce 1996 údajně vyvracejí tvrzení, podle nějž byla částka ve výši 5,7 miliardy EUR tehdy údajně odhadnuta tak, aby přesně odpovídala nadnákladům, které vzniknou státu během deseti let kvůli provádění zákona z roku 1996 tím, že se budou vyrovnávat rok co rok nižší odvody hrazené podnikem, a to i při zohlednění nákladů na vyrovnání mezi jednotlivými režimy důchodů, od jejichž hrazení byla společnost France Télécom osvobozena v roce 1996 (40). Výše mimořádného odvodu měla za cíl odškodnit celkově francouzský stát z důvodů reformy. Tuto částku je proto údajně nutno zohlednit při analýze konkurenční spravedlnosti od vstupu reformy v platnost v roce 1997.
(62)
Společnost France Télécom se konečně domnívá, že bez reformy z roku 1996 by utrpěla výrazné konkurenční znevýhodnění na trzích, jejichž otevření hospodářské soutěži bylo cílem Unie, že francouzské orgány nyní plně provedly rozhodnutí o uplatnění živnostenské daně na společnost France Télécom (41) a že opatření z těchto důvodů nevede k narušení hospodářské soutěže.
4.2 Stěžovatelé
(63)
Stěžovatelé sdílejí hodnocení Komise v rozhodnutí o zahájení řízení, pokud jde o existenci státní podpory ve smyslu Smlouvy v podobě snížení nákladů na důchody zavedené zákonem z roku 1996, které má platit společnost France Télécom. Podle postupu použitého v uvedeném rozhodnutí, u nějž stěžovatelé litují nedostatečnou kvantifikaci, by výše podpory měla dosáhnout 12,3 miliardy EUR a neměla by být v žádném případě nižší než 9,9 miliardy EUR (42). Stěžovatelé se domnívají, že pro rozhodnutí o tom, že se jedná o státní podporu, jsou rozhodující důsledky opatření, to znamená snížení sociálních nákladů, které obvykle zatěžují rozpočet podniku, a ne její cíl, to znamená vyrovnání údajného znevýhodnění. Znevýhodnění v důsledku zaměstnávání státních zaměstnanců společností France Télécom ostatně údajně neexistuje, protože podnik platí poplatky na pojištění proti nezaměstnanosti a odvody ze mzdy o 13 % nižší než konkurenti a protože má stálé a flexibilní zaměstnance, jelikož může snižovat mzdové náklady prostřednictvím předčasných odchodů do důchodu a přechodem do veřejné správy.
(64)
Takto se vyznačující státní podpora údajně není podle stěžovatelů slučitelná s vnitřním trhem. Značné konkurenční zvýhodnění poskytnuté společnosti France Télécom bylo o to více škodlivé, že snížení nákladů nebylo nutné, aby se zabránilo ohrožení její finanční struktury: společnost France Télécom mohla v roce 1996 odepsat čistý aktualizovaný dluh v oblasti důchodových odvodů ve výši nejméně 9,9 miliardy EUR, nemusela nadále zanášet tento náklad do své rozvahy nebo do její přílohy, a následně se tak zadlužila ve značně vyšších částkách, když její průměrné čisté zadlužení dosahovalo v období 1997-2007 výše 44 miliard EUR. Podpora, jež osvobodila společnost France Télécom od nákladů na důchodové zabezpečení, které zdědila z doby, kdy měla monopolní postavení, jí dále umožnila financovat mezinárodní rozvoj podniku při současném posílení jejího postavení ve Francii, kde se těšila značným výhodám ze svého výlučného postavení, jehož náklady byly pouze oprávněnou protiváhou.
(65)
V minulosti nevrácené protiprávní a neslučitelné podpory by ostatně již samy o sobě znemožňovaly prohlásit předmětnou provozní podporu za slučitelnou, a to kvůli jejich kumulovanému důsledku. Neexistence konkurenční spravedlnosti reformy z roku 1996 kvůli neplacení odvodů v oblasti rizik nezaměstnanosti a nevyplacení mezd v případě konkurzu podniku potom také vylučuje slučitelnost reformy s pravidly Smlouvy. Je proto nutno, aby dluh společnosti France Télécom v oblasti důchodového zabezpečení vypočítal nezávislý odborník a aby se Francie zavázala, že zajistí finanční neutralitu režimu, a to zejména tím, že zavede mechanizmy úpravy odvodu zaměstnavatele a doplatku ve výši 5,7 miliardy EUR v případě kolísání odvodů.
4.3 Telekomunikační operátor
(66)
Telekomunikační operátor sdílí a vyjadřuje svou podporu předběžné analýze uvedené v rozhodnutí Komise o zahájení řízení, jež označuje změny zavedené zákonem z roku 1996 za novou a protiprávní státní podporu, protože se pokouší nahradit vyplácení penzí ve skutečnosti prováděné státem za každoroční přímé odvody společnosti France Télécom, a to při odečtení odvodů hrazených pracovníky v činné službě se statusem státních zaměstnanců. Stejné označení by bylo podle tohoto operátora možno použít na sociální odvody spojené s riziky, která nejsou společná soukromoprávním zaměstnancům. Tyto odvody, které platí konkurenti France Télécom, tato společnost nejméně od roku 1996 pro své soukromoprávní a státní zaměstnance neplatí. Narozdíl od případu, který byl předmětem rozhodnutí o společnosti La Poste (43), výpočet odvodu zaměstnavatele společnosti France Télécom nezahrnoval a stále ještě nezahrnuje uvedené odvody, což údajně znemožňuje prohlásit podporu za slučitelnou.
(67)
Pokud jde o podporu v podobě zrušení uhrazení státu penzí, které tento stát vyplácí, operátor se domnívá, že analýza hodnocení z hlediska hospodářské soutěže provedená Komisí v jejím rozhodnutí o společnosti La Poste by jí zde naopak měla vést k závěru o její neslučitelnosti. Tato analýza by měla být založena na skutečnostech, k nimž došlo od roku 1996, a ne jako v případě rozhodnutí o společnosti La Poste na výhledech do budoucnosti.
(68)
Podle tohoto operátora společnost France Télécom zaujímá na řadě trhů, na nichž působí, tržní mocenské postavení, jež je možno přirovnat k dominantnímu. Kvůli této skutečnosti je na velkoobchodních trzích s vysokorychlostním a velmi vysokorychlostním připojením a na trzích s výchozím a koncovým telefonováním pomocí pevných linek předmětem regulačních opatření ex ante. Ve svém rozhodnutí ze dne 16. července 2003 o postupu provádění článku 82 Smlouvy o ES ve věci COMP-38.233 Komise ostatně zjistila a potrestala porušení článku 102 SFEU, jehož se dopustila společnost France Télécom prostřednictvím své dceřiné společnosti Wanadoo (44). Protože se podnik nachází v dobrém finančním stavu, obdržené podpory mu umožnily financovat jeho mezinárodní rozvoj, a to zejména koupi společností Orange, Retevisión a AMENA.
(69)
Operátor nakonec žádá Komisi, aby přesně kvantifikovala výši předmětné podpory a při uplatnění judikatury ve věci Deggendorf (45) odmítla uznat slučitelnost dotyčných opatření s vnitřním trhem do té doby, než budou vráceny minulé protiprávní podpory.
5. PŘIPOMÍNKY FRANCOUZSKÉ REPUBLIKY
(70)
Francouzská republika se domnívá, že změny zavedené v roce 1996 do způsobu financování důchodů zaměstnanců francouzského státu pracujících u společnosti France Télécom neobsahují žádný prvek státní podpory. Reforma z roku 1996 je údajně v každém případě slučitelná s vnitřním trhem, a to zejména při uplatnění na tento konkrétní případ postupu, který Komise použila ve svém rozhodnutí o společnosti La Poste (46).
5.1 Existence státní podpory
(71)
Podle Francouzské republiky se společnost France Télécom ocitla kvůli zákonu z roku 1990 v neobvyklé situaci, která neodpovídala obecnému právu, které stanoví, že podniky platí přímý odvod zaměstnavatele, jenž je úměrný mzdovým nákladům a není vázán na výši vyplácených penzí. Náklady, jimž byla společnost France Télécom vystavena, byly tak údajně neobvyklé, protože finanční schodek dílčího režimu pro dotčené osoby byl jistý, stejně jako bylo jisté, že se stane neúnosný vzhledem k nevyhnutelnému snižování počtu státních zaměstnanců v činné službě a souběžného růstu počtu důchodců.
(72)
Reforma z roku 1996 údajně sladila financování důchodů s obecným právem, aniž se tím podnik dostal do výhodnějšího konkurenčního postavení, protože odvod společnosti France Télécom je každoročně vypočítáván tak, aby srovnal míru povinných daňových a sociálních odvodů s odvody konkurentů v odvětví telekomunikací. Nezohlednění odvodů, které odpovídají rizikům, jež nejsou společná soukromoprávním a státním zaměstnancům, při výpočtu odvodů za uplatnění „míry konkurenční spravedlnosti“ je údajně oprávněné kvůli statusu státních zaměstnanců, který vylučuje např. riziko nezaměstnanosti kromě výjimečných případů propuštění z práce nebo odvolání.
(73)
Francouzská republika se domnívá, že referenční rámec pro určení obvyklé nebo neobvyklé povahy nákladů společnosti France Télécom musí představovat situace konkurentů podniku ve Francii. Vzhledem k přehnaným, od obecného práva odchylným, nespravedlivým a dlouhodobě neúnosným nákladům, které v tomto konkrétním případě zákon z roku 1990 společnosti France Télécom ukládal, jejich zrušení a sladění se situací konkurentů stanovené v reformě z roku 1996 tak pouze obnovilo obvyklé podmínky hospodářské soutěže. Společnost France Télécom ostatně za znevýhodnění, jež utrpěla v rámci tohoto režimu, nedostala žádné vyrovnání, ačkoliv, jak zdůrazňuje ve svých připomínkách, dosud čelí strukturálním znevýhodněním, nadnákladům a nepružnostem kvůli statusu státních zaměstnanců, které zaměstnává, pokud jde o finanční opatření, která provázejí odchody do důchodu nebo návraty do státní správy, úsilí, jež musí vyvíjet v oblasti vzdělávání a školení, či vyšší mzdové náklady. Současný režim, který vyplývá z reformy, proto společnosti France Télécom neposkytuje žádné zvýhodnění, a neobsahuje tak žádný prvek podpory ve smyslu Smlouvy.
(74)
Tento výklad vyplývá z obecných zásad vypracovaných soudy Unie, podle nichž zákon, který umožňuje zabránit, aby rozpočet určitého podniku nebyl zatížen nákladem, který by v obvyklé situaci neexistoval, nepředstavuje státní podporu, protože státní podpory představují pouze zásahy, které snižují náklady, které běžně zatěžují rozpočet podniku (47). To je údajně také případ opatření, která zbavují veřejnoprávního konkurenta strukturálního znevýhodnění vůči jeho soukromoprávním konkurentům (48). Tento výklad je údajně také v souladu s praxí Komise (49).
(75)
Francouzská republika se obecněji domnívá, že pro určení existence podpory nebo okamžiku, kdy se zvýhodnění vyplývající z reformy zavedené zákonem z roku 1996, který v tomto směru neobsahuje žádné ustanovení, skutečně projevilo, není opodstatněné zahrnovat do tohoto řízení mechanizmy vyrovnání a nadvyrovnání, na jejichž základě společnost France Télécom hradila odvody v období 1991-1996 (viz tabulka č. 1). Hrazení takových odvodů vyplývalo také z režimu odchylujícího se od obecného práva, v němž penzijní režim uplatňovaný na společnost France Télécom byl považován za autonomní, což počínaje rokem 1997 přestalo platit.
(76)
S touto výhradou Francouzská republika upřesnila odhad odvodů hrazených společností France Télécom a uvedených v bodě odůvodnění č. 61, které podnik od roku 1997 přestal platit. Na základě skutečné rekonstituce pro období 2008-2010, zpětně extrapolované použitím průběhového koeficientu, se Francouzská republika domnívá, že odvody, které by hradila společnost France Télécom, jsou o 165 milionů EUR nižší než odvody vypočítané podnikem.
5.2 Slučitelnost případné státní podpory s vnitřním trhem
(77)
Francouzská republika se v každém případě domnívá, že pokud by reforma z roku 1996 týkající se společnosti France Télécom měla představovat státní podporu, měla by být prohlášena za slučitelnou s vnitřním trhem, a to v souladu s analýzou uplatněnou Komisí v jejím rozhodnutí o společnosti La Poste (50). Reforma z roku 1996 zbavila společnost France Télécom strukturální zátěže, jež narušovala její konkurenceschopnost na trhu, jehož liberalizace právě probíhala, a její odvody jsou napříště, pokud jde o společná rizika, vypočítávány na základě míry konkurenční spravedlnosti.
(78)
Skutečnost, že odvod placený společností France Télécom počínaje rokem 1997 nezahrnuje rizika, která nejsou společná soukromoprávním zaměstnancům, není údajně na překážku slučitelnosti s vnitřním trhem. V tomto ohledu tabulka č. 4, jež je výtahem z informací předložených Francouzskou republikou, zobrazuje rozdíl mezi odvodem hrazeným společností France Télécom a částkou, kterou by platila, pokud by nespolečná rizika byla zahrnuta do výpočtu, a to po odečtení dávek zajišťovaných na svůj účet společností France Télécom a jiných odvodů, které ji ve srovnání s konkurenty zatěžují.
Tabulka 4
Odvod zaměstnavatele společnosti France Télécom v období 1997-2010 vypočítaný na základě uplatňované míry konkurenční spravedlnosti (MKS) a upravené míry konkurenční spravedlnosti (MKS*) za účelem zahrnutí nespolečných rizik
Rok
MKS
EUR (v mil.)
MKS*
EUR (v mil.)
MKS-MKS*
1997
36,2 %
1 088,9
48,1 %
1 446,9
- 358,0
1998
35,4 %
1 069,6
47,1 %
1 423,1
- 353,5
1999
36,7 %
1 108,5
48,4 %
1 460,3
- 351,8
2000
36,4 %
1 085,0
48,0 %
1 429,3
- 344,3
2001
37,0 %
1 088,6
47,9 %
1 407,9
- 319,3
2002
37,7 %
1 100,1
43,5 %
1 267,9
- 167,8
2003
37,6 %
1 085,0
45,0 %
1 298,5
- 213,5
2004
[…] %
1 048,6
[…] %
(…)
(…)
2005
[…] %
984,6
[…] %
(…)
(…)
2006
[…] %
957,6
[…] %
(…)
(…)
2007
[…] %
917,6
[…] %
(…)
(…)
2008
[…] %
859,2
[…] %
(…)
(…)
2009
[…] %
805,4
[…] %
(…)
(…)
2010
[…] %
744,5
[…] %
(…)
(…)
(79)
Francouzská republika odhaduje, že aktualizovaná hodnota skutečně zaplacených odvodů a odvodů ke splacení společnosti France Télécom představuje za období od roku 1997 do roku 2043 částku 13,5 miliardy EUR. Při míře konkurenční spravedlnosti upravené zohledněním nespolečných rizik ve výpočtu a při odečtení příspěvků, které zatěžují France Télécom a ne její konkurenty, by se dospělo za stejné období k vyššímu každoročnímu odvodu, a to k částce 16,7 miliardy EUR. I když francouzské orgány nepovažují zahrnutí uvedených rizik za relevantní, vypočítaly, že rozdíl (3,2 miliardy EUR) byl údajně více než dostatečně vyrovnán mimořádným paušálním odvodem ve výši 5,7 miliardy EUR, který France Télécom zaplatila v roce 1997.
(80)
Francouzská republika se domnívá, že lze, stejně jako v rozhodnutí o společnosti La Poste (51), považovat tento paušální odvod za doplatek umožňující vyrovnat hrazení odvodů vázaných na proměnlivou míru a zahrnujících odvody za nespolečná rizika. V tomto případě se ukazuje, že v současnosti tento doplatek přesahuje částku vyplývající z rozdílu mezi mírou stanovenou reformou z roku 1996 a změněnou mírou uvedenou v tabulce č. 4 a že tento doplatek nebude rozdílem mezi mírami nikdy zcela vyčerpán. Za těchto okolností jsou údajně odstraněny pochyby vyjádřené Komisí v jejím rozhodnutí o zahájení řízení ohledně neexistence skutečné konkurenční spravedlnosti mezi společností France Télécom a jejími konkurenty.
(81)
Pro Francouzskou republiku je reforma způsobu financování důchodů státních zaměstnanců pracujících u společnosti La Poste, která byla zavedena v roce 2006 a která vycházela z reformy společnosti France Télécom z roku 1996, v zásadních aspektech s posledně uvedenou reformou zcela srovnatelná. Vzhledem k této souběžnosti neexistuje údajně žádný důvod, proč by se Komise měla odchýlit od precedentu společnosti La Poste. Komise by měla zejména souhlasit se zohledněním mimořádného paušálního odvodu uloženého společnosti France Télécom v analýze konkurenční spravedlnosti reformy tím, že ho bude považovat de facto za zálohu za odvody spojené s nespolečnými riziky.
(82)
Naopak u projednávání v Národním shromáždění a v Senátu, během nichž se zmiňovalo desetileté období finančního krytí reformy, se údajně jedná o jednorázová prohlášení. Podobné úvahy se neobjevují ani ve zdůvodnění návrhů zákona a ani v předmětných zákonech nebo přijatých prováděcích dokumentech. Záměrem zákonodárců v roce 1996 údajně bylo stanovit odvody na důchodové zabezpečení společnosti France Télécom na úroveň rovnající se odvodům konkurentů a nikoliv připravit reformu o její účinek po dobu deseti roků, k čemuž by vedlo uvažování, jež by Komise mohla přijmout, pokud by vycházela z prohlášení vytržených ze souvislostí.
(83)
Z parlamentních jednání údajně jednoznačně vyplývá, že výše odvodu byla stanovena paušálně bez vazby na náklady, které stát bude muset skutečně nést. Stejně tak Ústavní rada ve svém rozhodnutí č. 96-385 DC ze dne 30. prosince 1996 uvedla, že paušální odvod ve výši 37,5 miliardy FRF je odůvodněn převzetím vyplácení důchodů státních zaměstnanců státem, aniž by přitom představoval vyrovnání za toto převzetí, zatímco na druhé straně platby do státního rozpočtu nebudou přidělovány na zvláštní výdajovou položku ale budou přispívat k obecným podmínkám vyváženosti tohoto rozpočtu v souladu s článkem 18 základního nařízení vlády ze dne 2. ledna 1959 k provádění zákonů o státním rozpočtu.
(84)
Podle Francouzské republiky byla přesná částka mimořádného odvodu stanovena zákonem o státním rozpočtu na rok 1997 při zohlednění nikoliv desetiletého období, během nějž by měl být stát tímto odvodem „vyplacen“, ale naopak dopadu na strukturu rozvahy společnosti France Télécom, který měl zůstat snesitelný. Stanovení výše tohoto odvodu se neřídilo logikou vyrovnání nákladů státu, ale zohledněním možností podniku hradit odvody.
(85)
Způsob, jakým byl tento odvod spravován, to znamená odděleně od důchodů skutečně vyplácených počínaje rokem 1997, údajně potvrzuje, že se jednalo o paušál. Z údajů poskytnutých Francouzskou republikou tak vyplývá, že penze vyhrazené státním zaměstnancům pracujícím u společnosti France Télécom prostřednictvím penzijního účtu zvláštního určení dosáhly částky […] miliard EUR, zatímco Veřejnoprávní zařízení pro správu mimořádného odvodu společnosti France Télécom údajně převedlo na uvedený účet částku 3,4 miliardy EUR. Zůstatek nepokrytý zaplacenými odvody dosáhl za stejné období výše 1,2 miliardy EUR. V roce 1997 se ostatně odhadovalo, že tento fond bude fungovat 17 až 25 roků, což nemá nic společného s desetiletým obdobím, na kterém zakládá Komise postup, který se zřejmě chystá přijmout.
(86)
Francouzská republika se domnívá, že společnost France Télécom by byla bez reformy postavena mimo trh, protože úroveň odvodů by v roce 2010 dosáhla 77 % hrubého tabulkového platu a v účtech by musela vytvořit rezervy na důchodové závazky pro státní zaměstnance, kteří u ní pracují. Reforma proto představovala rozhodující etapu přizpůsobení liberalizaci trhu, byla v souladu s cílem Unie, odpovídala mu a byla omezena na nutné minimum. Bez této reformy by společnost France Télécom vystoupila z trhu a nemohla by přistoupit k nezbytným investicím, zejména pro zpřístupnění účastnického vedení, aniž by bylo možno vyloučit úpadek, čímž reforma údajně neměla negativní důsledky pro hospodářskou soutěž.
(87)
Podle Francouzské republiky kromě toho reforma způsobu financování důchodů ve společnosti France Télécom, a zejména uložení platby mimořádného odvodu, nevedla údajně v období 1997-2006 k žádným nákladům pro stát, ale ve skutečnosti vytvořila podle odhadu francouzských orgánů pro francouzský stát čistý příjem přesahující částku 9,1 miliardy EUR (52). Pokud by měl být proveden výpočet výnosu mimořádného odvodu, Francouzská republika se domnívá, že by se měla použít diskontní sazba ve výši 7 %. Myšlenka mimořádného odvodu tak byla přijata již v roce 1996. Mělo se jednat o dlouhodobou investici, protože očekávané rozdíly mezi dávkami, které se musí platit, a očekávanými příjmy z odvodů přesáhly 500 milionů EUR až v roce 2005, tj. po devíti rocích, a přesahují 1 miliardu EUR až dvanáct let poté. V roce 1996 dosahovala v průměru míra výnosnosti francouzského státního dluhopisu OAT (obligations assimilables du Trésor - dále jen „OAT“) na 15 let výše 6,9 %. Společnost France Télécom přistoupila ze své strany od listopadu 1991 do listopadu 1997 k vydávání dluhopisů se srovnatelnou průměrnou mírou výnosnosti ve výši 7 %.
(88)
Obstavení částek požadovaných Komisí v rámci provádění jejího rozhodnutí ohledně uplatnění živnostenské daně na společnost France Télécom (53) a následné splacení těchto částek by mělo vést Komisi k závěru, že její rozhodnutí bylo provedeno, a to v souladu s jejím sdělením v této věci z roku 2007 (54). Kumulovaný důsledek těchto podpor by proto neměl být zkoumán.
6. POSOUZENÍ PODPORY
6.1 Existence podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU
(89)
Ustanovení čl. 107 odst. 1 SFEU stanoví, že: „podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem, nestanoví-li Smlouvy jinak“.
(90)
Uplatnění kumulativních podmínek tohoto článku na tento konkrétní případ je zkoumáno v oddílech 6.1.1 až 6.1.5.
6.1.1 Podpora poskytnutá státem nebo ze státních prostředků
(91)
Zákon z roku 1990 a zákon z roku 1996 pocházejí od francouzského státu. Stanoví opatření, na jehož základě společnost France Télécom platí státní pokladně vyrovnání za to, že stát vyřizuje a vyplácí penze přiznané státním zaměstnancům pracujícím u společnosti France Télécom. Protože podle zákona z roku 1996 je vyrovnání hrazené společností France Télécom nižší než v případě původního znění zákona z roku 1990, je podpora společnosti France Télécom poskytnuta ze státních prostředků.
6.1.2 Zvýhodnění určitých podniků
(92)
Ustanovení zákona z roku 1990 stanovily režim použitelný na veřejnoprávního provozovatele s právní subjektivitou France Télécom. Zákon z roku 1996 o státním podniku France Télécom uvedený režim mění prostřednictvím ustanovení, jež platí pro společnost France Télécom způsobem, který je vymezen pouze pro tento podnik.
(93)
Režim stanovený zákonem z roku 1990 má za cíl stanovit zvláštní vyrovnání, pokud jde o zásady a výši penzijních odvodů zaměstnavatele, které společnost France Télécom hradí francouzskému státu. Na rozdíl od toho, co tvrdí France Télécom, jak vyrovnání hrazené společností France Télécom, které stanovil zákon z roku 1990 ve svém původním znění a jež bylo uplatňováno v období 1991-1996, tak odlišné vyrovnání stanovené zákonem z roku 1996, jež je uplatňováno od roku 1997, jsou zvláštní opatření, která se týkají výlučně společnosti France Télécom, čímž je splněna podmínka selektivity.
6.1.3 Hospodářské zvýhodnění, které narušuje nebo může narušit hospodářskou soutěž
(94)
Je nutno zjistit, zda opatření, jimiž se stanoví výše předmětného vyrovnání, zvýhodňují společnost France Télécom. Otázku, zda změny zavedené do článku 30 zákona z roku 1990 zákonem z roku 1996 představují podporu v tom, že společnosti France Télécom poskytují hospodářské zvýhodnění, je nutno zkoumat z hlediska povahy a struktury předmětného penzijního systému a důsledků, které z toho pro společnost France Télécom vyplynuly, a nikoliv z hlediska důvodů změn nebo jejich cílů. Na rozdíl od tvrzení Francouzské republiky není proto cíl sledovaný změnou zákona z roku 1990 pro posouzení důsledků relevantní.
(95)
Převzetí vyměření a vyplácení penzí přiznaných státním zaměstnancům pracujícím u společnosti France Télécom státem vyplývá z provádění zákona o civilních a vojenských důchodových penzích, který jako jediný platí pro dotyčné bývalé státní zaměstnance. Ani zákon z roku 1990 a ani zákon z roku 1996 nezměnily status těchto státních zaměstnanců nebo zásadu převzetí vyplácení jejich penzí státem. Toto převzetí zřejmě vyplývá ze zásady, podle níž osoby se statusem státních zaměstnanců slouží v obecném zájmu zcela nezávisle veřejnému blahu. Tak tomu ale není v případě, kdy tito státní zaměstnanci pracují pro podnik, který poskytuje služby za úplatu, s cílem sloužit zájmu a zisku tohoto podniku, který hospodářsky soutěží s jinými podniky, které poskytují stejné služby.
(96)
Z tohoto pohledu představuje placení vyrovnání státu, které stanoví zákon z roku 1990 jak ve svém původním znění, tak po změnách zavedených zákonem z roku 1996, výjimku ze zásady převzetí francouzským státem. Tato výjimka je odůvodněna povahou a strukturou systému uplatňovaného na penze státních zaměstnanců pracujících u společnosti France Télécom. Podle zákona o vojenských a civilních důchodových penzích je totiž francouzský stát povinen vyměřovat a vyplácet penze přiznané státním zaměstnancům pracujícím u společnosti France Télécom, pro které platí obecný status zaměstnanců francouzského státu a nikoliv obecné právo dávek sociálního zabezpečení.
(97)
I bez vyrovnání hrazeného společností France Télécom by francouzský stát musel plnit své závazky, které má v oblasti důchodů vůči státním zaměstnancům s dotyčným statusem, pokud by tyto závazky jednostranně nezměnil. Naopak, uvolnění státních zaměstnanců vyškolených státem pro práci u společnosti France Télécom bez vyrovnání v oblasti vyplácených penzí nebo penzí, které bude nutno vyplácet, by této společnosti poskytlo jasné zvýhodnění.
(98)
Protože podniky konkurující společnosti France Télécom nezaměstnávají osoby se statusem státních zaměstnanců, vůči nimž by měl francouzský stát podobné finanční závazky, nelze na ně přenést logiku systému financování penzí a hrazení vyrovnání, jež pro společnost France Télécom stanovil zákon. Dokládá to skutečnost, že se francouzské orgány zřejmě domnívají, že hrazení sociálních odvodů konkurenty na pojištění proti rizikům nevyplacení mezd, jež spadají do obecného práva dávek sociálního zabezpečení, je odůvodněné, protože tito konkurenti zaměstnávají osoby, které mají v této oblasti jiný status. Ovšem Francouzská republika se dovolává právě tohoto statusu, když tvrdí, že zahrnutí rizik, která nejsou společná státním a soukromoprávním zaměstnancům, do výpočtu vyrovnání hrazeného společností France Télécom státu podle zákona z roku 1996 není odůvodněné.
(99)
Z uvedeného tak vyplývá, že v případě odvodů hrazených z důvodů zaměstnávání soukromoprávních pracovníků se tyto podniky nenacházejí z právní a skutkové stránky v situaci srovnatelné se situací společnosti France Télécom, pokud jde o její státní zaměstnance, a to na rozdíl od toho, co ve svých připomínkách tvrdí Francouzská republika a společnost France Télécom.
(100)
Stejně tak nelze srovnávat režim vyrovnání uplatněný na France Télécom s režimem stanoveným pro jiné veřejnoprávní subjekty zaměstnávající pracovníky se statusem státních zaměstnanců, jako jsou Monnaie de Paris (Pařížská mincovna) nebo Office National des Forêts (Státní lesní správa), z nichž lze některé u určitých jejich činností označit za podniky ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU nebo za jiné veřejnoprávní instituce průmyslové a obchodní povahy, jako byly v minulosti EDF nebo GDF. Společnosti EDF nebo GDF měly zvláštní důchodové systémy bez vazby na systémy veřejné správy. Režimy EDF a GDF byly ostatně od té doby napojeny na obecný režim, ačkoliv je nutno zdůraznit, že Komise dospěla k závěru o neexistenci podpory pouze za podmínky, že napojení zůstane pro stát finančně neutrální (55), což v tomto konkrétním případě pro reformu z roku 1996 neplatí.
(101)
Naopak režim vyrovnání ve prospěch státu za placení penzí státních úředníků pracujících u společnosti La Poste, a to před změnami popsanými a podmínečně schválenými Komisí v jejím rozhodnutí o společnosti La Poste, byl rovněž režimem státního podniku přirovnatelného k veřejnoprávní instituci průmyslové a obchodní povahy a podle zákona z roku 1990 v jeho původním znění zůstával podobný režimu společnosti France Télécom v tom, že stanovil každoroční uhrazení státu penzí vyplácených státním zaměstnancům v důchodu a zaplacení odvodů stanovených v článku L-134 zákoníku sociálního zabezpečení.
(102)
I když by se ukázalo, že společnost La Poste hospodářsky nesoutěží se společností France Télécom, přičemž by zvýhodnění poskytnuté posledně jmenované společnosti mohlo narušit nebo by hrozilo narušit hospodářskou soutěž, je skutečností, že logika a ustanovení důchodového režimu státních zaměstnanců pracujících u společnosti France Télécom před reformou z roku 1996 byly stejné jako u srovnatelného režimu uplatňovaného ve stejné době na společnost La Poste. Na rozdíl o toho, co Francouzská republika tvrdí v souvislosti se společností France Télécom, Komise ve svém rozhodnutí o společnosti La Poste usoudila, že reforma režimu platného pro společnost La Poste státní podporu představuje. Pro posouzení situace společnosti France Télécom je obecněji referencí situace veřejnoprávního nebo soukromého podniku, který by zaměstnával státní zaměstnance, kteří si ponechali svůj status. Takové podniky by se nacházely ve stejné referenční situaci, jako se nachází France Télécom. Existenci státní podpory ve prospěch společnosti France Télécom lze proto posuzovat na základě tohoto referenčního systému.
(103)
Na rozdíl od tvrzení Francouzské republiky a společnosti France Télécom nelze stejně tak zastávat názor, že určité opatření nezvýhodňuje určitý podnik jenom proto, že vyrovnává údajné znevýhodnění tohoto podniku v minulosti. Komise nedávno opětovně odmítla argument tradičního telekomunikačního operátora, který je konkurentem společnosti France Télécom, podle nějž zvláštní sociální důchodové nároky části zaměstnanců srovnatelné s nároky veřejné správy, které zdědil z minulosti a které se liší od nároků podle obecného práva, opravňují opatření ke snížení sociálních odvodů v oblasti penzí této kategorie zaměstnanců, které tento operátor má odvádět (56). Jak zdůraznily francouzské orgány při projednávání návrhu, uložil zákon z roku 1996 v tomto ohledu francouzskému státu nové a výrazné náklady spojené s vyměřením a vyplácením penzí přiznaných státním zaměstnancům pracujícím u společnosti France Télécom. Zákon z roku 1996 tak souběžně vedl k tomu, že došlo ke snížení vyrovnání, jež společnost France Télécom vždy platila.
(104)
Kvůli způsobům výpočtu míry odvodu zaměstnavatele stanoveného zákonem hradí společnost France Télécom od 31. prosince 1996 státu nižší vyrovnání, než by platila, pokud by nedošlo k zásahu zákona. Z důvodů přímé povahy odvodu zaměstnavatele zavedeného tímto zákonem uvolnila k tomu společnost France Télécom okamžitě dne 31. prosince 1996 rezervu určenou v jejím účetnictví na hrazení svých budoucích závazků. Náklady, jichž společnost France Télécom byla zbavena, nebyly tak ani nové, protože zákon z roku 1990 převzal předchozí rozpočtové postupy, ani nepředvídatelné, protože si podnik k tomuto účelu vytvářel rezervy, a ani odchylné od obecného práva sociálního zabezpečení, protože toto právo se nevztahuje na vyrovnání, jež společnost France Télécom platí.
(105)
Zákon z roku 1996 hned od svého vstupu v platnost převedl na francouzský stát povinnost každoročního odvodu, který ve svém konečném důsledku plně pokrýval náklady na financování penzí dotčených zaměstnanců. Výši podpory takto poskytnuté zákonem z roku 1996 lze vypočítat od vstupu zákona v platnost jako každoroční rozdíl mezi vyrovnáním, jež představuje přímý odvod zaměstnavatele hrazený společností France Télécom francouzskému státu, a odvody, které by společnost zaplatila podle zákona z roku 1990 a které jsou uvedeny v tabulce č. 1, pokud by zůstaly beze změny, při odečtení výše paušálního odvodu uhrazeného v roce 1997.
(106)
Z odhadů poskytnutých Francouzskou republikou a popsaných v bodě odůvodnění č. 40 vyplývá, že v okamžiku reformy v roce 1996 a až do plánovaného uplynutí finančních závazků vyplývajících z nákladů zajišťovaných francouzským státem byly francouzské orgány schopny odhadnout celkovou výši čistých nových nákladů až do roku 2043, tedy do okamžiku, kdy uplynou finanční závazky státu vůči státním zaměstnancům v důchodu a osobám s právy odvozenými od těchto zaměstnanců, na částku […] miliard EUR. Skutečná hodnota čistých nákladů dosáhla v roce 1996 výše […] miliard EUR, a to po odečtení každoročních odvodů společnosti France Télécom (15,2 miliardy EUR), odvodů zaměstnanců ([…] miliard EUR) a mimořádného paušálního odvodu ve výši 5,7 miliardy EUR.
(107)
Dále je nutno poznamenat, že částky odhadované v okamžiku reformy v roce 1996 představují přibližnou hodnotu skutečné částky (57). Výše stanovených vyrovnání ze strany společnosti France Télécom v podobě každoročních příspěvků a ani doplatek ve výši 5,7 miliardy EUR zaplacený v roce 1997 neměly za cíl a ani za důsledek snahu o rozpočtovou neutralitu pro francouzský stát. Pokud by tomu tak bylo a s výhradou vhodnosti předpokladů pojistného výpočtu, existovala by vyrovnanost mezi náklady a příjmy za celé období, a tím by ani neexistovalo hospodářské zvýhodnění společnosti France Télécom.
(108)
Francouzské orgány si byly vědomy, že „převedení důchodových nákladů u státních zaměstnanců pracujících u společnosti France Télécom do obecného státního rozpočtu“ představuje „pro stát nový a značný náklad“, který mimořádný paušální odvod nebo příjem z prodeje části akcií podniku kryly pouze částečně. Projednávání uvedená v bodě odůvodnění č. 31 tak ukazují, že v roce 1996 se francouzský stát nesnažil plně vyrovnat nový náklad, který do budoucna zajišťoval, ale snažil se naopak nést nový náklad a měl snahu, aby „v této věci byly upřednostněny zájmy podniku“.
(109)
Je zřejmé, že i s pojistnými předpoklady odlišnými od předpokladů použitých francouzským státem pro odhadnutí nového nákladu, který nesl, a bez ohledu na mimořádný paušální odvod uhrazený v roce 1997 poskytla reforma značné hospodářské zvýhodnění v podobě nižších odvodů zaměstnavatele na důchodové zabezpečení. Protože paušální odvod či doplatek neumožnil plně pokrýt náklady převedené na francouzský stát, ale v nejlepším případě je pouze snížit, a vzhledem k předmětným částkám, nelze potvrdit vhodnost pojistného výpočtu tehdy použitého a přesnost odhadů, které z něj vyplývaly pro celé období až do roku 2043.
(110)
Dále nelze srovnávat finanční zvýhodnění vyplývající z nižších odvodů společnosti France Télécom s údajnými znevýhodněními, jež vyplývaly ze zaměstnávání státních zaměstnanců, jak požaduje společnost France Télécom za podpory Francouzské republiky. Zákon z roku 1996 každopádně tyto údajná znevýhodnění nezvýšil, protože nevedl k přijetí dalších státních zaměstnanců. Cílem zákona z roku 1996 ostatně nebylo, aby vyrovnal údajné znevýhodnění spojené s platy, neboli slovy společnosti France Télécom menší pružnost u pracovních míst státních zaměstnanců, tím, že společnost zbaví části jejích finančních povinností.
(111)
Pouze pro úplnost je proto nutno odpovědět na tvrzení ohledně údajných nevýhod spojených se zaměstnáváním státních zaměstnanců, která uvádí Francouzská republika a společnost France Télécom.
-
Za prvé, společnost France Télécom měla v okamžiku úplného otevření francouzského trhu hospodářské soutěži vyškolené a zkušené zaměstnance, bez nichž by, pokud by měli být zcela nahrazeni, nemohla udržet své postavení na trhu, o čemž se společnost France Télécom ve svých podkladech opomíjí zmínit.
-
Dále, výše platů a investice do vzdělávání zaměstnanců, které společnost France Télécom analyzuje jako znevýhodnění, představují v rozpočtu podniku obvyklé náklady a není prokázáno, že nezlepšují zapojení a produktivitu zaměstnanců ve srovnání s konkurenty.
-
Je sice pravda, že společnost France Télécom nemůže přizpůsobovat své mzdové náklady pomocí sociálního plánu snižování počtu zaměstnanců v případě dotyčných pracovníků, lze ale pochybovat, že podobný plán zaměřený pouze na státní zaměstnance kvůli jejich statusu by mohl být právoplatně proveden, zatímco ukončení najímání státních zaměstnanců v roce 1997 a využívání soukromoprávních pracovníků otevřelo společnosti jisté možnosti pružného přizpůsobování jejích mzdových nákladů.
-
Konečně je pravda, že podnik věnuje značné rozpočtové prostředky na to, aby podnítil dotyčné zaměstnance k předčasnému odchodu do důchodu, je ovšem také pravda, že podněcování a zájem podniku o zavedení podobného opatření by byly menší bez převedení finančních povinností, které měla společnost France Télécom, na stát, jak stanovil zákon z roku 1996. Opatření umožňuje podněcovat k předčasnému odchodu, a v případě dotyčných zaměstnanců se tak stát o ně stará dříve. Bez zákona z roku 1996 by tyto náklady musela nadále nést společnost France Télécom.
(112)
Bez spojení s otázkou existence či neexistence hospodářského zvýhodnění vyplývajícího z předmětných opatření by se rovněž jevilo zohlednění konkurenčního zvýhodnění, jež společnosti France Télécom poskytovalo její bývalé monopolní postavení, jak uvádějí stěžovatelé. Údajné výhody a nevýhody nemají ve skutečnosti nic společného s otázkou vyrovnání podmínek hospodářské soutěže na telekomunikačních trzích, pokud jde o sociální odvody.
(113)
Z hlediska již vymezené referenční situace zvýšil okamžitě náklady společnosti France Télécom pouze mimořádný paušální odvod stanovený zákonem z roku 1996. Uhrazení paušálního odvodu snížilo výši podpory, již využívala společnost France Télécom a které bude využívat až do konce finančních nákladů zajišťovaných na základě zákona z roku 1996 francouzským státem místo ní. Aniž je dotčena správnost metod pojistného výpočtu použitých v dotyčné době francouzskou vládou, bez tohoto paušálního odvodu by částka, kterou by společnost France Télécom musela odvést, dosáhla v čisté hodnotě roku 1996 výše 18,9 miliardy EUR a ne výše […] miliard EUR.
(114)
Zákon z roku 1996 tak umožnil a stále umožňuje, aby společnost France Télécom disponovala zvýšenými finančními prostředky pro působení na trzích, na nichž vyvíjí činnost. Tyto prostředky tak byly kvůli zákonu z roku 1996 vyšší než prostředky, jimiž společnost France Télécom disponovala v rámci zákona z roku 1990 v jeho původním znění. Ovšem trhy telekomunikačních služeb, na nichž působila a působí společnost France Télécom, byly počínaje rokem 1988 otevírány po etapách postupným rušením výlučných a zvláštních práv hospodářské soutěži na celém území Francie a v ostatních členských státech a poté, počínaje rokem 1998, s výjimkou zvláštních odchylek zcela otevřeny. Ve Francii došlo k úplnému otevření hospodářské soutěži v roce 2002. Mizení právních zábran provázel vstup dalších operátorů, s nimiž společnost France Télécom hospodářsky soutěžila a soutěží, a to ještě před přijetím legislativních opatření z roku 1990 a 1996, jež jsou předmětem tohoto rozhodnutí.
(115)
Tím, že byla zbavena povinnosti vytvářet rezervy pro své budoucí důchodové náklady v oblasti důchodového zabezpečení svých státních zaměstnanců a že pro ni platila nižší sazba ročních odvodů, společnost France Télécom mohla vykazovat účetní rozvahu oproštěnou o závazky a náklady, čímž se zvýšila její přitažlivost při získávání finančních prostředků, a společnost se tak ocitla ve výhodnější situaci, než byla situace před reformou z roku 1996. Díky osvobození od zatížení, které měla na svém tradičním francouzském trhu, se společnost France Télécom mohla snadněji rozvíjet na trzích ostatních členských států, které se právě otevřely hospodářské soutěži, což také skutečně učinila, jak se prokázáno v bodech odůvodnění č. 48 až 50.
(116)
Z uvedeného vyplývá, že snížení nákladů společnosti France Télécom plynoucí ze způsobu výpočtu vyrovnání, které musí platit francouzskému státu za převzetí penzí státních zaměstnanců, kteří u ní pracují, narušuje nebo může narušit hospodářskou soutěž mezi France Télécom a novými operátory ve Francii a v dalších členských státech, v nichž společnost France Télécom působí.
6.1.4 Ovlivnění obchodu mezi členskými státy
(117)
Trhy, na nichž společnost France Télécom ve Francii působí, byly počínaje rokem 1988 postupně otevírány hospodářské soutěži, a jsou tak široce otevřeny obchodu mezi členskými státy. Směrnice 96/19/ES měla za cíl úplnou liberalizaci odvětví komunikací od 1. ledna 1998. Operátoři, jejichž kapitál je částečně v držení podniků z jiných členských států než Francie, zde tak začali působit. Některé z těchto trhů se týkají mezinárodních komunikací mezi členskými státy. Stejně tak France Télécom prostřednictvím svých dceřiných společností poskytuje elektronické komunikační služby v jiných členských státech, a to zejména ve Španělsku, Belgii či Spojeném království.
(118)
Za těchto okolností může opatření, které snižuje všeobecné provozní náklady společnosti France Télécom a uvolňuje tím prostředky, jimiž tento podnik disponuje pro investice nebo pro zlepšení svých obchodních nabídek ve Francii nebo aby začal působit v jiných členských státech, ovlivnit obchod mezi členskými státy.
6.1.5 Závěr k existenci podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU
(119)
Z předchozího vyplývá, že snížením vyrovnání, jež představuje odvod zaměstnavatele hrazený státu za důchodové náklady stanovené zákonem z roku 1990 v jeho původním znění, jeho nahrazením vyrovnáním stanoveným zákonem z roku 1996 a z důvodu, že posledně uvedené vyrovnání je nižší než předchozí uplatňované vyrovnání, poskytla Francouzská republika ze svých prostředků společnosti France Télécom podporu, která narušuje nebo může narušit hospodářskou soutěž a ovlivňuje obchod mezi členskými státy ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, a to převodem nákladů stanoveném zákonem z roku 1996.
(120)
Je proto nutno přezkoumat, zda lze tuto podporu prohlásit za slučitelnou s vnitřním trhem.
6.2 Alternativní právní základy slučitelnosti podpory
(121)
Komise bere na vědomí, že Francie nezmínila čl. 106 odst. 2 SFEU jako základ slučitelnosti předmětných opatření.
(122)
Odchylky uvedené v čl. 107 odst. 2 SFEU a týkající se podpor sociální povahy poskytovaných individuálním spotřebitelům, podpor určených k náhradě škod způsobených přírodními pohromami nebo jinými mimořádnými událostmi a podpor poskytovaných hospodářství určitých oblastí Spolkové republiky Německo nejsou v tomto konkrétním případě zcela zjevně relevantní.
(123)
Pokud jde o odchylky uvedené v čl. 107 odst. 3 SFEU, Komise konstatuje, že předmětné podpory nejsou určeny na pomoc hospodářskému rozvoji oblastí s mimořádné nízkou životní úrovní nebo s vysokou nezaměstnaností, že nepředstavují projekt evropského zájmu a že nemají za cíl napravit vážnou poruchu ve francouzském hospodářství. Nemají ani za cíl pomáhat kultuře a zachovat kulturní dědictví.
(124)
Zdá se proto, že pro posouzení slučitelnosti tohoto opatření by se mohl použít pouze čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU.
6.3 Slučitelnost podpory z hlediska čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU
(125)
Podle znění čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU: „Za slučitelné s vnitřním trhem mohou být považovány: (…) podpory, které mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem (…)“.
(126)
Aby určitá podpora byla považována za slučitelnou s vnitřním trhem z důvodu, že usnadňuje rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, musí zlepšit způsob, jímž je hospodářská činnost vykonávána. Podpora je slučitelná ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) pouze tehdy, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem. Ve svém posouzení přikládá Komise mimořádný význam kritériím nutnosti a přiměřenosti (58).
(127)
Předběžně a s ohledem na pochyby vyjádřené Komisí v jejím rozhodnutí o zahájení řízení je nutno poznamenat, že Francouzská republika vybrala od společnosti France Télécom uspokojivou částku, jež odpovídá vrácení podpor požadovanému Komisí v jejím rozhodnutí o uplatnění živnostenské daně na společnost France Télécom (59). Po potvrzení Soudním dvorem rozhodnutí Soudu prvního stupně, kterým se zamítá žaloba na neplatnost tohoto rozhodnutí (60), Komise soudí, že Francouzská republika přijala nutná opatření pro provedení povinností, které z tohoto rozhodnutí plynou. Protože řádné vrácení podpor poskytnutých při uplatňování živnostenské daně ruší hospodářské zvýhodnění poskytnuté společnosti France Télécom v této oblasti, není nutno zkoumat důsledky případné kumulace s podporou, jež je předmětem tohoto řízení.
(128)
Pokud jde o další, je nutno hned zpočátku poznamenat, že na rozdíl od investičních nákladů se u odvodů na sociální zabezpečení jedná o opakující se provozní náklady a že podpora, která je snižuje, představuje podporu na provoz podniku, jejíž slučitelnost musí Komise podle judikatury Soudního dvora posuzovat velmi restriktivně.
6.3.1 Soulad opatření podpory s cílem společného zájmu
(129)
Podpora poskytovaná počínaje rokem 1997 může být v tomto konkrétním případě považována za podporu určenou na usnadnění rozvoje hospodářské činnosti v oblasti poskytování elektronických komunikačních služeb v souvislostech úplné liberalizace těchto trhů. Zákon z roku 1996 byl totiž přijat souběžně se zákonem č. 96-659 ze dne 26. července 1996 o právní úpravě telekomunikací, kterým se provedly závazky vyplývající pro Francii z unijního práva a zejména ze směrnice 96/19/ES.
(130)
V tomto ohledu a pokud jde o hrazení finančního vyrovnání francouzskému státu, obecným cílem zákona z roku 1996 je sblížit úrovně povinných daňových a sociálních odvodů založených na mzdách mezi společností France Télécom a ostatními podniky odvětví telekomunikací, které podléhají obecnému právu sociálního zabezpečení. Použitý prostředek, tj. opatření podpory zaměřené přímo a výlučně na způsob, jakým se stanoví příspěvky zaměstnavatele společnosti France Télécom, se jeví pro dosažení stanoveného cíle jako odpovídající.
(131)
Opatření podpory, jež má za cíl snížit běžné sociální odvody France Télécom, které tato společnost měla v době, kdy poskytování služby za monopolního postavení u převažující části jejích činností nevyžadovalo účinné ekonomické chování, může přispět v jiných konkurenčních souvislostech ke zlepšení způsobu, jímž jsou poskytovány dříve monopolní služby, za podmínky, že přidělování finančních prostředků konkurenčními podniky na jejich sociální odvody nepokřiví plnohodnotnou hospodářskou soutěž. K přiměřenosti některých ustanovení zákona pro dosažení cíle, který stanoví, jsou v další části vyjádřeny výhrady. Nicméně nelze zpochybňovat ani jeho legitimitu a ani jeho soulad s cílem společného zájmu rozvíjet trhy elektronických komunikačních služeb, na nichž existuje skutečná hospodářská soutěž, a přispět tak technologickému pokroku a hospodářskému rozvoji této činnosti.
6.3.2 Nutnost opatření podpory
(132)
Omezení počtu státních zaměstnanců pracujících u společnosti France Télécom v důsledku zákazu jejich najímání po 1. lednu 2002 stanovenému zákonem z roku 1996 by mělo údajně za nevyhnutelný důsledek značné zvýšení nákladů na důchody, které by musela France Télécom nést úměrně k počtu státních zaměstnanců v činné službě. Společnost France Télécom takto zbavená možnosti najímat státní zaměstnance ze státních orgánů, což je ostatně pochopitelné vzhledem ke konkurenční povaze, kterou napříště nabylo poskytování předmětných služeb, by musela čelit platebním nákladům u dotčených zaměstnanců, které by se staly nadměrnými v poměru k nákladům, jimž museli a musí čelit její konkurenti. Je nutno také poznamenat, že závazky vyrovnání hrazeného francouzskému státu a stanovené původními ustanoveními zákona z roku 1990 se netýkaly pouze státních zaměstnanců pracujících na konkurenčních trzích v roce 1990 a později, ale také státních zaměstnanců generálního ředitelství ministerstva pošt a telekomunikací, kteří byli v roce 1990 v důchodu.
(133)
Podle Francouzské republiky lze jako příklad uvést, že míra odvodů, které by pro společnost France Télécom vyplynula ze zachování ustanovení zákona z roku 1990 v původním stavu, by roce 2010 údajně dosáhla výše 77 % hrubých tabulkových platů státních zaměstnanců v činné službě. Tuto míru je nutno porovnat s mírou ve výši […] %, která by umožnila zajistit úplnou konkurenční spravedlnost u společných a nespolečných rizik mezi France Télécom a jejími konkurenty. V porovnání s mírou odvodů, která by zajistila konkurenční spravedlnost, by rozdíl v absolutních hodnotách představoval přibližně […] milionů EUR nadnákladů. Pokud by se navíc nezanesla do zákona napříště přímá povaha odvodu zaměstnavatele, společnost France Télécom by musela nadále čelit potřebě vytvářet rezervy, které by byly značně větší než rezervy ve výši 3,6 miliardy EUR, které si již vytvořila v roce 1996.
(134)
V tomto ohledu nejsou připomínky stěžovatelů ohledně skutečnosti, že společnost France Télécom dokázala od roku 1996 snášet finanční zadlužení podstatně přesahující náklady, od kterých ji francouzský stát osvobodil, relevantní, protože nemají žádnou spojitost se zkoumanou otázkou. I když nárůst finančního zadlužení společnosti France Télécom od roku 1996 a aktuální dotčené částky zřejmě vylučují riziko úpadku společnosti, které zmiňovala Francouzská republika, pokud by režim stanovený zákonem z roku 1990 zůstal nadále v platnosti, opatření podpory se jeví pro budoucnost jako nutné, aby umožnilo společnosti France Télécom vyvíjet na dotčených trzích plnohodnotnou hospodářskou soutěž, aniž by byla znevýhodňována váhou sociálních odvodů zděděných z minulosti, které její konkurenti nemají.
(135)
Připomínky stěžovatelů a telekomunikačního operátora ohledně důležitosti celkové bilance pro posouzení nutnosti podpory vzhledem k jiným zvýhodněním, kterých se společnosti France Télécom dostalo na základě jejího minulého monopolního postavení, nejsou v tomto konkrétním případě opodstatněné. Je pravda, že od roku 1996 postavení společnosti France Télécom na řadě trhů služeb, na nichž ve Francii působí, zůstává dominantní, a to zejména z důvodu síťového efektu, který je vlastní komunikačním trhům. Stejně tak společnost France Télécom rozšířila své působení na trhy jiných členských států, na nichž dosáhla významného postavení, a to zejména v Polsku a ve Španělsku. Jak ale nepřímo zdůrazňuje telekomunikační operátor ve svých připomínkách, zůstává skutečností, že společnost France Télécom kvůli svému dominantnímu postavení ve smyslu článku 102 SFEU a své podstatné tržní síle ve smyslu předpisů platných pro elektronické komunikace v Unii (61) podléhá zvláštním asymetrickým povinnostem, kterými nejsou omezeny konkurenční podniky s menší tržní silou.
(136)
Tyto povinnosti, jako např. v oblasti přístupu k její síti, zaměření sazeb na náklady či nepoužívání obchodních postupů, které by byly povoleny nedominantnímu podniku, mají právě za cíl znemožnit, aby postavení, které společnost France Télécom zdědila ze svého minulého monopolního postavení, nebylo nadále na újmu hospodářské soutěži. Tyto předpisové nástroje ad hoc, vypracované a uplatňované pravidelně vnitrostátními regulačními orgány, orgány na ochranu hospodářské soutěže a Komisí (62), jsou více zaměřené a účinnější při odstraňování přetrvávajících důsledků zvýhodnění, která společnosti France Télécom poskytovalo její bývalé monopolní postavení a o kterých se zmiňují stěžovatelé.
(137)
Státní podpora, která je předmětem tohoto řízení, se tak ve své podstatě jeví jako nutná pro dosažení cíle společného zájmu v tom, že zlepšuje podmínky hospodářské soutěže spojené s odvody na důchodové zabezpečení, a tím i poskytování služeb elektronických komunikací.
6.3.3 Přiměřenost opatření podpory
(138)
Je nutno konstatovat, že finanční vyrovnání ve prospěch státu stanovené zákonem z roku 1990 za vyměření a vyplácení penzí je specifické pro společnost France Télécom a sui generis. Zásada celkového proplacení stanovená původním zákonem z roku 1990 byla nahrazena odlišným režimem určení výše vyrovnání hrazeného státu počínaje rokem 1996. Teoreticky existovalo několik možností, jak stanovit výši odvodu zaměstnavatele, který měla společnost France Télécom platit, a to až po úplné převzetí státem bez vyrovnání. Od roku 1997 se toto vyrovnání vypočítává s odkazem na určité náklady, které mají konkurenční podniky v odvětví. Za účelem určení, zda je podpora přiměřená pro dosažení stanoveného cíle, je proto nutno přezkoumat objektivní a odůvodněnou povahu reference, která slouží pro stanovení výše vyrovnání použité zákonem z roku 1996.
(139)
Hned zpočátku je nutno poznamenat, že v řízeních věnovaných snížení nákladů spojených s důchody státních zaměstnanců pracujících u bývalých monopolních operátorů v odvětví komunikací, tj. OTE v Řecké republice a BT Plc ve Spojeném království, při rozhodování o slučitelnosti či neslučitelnosti s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU státních podpor poskytnutých dotčeným operátorům Komise zejména ověřovala, zda tyto podniky podléhaly odvodům na sociální zabezpečení odpovídajícím odvodům konkurentů (63). V tomto konkrétním případě ovšem Komise zjišťuje, že přímé příspěvky hrazené každoročně společností France Télécom a stanovené zákonem z roku 1996 neumožňují zajistit platbu odvodů na sociální zabezpečení, které by odpovídaly odvodům jejích konkurentů. Míra konkurenční spravedlnosti (dále jen „MKS“) není dosažena.
(140)
Francouzská republika a společnost France Télécom nicméně zdůrazňují mimořádný paušální odvod ve výši 5,7 miliardy EUR, který společnost France Télécom podle zákona z roku 1996 zaplatila v roce 1997. Výše tohoto paušálního odvodu byla stanovena v roce 1996 tak, aby za desetileté období provádění zákona z roku 1996 vyrovnala nadnáklady, se kterými se tehdy pro stát počítalo, a to při zohlednění účetních rezerv vytvořených předtím společností France Télécom a které podnik mohl použít v hospodářském roce 1996-1997. Mimořádný paušální odvod se dělí na dvě části:
-
na jedné straně na částku ve výši 3,6 miliardy EUR, jež odpovídá rezervám vytvářeným společností France Télécom až do roku 1996 se záměrem čelit nákladům na budoucí důchody státních zaměstnanců, se kterými se tehdy počítalo,
-
na druhé straně na částku ve výši 2,1 miliardy EUR (dále jen „doplňková částka“), jež odpovídá jak v prognózách veřejných orgánů, tak ve skutečnosti čistým nákladům na sociální zabezpečení při vyměření penzí, které by stát musel nést během deseti roků v období 1997-2006 kvůli převedení nákladů na penze státních zaměstnanců v odvětví telekomunikací.
(141)
Protože paušální částka ve výši 5,7 miliardy EUR neměla nikdy za cíl vyrovnat neexistující míru konkurenční spravedlnosti mezi společností France Télécom a jejími konkurenty, nebylo by odůvodněné poměřovat tuto částku s přímými každoročními příspěvky, které společnost France Télécom neplatila, ačkoliv by pro dosažení míry konkurenční spravedlnosti byly nutné.
(142)
Z parlamentních jednání naopak vyplývá, že doplňková částka ve výši 2,1 miliard EUR byla určena na pokrytí tohoto převádění nákladů v období 1997-2006 a ve skutečnosti na odstranění důsledků podpory během desetiletého období. Čisté finanční úsilí společnosti France Télécom, které odpovídá této doplňkové částce, tak spočívalo ve financování po dobu deseti let nadnákladů, které reformou pro francouzský stát vzniknou.
(143)
Mimořádný odvod kromě toho zahrnuje převzetí účetních rezerv vytvářených až do roku 1996, které se staly bezpředmětnými. Rezervy, které stát převzal, společnost France Télécom vytvářela, aby čelila budoucím nákladům na důchody, a toto převzetí tak ruší důsledky podpory po dobu vyplácení důchodů, kterou mají pokrývat.
(144)
Zákon z roku 1996 ovšem hovoří o jednorázovém mimořádném odvodu, aniž by prováděcí ustanovení, a to ani v případě zákona o státním rozpočtu nebo pozdějších nařízení, odlišovaly částku vyplývající z rezerv, již by bylo nutno odečíst od nákladů převedených na stát během doby trvání tohoto období. Článek 6 zákona z roku 1996 výslovně upřesňuje, že mimořádný paušální odvod je hrazen jako vyrovnání státu za převzetí penzí přiznaných státním zaměstnancům. V analýze reformy je proto nutno brát částku tohoto mimořádného odvodu v celém jejím rozsahu.
(145)
Jelikož společnost France Télécom uhrazením tohoto mimořádného paušálního odvodu pokryla náklady na důchodové penze státních zaměstnanců v odvětví telekomunikací a náklady na vyrovnání mezi jednotlivými režimy za období přibližně patnácti let, byly důsledky podpory neutralizovány. Společnost France Télécom tak uhrazením tohoto mimořádného odvodu neutralizovala důsledky reformy během tohoto období. Je proto oprávněné, aby společnost France Télécom nemusela plnit podmínky slučitelnosti této podpory, a tím platit každoroční odvod nutný k dosažení míry konkurenční spravedlnosti zahrnující rizika, která nejsou společná se soukromoprávními zaměstnanci.
(146)
Je nutno se podrobněji vrátit k jednotlivým krokům tohoto uvažování.
(147)
Je nutno konstatovat, že přímé každoroční odvody placené společností France Télécom od reformy z roku 1996 nedovolují dosáhnout míry konkurenční spravedlnosti, jak bylo zdůrazněno již v rozhodnutí o zahájení řízení. Vyplývá to ze skutečnosti, že sazba uplatňovaná na France Télécom zahrnuje pouze odvody, které odpovídají rizikům, která jsou společná soukromoprávním a státním zaměstnancům, a vylučuje tak odvody odpovídající rizikům, která nejsou společná, jako je riziko nezaměstnanosti nebo neuhrazení mezd v případě konkurzu nebo likvidace podniku.
(148)
Z tabulky č. 4 tak vyplývá, že nezohlednění nespolečných rizik ve výpočtu odvodu, který má France Télécom platit, se projevuje výrazným rozdílem mezi vyrovnáním, které France Télécom státu platí, a vyrovnáním, které by platila, pokud by míra odvodu byla počítána tak, aby se zajistila úplná konkurenční spravedlnost se základy výpočtu odvodů konkurentů. Opatření podpory vyplývající ze zákona tak neodpovídá zásadě přiměřenosti. Aby této zásadě vyhovovala a aby se dosáhlo oznámeného oprávněného cíle zlepšit podmínky hospodářské soutěže vyrovnáním způsobů výpočtu odvodů podniků činných na dotčených telekomunikačních trzích ve Francii, měla a musí podpora poskytnutá společnosti France Télécom na základě zákona z roku 1996 skutečně v budoucnu srovnat uvedené odvody tím, že do nich zahrne odvody za rizika, která nejsou společná oběma kategoriím zaměstnanců.
(149)
V tomto ohledu nelze přijmout tvrzení Francie, podle nějž nejsou státní zaměstnanci vystaveni určitým rizikům, a proto není důvod, aby proti těmto rizikům platili pojištění. Zaprvé uvedená rizika neexistují kvůli státním opatřením, a není proto odůvodněné, aby z toho měla společnost France Télécom peněžní výhodu. Například k nevyplacení mezd v případě řízení o nuceném vyrovnání podniku nemůže dojít kvůli závazku francouzského státu vůči státním zaměstnancům pracujícím u společnosti France Télécom a kvůli skutečnosti, že francouzský stát je sám sobě pojišťovatelem. Ovšem možnost, že společnost France Télécom se prohlásí v úpadku stejně jako jakýkoliv konkurent, nelze vyloučit. V obou případech se nejedná o výhodu poskytnutou podniku ale přímo jeho zaměstnancům. K plnění záruky vyplacení mezd dojde poté, co podnik přestal existovat. Jenomže na rozdíl od společnosti France Télécom bude muset konkurenční podnik platit odvody, aby se pojistil proti riziku nevyplacení mezd po ukončení své činnosti. Není proto odůvodněné, aby společnost France Télécom byla zvýhodněna formou nižších odvodů nebo ve skutečnosti vyloučením tohoto rizika z výpočtu jejích příspěvků.
(150)
Dále a zásadněji, cílem reformy zavedené v roce 1996, který zřejmě nebyl doveden do konce, je vyrovnat podmínky hospodářské soutěže v oblasti sociálních a daňových odvodů mezi všemi konkurenty odvětví a bez ohledu na status jejich zaměstnanců a existenci skutečného závazku společnosti France Télécom být členem příslušných správních subjektů a platit jim odvody. Právě tato logika vyrovnání podmínek hospodářské soutěže by mohla učinit zkoumané opatření slučitelné s vnitřním trhem. V rámci této logiky není proto relevantní, zda zaměstnanci společnosti France Télécom jsou či nejsou vystaveni uvedeným rizikům.
(151)
Na závěr lze říci, že snížením nákladů na penze v podobě převedení čistého nákladu na stát by se dodržela zásada přiměřenosti pouze tehdy, pokud by umožnilo vyrovnání podmínek hospodářské soutěže. Protože některé sociální a daňové odvody nebyly zahrnuty od základu výpočtu ročního odvodu, společnost France Télécom nebyla postavena do stejného postavení s podniky odvětví, pokud jde o sociální odvody, které mají za základ platy.
(152)
Na rozdíl od tvrzení Francouzské republiky a společnosti France Télécom není rovněž odůvodněné zohledňovat výši mimořádného paušálního odvodu v částce 5,7 miliardy EUR, který společnost France Télécom již uhradila v roce 1997, a srovnávat ji s nedostatečnou mírou přímého odvodu uplatňovanou na společnost France Télécom.
(153)
Úvodem by Komise chtěla připomenout, že musí pro každou situaci zjistit, zda byly splněny podmínky pro uplatnění odchylky stanovené v čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU, aniž by ji předchozí rozhodovací praxe nutila k tomu, aby tuto odchylku považovala za prokázanou (64).
(154)
Zde zkoumaná reforma se v každém případě v mnoha ohledech liší od reformy, jež byla předmětem rozhodnutí o společnosti La Poste (65) a na niž se odvolávají francouzské orgány.
(155)
Na rozdíl od reformy, jež byla předmětem rozhodnutí o společnosti La Poste a které se dovolává Francouzská republika a společnost France Télécom, k reformě způsobu financování důchodů státních zaměstnanců pracujících u společnosti France Télécom došlo v předvečer otevření trhů na úrovni Unie, na nichž France Télécom mohla působit.
(156)
Ukazuje se ostatně, že společnost France Télécom využila této liberalizace k tomu, aby začala působit na trzích ostatních členských států, a to nejenom díky změně svého statusu na akciovou společnost, ale také částečně díky tomu, že ze své rozvahy mohla odstranit závazky v podobě důchodových nákladů, a díky nižším případným budoucím odvodům vyplývajícím z reformy. Toto snížení závazků v její účetní rozvaze umožnilo společnosti France Télécom posílit solventnost a možnosti získat půjčky. Z údajů o zadlužení, které poskytly stěžovatelé ve svých připomínkách a jehož výši Francouzská republika nepopírá, vyplývá, že čisté finanční zadlužení společnosti France Télécom se zvýšilo z 19,2 miliardy EUR v roce 1997 na 83 miliard EUR v roce 2002.
(157)
Je pravda, že výchozím bodem tohoto značného nárůstu finančního zadlužení může být aktivní investiční politika při rozvoji na trzích ostatních členských států umožněná liberalizací. Zůstává přesto skutečností, že získání nutných prostředků bylo zčásti umožněno snížením důchodových nákladů v čisté výši […] miliard EUR, které byly v roce 1996 převedeny na francouzský stát. Vzhledem k této skutečnosti nejsou ani nepřímo neopodstatněné připomínky telekomunikačního operátora, kterými se snaží prokázat, že podpora údajně umožnila společnosti France Télécom financovat její mezinárodní rozvoj (připomínky převzaté v bodě odůvodnění č. 68).
(158)
Naopak všechny trhy poštovních služeb, na nichž francouzská společnost La Poste může v Unii působit, nejsou ještě zcela otevřeny hospodářské soutěži a budou otevřeny až v roce 2012, tudíž šest let po reformě financování důchodů společnosti La Poste (66). Omezující vliv na hospodářskou soutěž podpory poskytnuté společnosti France Télécom na plně otevřených trzích je proto výraznější než v případě podpory poskytnuté společnosti La Poste. Úplná podobnost podmínek, které jsou nutné pro slučitelnost podpory, proto neexistuje, neboť se jedná o odlišné konkurenční situace na trzích, jejichž otevření na úrovni Unie má odlišné upřednostnění a jejichž přínos ke konkurenceschopnosti hospodářství Unie je také různý. Z uvedeného vyplývá, že kritérium společného zájmu uvedené v čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU nelze posuzovat v obou konkrétních případech stejným způsobem.
(159)
Kromě toho finanční situace společnosti La Poste, a tím i její možnosti rozvoje na vnějších trzích nebo posílení na francouzském trhu, nejsou srovnatelné se společností France Télécom. Jak zdůraznilo rozhodnutí o společnosti La Poste, bez reformy z roku 2006 by společnost La Poste kvůli přechodu na nové účetní standardy musela zanést do svých účtů rezervu ve výši 76 miliard EUR na závazky ve prospěch státu, kterou dosud vedla mimo rozvahu (67). Narozdíl od společnosti La Poste si ale společnost France Télécom vytvářela ve svých účtech účetní rezervy, aby čelila svým budoucím závazkům bez reformy, což objektivně odlišuje finanční situace obou podniků.
(160)
Neexistence reformy týkající se společnosti France Télécom a pokračování režimu stanoveného zákonem z roku 1990 by se projevilo nárůstem důchodových nákladů, který by se podle tehdejších výhledů uvedených v bodě odůvodnění č. 30 stal počínaje roky 2005-2007 výrazný, což potvrzují následné výsledky uvedené v tabulce č. 3. Pokračování zavedeného režimu uplatňovaného na společnost La Poste se v okamžiku reformy projevilo okamžitě ročními nadnáklady pro tuto společnost ve výši přibližně […] milionů EUR (68).
(161)
Není tak prokázáno, že by situace obou podniků byla pod vlivem zákona platného před jednotlivými reformami, jež se jich týkaly, a tedy i dopad těchto reforem na hospodářskou soutěž, stejná. Skutečnosti ukazují opak. Z uvedeného vyplývá, že přezkum, který by dospěl k podobným závěrům v obou případech, není opodstatněný.
(162)
V případě rozhodnutí o společností La Poste byly navíc dostatečné důvody k usouzení, že mimořádný paušální odvod může být v budoucnu přidělen jako záloha na uhrazení odvodů vázaných na změněnou míru konkurenční spravedlnosti. Tyto důvody v tomto konkrétním případě neexistují. Podmínka vynucující přidělení mimořádného odvodu společnosti La Poste byla totiž stanovena poté, co Komise přistoupila k zahájení formálního vyšetřovacího řízení, protože napadla podcenění přímého odvodu nutného k dosažení míry konkurenční spravedlnosti.
(163)
Ve velké míře a přesto, že to francouzské orgány výslovně neuznaly, přidělení předmětného mimořádného paušálního odvodu v rozhodnutí o společnosti La Poste tak bylo výsledkem jednání mezi Komisí a členským státem vedeného za účelem uhrazení přímého odvodu, který by zajistil míru konkurenční spravedlnosti. V tomto jednání spočívalo výchozí stanovisko francouzských orgánů, které sdělily ve svém oznámení ze dne 23. června 2006 po prvních výměnách o této věci v prosinci 2005, v tom, že mimořádný odvod, s nímž se pro společnost La Poste počítalo, není z hlediska konkurenční spravedlnosti nutný, a to na rozdíl od plánovaného návrhu reformy každoročního odvodu.
(164)
Rozhodnutí Komise tak nepotvrdilo již probíhající reformu, jak se zřejmě snaží tvrdit společnost France Télécom. Oznámení a rozhodnutí o zahájení řízení ze dne 12. října 2006 předcházely stanovení výše mimořádného odvodu zákonem č. 2006-1771 ze dne 30. prosince 2006 (opravný zákon o státním rozpočtu na rok 2006). Uvedená jednání se týkala několika aspektů reformy, a to zejména zohlednění zvýhodnění, jež by mohla představovat reforma oznámená v minulosti, rozsah výpočtu plánované míry odvodu a způsoby zohlednění zvláštností poštovní banky ve srovnání s poštovními službami a přidělenými zaměstnanci. Jednání pokračovala a francouzské orgány souhlasily až ve svých připomínkách ze dne 8. června 2007 se způsoby přidělení mimořádného odvodu v rámci celkové dohody o reformě, a změnily tak své oznámené stanovisko ohledně mimořádného odvodu a způsobu výpočtu budoucích každoročních příspěvků.
(165)
Dále pak na rozdíl od ustanovení zákona o státním rozpočtu na rok 1997, kterým vzniklo veřejnoprávní zařízení pro správu odvodu společnosti France Télécom a který stanovil nepružná pravidla pro každoroční úhrady státu, nepodléhalo veřejnoprávní zařízení pro správu odvodu společnosti La Poste zvláštním pravidlům (69). Protože se jednalo o mimořádný odvod, který bylo možno volně přidělit, Komise mohla soudit, že Francouzská republika by bývala mohla snížit jeho výši a souběžně zvýšit míru každoročního odvodu společnosti La Poste.
(166)
Je nutno dále konstatovat, že znění zákona z roku 1996 stanoví parametry výpočtu každoročního výpočtu hrazeného pravidelně státu jako vyrovnání za penze státních zaměstnanců, aniž se zmiňuje o zohlednění rizik, která nejsou společná státním a soukromoprávním zaměstnancům. V tomto ohledu Tribunál a Soudní dvůr ohledně živnostenské daně, kterou společnost France Télécom měla uhradit, upřesnily, že zmírnění zatížení nelze kompenzovat uložením odlišného zvláštního zatížení, a to zejména pokud členský stát, v tomto konkrétním případě Francouzská republika, není schopen prokázat, že předchozí zatížení byla zavedena s výhledem na nižší budoucí zatížení v rámci odlišného daňového režimu (70).
(167)
Komise nemůže přehlédnout, že cílem zvláštního paušálního odvodu uhrazeného již v roce 1997 bylo podle výslovného ustanovení článku 6 zákona z roku 1996 částečné vyrovnání francouzského státu za finanční zatížení, které pro něj vyplývalo ze zákona z roku 1996.
(168)
Ze zprávy Senátu převzaté v bodě odůvodnění č. 27 vyplývá, že odhlasováním zásady mimořádného odvodu se zákonodárci nepokoušeli zohlednit a ještě méně vyrovnat rozdíl mezi ročními odvody společnosti France Télécom a poměrně vyššími odvody konkurentů. Zákonodárci naopak úmyslně uložili společnosti France Télécom hrazení každoročních odvodů, které nepokrývaly rizika, jež nejsou společná oběma kategoriím zaměstnanců (státním a nestátním zaměstnancům), a to aniž by stanovili spojitost mezi tímto rozhodnutím a zaplacením mimořádného odvodu uhrazeného v roce 1997.
(169)
Náklady, které pro společnost France Télécom představoval paušální odvod, byly vloženy jako obecný příjem do státního rozpočtu, investovány do veřejnoprávního zařízení pověřeného jejich správou a vyčerpány. Za těchto okolností Komise nemůže částečně nebo úplně přiřknout teoreticky a následně již vyčerpaný mimořádný paušální odvod cíli, který je zcela odlišný od cíle, který mu určily francouzské orgány a se kterým zákon nepočítá, to znamená vyrovnání za nezohlednění rizik, jež nejsou společná soukromoprávním a státní zaměstnancům. Tento paušální odvod tak nebyl stanoven se záměrem úplného vyrovnání v rámci odlišného předpisového a právního režimu každoročních odvodů společnosti France Télécom s odvody konkurentů.
(170)
Ze stejných důvodů a kvůli pravidlům správy a převádění do státního rozpočtu, které od roku 1997 stanoví zákon o státním rozpočtu a které se dodnes provádějí, nelze přijmout tvrzení a výpočty Francouzské republiky, kterými se snaží prokázat, že reforma z roku 1996 vedla k dnešnímu dni ke značnému přebytku příjmů státu.
(171)
Vzhledem ke způsobům, jakými příslušné veřejnoprávní zařízení spravuje a využívá mimořádný paušální odvod společnosti France Télécom a které stanoví zákon o státním rozpočtu, a vzhledem k číselným údajům o převodech skutečně provedených od roku 1997, které předala Francouzská republika a které jsou popsány v bodech odůvodnění č. 36 a 37 a uvedeny v tabulce č. 3, je nutno konstatovat, že příjmy, které se Francouzská republika snaží zdůrazňovat a které byly investovány s úrokovým výnosem ve výši 7 %, nikdy neexistovaly.
[…]. Tvrzení kromě toho neodpovídá skutečnému jednání francouzských orgánů. Vzhledem k pravidlům správy, které stanovily zákony o státním rozpočtu od jeho vzniku, uvedené veřejnoprávní zařízení nevytvářelo takové příjmy, s nimiž se ostatně nepočítalo a které nevynášely úroky. Prostředky zařízení naopak měly být údajně zcela vyčerpány k 31. prosinci 2011. Tyto prostředky by byly vyčerpány dříve, pokud by byly přiděleny na financování reformy z roku 1996, což Francouzská republika ostatně popírá, a to i tehdy, pokud by se do nich zahrnuly vyšší příjmy z daně z příjmů právnických osob, které francouzské orgány zdůrazňují. Zohlednění vyšších příjmů z daně z příjmů právnických osob je mimochodem protiprávní, protože vede ke smíšení různých úloh státu. Směšování mezi těmito různými úlohami, jež nabízejí francouzské orgány, nelze přijmout a je nutno nadále rozlišovat na jedné straně mezi státem, který poskytuje podporu společnosti France Télécom tím, že na sebe přebírá vyplácení důchodů státním zaměstnancům, aby rozvíjel plnohodnotnou hospodářskou soutěž, na druhé straně státem, který je akcionářem společnosti France Télécom, a konečně státem, který je veřejnou mocí vykonávající svou daňovou pravomoc.
(172)
Dále je nutno poznamenat, že žádost předložená Francouzskou republikou a společností France Télécom ohledně zohlednění mimořádného odvodu při přezkumu slučitelnosti reformy je v rozporu s připomínkami, které Francouzská republika vyjádřila dopisem ze dne 17. března 2004 a podle nichž „mimořádný paušální odvod stanovený článkem 6 zákona ze dne 26. července 1996 nelze analyzovat jako vyrovnání za údajné ’zvýhodnění‘. Analýza jeho výše je z hlediska předpisů o státní podpoře tím spíše nerelevantní“, že jeho výše představovala „mimořádný odvod ve prospěch jeho jediného akcionáře [francouzský stát], který lze přirovnat mimořádné dividendě rozdělené před otevřením kapitálu soukromým investorům“.
(173)
Uvažování, které je základem tvrzení zastávaného kdysi Francouzskou republikou, má určitou finanční a hospodářskou logiku. Je pochopitelné, že jediný akcionář se těsně před otevřením kapitálu jiným investorům pokusí pro sebe získat co možná nejvíce dostupných prostředků z podniku, který svůj kapitál otevírá, za předpokladu, že to neohrozí přitažlivost investování. Tento poslední aspekt byl zohledněn ve finančních parametrech uložených počáteční rozvaze společnosti France Télécom, z níž nepřímo vyplývá výše mimořádného paušálního odvodu, jak to bylo uvedeno v parlamentu v roce 1996. Ze strany státu jako rozumně uvažujícího jediného akcionáře bylo proto zcela logické, že podle tvrzení Francouzské republiky samé odebral co možná nejvyšší částku mimořádné dividendy místo toho, aby ponechal prostředky v podniku, po jehož otevření kapitálu v roce 1997 by získával pouze to, co odpovídá jeho podílu na kapitálu, který si ponechal.
(174)
Platnost tohoto uvažování, které ve své době Francouzská republika předložila při žádosti, aby analýza doplatku ve výši 5,7 miliardy EUR nebyla v žádném případě zohledněna při posuzování reformy z hlediska pravidel o státní podpoře, potvrzují ostatně její připomínky předložené během řízení. Svým prohlášením, že nastavení výše doplatku bylo údajně provedeno ne v závislosti na odhadovaných nákladech reformy pro stát nebo výhod, které by společnost France Télécom získala, ale na možnostech podniku hradit odvody, Francouzská republika naznačuje, že uvalení doplatku vyplývá spíše z chování rozumně uvažujícího jediného akcionáře než z chování státu jako regulátora, který se stará o vyváženost důchodových nákladů, které podle reformy má.
(175)
Pokud by se mělo postupovat podle takového uvažování, Komise by neměla, jak to kdysi požadovala Francouzská republika, mimořádný paušální odvod v analýze slučitelnosti reformy s pravidly o státní podpoře zohledňovat. Z uvedeného vyplývá, že by se mělo zohlednit pouze snížení ročních odvodů společnosti France Télécom pod úroveň odvodů konkurentů, kterého se chtělo od roku 1997 reformou dosáhnout.
(176)
Ze stejných důvodů nemůže Komise postupovat podle připomínek stěžovatelů, ve kterých požadují zavedení vyrovnávacích mechanizmů pro mimořádný paušální odvod uhrazený v roce 1997 a každoroční odvod zaměstnavatele společnosti France Télécom s cílem zajistit finanční neutralitu reformy. Znamenalo by to provést také nový výpočet a teoretické následné přerozdělení celého nebo části mimořádného paušálního odvodu uhrazeného státnímu rozpočtu v roce 1997. Zmiňovaný mechanizmus by také znamenal zavést následnou kontrolu rok po roce, jejímž cílem by nebylo zajistit přiměřenost poskytnuté podpory, byť sníženou o mimořádný paušální odvod z roku 1997, ale odstranit z reformy jakoukoliv podporu.
(177)
Na druhé straně je ale nutno přezkoumat, zda lze zaplacení mimořádného odvodu zohlednit při posouzení slučitelnosti opatření podpory s vnitřním trhem a držet se přitom zdůvodnění tohoto zaplacení v podobě stanovené zákonem z roku 1996.
(178)
Podle zákona z roku 1996 byl mimořádný paušální odvod v roce 1997 zaplacen jako vyrovnání za převzetí penzí státem. Za těchto okolností je nutno zohlednit důsledky uvalení tohoto odvodu na celkovou finanční bilanci reformy zavedené zákonem z roku 1996 v podobě, v jaké je dodnes prováděna. Je nutno zohlednit dobu, po kterou byly náklady na důchodové penze pokryty mimořádným paušálním odvodem.
(179)
Pokud jde o srovnání finančních toků u společnosti France Télécom rozložené v čase, to znamená zaplacení mimořádného odvodu v roce 1997 a nižší každoroční odvody vyplývající od té doby ze zákona z roku 1996, je nutno částky aktualizovat. Během roku 1997 bylo až do října 1997 hrazení mimořádného odvodu rozloženo do několika splátek, i když jeho financování pomocí půjčky znamenalo pro společnost France Télécom odložení finančního zatížení. Na druhé straně k placením přímého odvodu docházelo od počátku roku 1997. Diskontní sazba má v zásadě být sazba vyplývající ze sdělení Komise platné v této oblasti (71), tedy sazba, která pro znázornění dosahovala v říjnu 1997 výše 5,53 %. Je nutno přezkoumat, zde je v tomto konkrétním případě vhodné použít sazbu odlišnou od platné sazby Komise, a odchýlit se tak od pravidel sdělených členským státům, které Komise přijala a které je nutno provádět s výjimkou řádně odůvodněných případů.
(180)
V tomto ohledu se zvolení sazby ve výši 7 %, kterou použil pojistný matematik francouzské vlády pro aktualizaci finančních toků reformy od roku 1996 až do roku 2043, nejeví jako oprávněné, […], protože tato analýza se týká kratšího období z důvodu zjištěného časového rozložení. Sazba ve výši 7 % také značně přesahuje průměr ročních diskontních sazeb za období 1997-2010 ve výši 4,4 %, který Francouzská republika použila ve svých připomínkách k rozhodnutí o zahájení řízení, nebo diskontní sazbu ve výši […] % použitou pro rok 1998 v reformě způsobu financování důchodů společnosti La Poste (72).
(181)
Nelze rovněž přijmout sazby okolo 7 % u OAT na 15 let v roce 1996, které zdůrazňuje Francouzská republika. Sazba musí být stanovena v roce 1997 a ne na základě průměru roku 1996. Období 15 let je navíc příliš dlouhé vzhledem k výši každoročních platebních toků, jimž mimořádný paušální odvod měl teoreticky čelit během období a u kterých by pouhé úroky nestačily. Alternativně by z hlediska francouzského státu bylo možno uvažovat o použití složené sazby vytvořené na základě různých sazeb investiční optimalizace mimořádného paušálního odvodu, aby se čelilo časovému rozložení toků vyvolaných reformou z roku 1996. Kromě skutečnosti, že by se taková sazba ve výši okolo 5,50 % podstatně nelišila od referenční sazby Komise pro říjen 1997, použití takové sazby by nezohledňovalo skutečnost, že se analýza provádí z hlediska společnosti France Télécom (73).
(182)
V tomto ohledu referenční sazba 7 % u dluhopisů společnosti France Télécom mezi rokem 1991 a rokem 1997, již Francouzská republika zdůrazňuje, pokrývá šestileté období, které zkoumaným skutečnostem jasně předcházelo. V tomto konkrétním případě zůstává skutečností, že společnost France Télécom financovala mimořádný paušální odvod z roku 1996 pomocí krátkodobých emisí a ve značně menším měřítku vydáním dluhopisů. Diskontní sazba vyplývající z úrokových sazeb placených společností France Télécom u nových dluhů nasmlouvaných v roce 1996 ovšem údajně dosahovala podle její účetní rozvahy k 31. prosinci 1996 výše 4,8 % (74). Taková sazba je přizpůsobena skutkové podstatě skutečných finančních nákladů, které společnost France Télécom v té době měla při financování mimořádného odvodu. Nicméně se nejeví jako vhodné činit diskontní sazbu závislou na rozhodnutích přijatých podnikem ve své době, ale použít objektivní referenci zvolenou Komisí v jejím sdělení, jež platí pro oblast diskontních sazeb (75).
(183)
Shrnuto, v tomto konkrétním případě není vhodné použít jako referenci sazbu odlišnou od sazby, která vyplývá ze sdělení Komise platného v této oblasti, a odchýlit se tak od pravidel sdělených členským státům, které Komise přijala.
Tabulka 5
Finanční toky vyplývající pro společnosti France Télécom z reformy z roku 1996 (1997-2011)
(v milionech EUR)
Rok
Vyplacené penze
(A)
Vyrovnání a nadvyrovnání
(B)
Roční odvody
(C)
Zvýhodnění spol. FT
(D)
(A + B - C) (76)
Doplatek 1. ledna
(E)
Úrok
(F)
Doplatek 31. pros.
(E + F - D)
1997 (77)
(…)
(…)
(…)
122,3
5 716,8
184,4
5 777,9
1998
(…)
(…)
(…)
188,2
5 777,9
319,5
5 909,2
1999
(…)
(…)
(…)
189,8
5 909,2
326,8
6 046,2
2000
(…)
(…)
(…)
298,3
6 046,2
334,4
6 082,2
2001
(…)
(…)
(…)
302,9
6 082,2
336,3
6 115,6
2002
(…)
(…)
(…)
305,9
6 115,6
338,2
6 148,0
2003
(…)
(…)
(…)
364,7
6 148,0
340,0
6 123,3
2004
(…)
(…)
(…)
477,4
6 123,3
338,6
5 984,5
2005
(…)
(…)
(…)
619,1
5 984,5
330,9
5 696,3
2006
(…)
(…)
(…)
744,4
5 696,3
315,0
5 266,9
2007
(…)
(…)
(…)
909,9
5 266,9
291,3
4 648,2
2008
(…)
(…)
(…)
1 101,0
4 648,2
257,0
3 804,3
2009
(…)
(…)
(…)
1 255,8
3 804,3
210,4
2 758,9
2010
(…)
(…)
(…)
1 386,6
2 758,9
152,6
1 524,8
2011
( odh .)
(…)
(…)
(…)
1 497,5
1 524,8
84,3
111,6
(184)
Při kapitalizaci s diskontní sazbou ve výši 5,53 % by zohlednění doplatku mělo až do prvního čtvrtletí roku 2012 (78) vyrovnávat snížení každoročních odvodů, které poskytlo společnosti France Télécom provádění reformy z roku 1996.
(185)
Konečná lhůta tohoto vyrovnání, kterým se neutralizují důsledky reformy, by se navíc s odchylkou několika málo měsíců časově shodovala se skutečným vyčerpáním prostředků veřejného zařízení pověřeného správou mimořádného odvodu společnosti France Télécom, ke kterému mělo dojít dne 31. prosince 2011. K analýze aktualizace se tak připojuje skutečnost, že mimořádný odvod je skutečně vyčerpán. Neexistovaly by tak částky nepřevedené do státního rozpočtu, které by bylo možno přidělit jinak, než stanoví platný zákon o státním rozpočtu.
(186)
Je proto odůvodněné, že kvůli uhrazení tohoto mimořádného odvodu v roce 1997 není společnost France Télécom nucena zaplatit dodatečný roční odvod za období mezi 1. lednem 1997 a dnem po 31. prosinci 2010, který je nutno přesně stanovit. Protože číselné údaje za rok 2011 a údaje ohledně vyrovnání a dodatečného vyrovnání uvedené v tabulce č. 5 vyplývají zejména z odhadů, je nutno, aby Francouzská republika stanovila přesný den na základě skutečných okamžiků provedení plateb, konečných částek vyplacených dávek a nižších odvodů a jiných zvýhodnění společnosti France Télécom, jak vyplývají ze zákona z roku 1996, a to podle zásad výpočtu uvedených v tabulce č. 5.
(187)
Po neutralizování důsledků mimořádného odvodu a vyčerpání prostředků převedených na stát se ale podpora poskytnutá společnosti France Télécom naplno projeví a poskytne mimo jiné této společnosti zvýhodnění vůči jejím konkurentům. Oprávněnost této podpory bude nadále zachována pouze za podmínky podřízení společnosti France Télécom uhrazení přímého odvodu, který bude vypočítán na základě míry zajišťující skutečnou konkurenční spravedlnost. Pokud tak zůstanou zachována v nezměněné podobě ustanovení zákona z roku 1990 ve znění změněném zákonem z roku 1996 a také platná odvozená prováděcí ustanovení v tom smyslu, že stanoví, že se míra přímého odvodu počítá tak, aby se mezi společností France Télécom a ostatními podniky odvětví telekomunikací podléhajícím obecnému právu sociálního zabezpečení vyrovnaly povinné daňové a sociální odvody založené na mzdách při omezení výpočtu na odvody pojištění vůči rizikům, jež jsou společná soukromoprávním a státním zaměstnancům, nesplnila by podpora poskytnutá společnosti France Télécom až do uplynutí finančních závazků, které za ni převzal francouzský stát na základě zákona z roku 1996, zásadu přiměřenosti.
(188)
Ke splnění kritéria slučitelnosti se společným zájmem stanoveným v čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU tak slučitelnost podpory vyžaduje, aby byly dodrženy podmínky uvedené v tomto rozhodnutí.
7. PODMÍNKY BUDOUCÍ SLUČITELNOSTI
(189)
Je proto nutno, aby Francouzská republika změnila platná předpisová a právní ustanovení pro stanovení, výpočet a vybírání přímého odvodu, který má hradit společnost France Télécom, tak, aby se vyrovnaly míry povinných daňových a sociálních odvodů založených na mzdách mezi společností France Télécom a ostatními podniky odvětví telekomunikací, které podléhají obecnému právu sociálního zabezpečení. Dále je nutno, aby způsoby a parametry výpočtu byly stanoveny transparentně a objektivně tak, aby mohly být kontrolovány a byla možnost se proti nim odvolat.
(190)
Francouzská republika by měla rovněž při výpočtu míry přímého odvodu skutečně vyrovnat výši povinných daňových a sociálních odvodů založených na mzdách mezi společností France Télécom a ostatními podniky odvětví telekomunikací, které podléhají obecnému právu sociálního zabezpečení, tím, že zohlední také rizika, která nejsou společná soukromoprávním zaměstnancům a státním zaměstnancům pracujícím u společnosti France Télécom.
(191)
V připomínkách Francouzské republiky, které jsou podrobněji rozvedeny v jejich aktualizovaných přílohách III a V, francouzské orgány předložily odhady míry přímého odvodu, který by společnost France Télécom musela od roku 1997 platit (viz tabulka č. 4), pokud by nespolečná rizika byla zahrnuta do výpočtu (dále jen „upravená míra“). Upravená míra zahrnuje jak odvody na pojištění proti nezaměstnanosti a pojištění na záruku vyplacení mezd, které tuto míru zvyšují, tak zvláštní odvody, které konkurenti společnosti France Télécom neplatí, jako je 1 % na solidaritu a dávky v hotovosti při přerušení práce, které si společnost France Télécom pojišťuje sama a které tuto míru snižují. Z uvedeného vyplývá míra přesahující přibližně o 7 procentních bodů míru, která je v současnosti skutečně uplatňovaná.
(192)
Ve srovnání s částečnou konkurenční spravedlností zavedenou zákonem z roku 1996 zajišťuje tato míra skutečnou konkurenční spravedlnost, a to při zohlednění sociálních odvodů, které jsou pro společnost France Télécom specifické. Komise proto nezpochybňuje zásady, základ zdanění a způsoby výpočtu používané Francouzskou republikou pro stanovení upravené míry přímého odvodu za účelem vyrovnání úrovně povinných daňových a sociálních odvodů založených na mzdách mezi společností France Télécom a ostatními podniky odvětví telekomunikací, které podléhají obecnému právu sociálního zabezpečení, v podobě uvedené v aktualizovaných připomínkách Francouzské republiky a podrobně popsané v přílohách III a V zmíněných připomínek.
(193)
Každoroční stanovení míry Francouzskou republikou, jež umožňuje vyrovnat podmínky hospodářské soutěže, se proto bude řídit zásadami, daňovým základem a způsoby výpočtu přímého odvodu, které jsou uvedeny v připomínkách zmíněných v bodě odůvodnění č. 191. Upravená míra bude zejména zahrnovat jak odvody na pojištění proti nezaměstnanosti a pojištění na záruku vyplacení mezd, tak zvláštní odvody, které konkurenti společnosti France Télécom neplatí, jako je 1 % na solidaritu a dávky v hotovosti při přerušení práce, které si společnost France Télécom pojišťuje sama.
(194)
Toto opravdové vyrovnání zajistí skutečnou konkurenční spravedlnost mezi společností France Télécom a jejími konkurenty a zaručí přiměřenost a slučitelnost podpory zavedené v roce 1996 s vnitřním trhem.
8. ZÁVĚR
(195)
Komise konstatuje, že Francouzská republika začala protiprávně provádět státní podporu zavedenou reformou způsobu financování důchodů státních zaměstnanců pracujících u společnosti France Télécom z roku 1996, a to porušováním čl. 108 odst. 3 SFEU od vstupu reformy v platnost.
(196)
Provádění této podpory od roku 1997 umožnilo snížit každoroční sociální odvody, které platila společnost France Télécom. Tento důsledek byl nicméně neutralizován přinejmenším až do roku 2010 uhrazením mimořádného paušálního odvodu stanoveného touto reformou. Tato neutralizace je důvodem, aby podmínky, které by postavily společnost France Télécom a její konkurenty do stavu skutečné rovnosti, pokud jde o tyto odvody, a které by z této podpory učinily podporu slučitelnou s vnitřním trhem, byly uplatňovány po 31. prosinci 2010 od okamžiku, který je nutno teprve stanovit.
(197)
Proto v míře, v jaké Francouzská republika zohlední ve výpočtu přímého odvodu, který má společnost France Télécom hradit, úrovně povinných daňových a sociálních odvodů založených na mzdách mezi společností France Télécom a ostatními podniky odvětví telekomunikací, které podléhají obecnému právu sociálního zabezpečení, a to při zohlednění rizik, která jsou a nejsou společná soukromoprávním a státním zaměstnancům, a pokud tak učiní, může být reforma zavedená zákonem z roku 1996 prohlášena za slučitelnou s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU. Francouzská republika proto musí přijmout opatření, a to zejména právní a předpisová, která jsou nutná pro splnění podmínek uvedených v tomto bodě odůvodnění.
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora vyplývající ze snížení vyrovnání, jež je nutno uhradit státu za vyměření a vyplácení penzí přiznaných podle zákona o vojenských a civilních důchodových penzích státním zaměstnancům pracujícím u společnosti France Télécom na základě zákona č. 96-660 ze dne 26. července 1996 o státním podniku France Télécom, kterým se mění zákon č. 90-568 ze dne 2. července 1990 o organizování veřejné služby v oblasti pošt a telekomunikací, je slučitelná s vnitřním trhem při splnění podmínek stanovených v článku 2.
Článek 2
Odvod zaměstnavatele přímé povahy, který hradí společnost France Télécom na základě čl. 30 písm. c) zákona č. 90-568 ze dne 2. července 1990 o organizování veřejné služby v oblasti pošt a telekomunikací, se vypočte a vybere tak, aby se vyrovnaly úrovně všech povinných daňových a sociálních dávek založených na mzdách mezi společností France Télécom a ostatními podniky odvětví telekomunikací, které podléhají obecnému právu sociálního zabezpečení.
Aby splnila tuto podmínku nejpozději do sedmi měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí, Francouzská republika:
a)
změní článek 30 zákona č. 90-568 ze dne 2. července 1990 o organizování veřejné služby v oblasti pošt a telekomunikací a znění předpisů a jiných dokumentů přijatých pro jeho provádění tak, aby se základ výpočtu a výběr přímého odvodu zaměstnavatele, který hradí společnost France Télécom, neomezoval na pouhá rizika, jež jsou společná soukromoprávním a státním zaměstnancům, ale zahrnoval rovněž rizika, která jim nejsou společná;
b)
vybere od společnosti France Télécom ode dne, kdy se částka mimořádného odvodu zavedeného zákonem č. 96-660 ze dne 26. července 1996 a kapitalizovaná za diskontní sazbu vyplývající z uplatnění sdělení Komise o metodě stanovení referenčních a diskontních sazeb platných v tomto konkrétním případě rovnala příspěvkům a odvodům, které by společnost France Télécom bývala nadále platila na základě článku 30 zákona č. 90-568 ze dne 2. července 1990 v jeho původním znění, přímý odvod zaměstnavatele vypočítaný podle pravidel upřesněných v písm. a), a to při zohlednění rizik, která jsou a nejsou společná soukromoprávním a státním zaměstnancům.
Článek 3
1. Do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí poskytne Francouzská republika Komisi podrobný popis již přijatých nebo plánovaných opatření pro splnění tohoto rozhodnutí. Komisi informuje zejména o:
a)
postupu změn předpisových a právních ustanovení uvedených v článku 2;
b)
konečných částkách vyrovnání a odvodů za rok 2011 a o částkách případně plánovaných na rok 2012, a to zejména ohledně případného zůstatku kapitalizovaných částek mimořádného odvodu;
c)
výších přímého odvodu zaměstnavatele vypočítaných podle pravidel upřesněných v článku 2 u budoucích splátek do doby, než dojde ke změně právních předpisů;
d)
platbách odvodu zaměstnavatele poté, kdy došlo nebo dojde k tomu, že částky mimořádného odvodu zavedeného zákonem č. 96-660 ze dne 26. července 1996 a kapitalizované za diskontní sazbu vyplývající z uplatnění sdělení Komise o metodě stanovení referenčních a diskontních sazeb platných v tomto konkrétním případě přestanou neutralizovat důsledky reformy z roku 1996.
2. Francouzská republika bude Komisi informovat o vývoji vnitrostátních opatření přijatých s cílem vykonat toto rozhodnutí. Na pouhou žádost Komise předloží neprodleně informace o již přijatých a plánovaných opatřeních pro splnění tohoto rozhodnutí.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice.
V Bruselu dne 20. prosince 2011.
SKLEP KOMISIJE
z dne 20. decembra 2011
o državni pomoči C 25/08 (ex NN 23/08) v zvezi z reformo načina financiranja pokojnin javnih uslužbencev, zaposlenih v podjetju France Télécom, ki jo je Francoska republika odobrila podjetju France Télécom
(notificirano pod dokumentarno številko C(2012) 9403)
(Besedilo v francoskem jeziku je edino verodostojno)
(Besedilo velja za EGP)
(2012/540/EU)
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije, zlasti prvega pododstavka člena 108(2) Pogodbe (1),
ob upoštevanju Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru, zlasti člena 62(1)(a) Sporazuma (2),
po pozivu vsem zainteresiranim stranem, naj predložijo svoje pripombe (3) v skladu z navedenimi določbami, in ob upoštevanju teh pripomb,
ob upoštevanju naslednjega:
1. POSTOPEK
(1)
S pritožbo z dne 4. oktobra 2002, ki je bila dopolnjena 16. januarja 2003, je bila Komisija seznanjena z navedbami, da je Francoska republika odobrila pomoč podjetju France Télécom, s katero bi bilo to delno razbremenjeno finančnih stroškov, povezanih zlasti s financiranjem pokojnin. Z dopisom z dne 17. marca 2004 je Francoska republika Komisiji predložila informacije, ki jih je ta od nje zahtevala v zvezi s pritožbo.
(2)
Z dopisoma z dne 2. aprila 2004 in 24. februarja 2006 so pritožniki predložili dodatne informacije v zvezi s pritožbo.
(3)
Komisija je Francosko republiko z dopisom z dne 20. maja 2008 obvestila o svojem sklepu, da bo v zvezi z zadevno pomočjo začela postopek iz člena 108(2) Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU).
(4)
Francoska republika je svoje pripombe predložila 18. julija 2008.
(5)
Sklep Komisije, da začne postopek, je bil objavljen v Uradnem listu Evropske unije (4). Komisija je zainteresirane strani pozvala, naj predložijo svoje pripombe o zadevni pomoči.
(6)
Komisija je pripombe podjetja France Télécom prejela 22. septembra 2008, pri čemer je pripombe pritožnikov po podaljšanju roka prejela 1. oktobra 2008, pripombe telekomunikacijskega operaterja pa 16. oktobra 2008. Komisija je te pripombe nato posredovala Francoski republiki in ji dala možnost, da predstavi svoje pripombe v zvezi s tem, ki jih je ta predložila v dopisu z dne 13. februarja 2009.
(7)
Podjetje France Télécom je svoje pripombe predložilo 16. februarja 2009, pri čemer je Komisijo opozorilo na sodbo Splošnega sodišča z dne 28. novembra 2008 (5), ki po njegovem mnenju potrjuje njegove argumente. Telekomunikacijski operater, omenjen v uvodni izjavi 6, je 14. maja 2009 predložil dodatne informacije v zvezi s svojimi pripombami med postopkom, pri čemer se je skliceval na odločbo Komisije z dne 11. februarja 2009 (6), ki po njegovem mnenju podpira njegove pripombe.
(8)
Predstavniki Komisije in podjetja France Télécom so se na zahtevo podjetja France Télécom sestali 17. decembra 2009, 23. septembra 2010 in 12. oktobra 2010. Podjetje France Télécom je dodatne pripombe predložilo 18. oktobra 2010.
(9)
Francoska republika je 18. marca 2010 na zahtevo Komisije predložila pojasnila in nekatere posodobljene podatke iz prvotnih pripomb ter priložila povzetek teh pripomb.
(10)
Francoski organi so 22. septembra 2010 Komisiji predložili nove pripombe in zahtevali srečanje, ki je bilo organizirano 22. oktobra 2010. Z dopisom z dne 28. oktobra 2010 jim je Komisija posredovala pojasnila dejstev, ki so bila predstavljena na tem srečanju, in dodatne pripombe podjetja France Télécom, pri čemer je Francosko republiko pozvala, naj pripravi morebitne pripombe. Komisija je 17. novembra 2010 posredovala dodatna pojasnila, ki so jih 10. novembra 2010 zahtevali francoski organi za pripravo svojih pripomb.
(11)
Z dopisom z dne 9. decembra 2010, dopolnjenim 24. junija 2011, je Francoska republika predložila svoje dodatne pripombe, dopolnjene z nekaterimi posodobljenimi podatki iz prvotnih pripomb. Srečanji s francoskimi organi sta potekali 28. junija 2011 in 4. julija 2011. Nove pripombe so bile predložene 7. oktobra 2011.
2. PODROBEN OPIS POMOČI
(12)
Ukrepi, ki so predmet tega postopka, zajemajo spremembe, uvedene leta 1996, v zvezi z ureditvijo stroškov podjetja France Télécom, povezanih s plačilom pokojnin za njegove zaposlene s statusom javnih uslužbencev. Prejšnja ureditev je bila vzpostavljena leta 1990 ob ustanovitvi podjetja France Télécom kot podjetja, ki je ločeno od državne uprave. Dejansko je zakon iz leta 1990 povzel predhodno prakso v zvezi s prispevki za socialno varnost podjetja France Télécom. Nova ureditev je bila uvedena leta 1996 ob ustanovitvi podjetja France Télécom kot delniške družbe, kotiranju na borzi in sprostitvi večjega deleža njegovega kapitala na eni strani ter popolnem odprtju trgov, na katerih deluje v Franciji in drugih državah članicah Evropske unije, za konkurenco na drugi strani. Ureditev, ki je bila uvedena leta 1996, večinoma še vedno velja.
2.1 Pravni okvir kadrovskih predpisov podjetja France Télécom in njegovih zaposlenih med letoma 1990 in 1996
2.1.1 Kadrovski predpisi podjetja France Télécom in položaj njegovih zaposlenih med letoma 1990 in 1996
(13)
V skladu z zakonom št. 90-568 z dne 2. julija 1990 (v nadaljnjem besedilu: zakon iz leta 1990) (7) je podjetje France Télécom javni operater s statusom pravne osebe. Podjetje je prvotno spadalo pod generalni direktorat ministrstva za pošto in telekomunikacije. Na podlagi istega zakona se je celotno lastništvo državnih premičnin in nepremičnin, namenjenih storitvam tega generalnega direktorata, z vso pravico in brezplačno preneslo na podjetje France Télécom.
(14)
Člen 3 zakona iz leta 1990 določa, da mora podjetje France Télécom med drugim: (i) zagotoviti vse javne telekomunikacijske storitve v notranjem in mednarodnem prometu; (ii) vzpostaviti, razviti in uporabljati javna omrežja, potrebna za opravljanje teh storitev, ter zagotoviti njihovo povezanost s tujimi omrežji; (iii) zagotoviti vse druge telekomunikacijske storitve, instalacije in omrežja ter vzpostaviti kabelsko distribucijsko omrežje za razširjanje radijskih ali televizijskih programov.
(15)
Na podlagi člena 29 zakona iz leta 1990 za zaposlene v podjetju France Télécom veljajo posebni kadrovski predpisi, sprejeti na podlagi zakona o pravicah in obveznostih javnih uslužbencev ter zakona o kadrovskih predpisih za javno upravo. Zakon iz leta 1990 je omogočal zaposlovanje pogodbenih uslužbencev v okviru kolektivnih pogodb na podlagi okvirne pogodbe, sklenjene med državo in podjetjem. Ta pogodba je za takšno zaposlovanje določala zgornjo mejo 3 % skupnega števila zaposlenih.
(16)
V skladu s predhodno proračunsko prakso je člen 30 zakona iz leta 1990 določal, da sta za financiranje dajatev za socialno varnost zaposlenih odgovorna Francoska republika in podjetje France Télécom:
„Zaposleni in upokojeni sodelavci ministrstva za pošto in telekomunikacije ter javnih operaterjev, za katere veljajo splošni kadrovski predpisi za javne uslužbence, kot tudi po njih upravičene osebe prejemajo boleznine, nadomestila za čas porodniškega dopusta in invalidnine iz zavarovanja prek splošne zavarovalnice PTT pod pogoji, določenimi v knjigi III in v poglavju II naslova 1 knjige VII zakonika o socialni varnosti. Vendar morajo del prispevka, za katerega je na podlagi člena L 712-9 odgovorna država, za svoje javne uslužbence kriti javni operaterji.
V skladu z zakonikom o civilnih in vojaških pokojninah odobrene pokojnine javnim uslužbencem podjetij La Poste in France Télécom obračunava in izplačuje država. Javni operaterji pa morajo v državno blagajno vplačati:
(a)
znesek odtegljaja od plače zaposlenega, katerega stopnja je določena v členu L 61 zakonika o civilnih in vojaških pokojninah;
(b)
dopolnilni prispevek, ki omogoča celotni prevzem pokojninskih izdatkov, ki so priznani ali ki jih mora priznati svojim upokojenim uslužbencem.
Obveznosti, ki izhajajo iz uporabe določb člena L 134-1 zakonika o socialni varnosti za uslužbence podjetij La Poste in France Télécom, morajo v celoti poravnati javni operaterji.
Po potrebi se z odlokom Državnega sveta določijo pogoji uporabe teh določb.“
(17)
Med letoma 1991 in 1996 se je v skladu s členom 30 zakona iz leta 1990 prispevek delodajalca (tj. dopolnilni prispevek iz točke b) člena 30 zakona iz leta 1990 v svoji prvotni obliki), za katerega je odgovorno podjetje France Télécom v okviru zaposlovanja javnih uslužbencev, določil glede na razliko med skupnim zneskom pokojnin, ki jih plača Francoska republika, in deležem, ki ga plačajo zaposleni uslužbenci od svojih plač. Podjetje France Télécom je bilo tudi vključeno v tako imenovano ureditev nadomestil in čezmernih nadomestil, ki predvidevata prenose za zagotavljanje ravnovesja med pokojninskimi sistemi javnih uslužbencev drugih javnih subjektov. Plačni delež pri financiranju pokojninskih obveznosti uslužbencev je bil določen na podlagi člena L 61 zakonika o civilnih in vojaških pokojninah kot odtegljaj od plače uslužbenca ter je znašal 7,85 % bruto plače po razredih.
(18)
Vplačila podjetja France Télécom so se med letoma 1991 in 1996 z 920 milijonov EUR povečala na 1 151 milijonov EUR in so znašala, kot je navedeno spodaj.
Preglednica 1
Vplačila za pokojnine s strani zaposlenih in delodajalca France Télécom v obdobju 1991-1996 (8)
V milijonih EUR
1991
1992
1993
1994
1995
1996
A/ Izplačane pokojnine skupaj
939
983
1 070
1 079
1 173
1 214
a1/ Prispevki zaposlenih
195
201
217
213
229
238
a2/ Prispevek delodajalca
743
782
853
866
944
976
B/ Nadomestilo - čezmerno nadomestilo
176
188
277
136
201
175
Stroški skupaj (A + B)
1 115
1 171
1 348
1 215
1 375
1 389
Skupni delež podjetja France Télécom (a2 + B)
920
970
1 131
1 002
1 146
1 151
(19)
Podjetje France Télécom je stroške, povezane s pokojninami, obračunavalo na podlagi plačanih prispevkov. Ker je bilo glede na pričakovan razvoj na področju pokojnin, ki jih je treba plačati nekdanjim javnim uslužbencem, jasno, da se bodo ti stroški povečali, je podjetje France Télécom v svoje računovodske izkaze vključilo tudi letno rezervacijo za razporeditev ocenjenega učinka prihodnjih povišanj vplačil za obdobje 30 let. Do leta 1996 je skupni znesek rezervacije tako znašal 23,4 milijarde FRF (3,6 milijarde EUR). Po mnenju francoskih organov Francoska republika kot zavarovatelj ni oblikovala rezerv za te pokojnine (9).
2.1.2 Spremembe kadrovskih predpisov podjetja France Télécom in položaj njegovih javnih uslužbencev od leta 1996
(20)
Z zakonom št. 96-660 z dne 26. julija 1996 (10) (v nadaljnjem besedilu: zakon iz leta 1996) so bile spremenjene nekatere določbe zakona iz leta 1990. Z začetkom veljavnosti zakona 31. decembra 1996 je bilo podjetje France Télécom na eni strani preoblikovano v državno podjetje, za katerega se uporabljajo zakoni, ki veljajo za delniške družbe, če ti niso v nasprotju z zadevnim zakonom, na drugi strani pa se je na podlagi zadevnega zakona bistven del premoženja, pravic in obveznosti pravne osebe javnega prava France Télécom brezplačno prenesel na državno podjetje France Télécom.
(21)
Kapital podjetja France Télécom SA (France Télécom) je bil z odlokom določen na 25 milijard FRF (3,8 milijarde EUR) na podlagi lastnih sredstev, prikazanih v bilanci stanja 31. decembra 1995. Delnice podjetja France Télécom so bile oktobra 1997 prvič sprejete v trgovanje na pariški borzi Bourse de Paris in tudi na borzi New York Stock Exchange. Glede na letno poročilo za leto 1998 je bilo 63,6 % kapitala podjetja France Télécom v lasti države, 31,2 % v lasti zasebnih vlagateljev, 3,2 % v lasti zaposlenih podjetja France Télécom in 2 % v lasti podjetja Deutsche Telekom. Francoska republika s prenosom 10,85 % kapitala od 7. septembra 2004 ni imela več večinskega deleža. Ta delež se je nato še naprej zmanjševal, pri čemer je 31. decembra 2008 znašal 26,65 % kapitala. Ker ima Francoska republika 26,65 % glasovalnih pravic in ker ni drugih večjih skupin delničarjev, kljub temu imenuje predsednika - generalnega direktorja, pri čemer je še vedno glavna delničarka podjetja France Télécom in lahko v praksi vpliva na izid glasovanja delničarjev o zadevah, ki zahtevajo navadno večino (11).
(22)
Spremembe kadrovskih predpisov podjetja France Télécom, ki jih je predvideval zakon iz leta 1996, so zajemale tudi različne določbe v zvezi z njegovim osebjem. V skladu s tem zakonom pripada skupina javnih uslužbencev podjetja France Télécom državnemu podjetju France Télécom, ki jo tudi upravlja. Osebe s statusom javnega uslužbenca so ohranile takšen status in s tem povezana jamstva. Pogoji zaposlovanja javnih uslužbencev v podjetju France Télécom so enaki kot pri zaposlovanju javnih uslužbencev v javni upravi: njihova zaposlitev je zajamčena in so lahko odpuščeni le v zakonsko določenih primerih, če obstajajo resni razlogi. V zvezi z zaposlovanjem novih oseb je zakon iz leta 1996 podjetju France Télécom omogočil, da do 1. januarja 2002 zaposluje javne uslužbence, hkrati pa lahko zaposluje tudi pogodbene delavce na podlagi kolektivnih pogodb.
(23)
Podjetje France Télécom je 31. decembra 1996 zaposlovalo 165 200 oseb, od katerih je bilo 94,1 % javnih uslužbencev. Podjetje France Télécom dejansko ni počakalo do izteka skrajnega roka, tj. 1. januarja 2002, ki je določen v zakonu iz leta 1996, in je javne uslužbence nehalo zaposlovati leta 1997. Zaradi tega se je število javnih uslužbencev v desetih letih zmanjšalo za 47 %, in sicer s 133 434 leta 1997 na 69 892 javnih uslužbencev leta 2007. Ta upad je precej izrazitejši od upada skupnega števila zaposlenih v podjetju France Télécom (-25 %), v katerem je bilo 31. decembra 2007 zaposlenih 124 166 oseb.
(24)
S členom 6 zakona iz leta 1996 je bil spremenjen tudi člen 30 zakona iz leta 1990, pri čemer sta bili prvotnemu besedilu dodani točki (c) in (d). Zakon določa, da mora podjetje France Télécom v državno blagajno v zameno za obračunavanje in izplačevanje odobrenih pokojnin javnim uslužbencem podjetja France Télécom s strani države vplačati:
„(c)
[…] odvezujoči prispevek delodajalca, ki ga je treba plačevati od 1. januarja 1997, sorazmerno s plačanimi zneski za pokojnine kot odtegljaji od plače. Stopnja odvezujočega prispevka se izračuna tako, da se obvezni prispevki za socialno varnost in davki za podjetje France Télécom in druga podjetja v telekomunikacijskem sektorju, za katera velja splošno pravo dajatev za socialno varnost, izenačijo za tveganja, ki so skupna osebam, zaposlenim v skladu s splošnim pravom, in javnim uslužbencem. Ta stopnja se lahko revidira, kadar se navedene dajatve spremenijo. Načini določitve in plačila prispevka delodajalca državi so določene z odlokom Državnega sveta;
(d)
[…] izredni pavšalni prispevek, katerega višina in načini plačila so določeni s finančnim zakonom pred 31. decembrom 1996.“
(25)
Poleg tega je bilo z zakonom iz leta 1996 podjetje France Télécom izključeno s področja uporabe mehanizma splošnih in posebnih nadomestil za starost, določenih z zakonom iz leta 1990, kar za podjetje France Télécom pomeni dodatno plačilo nadomestil in čezmernih nadomestil pri prispevku delodajalca, kot je navedeno v preglednici 1. Med letoma 1991 in 1996 so plačani zneski iz tega naslova predstavljali 18 % pokojnin, izplačanih javnim uslužbencem.
(26)
Odvezujoči prispevek delodajalca, uveden z zakonom iz leta 1996, nadomešča dopolnilni prispevek iz točke b) člena 30 zakona iz leta 1990. Ta prispevek temelji na pravični in konkurenčni stopnji na podlagi izenačitve višine obveznih prispevkov za socialno varnost in davkov glede na enako neto plačo. Metoda izenačevanja se opira na rekonstrukcijo tega, kakšna bi bila višina stroškov pri konkurentu, ki zaposluje osebe, za katere velja splošno pravo dajatev za socialno varnost, vključno s pokojninami, s tem da bi jim izplačeval enako neto plačo, kot jo imajo javni uslužbenci v podjetju France Télécom, ter imel enako strukturo zaposlenih.
(27)
Metoda ne vključuje dajatev, ki jih konkurenti vplačujejo za zavarovanje tveganj, ki zaposlenim in javnim uslužbencem niso skupna, zlasti kar zadeva brezposelnost in terjatve zaposlenih v primeru stečajnega postopka ali likvidacije podjetja (v nadaljnjem besedilu: zavarovanje terjatev iz naslova plač). Med glasovanjem o zakonu iz leta 1996 je zakonodajalec opazil to razliko med podjetjem France Télécom in njegovimi konkurenti ter ugotovil naslednje: „določbe člena 6 lahko podjetje France Télécom razbremenijo dajatev Nacionalne zveze za zaposlovanje v industriji in trgovini (UNEDIC), katerih plačila so njegovi potencialni konkurenti oproščeni“ (12).
(28)
Prispevek delodajalca France Télécom, ki se na novo izračuna vsako leto, je izražen v odstotkih bruto plače zaposlenih javnih uslužbencev po razredih. Stopnja tega prispevka delodajalca je bila med letoma 1997 in 2010 v povprečju […] (13) % in je po ugotovitvah Francoske republike znašala, kot je navedeno v preglednici 2.
Preglednica 2
Odvezujoči prispevek delodajalca, ki ga je plačevalo podjetje France Télécom v obdobju 1997-2010
Leto
Stopnja prispevka
V milijonih EUR
1997
36,20 %
1 088,9
1998
35,40 %
1 069,6
1999
36,70 %
1 108,5
2000
36,40 %
1 085,0
2001
37,00 %
1 088,6
2002
37,70 %
1 100,1
2003
37,60 %
1 085,0
2004
[…] %
1 048,6
2005
[…] %
984,6
2006
[…] %
957,6
2007
[…] %
917,6
2008
[…] %
859,2
2009
[…] %
805,4
2010
[…] %
744,5
(29)
S prenehanjem zaposlovanja javnih uslužbencev leta 1997 se je število zaposlenih javnih uslužbencev v podjetju de France Télécom omejilo. Kljub upokojitvi večjega števila javnih uslužbencev med letoma 1991 in 2010 je iz preglednice razvidno, da je bil prispevek delodajalca v višini 744 milijonov EUR, ki ga je plačalo podjetje France Télécom leta 2010, nižji za 407 milijonov EUR pri stroških za pokojnine, ki jih je podjetje plačalo Francoski republiki pred začetkom veljavnosti reforme leta 1996, ter enakovreden samemu prispevku delodajalca, ki ga je podjetje France Télécom plačalo pred 20 leti leta 1991 (1 151 milijonov EUR leta 1996 in 743 milijonov EUR leta 1991, glej preglednico 1).
(30)
Tako se zaradi reforme, ki je bila uvedena z zakonom iz leta 1996, višina prispevka podjetja France v absolutni vrednosti zmanjšuje in ni več vezana na število javnih uslužbencev, ki se upokojijo. V skladu z zakonom iz leta 1996 so se stroški prenesli na državo, medtem ko je senat napovedal bistveno povečanje stroškov pokojnin od leta 2005, in sicer na 13 milijard FRF (1,98 milijarde EUR) leta 2007, 21,5 milijarde FRF (3,3 milijarde EUR) leta 2017 in 34 milijard FRF (6,1 milijarde EUR) leta 2027 (14).
(31)
V razpravah o osnutku zakona v narodni skupščini in senatu se je omenjal prenos stroškov za pokojnine v državni proračun v višini 250 milijard FRF, ki jih letni prispevki v višini 100 milijard FRF in izredni prispevek v višini 40 milijard FRF ne bi pokrili, tudi če bi se dodali celo prihodki od prodaje dela delnic podjetja. V teh razpravah je bil najvišji znesek izrednega prispevka ocenjen na 40 milijard FRF, da bi se ti novi in visoki stroški za državo zmanjšali. Ta znesek je bil določen v posvetovanju z bankirji, in sicer za samo deset let, tako da bi bil združljiv s stopnjo zadolženosti glede na lastni kapital v višini 150 % ter bi ustrezal rezervacijam za pokojnine, ki jih oblikuje podjetje, in dodatnim stroškom za državo, kar bi povzročilo razliko med izplačanimi pokojninami in v bodoče prejetimi odvezujočimi prispevki (15).
(32)
Cilj nadomestila države je bil izpostavljen v besedilu člena 30 zakona, ki ga je izglasoval zakonodajalec, med razpravami o osnutku zakona iz leta 1996 in tudi v letnem poročilu podjetja France Télécom za leto 1997, ki se sklicuje na „plačilo izrednega prispevka Francoski republiki v višini 37,5 milijarde frankov, ki je vezan na prihodnje pokojnine nekdanjih javnih uslužbencev“ (16). Z rezervacijami, ki jih je oblikovalo podjetje France Télécom, je to lahko zmanjšalo neto sredstva, ki jih je treba zagotoviti, saj naj bi v enem letu poravnalo dodatni strošek reforme za državo za obdobje desetih let.
(33)
Zato se zdi, da se je rezervacija, namenjena razporeditvi učinka prihodnjih povišanj prispevkov zaradi zakona iz leta 1990, ki jo je letno oblikovalo podjetje France Télécom v skupnem znesku 23,4 milijarde FRF (3,6 milijarde EUR) leta 1996, upoštevala pri določitvi zneska izrednega prispevka (ali doplačila). Z delom tega prispevka, ki ne ustreza oblikovanim rezervacijam, bi se kril ta dodatni strošek za obdobje desetih let. Pri določitvi zneska prispevka se je upošteval znesek, ki ga je pred tem podjetje že določilo kot rezervacijo, kot nedvoumno izhaja iz takratnih razprav.
(34)
Ker je letni prispevek delodajalca, ki ga uvaja zakon iz leta 1996, odvezujoč, je obveznost podjetja France Télécom od takrat omejena na plačilo tega prispevka in ne zajema drugih obveznosti kritja morebitnih primanjkljajev v prihodnosti ali obveznosti v okviru pokojninskega sistema za njegove javne uslužbence niti v okviru drugih sistemov javne uprave. Računovodska rezervacija je tako na podlagi zakona iz leta 1996 postala brezpredmetna. Rezervacija je bila v izkaz poslovnega izida z dne 31. decembra 1996 vključena kot prihodek podjetja France Télécom, in sicer v vrednosti 17,5 milijarde FRF (2,7 milijarde EUR) pri neto rezultatu (17).
(35)
Poleg tega je bil izredni pavšalni prispevek, ki ga predvideva zakon iz leta 1996 kot protidajatev za obračunavanje in izplačevanje odobrenih pokojnin uslužbencem podjetja France Télécom s strani države, na podlagi finančnega zakona za leto 1997 določen na 37,5 milijarde FRF oziroma 5,71 milijarde EUR. Sredstva zanj so se zbrala s povečanjem kratkoročnih in dolgoročnih dolgov podjetja (18), plačal pa se je v več obrokih med januarjem in oktobrom leta 1997. Zaradi prejema tega izrednega prispevka se je primanjkljaj francoske javne uprave leta 1997 zmanjšal na 41,8 milijarde EUR. Brez tega prispevka bi primanjkljaj v navedenem letu predstavljal 3,7 % BDP.
(36)
Ta prispevek je prejel javni zavod za upravljanje izrednega prispevka podjetja France Télécom, ustanovljen s finančnim zakonom za leto 1997. Poleg morebitnih finančnih produktov, ki jih ustvari, je izredni prispevek edini prejemek zavoda. Njegovi stroški so v obliki letnega vplačila v državni proračun, ki je od leta 2006 knjižen kot prejemek na posebnem pokojninskem računu za civilne in vojaške državne pokojnine. To plačilo je bilo za leto 1997 določeno v višini ene milijarde FRF (152,4 milijona EUR), pri čemer se vsako leto poveča za 10 %, razen če je v finančnem zakonu določeno drugače. Javni zavod preneha delovati, ko svoje prejemke v celoti vrne državi (19).
(37)
Na podlagi uporabe določb, predvidenih v finančnem zakonu za leto 1997, ki določa letna vplačila, je bilo trajanje delovanja javnega zavoda leta 1999 ocenjeno na 17 let, pri čemer je prihodek v njegovo blagajno izključen (20). Na podlagi letnih plačil, ki so višja od plačil, predvidenih v finančnem zakonu za leto 1997, je bilo to obdobje krajše. Kot je razvidno iz preglednice 3, je skupni znesek letnih plačil zavoda leta 2010 dosegel že 5,47 milijarde EUR. Prenehanje delovanja zavoda na podlagi vračila razpoložljivih sredstev v celoti je bilo predvideno 31. decembra 2011 (21). Tako finančni zakon za leto 2011 predvideva plačilo 243 milijonov EUR na poseben pokojninski račun za to leto, s katerim bi se morali odplačati prejemki zavoda (22).
(38)
V vsakem primeru je znesek izrednega prispevka v višini 37,5 milijarde FRF, dodeljenega javnemu zavodu za upravljanje izrednega prispevka podjetja France Télécom leta 1997, nižji od 40 milijard FRF, tj. zneska, ki se je omenjal med razpravo o osnutku zakona za leto 1996. Cilj pri določitvi višine tega prispevka je bil nadomestiti dodatni strošek za državo, ki je posledica uporabe zakona iz leta 1996, čeprav je bil leta 1997 vplačan v državni proračun, kateremu je letno zagotavljal sredstva za izplačevanje civilnih in vojaških pokojnin.
(39)
Plačni delež financiranja pokojninskih obveznosti javnih uslužbencev, določen na podlagi člena L 61 zakonika o civilnih in vojaških pokojninah, od ustanovitve javnega operaterja France Télécom leta 1991 z zakonom iz leta 1996 ni bil spremenjen. Prav tako se z zakonoma iz leta 1990 in 1996 ni spremenil pokojninski sistem za osebe, zaposlene v skladu z zasebnim pravom podjetja France Télécom, pri čemer gre pri tem za sistem za osebe, zaposlene v skladu s splošnim pravom na področju socialnega varstva za pokojninsko zavarovanje, ki je bil dopolnjen s sistemoma AGIRC za vodstveni in strokovni kader in ARRCO za zaposlene, ki niso vodstveni in strokovni kader. Na podlagi tega sistema podjetje France Télécom in osebe, ki so pri njem zaposlene v skladu z zasebnim pravom, prevzamejo obveznosti, enake obveznostim konkurenčnih podjetij, predvsem kar zadeva plačilo odvezujočih prispevkov s strani delodajalca.
(40)
V okviru reforme, uvedene z zakonom iz leta 1996, je svet aktuarjev, izbran kot odbor Francoske republike, ocenil, da bi se obračunavanje in izplačevanje dodeljenih pokojnin zaposlenim in upokojenim javnim uslužbencem podjetja France Télécom s strani države povišalo na 242 milijard FRF (36,9 milijarde EUR (23)) v dejanski vrednosti, predvideni za 1. januar 1997 (24). Ta znesek je podoben znesku, zaokroženem na 250 milijard FRF, ki se je omenjal v senatu. Odvezujoči prispevek delodajalca, ki ga je podjetje France Télécom plačalo v zameno, je bil na podlagi enakih aktuarskih predpostavk ocenjen na 15,2 milijarde EUR, k čemur je treba dodati doplačilo ali izredni prispevek v višini 5,7 milijarde EUR, v celoti poravnan oktobra 1997. Francoski organi ocenjujejo, da bodo ob začetku veljavnosti reforme prihodnji prispevki od plač znašali […] milijard EUR. Neto izdatki, ki jih je podjetje France Télécom preneslo na Francosko republiko in kot so bili ocenjeni leta 1996, so znašali […] milijard EUR.
(41)
Za obdobje desetih let (od 1997 do 2006), ki je bilo navedeno med razpravami o osnutku zakona iz leta 1996, je skupni znesek dajatev, ki jih je treba plačati po oceni odbora aktuarjev, izbranega kot sveta Francoske republike, znašal […] milijard EUR. V tem obdobju je bil skupni znesek dajatev, ki so bile dejansko plačane, skoraj enak, tj. […] milijard EUR, pri čemer je napovedana razlika manjša od 0,83 % (25). S tem se naknadno potrjuje točnost napovedi, predstavljenih na razpravah o zakonu.
(42)
Na podlagi teh podatkov je mogoče ugotoviti, da zneski in njihova utemeljitev, o katerih se je razpravljalo v narodni skupščini in senatu za določitev višine doplačila ali izrednega prispevka podjetja France Télécom, ustrezajo velikostnim razredom, ki so bila preverjena naknadno med desetletnim obdobjem, omenjenim v razpravah o osnutku zakona. Najvišji znesek napovedanega izrednega prispevka, tj. 6 milijard EUR (40 milijard FRF), dejansko ustreza rezervacijam, ki jih je oblikovalo podjetje do leta 1996, da bi doseglo rešitev za prihodnje stroške za pokojnine, predvidene v višini 3,6 milijarde EUR (23,4 milijarde FRF), k čemur se v breme države prištejejo razlika 2,4 milijarde EUR med prispevki delodajalca in delojemalca v obdobju 1997-2006 ter dajatve, ki jih je treba plačati in so bile leta 1996 ocenjene za enako obdobje desetih let.
(43)
Poleg tega je iz informacij, ki jih je posredovala Francoska republika in so povzete v preglednici 3, razvidno, da so skupni stroški pokojnin za javne uslužbence podjetja France Télécom, ki ga krije Francoska republika na podlagi reforme iz leta 1996, dosegli […] milijard EUR. Stroški, ki jih krije država, predstavljajo doplačilo razlike med letnimi prispevki podjetja France Télécom in njegovih zaposlenih javnih uslužbencev ter pokojninskimi dajatvami upokojenih javnih uslužbencev za vsako leto, pri čemer se odštejejo letna plačila javnega zavoda za upravljanje izrednega prispevka podjetja France Télécom. V obdobju 1997-2010 so se stroški spreminjali, kot je prikazano v spodnji preglednici.
Preglednica 3
Stroški Francoske republike na podlagi reforme iz leta 1996 (1997-2010)
V milijonih EUR
Prispevki
(delodajalca in delojemalca)
Letna plačila javnega zavoda za upravljanje izrednega prispevka podjetja France Télécom
Plačane dajatve
Stroški države
1997
[…]
152,4
[…]
[…]
1998
[…]
167,7
[…]
[…]
1999
[…]
184,5
[…]
[…]
2000
[…]
202,9
[…]
[…]
2001
[…]
223,2
[…]
[…]
2002
[…]
245,5
[…]
[…]
2003
[…]
270,0
[…]
[…]
2004
[…]
297,1
[…]
[…]
2005
[…]
326,9
[…]
[…]
2006
[…]
1 359,5
[…]
[…]
2007
[…]
395,4
[…]
[…]
2008
[…]
435,0
[…]
[…]
2009
[…]
578,0
[…]
[…]
2010
[…]
635,8
[…]
[…]
Skupaj
[…]
5 473,9
[…]
[…]
(44)
Zneski letnih plačil javnega zavoda za upravljanje izrednega prispevka podjetja France Télécom, plačani leta 1997, zaradi določb finančnega zakona za leto 1997, ki ta plačila ureja, ne ustrezajo zneskom dajatev, kot so bile ocenjene ali dejansko izplačane upokojenim uslužbencem podjetja France Télécom, niti stroškom, ki jih mora kriti država, ter niso bili določeni glede na navedene zneske. Pregled zneskov, ki so bili dejansko vrnjeni, potrjuje to nepovezanost. Kljub izrednemu prispevku, ki ga je podjetje France Télécom plačalo leta 1997, je iz preglednice 3 razvidno, da so dajatve, izplačane upokojenim javnim uslužbencem podjetja France Télécom, od leta 2004 presegale letna sredstva, z izjemo leta 2006.
(45)
Tako plačila letnih prispevkov podjetja France Télécom in letna plačila zavoda, ki upravlja izredni prispevek, ločeno in predhodno niso namenjena dajatvam za upokojeno osebje podjetja France Télécom v okviru posebnega pokojninskega računa. Če bi se izredni prispevek dejansko namenil samo financiranju zadevnih dajatev od leta 1997, in sicer namesto sistema plačila zneska, ki se letno poveča za 10 %, kot je predvideno s finančnim zakonom iz leta 1997, bi javni zavod prenehal delovati konec leta 2008 in ne konec leta 2011, kot je bilo predvideno, ob upoštevanju zneska, ki se ne bi kril z letnimi prispevki iz preglednice 3. V vsakem primeru pa bi se v obeh primerih znesek izrednega prispevka porabil do 31. decembra 2011.
2.2 Postopno odpiranje in nato popolno odprtje telekomunikacijskih trgov
(46)
Reforma financiranja pokojnin javnih uslužbencev podjetja France Télécom se je začela izvajati v okviru popolnega odprtja za konkurenco na trgih storitev, na katerih je delovalo podjetje France Télécom. Od leta 1988 se je sektor telekomunikacij postopno liberaliziral v skladu z Direktivo Komisije 88/301/EGS z dne 16. maja 1988 o konkurenci na trgih za telekomunikacijsko terminalsko opremo (26) in Direktivo Komisije 90/388/EGS z dne 28. junija 1990 o konkurenci na trgih za telekomunikacijske storitve (27). Direktiva 90/388/EGS določa ukrepe za liberalizacijo, ki jih je treba izvesti pred 31. decembrom 1990, na področju sporočanja podatkov in storitev govorne telefonije ter podatkov za podjetniška omrežja in zaprte skupine uporabnikov. Cilj Direktive Komisije 96/19/ES z dne 13. marca 1996 o spremembi Direktive 90/388/EGS v zvezi z izvajanjem popolne konkurence na telekomunikacijskih trgih (28) je popolna liberalizacija sektorja telekomunikacij od 1. januarja 1998.
(47)
V zakonu št. 96-659 z dne 26. julija 1996 o ureditvi telekomunikacij so določeni pogoji, ki zagotavljajo popoln učinek liberalizacije sektorja z odpravo monopola podjetja France Télécom na fiksno telefonijo in prenos podatkov ter z ureditvijo tarif in medsebojnih povezav s konkurenti. Podjetje France Télécom je imelo nedvomno vodilno vlogo s tržnim deležem, ki se je v obdobju 1997-2002 s 53,3 % zmanjšal na 49,8 %, tudi v drugih sektorjih, kot so trgi mobilne telefonije, čeprav zanje ne veljajo izključne pravice in so konkurenčni od leta 1987 (29). Z zakonom št. 96-659 so bile podjetju France Télécom zaupane naloge splošnega gospodarskega pomena in predvidena vzpostavitev sklada za financiranje obveznosti v zvezi s tem, ki ga podpirajo konkurenti.
(48)
Kot posledica uporabe določb iz uvodnih izjav 46 in 47 se je podjetje France Télécom od leta 1988 soočalo s prihodom konkurentov, med katerimi so bili nekateri v delni lasti mednarodnih skupin, na trge blaga in storitev, na katerih je podjetje delovalo v Franciji, pri čemer so bili nekateri od teh trgov čezmejni, npr. trg za mobilno telefonijo ali mednarodne komunikacije. To gibanje se je okrepilo na trgih, liberaliziranih od leta 1998. Poleg tega je podjetje France Télécom sklenilo partnerstva s tujimi operaterji, na primer leta 1996 z Deutsche Telekom in Sprint (Global One), pri čemer je od leta 1997 povečalo število partnerstev in naložb v Italiji (Wind) in na Nizozemskem (Casema) ali pa je pridobilo mobilne licence na Danskem in Portugalskem (30).
(49)
Reforma financiranja pokojnin podjetja France Télécom se je torej začela hkrati z liberalizacijo trga na ravni Evropske unije. Vplivala je na trg, popolnoma odprt za konkurenco, na katerem je podjetje France Télécom sklenilo partnerstva in izvedlo pomembne naložbe v drugih državah članicah. Dejansko se zdi, da je bila želja po spodbujanju širjenja podjetja France Télécom na še druge evropske trge poleg francoskega trga podlaga za zakon iz leta 1996 in odprtje podjetja zasebnemu kapitalu, kot izhaja iz izjav med razpravo o projektu, v katerih se omenjajo „ambicije, ki jih je imela francoska vlada za svojega paradnega konja, podjetje France Télécom“ (31).
(50)
Podjetje France Télécom je trenutno glavni ponudnik širokopasovnega internetnega dostopa in tretji mobilni operater v Evropi ter eno od vodilnih svetovnih podjetij, ki ponujajo telekomunikacijske storitve večnacionalnim podjetjem. Podjetje France Télécom je zunaj Francije zelo dejavno prek podružnic, pri čemer so najpomembnejše v Španiji, Združenem kraljestvu, na Poljskem, Slovaškem, v Belgiji in Avstriji (32).
3. RAZLOGI ZA ZAČETEK POSTOPKA
(51)
Komisija je v sklepu o začetku postopka preiskave predstavila svojo predhodno oceno ukrepov, uvedenih z zakonom iz leta 1996, pri čemer jih je primerjala z referenčnim okvirom za obvezne prispevke za socialno varnost in davke podjetja France Télécom v skladu z zakonom iz leta 1990. Komisija je menila, da naj bi ti ukrepi prek državnih sredstev zagotavljali selektivno prednost podjetju France Télécom, kar bi lahko izkrivljalo konkurenco in vplivalo na trgovino med državami članicami, ter bi lahko predstavljali državno pomoč v smislu člena 107(1) PDEU.
(52)
Poleg tega je Komisija ugotovila, da kolikor ti ukrepi pomenijo državno pomoč, ta ni bila priglašena Komisiji, preden se je začela izvajati, čeprav jo je treba v skladu s sodno prakso šteti za novo pomoč. Francoska republika tako ni izpolnila svoje obveznosti priglasitve v skladu s Pogodbo, zato je treba ukrep šteti za nezakonit.
(53)
Komisija je sklenila, da lahko na podlagi točke (c) člena 107(3) PDEU preuči združljivost pomoči z notranjim trgom. Komisija je tudi navedla, da je na podlagi iste določbe ugotovila, da je pomoč, dodeljena podjetju La Poste v času reforme načina financiranja pokojnin njegovih javnih uslužbencev, združljiva z notranjim trgom (33), ter da se ob upoštevanju podobnosti teh dveh primerov zdi ustrezno izvesti podobno analizo.
(54)
Komisija je v okviru svoje predhodne preučitve združljivosti z notranjim trgom in kljub podobnostim z reformo financiranja pokojnin podjetja La Poste Francoski republiki sporočila naslednje dvome:
(a)
prvič, Komisija je ugotovila, da stopnja odvezujočega prispevka, ki se za podjetje France Télécom uporablja od leta 1997, ne zagotavlja konkurenčne enakosti (enakih konkurenčnih pogojev) glede na njegove konkurente, pri čemer je poudarila, da ni imela na voljo podrobnih informacij, ki bi dokazovale, da so stopnje prispevka, ki jih plačuje podjetje France Télécom, enake stopnjam, ki jih plačujejo zasebna podjetja splošnega prava, ki delujejo v sektorju telekomunikacij v Franciji. To izhaja iz dejstva, da stopnja, ki se uporablja za podjetje France Télécom, vključuje le prispevke za tveganja, ki so skupna osebam, zaposlenim v skladu s splošnim pravom, in javnim uslužbencem, ter v skladu s tem izključuje prispevke za tveganja, ki niso skupna, kot je brezposelnost ali neizplačilo plač v primeru stečajnega postopka ali likvidacije podjetja;
(b)
drugič, Komisija ni imela dovolj informacij o učinkih zmanjšanja stroškov za pokojnine na konkurenco, da bi ocenila, ali morebitni pozitivni učinki odtehtajo negativne učinke. V ta namen je morala Komisija upoštevati tudi dejstvo, da podjetje France Télécom še ni v celoti vrnilo nezakonite in nezdružljive pomoči v skladu z Odločbo Komisije z dne 2. avgusta 2004 o državni pomoči Francije za France Télécom (v nadaljnjem besedilu: odločba o uporabi davka od dohodka za podjetje France Télécom) (34), pri čemer Francija zahtev iz te odločbe ni izpolnila v predpisanem roku, kot je ugotovilo Sodišče (35).
4. PRIPOMBE ZAINTERESIRANIH STRANI
(55)
Pripombe zainteresiranih strani so povzete v oddelkih 4.1 do 4.3.
4.1 Podjetje France Télécom
(56)
Podjetje France Télécom v svojih pripombah, ki jih ocenjuje kot dopolnilne k pripombam, ki jih je predložila Francoska republika, ugotavlja, da se sooča s problemom kronične prezaposlenosti, povezane z njegovimi prejšnjimi upravnimi kadrovskimi predpisi, in da za zadevno skupino prebivalstva nima enakih možnosti pretočnosti zaposlovanja kot njegovi konkurenti. Zato si mora podjetje France Télécom še bolj prizadevati za prihranitev 180 milijonov EUR, kar je enako 4,5 % stroškov za plače v primerjavi z 2,9 % za povprečje francoskih podjetij. Podjetje France Télécom navaja tudi, da so plače višje za približno […] % pred zvišanji in dodatki. Ker podjetje France Télécom ni moglo izvajati socialnih načrtov, je v obdobju 1996-2006 financiralo stroške mehanizmov za izplačevanje dodatkov ob upokojitvi javnih uslužbencev, kot je dopust ob izteku poklicne poti, v višini več kot 8 milijard EUR.
(57)
Drugič, podjetje France Télécom meni, da so bili stroški za pokojnine, financirani v obdobju 1990-1996, nenormalno visoki in so ga glede na njegove zasebne konkurente postavili v neugoden strukturni položaj v smislu sodbe Combus (36), pri čemer se kot referenčni okvir za presojo običajnega ali neobičajnega značaja navedenih stroškov za konkurente uporablja sistem splošnega prava. Načela iz sodbe Combus so bila potrjena že v sodbi Splošnega sodišča v zadevi Hotel Cipriani (37). Podjetje France Télécom se ne strinja, da položaj edinega operaterja, torej v tem primeru njega samega, pred reformo, uvedeno z zakonom iz leta 1996, in po njej pomeni ustrezen primerjalni okvir za presojo obstoja gospodarske prednosti v smislu sodne prakse. Tudi če bi se moral referenčni okvir omejiti na podjetje France Télécom pred reformo iz leta 1996 in po njej, se ukrep ne bi mogel šteti za selektivnega, ker bi se v navedenem okviru uporabljal homogeno.
(58)
Iz tega bi izhajalo, da zadevni ukrepi ne pomenijo državne pomoči v smislu Pogodbe, ker odpravljajo neobičajno strukturno pomanjkljivost podjetja France Télécom, niti se ne morejo šteti za selektivno prednost, ki je element državne pomoči.
(59)
Podjetje France Télécom poleg tega meni, da bi bila državna pomoč, če bi bila dokazana, združljiva z notranjim trgom na podlagi meril iz odločbe Komisije o pokojninskem sistemu podjetja La Poste (v nadaljnjem besedilu: odločba o La Poste) (38). Poseben značaj sistema navedenega podjetja, in sicer plačevanje prispevka, izračunanega samo na podlagi skupnih tveganj, ne pomeni, da je bilo podjetje France Télécom od leta 1996 glede na svoje konkurente v ugodnejšem položaju: poleg strukturnih pomanjkljivosti v zvezi s statusom javnih uslužbencev, ki jih podjetje France Télécom zaposluje, je moralo to kriti visoke stroške v zvezi z reformo iz leta 1996, za katere je treba preučiti združljivost z notranjim trgom in ki znašajo 5,7 milijarde EUR, kar močno presega znesek, ki bi ga moralo plačati podjetje France Télécom, če bi za njegov prispevek veljala tveganja, ki niso skupna.
(60)
Podjetje France Télécom navaja, da je Komisija v odločbi o La Poste (39) priznala, da znesek izrednega enotnega prispevka (2 milijardi EUR) v okviru reforme, ki je začela veljati po uradni priglasitvi, vendar pred odločbo Komisije, nadomešča prispevke za tveganja, ki niso skupna, dokler se znesek enotnega prispevka ne izčrpa. Po mnenju podjetja France Télécom ni nobenega dokaza, da bi Komisija izključevala to načelo, saj politične izjave iz časa razprave o osnutku zakona iz leta 1996 ne kažejo, da naj bi znesek pavšalnega prispevka podjetja France Télécom zakonodajalec določil tako, da se deset let ohrani obstoječe stanje.
(61)
Poleg tega bi bili podatki iz leta 1996 v nasprotju s trditvijo, da se je znesek 5,7 milijarde EUR takrat določil tako, da je natančno ustrezal dodatnim stroškom za državo zaradi uporabe zakona iz leta 1996 za desetletno obdobje, pri čemer bi se vsako leto nadomestili manjši letni stroški, ki jih krije podjetje, tudi ob upoštevanju stroškov nadomestil med pokojninskimi sistemi, katerih plačila je bilo podjetje France Télécom leta 1996 oproščeno (40). Znesek izrednega prispevka bi pomenil splošno povračilo Francoski republiki zaradi reforme. Zato bi ga bilo treba upoštevati pri analizi konkurenčne pravičnosti od začetka veljavnosti reforme leta 1997.
(62)
Nazadnje, podjetje France Télécom ocenjuje, da ukrep ne povzroča negativnih vplivov na konkurenco, saj bi bilo brez reforme leta 1996 konkurenčno zelo omejeno na trgih, na katerih je cilj Unije liberalizacija, ter da so francoski organi od tedaj v celoti ravnali v skladu z odločbo o uporabi davka od dohodka za podjetje France Télécom (41).
4.2 Pritožniki
(63)
Pritožniki se strinjajo s presojo Komisije iz sklepa o začetku postopka, kar zadeva obstoj državne pomoči v smislu Pogodbe pri zmanjšanju stroškov za pokojnine, ki jih mora plačati podjetje France Télécom, na podlagi zakona iz leta 1996. Glede na obrazložitev iz navedenega sklepa, v kateri po mnenju pritožnikov manjka količinska opredelitev, bi znesek pomoči znašal 12,3 milijarde EUR, v nobenem primeru pa ne bi bil manjši od 9,9 milijarde EUR (42). Pritožniki menijo, da se ukrep šteje za državno pomoč zaradi njegovih učinkov, in sicer zmanjšanja stroškov za socialno varnost, ki običajno bremenijo proračun podjetja, in ne njegovega cilja, ki je nadomestilo za domnevno slabši položaj. Poleg tega podjetje France Télécom ni v slabšem položaju pri zaposlovanju javnih uslužbencev, saj so prispevki za primer brezposelnosti in prispevki delojemalcev, ki jih plačuje, 13 % nižji od prispevkov konkurentov, osebje pa je stalno in prilagodljivo, kar zadeva zmanjšanje plač zaradi predčasnih upokojitev in premestitev v javno upravo.
(64)
Po mnenju pritožnikov bi bila takšna državna pomoč nezdružljiva z notranjim trgom. Velika konkurenčna prednost podjetja France Télécom je bila dejansko še veliko bolj škodljiva, saj zmanjšanje stroškov ni bilo potrebno za preprečitev negativnega vpliva na njegovo finančno strukturo: ko je bilo podjetje France Télécom leta 1996 razbremenjeno diskontirane neto obveznosti iz naslova pokojnin v višini najmanj 9,9 milijarde EUR in mu tega stroška ni bilo več treba vpisovati v bilanco stanja ali njeno prilogo, se je zadolžilo za precej višji znesek, pri čemer je med letoma 1997 in 2007 njegov neto finančni dolg v povprečju znašal 44 milijard EUR. Poleg tega je pomoč, in sicer da podjetju France Télécom ni treba plačevati stroškov za pokojnine, ki izhajajo iz monopola, omogočila financiranje mednarodne širitve podjetja in okrepitev njegovega položaja v Franciji, kjer je imelo velike prednosti monopola, pri čemer so njegovi stroški le ustrezna protidajatev.
(65)
Prav tako zaradi nezakonitih in nezdružljivih pomoči, ki v preteklosti niso bile vrnjene, ter ob upoštevanju skupnih učinkov zadevne pomoči za tekoče poslovanje ni mogoče razglasiti za združljivo. Nazadnje, ker reforma iz leta 1996 ne zagotavlja konkurenčne pravičnosti, in sicer zaradi neplačevanja prispevkov za primer brezposelnosti in neizplačevanja plač zaposlenim v primeru stečajnega postopka podjetja, ni združljiva s pravili Pogodbe. Ustrezno bi bilo, da obveznost podjetja France Télécom iz naslova pokojnin izračuna neodvisni strokovnjak in da se Francija zaveže k zagotovitvi finančne nevtralnosti sistema, zlasti z določitvijo mehanizmov prilagajanja prispevka delodajalca in doplačila v višini 5,7 milijarde EUR v primeru spremembe stroškov.
4.3 Telekomunikacijski operater
(66)
Telekomunikacijski operater se strinja s predhodno analizo iz sklepa Komisije o začetku postopka, ki spremembe, uvedene z zakonom iz leta 1996, v skladu s katerimi se letni odvezujoči prispevki podjetja France Télécom nadomestijo z izplačili pokojnin, ki bi jih dejansko krila država, pri čemer se odštejejo prispevki, ki jih plačajo zaposleni s statusom javnih uslužbencev, opredeljuje kot novo in nezakonito državno pomoč. Po mnenju tega operaterja enaka opredelitev velja tudi za prispevke za socialno varnost, ki jih plačujejo konkurenti podjetja France Télécom, in sicer za tveganja, ki niso skupna osebam, zaposlenim v skladu z zasebnim pravom, podjetje France Télécom pa jih vsaj od leta 1996 za svoje zaposlene javne uslužbence in osebe, zaposlene v skladu s splošnim pravom, ne plačuje. V nasprotju s primerom iz odločbe o La Poste (43) izračun prispevka delodajalca France Télécom ni zajemal in še vedno ne zajema navedenih prispevkov, zaradi česar pomoči ni mogoče razglasiti za združljivo.
(67)
Kar zadeva pomoč, ki izhaja iz odprave povračila izplačanih pokojnin državi, operater ocenjuje, da bi morala Komisija na podlagi svoje analize konkurenčnega ravnotežja, ki jo je predstavila v odločbi o La Poste, pomoč oceniti kot nezdružljivo. Ta analiza bi morala temeljiti na dejstvih od leta 1996 in ne na hipotetičnih primerih za prihodnost kot v njeni odločbi o La Poste.
(68)
Po mnenju tega operaterja ima torej podjetje France Télécom na veliko trgih, na katerih posluje, tržno moč, ki je primerljiva s prevladujočim položajem. Zato za podjetje veljajo obveznosti v skladu s predhodno ureditvijo na veleprodajnih trgih hitrih in zelo hitrih širokopasovnih omrežij, domačem trgu in trgu za zaključevanje klicev v fiksnih omrežjih. Poleg tega je Komisija v Odločbi z dne 16. julija 2003 glede postopka uporabe člena 82 Pogodbe ES (Zadeva COMP/38.233) ugotovila in sankcionirala kršitev člena 102 PDEU v podjetju France Télécom prek njene hčerinske družbe Wanadoo (44). Dokler je podjetje finančno stabilno, lahko s prejeto pomočjo financira mednarodno širitev, zlasti z nakupom podjetij Orange, Retevisión in AMENA.
(69)
Nazadnje, operater Komisijo poziva, naj natančno količinsko opredeli zadevne zneske pomoči in naj na podlagi sodne prakse v zadevi Deggendorf (45) zadevnih ukrepov ne prizna za združljive z notranjim trgom, dokler se nezakonita pomoč iz preteklosti ne povrne.
5. PRIPOMBE FRANCOSKE REPUBLIKE
(70)
Francoska republika meni, da spremembe, uvedene leta 1996, v zvezi z načinom financiranja pokojnin javnih uslužbencev Francoske republike v podjetju France Télécom ne vsebujejo nobenega elementa državne pomoči. Reforma iz leta 1996 bi bila v vsakem primeru združljiva z notranjim trgom, zlasti če se upošteva obrazložitev Komisije iz odločbe o La Poste (46).
5.1 Obstoj državne pomoči
(71)
Po mnenju Francoske republike je bilo podjetje France Télécom zaradi zakona iz leta 1990 v neobičajnem položaju, ki odstopa od splošnega prava, ki v zvezi s tem predvideva, da podjetja plačajo odvezujoči prispevek delodajalca, ki je sorazmeren s stroški za plače in ni vezan na višino izplačanih pokojnin. Strošek, ki ga krije podjetje France Télécom, bi tako bil nenormalno visok, saj bi zagotovo prišlo do finančnega primanjkljaja v podsistemu za zadevne uslužbence, ki bi postal nevzdržen glede na neizogibno zmanjšanje števila zaposlenih javnih uslužbencev in hkratno povečanje števila upokojencev.
(72)
Z reformo iz leta 1996 se je financiranje pokojnin uskladilo s splošnim pravom, vendar to ni povzročilo konkurenčne prednosti podjetja, saj se prispevek podjetja France Télécom izračuna vsako leto tako, da se višina obveznih prispevkov za socialno varnost in davkov prilagodi višini teh prispevkov in davkov, ki jih plačujejo konkurenti v sektorju telekomunikacij. Kljub temu bi bilo neupoštevanje prispevkov za tveganja, ki niso skupna zaposlenim v skladu z zasebnim pravom in javnim uslužbencem, pri izračunu prispevka na podlagi uporabe pravične in konkurenčne stopnje upravičeno zaradi statusa javnih uslužbencev, ki na primer ne vključuje tveganja za brezposelnost, razen za nekatere izredne primere odpuščanja ali odstavitve.
(73)
Francoska republika meni, da mora biti referenčni okvir za določitev običajnega ali neobičajnega značaja stroškov, ki bremenijo podjetje France Télécom, položaj konkurentov podjetja v Franciji. Ker so bili v tem primeru stroški podjetja France Télécom, ki izhajajo iz zakona iz leta 1990, pretirano visoki, so odstopali od splošnega prava, bili nepravični in niso zagotavljali dolgoročnega preživetja, se z njihovo ukinitvijo in prilagoditvijo glede na položaj konkurentov iz reforme iz leta 1996 zgolj vzpostavljajo normalni konkurenčni pogoji. Podjetje France Télécom tudi ni prejelo nadomestila zaradi slabšega položaja v okviru tega sistema, poleg tega pa ima, kot poudarja v svojih pripombah, še težave s strukturnimi pomanjkljivostmi in dodatnimi stroški, zaradi kadrovskih predpisov, ki veljajo za njegove zaposlene javne uslužbence, pa tudi z nezmožnostjo uporabe različnih možnosti, kar zadeva finančne mehanizme ob upokojitvi ali vrnitvi v javno upravo, prizadevanju za poklicno usposabljanje ali višjih stroških za plače. Sedanji sistem, ki izhaja iz reforme, podjetju France Télécom torej ne zagotavlja nikakršne prednosti in zato ne vsebuje nobenega elementa državne pomoči v smislu Pogodbe.
(74)
Ta razlaga izhaja iz splošnih načel sodišč Unije, v skladu s katerimi zakon, na podlagi katerega se prepreči bremenitev proračuna podjetja s stroški, ki jih v običajnih razmerah ne bi bilo, ne pomeni državne pomoči, saj se za državne pomoči štejejo le ukrepi, s katerimi se zmanjšajo stroški, ki v normalnem obsegu bremenijo proračun podjetja (47). To velja tudi za ukrepe, na podlagi katerih je odpravljena strukturna pomanjkljivost konkurenta iz javnega sektorja glede na njegove konkurente iz zasebnega sektorja (48). Ta razlaga bi bila tudi v skladu s prakso Komisije (49).
(75)
Nazadnje, Francoski republiki se na splošno ne zdi primerno, da bi se v ta postopek vključili mehanizmi nadomestil in čezmernih nadomestil, na podlagi katerih je podjetje France Télécom plačevalo stroške med letoma 1992 in 1996 (glej preglednico 1), da bi se ugotovil obstoj pomoči ali določil datum nastanka prednosti, ki izhaja iz reforme, uvedene z zakonom iz leta 1996, ki v zvezi s tem ne vsebuje nobene določbe. Plačilo takih stroškov je temeljilo tudi na sistemu, ki odstopa od splošnega prava, glede na katerega je bil pokojninski sistem podjetja France Télécom obravnavan kot avtonomni sistem, kar pa od leta 1997 ne velja več.
(76)
Francoska republika je s tem pridržkom popravila oceno stroškov, ki jo je predložilo podjetje France Télécom in je navedena v uvodni izjavi 61, pri čemer podjetje stroškov od leta 1997 ni več plačevalo. Francoska republika glede na realno rekonstrukcijo za preteklo obdobje 2008-2010 na podlagi dejavnika prehoda meni, da so stroški, ki bi jih moralo v zvezi s tem plačati podjetje France Télécom, za 165 milijonov EUR manjši od stroškov, ki jih je izračunalo podjetje.
5.2 Združljivost morebitne državne pomoči z notranjim trgom
(77)
Če bi reforma iz leta 1996 v zvezi s podjetjem France Télécom pomenila državno pomoč, Francoska republika ocenjuje, da bi bilo treba to pomoč v skladu z analizo, ki jo je Komisija upoštevala v odločbi o La Poste (50), v vsakem primeru razglasiti za združljivo z notranjim trgom. Na podlagi reforme iz leta 1996 je bilo odpravljeno strukturno breme podjetja France Télécom, ki je vplivalo na njegovo konkurenčnost na trgu v fazi liberalizacije, njegovi prispevki pa se odslej izračunajo na podlagi enakovredne in konkurenčne stopnje glede na skupna tveganja.
(78)
Dejstvo, da prispevek, ki ga podjetje France Télécom plačuje od leta 1997, ne zajema tveganj, ki niso skupna osebam, zaposlenim v skladu z zasebnim pravom, ni ovira za združljivost z notranjim trgom. V zvezi s tem je v preglednici 4, ki povzema informacije, ki jih je predložila Francoska republika, prikazana razlika med prispevkom, ki ga je plačalo podjetje France Télécom, in prispevkom, ki bi ga plačalo, če bi bila v izračun zajeta tveganja, ki niso skupna, pri čemer se odštejejo dajatve, za katere poskrbi samo podjetje France Télécom, in druge dajatve, ki bremenijo podjetje v primerjavi s konkurenti.
Preglednica 4
Prispevek delodajalca France Télécom v obdobju 1997-2010, izračunan na podlagi uporabljene pravične in konkurenčne stopnje (TEC) ter spremenjene pravične in konkurenčne stopnje (TEC*) z namenom vključitve tveganj, ki niso skupna
Leto
TEC
V milijonih EUR
TEC*
V milijonih EUR
TEC - TEC*
1997
36,2 %
1 088,9
48,1 %
1 446,9
- 358,0
1998
35,4 %
1 069,6
47,1 %
1 423,1
- 353,5
1999
36,7 %
1 108,5
48,4 %
1 460,3
- 351,8
2000
36,4 %
1 085,0
48,0 %
1 429,3
- 344,3
2001
37,0 %
1 088,6
47,9 %
1 407,9
- 319,3
2002
37,7 %
1 100,1
43,5 %
1 267,9
- 167,8
2003
37,6 %
1 085,0
45,0 %
1 298,5
- 213,5
2004
[…] %
1 048,6
[…] %
[…]
[…]
2005
[…] %
984,6
[…] %
[…]
[…]
2006
[…] %
957,6
[…] %
[…]
[…]
2007
[…] %
917,6
[…] %
[…]
[…]
2008
[…] %
859,2
[…] %
[…]
[…]
2009
[…] %
805,4
[…] %
[…]
[…]
2010
[…] %
744,5
[…] %
[…]
[…]
(79)
Francoska republika ocenjuje, da bi od leta 1997 do 2043 diskontirana vrednost prispevkov, ki bi jih podjetje France Télécom dejansko plačalo in ki bi jih moralo plačati, znašala 13,5 milijarde EUR. Enakovredna in konkurenčna stopnja, spremenjena tako, da se v izračunu upoštevajo tveganja, ki niso skupna, pri čemer se odštejejo prispevki, ki bremenijo podjetje France Télécom, njegovih konkurentov pa ne, bi za enako obdobje pomenila višji letni prispevek, in sicer 16,7 milijarde EUR. Ob upoštevanju vključitve navedenih tveganj, ki naj ne bi bila primerna, so francoski organi izračunali, da se razlika (3,2 milijarde EUR) vsaj pokrije z izrednim pavšalnim prispevkom v višini 5,7 milijarde EUR, ki ga je plačalo podjetje France Télécom leta 1997.
(80)
Francoska republika ocenjuje, da je mogoče ta pavšalni znesek izenačiti z doplačilom, s katerim naj bi se nadomestilo plačilo prispevkov, vezanih na spremenjeno stopnjo, ki vključuje prispevke za tveganja, ki niso skupna, kot je to obravnavano v odločbi o La Poste (51). V tem primeru se zdi, da znesek tega doplačila zdaj presega znesek, ki je posledica razlike med stopnjo, določeno z reformo iz leta 1996, in spremenjeno stopnjo, navedeno v preglednici 4, ter se da to doplačilo zaradi razlik v stopnjah ne bo nikoli porabilo v celoti. V teh razmerah so se pojavili dvomi, ki jih je Komisija izrazila v sklepu o začetku postopka, in sicer da ni resnične konkurenčne pravičnosti med podjetjem France Télécom in njegovimi konkurenti.
(81)
Francoska republika meni, da je reforma načina financiranja pokojnin javnih uslužbencev v podjetju La Poste, ki je bila uvedena leta 2006 in se je zgledovala po reformi za podjetje France Télécom iz leta 1996, v ključnih vidikih popolnoma primerljiva z reformo za podjetje France Télécom. Ob upoštevanju te vzporednosti Komisija na noben način ne bi mogla utemeljiti odstopanja od precedensa v zadevi La Poste. Komisija mora zlasti priznati, da se izredni pavšalni prispevek, ki ga mora plačati podjetje France Télécom, upošteva pri analizi konkurenčne pravičnosti reforme, pri čemer se dejansko obravnava kot predujem za plačilo prispevkov, vezanih na tveganja, ki niso skupna.
(82)
Nasprotno, razprave v narodni skupščini in senatu, na katerih se je govorilo o desetletnem obdobju finančnega kritja v okviru reforme, so temeljile na natančnih izjavah. Takšno sklepanje ni navedeno niti v obrazložitvah osnutkov zakonov niti v zadevnih zakonih ali besedilih, sprejetih za njihovo uporabo. Cilj zakonodajalca leta 1996 je bila določitev stroškov za pokojnine podjetja France Télécom na ravni, ki je enaka ravni pri konkurentih, in ne preprečiti učinka reforme za desetletno obdobje, kot bi lahko Komisija navedla v obrazložitvi, ki bi jo sprejela na podlagi izjav zunaj konteksta.
(83)
Parlamentarna dela so nedvomno pokazala, da je treba znesek prispevka določiti pavšalno in brez povezave s stroški, ki jih bo morala država dejansko prevzeti. Tudi Ustavni svet je v odločbi št. 96-385 DC z dne 30. decembra 1996 poudaril, da je pavšalni prispevek v višini 37,5 milijarde FRF utemeljen na podlagi prevzema pokojnin javnih uslužbencev s strani države, ne da bi to pomenilo protidajatev, tako da po drugi strani vplačila v državni proračun ne bi bila namenjena posebnemu izdatku in bi prispevala k splošnim pogojem za ravnovesje tega proračuna v skladu s členom 18 sistemskega odloka z dne 2. januarja 1959 o finančnih zakonih.
(84)
Za Francosko republiko je bil natančen znesek izrednega prispevka opredeljen v finančnem zakonu za leto 1997, pri čemer ta ni bil določen ob upoštevanju desetletnega obdobja, v katerem bi se ta prispevek državi povrnil, ampak ob upoštevanju učinka na strukturo bilance stanja podjetja France Télécom, ki je morala ostati sprejemljiva. Znesek se ne bi smel določati na podlagi nadomestil stroškov državi, ampak ob upoštevanju plačilne sposobnosti podjetja.
(85)
Način, na katerega se je ta prispevek upravljal ločeno od pokojninskih dajatev, ki so bile dejansko plačane od leta 1997, potrjuje njegovo pavšalno naravo. Tako iz podatkov, ki jih je predložila Francoska republika, izhaja, da so se med letoma 1997 in 2006 pokojnine, izplačane javnim uslužbencem podjetja France Télécom prek posebnega pokojninskega računa, zvišale na […] milijard EUR, medtem ko je javni zavod za upravljanje izrednega prispevka podjetja France Télécom na zadevni račun vrnil 3,4 milijarde EUR. V istem obdobju se je znesek, ki se ni financiral iz plačanih prispevkov, zvišal na 1,2 milijarde EUR. Poleg tega je bilo leta 1997 ocenjeno, da naj bi ta sredstva trajala od 17 do 25 let, kar ni povezano z desetletnim obdobjem, na katerem temelji obrazložitev Komisije, ki jo ta želi sprejeti.
(86)
Francoska republika meni, da podjetje France Télécom brez reforme ne bi moglo zavzeti položaja na trgu glede na stopnje prispevkov, ki so leta 2010 dosegle 77 % bruto plače po razredih, in rezervacijo v njegovih računovodskih izkazih za obveznosti iz naslova pokojnin zaposlenih javnih uslužbencev. Reforma je bila torej odločilna pri prilagajanju na liberalizacijo trga v skladu s ciljem Unije ter je bila temu prilagojena in omejena na najnujnejše. Brez te reforme bi podjetje France Télécom izstopilo s trga in ne bi moglo izvesti potrebnih naložb, zlasti za razvezavo krajevne zanke, ne da bi bilo mogoče izključiti tveganje stečaja, tako da reforma ne bi negativno vplivala na konkurenco.
(87)
Poleg tega Francoska republika meni, da reforma načina financiranja pokojnin podjetja France Télécom in zlasti uvedba plačila izrednega prispevka med letoma 1997 in 2006 nista povzročili stroška za državo, ampak sta po ocenah francoskih organov dejansko ustvarili neto prejemek Francoske republike, višji od 9,1 milijarde EUR (52). Francoska republika meni, da je treba pri morebitnem izračunu donosa izrednega prispevka ohraniti 7-odstotno diskontno stopnjo. Tako je bilo načelo izrednega prispevka vzpostavljeno že leta 1996. Obdobje vlaganja bi moralo biti dolgo, saj bi pričakovane razlike med dajatvami, ki jih je treba plačati, in pričakovanimi prispevki presegle 500 milijonov EUR šele leta 2005, tj. 9 let pozneje, 1 milijardo EUR pa bi presegle 12 let pozneje. Za leto 1996 so se obrestne mere zamenljivih državnih obveznic do 15 let v povprečju povišale na 6,9 %. Podjetje France Télécom je med novembrom 1991 in novembrom 1997 izdajalo obveznice po povprečni 7-odstotni stopnji.
(88)
Nazadnje, zaradi določitve začasnega upravljanja zneskov, ki jih je zahtevala Komisija na podlagi odločbe o uporabi davka od dohodka za podjetje France Télécom (53), in nato plačila teh zneskov mora Komisija svojo odločbo upoštevati kot izvedeno v skladu z obvestilom v zvezi s tem iz leta 2007 (54). Zato skupnega učinka teh pomoči ni treba preučiti.
6. OCENA POMOČI
6.1 Obstoj pomoči v smislu člena 107(1) PDEU
(89)
Člen 107(1) PDEU določa, da: „Razen če Pogodbi ne določata drugače, je vsaka pomoč, ki jo dodeli država članica, ali kakršna koli vrsta pomoči iz državnih sredstev, ki izkrivlja ali bi lahko izkrivljala konkurenco z dajanjem prednosti posameznim podjetjem ali proizvodnji posameznega blaga, nezdružljiva z notranjim trgom, kolikor prizadene trgovino med državami članicami.“
(90)
Uporaba skupnih pogojev iz tega člena za dejstva v obravnavanem primeru je preučena v oddelkih od 6.1.1 do 6.1.5.
6.1.1 Pomoč, ki jo odobri država iz državnih sredstev
(91)
Zakona iz leta 1990 in 1996 je sprejela Francoska republika. Zakona določata ukrep, v skladu s katerim podjetje France Télécom v državno blagajno vplača protidajatev za obračunavanje in izplačevanje odobrenih pokojnin javnim uslužbencem podjetja France Télécom s strani države. Kadar je na podlagi zakona iz leta 1996 protidajatev, ki jo podjetje France Télécom povrne državni blagajni, manjša, kot bi bila v skladu s prvotnim zakonom iz leta 1990, se pomoč podjetju France Télécom odobri iz državnih sredstev.
6.1.2 Dajanje prednosti nekaterim podjetjem
(92)
Določbe zakona iz leta 1990 opredeljujejo sistem, ki se uporablja za javnega operaterja France Télécom s statusom pravne osebe. Zakon iz leta 1996 v zvezi z državnim podjetjem France Télécom spreminja navedeni sistem z določbami, ki veljajo za podjetje France Télécom, na podlagi sprememb, ki jih opredeljuje samo za to podjetje.
(93)
Cilj sistema, uvedenega z zakonom iz leta 1990, je določitev posebne protidajatve, kar zadeva elemente in zneske prispevkov delodajalca za pokojnine, ki jih podjetje France Télécom plačuje Francoski republiki. Oba prispevka, in sicer protidajatev, ki jo mora plačati podjetje France Télécom in je določena z zakonom iz leta 1990 v prvotni obliki ter se je uporabljala med letoma 1991 in 1996, ter drugačen prispevek, uveden z zakonom iz leta 1996 in se uporablja od leta 1997, sta posebna ukrepa, ki zadevata le podjetje France Télécom, s čimer je izpolnjen pogoj selektivnosti, kar je v nasprotju s trditvami podjetja France Télécom.
6.1.3 Gospodarska prednost, ki izkrivlja ali bi lahko izkrivljala konkurenco
(94)
Ugotoviti je treba, ali ukrepi, na podlagi katerih se določa znesek zadevnega nadomestila, zagotavljajo prednost podjetju France Télécom. Vprašanje, ali pomenijo spremembe člena 30 zakona iz leta 1990, uvedene z zakonom iz leta 1996, pomoč v smislu gospodarske prednosti za podjetje France Télécom, je treba presoditi glede na naravo in organizacijo zadevnega pokojninskega sistema ter posledične učinke za podjetje France Télécom in ne glede na vzroke ali cilje sprememb. Cilj spremembe zakona iz leta 1990 torej načeloma ni primeren za presojo učinkov, kar je v nasprotju s trditvami Francoske republike.
(95)
Obračunavanje in izplačevanje odobrenih pokojnin javnim uslužbencem podjetja France Télécom s strani države temelji na uporabi zakonika o civilnih in vojaških pokojninah, ki se uporablja za zadevne nekdanje uslužbence. Zakona iz leta 1990 in 1996 ne spreminjata niti statusa teh javnih uslužbencev niti načela plačevanja pokojnin s strani države. Zdi se, da to plačevanje izhaja iz načela, v skladu s katerim javni uslužbenci, zaposleni na podlagi kadrovskih predpisov, delujejo neodvisno za javno blaginjo splošnega pomena. To pa ne velja, če javni uslužbenci delajo za podjetje, ki opravlja storitve za plačilo v interesu in v korist tega podjetja ter predstavlja konkurenco drugim podjetjem, ki opravljajo enake storitve.
(96)
V tem smislu je plačilo protidajatve državi, ki ga predvideva zakon iz leta 1990 tako v svoji prvotni obliki kot tudi po spremembah, uvedenih z zakonom iz leta 1996, izjema pri načelu plačevanja s strani Francoske republike. Ta izjema je utemeljena na podlagi narave in organizacije sistema, ki velja za pokojnine javnih uslužbencev, zaposlenih v podjetju France Télécom. Francoska republika mora na podlagi zakonika o civilnih in vojaških pokojninah obračunavati in izplačevati odobrene pokojnine javnim uslužbencem podjetja France Télécom, za katere veljajo splošni kadrovski predpisi za javne uslužbence Francoske republike in splošno pravo dajatev za socialno varnost.
(97)
Tudi če podjetje France Télécom protidajatve ne plača, mora Francoska republika vseeno zagotoviti sredstva za pokojninske obveznosti v razmerju do javnih uslužbencev na podlagi zadevnih kadrovskih predpisov, razen če bi enostransko spremenila navedene obveznosti. Nasprotno, dodelitev državnih uslužbencev podjetju France Télécom brez protidajatve v zvezi s pokojninami, ki se izplačajo ali se bodo izplačale, pomeni za navedeno podjetje jasno prednost.
(98)
Dokler konkurenti podjetja France Télécom ne zaposlujejo javnih uslužbencev na podlagi kadrovskih predpisov, za katere bi imela Francoska republika podobno finančno obveznost, logike sistema financiranja pokojnin in plačevanja protidajatev za podjetje France Télécom, uvedenega z zakonom, ni mogoče uporabiti. To dokazuje dejstvo, da čeprav se položaj oseb, zaposlenih pri konkurentih, razlikuje glede tveganj za neplačilo prejemkov v okviru splošnega prava za dajatve socialne varnosti, francoski organi menijo, da je plačilo prispevkov za socialno varnost za kritje tega tveganja v njihovem primeru upravičeno. Vendar se Francoska republika pri ugotovitvi, da vključitev tveganj, ki niso skupna javnim uslužbencem in zaposlenim v skladu z zasebnim pravom, v izračun protidajatve, ki jo plača podjetje France Télécom državi v skladu z zakonom iz leta 1996, ne bi bila upravičena, sklicuje ravno na ta položaj.
(99)
Kar zadeva stroške, plačane na podlagi zaposlitve oseb, zaposlenih v skladu z zasebnim pravom, iz tega torej izhaja, da ta podjetja niso niti pravno niti dejansko v položaju, primerljivem s položajem podjetja France Télécom glede njegovih zaposlenih javnih uslužbencev, kar je v nasprotju s tem, kar Francoska republika in podjetje France Télécom trdita v svojih pripombah.
(100)
Prav tako ni ustrezno primerjati sistema protidajatve, ki se uporablja za podjetje France Télécom, s sistemom drugih javnih subjektov, ki zaposlujejo javne uslužbence na podlagi kadrovskih predpisov, kot je Monnaie de Paris ali nacionalni zavod za gozdove, in se lahko glede na nekatere od njihovih dejavnosti štejejo za podjetja v smislu člena 107(1) PDEU, ali drugih javnih ustanov industrijskega in trgovskega značaja, kot je podjetje EDF ali GDF v preteklosti. EDF ali GDF ima poseben pokojninski sistem, ki ni usklajen s sistemi za javne uslužbence. Sistema podjetij EDF in GDF se navezujeta na splošni sistem, čeprav je treba poudariti, da je Komisija ugotovila, da to ne pomeni pomoči, dokler je navezovanje finančno nevtralno za državo (55), kar pa v primeru reforme iz leta 1996 ne velja.
(101)
Nasprotno, sistem protidajatve, ki se plača državi za pokojnine javnih uslužbencev, zaposlenih v podjetju La Poste, je pred spremembami, opisanimi in odobrenimi pod pogoji Komisije iz odločbe o La Poste, predstavljal tudi sistem državnega podjetja, podobnega javni ustanovi industrijskega in trgovskega značaja, in je na podlagi zakona iz leta 1990 v njegovi prvotni obliki še naprej ostal podoben sistemu podjetja France Télécom v tem, da je določal, da se državi letno povrnejo pokojnine, izplačane upokojenim javnim uslužbencem, in dajatve, določene v členu L-134 zakonika o socialni varnosti.
(102)
Čeprav se zdi, da podjetje La Poste za podjetje France Télécom ne predstavlja konkurence, ki jo prednosti podjetja France Télécom izkrivljajo ali bi jo lahko izkrivljale, pa so logika in določbe pokojninskega sistema za javne uslužbence podjetja France Télécom pred reformo leta 1996 enake kot v primerljivem sistemu, ki je v takratnem obdobju veljal za podjetje La Poste. Komisija je poleg tega v odločbi o La Poste ocenila, da je reforma sistema, ki velja za podjetje La Poste, pomenila državno pomoč, kar je v nasprotju s trditvami Francoske republike v zvezi s podjetjem France Télécom. Gledano širše, je referenčni položaj za presojanje položaja podjetja France Télecom položaj javnega ali zasebnega podjetja, ki zaposluje javne uslužbence, ki ohranijo svoj status. Takšna podjetja so se znašla v enakem referenčnem položaju kot podjetje France Télécom. Obstoj državne pomoči za podjetje France Télécom se torej lahko presoja glede na ta referenčni sistem.
(103)
Prav tako ni mogoče trditi, da ukrep ne zagotavlja prednosti posameznemu podjetju, v tem primeru podjetju France Télécom, saj zagotavlja nadomestilo za slabši položaj zadevnega podjetja v preteklosti, kar je v nasprotju s trditvami Francoske republike in podjetja France Télécom. Poleg tega je Komisija nedavno zavrnila argument prvotnega telekomunikacijskega operaterja, ki je konkurent podjetju France Télécom, da socialne pravice iz naslova pokojnin, ki so podobne pokojninskim pravicam javnih uslužbencev na podlagi preteklega stanja in se razlikujejo od pravic v skladu s splošnim pravom, za del zaposlenih upravičujejo ukrepe za znižanje prispevkov za socialno varnost, ki so povezani s pokojninami za to kategorijo zaposlenih in jih mora plačati operater (56). Kot so v zvezi s tem poudarili francoski organi med razpravo o osnutku zakona, ima francoska država na podlagi zakona iz leta 1996 nove visoke stroške zaradi obračunavanja in izplačevanja pokojnin, dodeljenih javnim uslužbencem, zaposlenim v podjetju France Télécom. Hkrati se je torej na podlagi zakona iz leta 1996 znižala protidajatev, ki jo je vedno plačevalo podjetje France Télécom.
(104)
Zaradi načina izračuna stopnje prispevka delodajalca, predvidene z zakonom, ki se uporablja od 31. decembra 1996, podjetje France Télécom državi plačuje protidajatev, ki je nižja od zneska, ki bi ga zadevno podjetje plačevalo, če zakon ne bi bil sprejet. Ker je poleg tega prispevek delodajalca, ki je bil uveden z zadevnim zakonom, odvezujoč, je podjetje France Télécom 31. decembra 1996 v svoje računovodske izkaze takoj vključilo rezervacijo za plačevanje svojih prihodnjih obveznosti. Tako stroški, ki jih zaradi odvezujočega prispevka podjetju France Télécom ni treba plačevati, niso novi, saj je bila v zakonu iz leta 1990 povzeta predhodna proračunska praksa, niso nepredvideni, saj je podjetje za ta namen oblikovalo rezervacije, in ne pomenijo odstopanja od splošnega prava na področju socialne varnosti, saj to ne velja za protidajatev, ki jo plačuje podjetje France Télécom.
(105)
Z začetkom veljavnosti zakona iz leta 1996 je bila na Francosko republiko prenesena obveznost plačila letnega prispevka, ki na koncu v celoti krije stroške financiranja pokojnin zadevnih zaposlenih. Znesek pomoči, ki je bila na ta način dodeljena v skladu z zakonom iz leta 1996, je mogoče od začetka veljavnosti zadevnega zakona izračunati na podlagi letne razlike med protidajatvijo, ki jo predstavlja odvezujoči prispevek delodajalca in jo podjetje France Télécom plača Francoski republiki, ter stroški, ki so navedeni v preglednici 1 in bi jih zadevno podjetje plačalo v skladu z zakonom iz leta 1990, če bi ta ostal nespremenjen, pri čemer se odšteje znesek pavšalnega prispevka, plačanega v letu 1997.
(106)
Iz ocen, ki jih je predložila Francoska republika in so navedene v uvodni izjavi 40, izhaja, da so lahko francoski organi v času sprejetja reforme v letu 1996 in do predvidenega prenehanja finančnih obveznosti, ki izhajajo iz stroškov, ki jih krije Francoska republika, ta skupni znesek novih neto stroškov do leta 2043, ko bi prenehale finančne obveznosti države do upokojenih javnih uslužbencev ali po njih upravičenih oseb, ocenili na […] milijard EUR. Leta 1996 je sedanja neto vrednost stroškov znašala […] milijard EUR po odbitku letnih prispevkov podjetja France Télécom (15,2 milijarde EUR), prispevkov zaposlenih ([…] milijard EUR) in izrednega pavšalnega prispevka v višini 5,7 milijarde EUR.
(107)
Poleg tega je treba opozoriti, da so zneski, ocenjeni v času reforme iz leta 1996, približek dejanskega zneska (57). Namen in učinek višine protidajatve, ki jo mora plačati podjetje France Télécom v obliki letnih prispevkov in ki ne presega doplačila v višini 5,7 milijarde EUR, plačanega leta 1997, nista bila zagotavljanje proračunske nevtralnosti za francosko državo. Če bi bilo tako, bi bili ob predpostavki, da so predvidevanja aktuarskega izračuna pravilna, stroški in prejemki za celotno obdobje enakovredni, posledično pa podjetje France Télécom ne bi pridobilo gospodarske prednosti.
(108)
Francoski organi so se zavedali, da „prenos stroškov za pokojnine javnih uslužbencev, zaposlenih v podjetju France Télécom, v splošni državni proračun“ pomeni „nove stroške za državo“, ki bi se lahko le delno pokrili z izrednim pavšalnim prispevkom ali prihodkom od prodaje dela delnic podjetja v lasti države. Tako je mogoče na podlagi razprav iz uvodne izjave 31 ugotoviti, da Francoska republika leta 1996 ni poskušala v celoti nadomestiti novih stroškov, ki jih je takrat prevzela, ampak je poskušala te nove stroške prevzeti in si prizadevala za izpolnitev „interesov podjetja, ki [naj bi bili] najprej obravnavani v tem primeru“.
(109)
Jasno je, da je reforma kljub razlikovanju aktuarskih predpostavk od predpostavk Francoske republike pri oceni novih stroškov, ki jih je ta prevzela, in ne glede na izredni pavšalni prispevek, plačan v letu 1997, pomenila znatno gospodarsko prednost v obliki nižjih prispevkov delodajalca za pokojnine. Glede na to, da s pavšalnim prispevkom ali doplačilom ni bilo mogoče v celoti pokriti stroškov, prenesenih na Francosko republiko, ampak je bilo mogoče te stroške kvečjemu znižati, in ob upoštevanju višine teh zneskov potrditev ustreznosti aktuarskega izračuna, opravljenega v tistem obdobju, in točnosti dobljenih ocen za celotno obdobje do leta 2043 ni potrebna.
(110)
Poleg tega finančnih ugodnosti, ki izhajajo iz nižjih prispevkov podjetja France Télécom, ni treba primerjati z domnevno slabšim položajem, ki izhaja iz zaposlitve javnih uslužbencev, kot trdita podjetje France Télécom in tudi Francoska republika. Dejansko pa zakon iz leta 1996 v nobenem primeru ni povzročil tega domnevno slabšega položaja, saj ni bil zaposlen noben dodaten javni uslužbenec. Poleg tega cilj zakona iz leta 1996, na podlagi katerega je bilo podjetje France Télécom razbremenjeno dela svojih finančnih obveznosti, ni bil zagotoviti nadomestila za domnevno slabši položaj, povezan s plačami, ali manjši pretok javnih uslužbencev, kot navaja podjetje France Télécom.
(111)
Zato je treba dodatno odgovoriti na trditve o domnevno slabšem položaju zaradi zaposlitve javnih uslužbencev, na katere se sklicujeta Francoska republika in podjetje France Télécom.
-
Prvič, podjetje France Télécom je imelo tik pred popolnim odprtjem francoskega trga za konkurenco na voljo usposobljeno in primerno delovno silo, brez katere, če bi jo bilo treba v celoti zamenjati, zadevno podjetje ne bi moglo ohraniti svojega položaja na trgu, česar podjetje France Télécom ni navedlo v svojih finančnih trditvah.
-
Poleg tega so znesek plač in naložbe v usposabljanje zaposlenih, ki jih je podjetje France Télécom opredelilo kot slabši položaj, stroški, ki običajno bremenijo proračun podjetja, pri čemer ni dokazano, da to ne povečuje predanosti in produktivnosti zaposlenih v primerjavi s konkurenčnimi podjetji.
-
Čeprav podjetje France Télécom ne more prilagoditi svojih stroškov za plače s sprejetjem socialnega načrta za zmanjšanje števila zadevnih zaposlenih, je malo verjetno, da bi se lahko tak načrt, ki bi se uporabljal izključno za javne uslužbence, zaposlene v skladu s kadrovskimi predpisi na podlagi njihovega statusa, veljavno uporabljal, medtem ko je zaradi prenehanja zaposlovanja javnih uslužbencev v letu 1997 in začetka zaposlovanja oseb v skladu z zasebnim pravom zadevno podjetje imelo možnost prilagajanja svojih stroškov za plače.
-
Čeprav je torej res, da podjetje namenja znatna sredstva za spodbujanje predčasnega upokojevanja zadevnih uslužbencev, je prav tako res, da bi bila spodbuda in interes podjetja za vzpostavitev takšnega mehanizma za predčasno upokojevanje manjša, če finančne obveznosti, ki jih je imelo podjetje France Télécom, v skladu z zakonom iz leta 1996 ne bi bile prenesene na Francosko republiko. Zadevni mehanizem torej omogoča spodbujanje predčasnega upokojevanja, s čimer tudi država hitreje prevzame te stroške za zadevne zaposlene. Če zakon iz leta 1996 ne bi bil sprejet, bi podjetje France Télécom še naprej krilo te stroške.
(112)
Ker povezava z vprašanjem o obstoju ali neobstoju gospodarske prednosti, ki izhaja iz zadevnih ukrepov, ne obstaja, se zdi, da je popolnoma neutemeljeno tudi upoštevanje konkurenčnih prednosti, ki jih ima podjetje France Télécom zaradi svojega nekdanjega monopolnega položaja in na katere se sklicujejo pritožniki. Kar zadeva stroške za socialno varnost, domnevne prednosti in slabši položaj dejansko niso povezani z vprašanjem izenačenja konkurenčnih pogojev na telekomunikacijskih trgih.
(113)
Proračun podjetja France Télécom je v primerjavi z že opredeljenim izhodiščnim stanjem neposredno bremenil le izredni pavšalni prispevek, ki je uveden z zakonom iz leta 1996. S plačilom pavšalnega prispevka se je znižal znesek pomoči, do katere je bilo in bo upravičeno podjetje France Télécom do prenehanja finančne obveznosti, ki jo je Francoska republika prevzela od podjetja France Télécom v skladu z zakonom iz leta 1996. Ne glede na točnost aktuarskih metod, ki jih je v zadevnem obdobju uporabila francoska vlada, bi brez tega pavšalnega prispevka stroški, katerih plačila je bilo razbremenjeno podjetje France Télécom, v neto vrednostih iz leta 1996 znašali 18,9 milijarde EUR in ne […] milijard EUR.
(114)
V skladu z zakonom iz leta 1996 je torej podjetje France Télécom imelo in še vedno ima na voljo znatna finančna sredstva za poslovanje na trgih, na katerih deluje. Znesek teh sredstev je bil torej zaradi sprejetja zakona iz leta 1996 višji od sredstev, ki jih je podjetje France Télécom imelo na voljo na podlagi prvotne različice zakona iz leta 1990. Vendar pa so se trgi za telekomunikacijske storitve, na katerih je delovalo in še vedno deluje podjetje France Télécom na celotnem ozemlju Francije in v drugih državah članicah, postopoma odpirali za konkurenco s postopnim ukinjanjem izključnih ali posebnih pravic od leta 1988, od leta 1998 pa so se z nekaterimi izjemami popolnoma odprli. Trgi v Franciji so v celoti odprti za konkurenco od leta 2002. Poleg odprave pravnih ovir so na trg vstopili drugi subjekti, ki so bili in so še vedno konkurenti podjetja France Télécom, še preden sta bila sprejeta zakona iz leta 1990 in 1996, ki sta predmet tega sklepa.
(115)
Ker je bilo podjetje France Télécom oproščeno obveznosti plačevanja prihodnjih stroškov iz naslova pokojnin za svoje javne uslužbence in je moralo plačevati nižji letni prispevek, se je zmanjšal obseg njegovih obveznosti in izdatkov, zato je zadevno podjetje postalo bolj privlačno za naložbe, kar pomeni, da se je izboljšal njegov položaj v primerjavi s stanjem pred reformo iz leta 1996. Ker je bilo podjetje France Télécom oproščeno plačila stroškov, ki jih je imelo na tradicionalnem francoskem trgu, je lahko lažje razširilo svojo dejavnost na trge drugih držav članic, ki so bili na novo odprti za konkurenco, kar je zadevno podjetje dejansko tudi storilo, kot je navedeno v uvodnih izjavah 48 do 50.
(116)
Iz tega izhaja, da zmanjšanje stroškov podjetja France Télécom, ki je posledica načina izračuna nadomestila, ki ga je treba plačati Francoski republiki za prevzem stroškov pokojnin za javne uslužbence, izkrivlja ali bi lahko izkrivljalo konkurenco med podjetjem France Télécom in temi novimi operaterji na trgu v Franciji ter v drugih državah članicah, v katerih posluje podjetje France Télécom.
6.1.4 Vpliv na trgovino med državami članicami
(117)
Trgi, na katerih deluje podjetje France Télécom v Franciji, so se od leta 1988 postopno odpirali konkurenci, zato so široko odprti za trgovanje med državami članicami. Direktiva 96/19/ES je predvidevala popolno liberalizacijo telekomunikacijskega sektorja od 1. januarja 1998. Operaterji, katerih kapital je delno v lasti podjetij iz drugih držav članic in ne Francije, so se na trgu v Franciji prav tako uveljavili. Nekateri od teh trgov vključujejo mednarodne komunikacije med državami članicami. Poleg tega podjetje France Télécom prek svojih podružnic zagotavlja elektronske komunikacijske storitve v drugih državah članicah, zlasti v Španiji, Belgiji in Združenem kraljestvu.
(118)
Pod temi pogoji lahko ukrep, s katerim se zmanjšajo splošni operativni stroški ali stroški poslovanja podjetja France Télécom, s čimer se sprostijo sredstva, ki jih ima nato to podjetje na voljo za naložbe ali za izboljšanje svoje poslovne ponudbe v Franciji ali za začetek poslovanja v drugih državah članicah, vpliva na trgovino med državami članicami.
6.1.5 Sklepne ugotovitve o obstoju pomoči v smislu člena 107(1) PDEU
(119)
Iz navedenega izhaja, da je Francoska republika z znižanjem protidajatve, ki jo predstavlja prispevek delodajalca, ki ga je treba plačati državi za stroške za pokojnine iz prvotne različice zakona iz leta 1990, in z njegovo nadomestitvijo s protidajatvijo, določeno z zakonom iz leta 1996, v kolikor je ta protidajatev nižja od prejšnje protidajatve, iz lastnih sredstev odobrila pomoč podjetju France Télécom, ki izkrivlja ali bi lahko izkrivljala konkurenco in vpliva na trgovino med državami članicami v smislu člena 107(1) PDEU, in sicer s prenosom stroškov, predvidenim z zakonom iz leta 1996.
(120)
Zato je treba preveriti, ali je mogoče zadevno pomoč razglasiti za združljivo z notranjim trgom.
6.2 Druge pravne podlage za združljivost pomoči
(121)
Komisija ugotavlja, da se Francija za utemeljitev zadevnih ukrepov kot združljivih ni sklicevala na člen 106(2) PDEU.
(122)
Odstopanja iz člena 107(2) PDEU, ki se nanašajo na pomoč socialnega značaja, dodeljeno posameznim potrošnikom, pomoč za povrnitev škode, ki so jo povzročile naravne nesreče ali izjemni dogodki, ter pomoč, dodeljeno nekaterim območjem Zvezne republike Nemčije, v tem primeru očitno niso primerna.
(123)
Komisija v zvezi z odstopanji iz člena 107(3) PDEU ugotavlja, da zadevna pomoč ni namenjena pospeševanju gospodarskega razvoja območij, kjer je življenjska raven izjemno nizka ali kjer je podzaposlenost velika, da ne pomeni pomembnega projekta skupnega evropskega interesa in da ne odpravlja resne motnje v francoskem gospodarstvu. Pomoč tudi ni namenjena pospeševanju kulture in ohranjanju kulturne dediščine.
(124)
Zato se zdi, da je mogoče združljivost tega ukrepa ocenjevati le na podlagi člena 107(3)(c) PDEU.
6.3 Združljivost pomoči v skladu s členom 107(3)(c) PDEU
(125)
Člen 107(3)(c) PDEU določa: „Kot združljivo z notranjim trgom se lahko šteje naslednje: […] pomoč za pospeševanje razvoja določenih gospodarskih dejavnosti ali določenih gospodarskih območij, kadar takšna pomoč ne spreminja trgovinskih pogojev v obsegu, ki bi bil v nasprotju s skupnimi interesi […]“.
(126)
Da se lahko ukrep pomoči šteje za združljivega z notranjim trgom na podlagi dejstva, da pospešuje razvoj gospodarskih dejavnosti ali določenih gospodarskih območij, mora prispevati k izboljšanju načina izvajanja gospodarske dejavnosti. Pomoč je združljiva s členom 107(3)(c) le, če ne spreminja trgovinskih pogojev v obsegu, ki bi bil v nasprotju s skupnimi interesi. Komisija je pri svoji oceni posebej pozorna na merila nujnosti in sorazmernosti (58).
(127)
Ob upoštevanju pomislekov, ki jih je Komisija navedla v svojem sklepu o začetku postopka, je treba najprej opozoriti, da je Francoska republika od podjetja France Télécom zahtevala zadosten znesek, ki ustreza znesku vračila pomoči, ki ga zahteva Komisija v svoji odločbi o uporabi davka od dohodka za podjetje France Télécom (59). Po mnenju Komisije je Francoska republika po tem, ko je Sodišče potrdilo sodbo Splošnega sodišča, s katero je bila zavrnjena ničnostna tožba zoper zadevno odločbo (60), sprejela ukrepe, potrebne za izpolnitev obveznosti, ki izhajajo iz navedene odločbe. Če se z ustreznim povračilom pomoči, ki so bile izplačane na podlagi davka od dohodka, odpravlja gospodarska prednost, ki bi jo imelo podjetje France Télécom iz tega naslova, preučitev posledic možnega prekrivanja s pomočjo, ki je predmet tega postopka, ni potrebna.
(128)
Poleg tega je treba opozoriti, da za razliko od investicijskih stroškov stroški za socialno varnost predstavljajo tekoče stroške poslovanja in da pomoč, zaradi katere so bili ti zmanjšani, pomeni pomoč za tekoče poslovanje podjetja, katere združljivost z notranjim trgom mora Komisija v skladu s sodno prakso Sodišča presojati zelo ozko.
6.3.1 Skladnost ukrepa pomoči s ciljem skupnega interesa
(129)
V tem primeru se lahko šteje, da je pomoč, ki se izvaja od leta 1997, namenjena pospeševanju razvoja gospodarske dejavnosti, in sicer zagotavljanja elektronskih komunikacijskih storitev, v okviru popolne liberalizacije teh trgov. Dejansko je bil zakon iz leta 1996 sprejet v povezavi z zakonom št. 96-659 z dne 26. julija 1996 o ureditvi telekomunikacij, s katerim so bile prenesene obveznosti, ki jih ima Francija v skladu z zakonodajo Unije in zlasti Direktivo 96/19/ES.
(130)
V zvezi s tem je glavni cilj zakona iz leta 1996, kar zadeva plačilo protidajatve Francoski republiki, uskladiti višino obveznih prispevkov za socialno varnost in davkov, ki jih plačujejo podjetje France Télécom in druga podjetja v telekomunikacijskem sektorju ter za katera velja splošno pravo dajatev za socialno varnost. Zdi se, da je uporabljeno sredstvo, in sicer ukrep pomoči, ki je izključno in neposredno namenjen načinu določanja prispevkov delodajalca, ki jih mora plačati podjetje France Télécom, primerno za doseganje zastavljenega cilja.
(131)
Ukrep pomoči, katerega cilj je zmanjšanje tekočih prispevkov za socialno varnost, ki jih je podjetje France Télécom prevzelo v času, ko se za opravljanje storitev v okviru monopola za večji del njegovih dejavnosti ni zahtevalo ekonomsko učinkovito ravnanje, bi lahko v drugačnem konkurenčnem okolju prispeval k izboljšanju načina zagotavljanja storitev, ki so se nekdaj opravljale v okviru monopola, pod pogojem, da dodelitev finančnih sredstev konkurenčnih podjetij za njihove prispevke za socialno varnost ne pomeni pristranskosti v konkurenčnem postopku na podlagi lastnih zaslug. Seveda pa so v nadaljevanju navedeni pridržki v zvezi s primernostjo nekaterih določb zakona za doseganje zastavljenega cilja. Vendar niti njegova legitimnost niti njegova skladnost s ciljem skupnega interesa, tj. razvojem trgov za elektronske komunikacijske storitve, za katere je značilna močna konkurenca, kar prispeva k tehnološkemu napredku in gospodarski rasti v tej dejavnosti, ne moreta biti vprašljiva.
6.3.2 Nujnost ukrepa pomoči
(132)
Z omejevanjem števila javnih uslužbencev, zaposlenih v podjetju France Télécom, ki je posledica prepovedi njihovega zaposlovanja po 1. januarju 2002 na podlagi zakona iz leta 1996, bi se zagotovo bistveno povečali stroški za pokojnine, ki bi jih imelo podjetje France Télécom glede na število zaposlenih javnih uslužbencev. Tako bi imelo podjetje France Télécom, ki ne more več zaposlovati javnih uslužbencev, ob upoštevanju konkurence na področju zagotavljanja zadevnih storitev razumljivo višje stroške za pokojnine za svoje zaposlene v primerjavi s stroški, ki so jih imeli in jih imajo njegovi konkurenti. Prav tako je treba opozoriti, da se obveznost plačevanja protidajatve Francoski republiki, določena v prvotni različici določb zakona iz leta 1990, ni uporabljala le za zaposlene javne uslužbence na konkurenčnih trgih v letu 1990 in od tega leta naprej, ampak tudi za uslužbence generalnega direktorata ministrstva za pošto in telekomunikacije, upokojene leta 1990.
(133)
Če bi določbe zakona iz leta 1990 ostale nespremenjene, bi moralo na primer podjetje France Télécom po mnenju Francoske republike zagotoviti stopnjo prispevka v višini 77 % bruto plače zaposlenih javnih uslužbencev po razredih v letu 2010. Ta stopnja je primerljiva s stopnjo v višini […] %, s katero bi se zagotovila popolna konkurenčna pravičnost za tveganja, ki so skupna podjetju France Télécom in njegovim konkurentom, ter tveganja, ki tem podjetjem niso skupna. V absolutnem smislu bi dodatni letni stroški znašali približno […] milijonov EUR glede na stopnjo prispevka za zagotavljanje enakih konkurenčnih pogojev. Če zakon ne bi določal, da je prispevek delodajalca odvezujoč, bi moralo podjetje France Télécom poleg tega še naprej pokrivati potrebe po rezervacijah, ki bi bile precej višje od rezervacij v višini 3,5 milijarde EUR, ki so bile že določene leta 1996.
(134)
V zvezi s tem ugotovitve pritožnikov glede dejstva, da je podjetje France Télécom od leta 1996 lahko prevzelo finančni dolg, ki je veliko višji od stroškov, katerih plačila je bilo podjetje razbremenjeno na podlagi odločitve Francoske republike, niso pomembne, ker niso povezane z obravnavano zadevo. Čeprav se zdi, da se je s povečanjem finančnega dolga, ki ga od leta 1996 krije podjetje France Télécom, in zneskov, obravnavanih v tem primeru, preprečilo tveganje za stečaj podjetja, na katerega se sklicuje Francoska republika, v primeru, da bi se ohranila ureditev, predvidena z zakonom iz leta 1990, se zdi, da bo treba v prihodnosti sprejeti ukrep pomoči, da bo lahko podjetje France Télécom na zadevnih trgih konkuriralo na podlagi svojih zaslug, ne da bi ga oviralo breme plačevanja socialnih prispevkov, ki jih je prevzelo podjetje in ki jih njegovim konkurentom ni treba plačevati.
(135)
Ugotovitve pritožnikov in telekomunikacijskega operaterja glede ustreznosti celovite presoje za oceno potrebe po pomoči ob upoštevanju drugih prednosti podjetja France Télécom, ki izhajajo iz njegovega preteklega monopolnega položaja, v tem primeru niso utemeljene. Res je, da ima podjetje France Télécom od leta 1996 na veliko trgih storitev, na katerih deluje v Franciji, še vedno prevladujoč položaj, predvsem zaradi mrežnih učinkov, ki so značilni za telekomunikacijske trge. Prav tako je podjetje France Télécom povečalo svojo prisotnost na trgih v drugih državah članicah, kjer je pridobilo pomembnejši položaj, zlasti na Poljskem in v Španiji. Kot je posredno poudaril telekomunikacijski operater v svojih pripombah, je dejstvo, da ima podjetje France Télécom zaradi svojega prevladujočega položaja v smislu člena 102 PDEU oziroma svoje pomembne tržne moči v smislu veljavnih predpisov na področju elektronskih komunikacij v Uniji (61) posebne nesorazmerne obveznosti, ki jih njegovi konkurenti, katerih tržna moč je manjša, nimajo.
(136)
S temi obveznostmi, na primer na področju dostopa do njegovega omrežja, stroškovne naravnanosti cen ali opustitve poslovnega ravnanja, ki bi bilo dovoljeno podjetju, ki ni v prevladujočem položaju, naj bi se torej zagotovilo, da položaj, v katerem je podjetje France Télécom zaradi svojega nekdanjega monopolnega položaja, ne bi pomenil večjega ogrožanja konkurence. Ti začasni regulativni instrumenti, ki so jih pripravili in jih redno uporabljajo nacionalni regulativni organi ter nacionalni organi za konkurenco in Komisija (62), so bolj ciljno usmerjeni in učinkoviti pri ublažitvi negativnih posledic, ki jih ima podjetje France Télécom zaradi svojega nekdanjega monopolnega položaja in na katere se sklicujejo pritožniki.
(137)
Zdi se, da je tudi državna pomoč, ki je obravnavana v tem postopku, načeloma potrebna za doseganje cilja skupnega interesa z izboljšanjem konkurenčnih pogojev v zvezi s stroški za pokojnine in s tem tudi zagotavljanja elektronskih komunikacijskih storitev.
6.3.3 Sorazmernost ukrepa pomoči
(138)
Ugotoviti je treba, da je protidajatev državi, ki je bila uvedena z zakonom iz leta 1990, za obračunavanje in izplačevanje pokojnin specifična za podjetje France Télécom in da gre za prispevek sui generis. Načelo celotnega vračila, ki je bilo predvideno v prvotnem zakonu iz leta 1990, je leta 1996 nadomestil drugačen način določanja višine protidajatve, ki jo je treba plačati državi. Teoretično je bilo na voljo več možnosti za določitev višine prispevka delodajalca, ki ga mora plačati podjetje France Télécom, vključno s celotnim prevzemom stroškov s strani države brez povračila. Pri izračunu te protidajatve se od leta 1997 upoštevajo nekateri izdatki konkurenčnih podjetij v zadevnem sektorju. Pri ugotavljanju, ali je pomoč sorazmerna za doseganje zastavljenega cilja, je treba torej preučiti objektivnost in upravičenost reference za določanje višine protidajatve, ki je bila sprejeta z zakonom iz leta 1996.
(139)
Najprej je treba opozoriti, da je Komisija v postopkih v zvezi z zmanjšanjem stroškov, povezanih s pokojninami javnih uslužbencev nekdanjih monopolnih gospodarskih subjektov na področju telekomunikacij, tj. podjetja OTE v Helenski republiki in BT Plc v Združenem kraljestvu, zlasti preverila, ali je bila višina prispevkov za socialno varnost, ki so jih plačevala ta podjetja, enakovredna višini prispevkov konkurenčnih podjetij, ko je odločala o združljivosti oziroma nezdružljivosti državnih pomoči, ki so bile dodeljene zadevnim gospodarskim subjektom, z notranjim trgom v smislu člena 107(3)(c) PDEU (63). Vendar Komisija ugotavlja, da v zadevnem primeru odvezujoči prispevki, ki jih vsako leto plačuje podjetje France Télécom in so predvideni z zakonom iz leta 1996, ne zagotavljajo plačila prispevkov za socialno varnost, ki bi bili enakovredni prispevkom konkurenčnih podjetij. Pravična in konkurenčna stopnja ni dosežena.
(140)
Vendar pa se Francoska republika in podjetje France Télécom sklicujeta na izredni pavšalni prispevek v višini 5,7 milijarde EUR, ki ga je leta 1997 plačalo podjetje France Télécom na podlagi zakona iz leta 1996. Višina tega pavšalnega prispevka je bila določena leta 1996, da bi se v desetletnem obdobju, v katerem naj bi se uporabljal zakon iz leta 1996, izravnali dodatni stroški, ki naj bi jih imela država, med drugim ob upoštevanju računovodskih rezervacij, ki jih je oblikovalo podjetje France Télécom in ki bi jih lahko ponovno prevzelo zadevno podjetje v obdobju 1996-1997. Izredni pavšalni prispevek je razdeljen na dva dela:
-
na eni strani znesek v višini 3,6 milijarde EUR, ki ustreza rezervacijam, ki jih je oblikovalo podjetje France Télécom do leta 1996, da bi pokrilo predvidene prihodnje stroške za pokojnine javnih uslužbencev,
-
na drugi strani znesek v višini 2,1 milijarde EUR (v nadaljnjem besedilu: dodatni znesek), ki ustreza napovedim državnih organov in dejansko tudi neto stroškom za socialno varnost, in sicer za izplačilo pokojnin, ki bi jih morala država kriti v 10-letnem obdobju med letoma 1997 in 2006 zaradi prenosa stroškov za pokojnine javnih uslužbencev na področju telekomunikacij.
(141)
Ker pavšalni znesek v višini 5,7 milijarde EUR ni bil nikoli namenjen nadomestitvi pomanjkanja pravične in konkurenčne stopnje za podjetje France Télécom in njegove konkurente, tega zneska ne bi bilo upravičeno uravnotežiti z letnimi odvezujočimi prispevki, ki jih podjetje France Télécom ni plačalo, čeprav naj bi bili ti potrebni za dejansko doseganje pravične in konkurenčne stopnje.
(142)
Vendar iz pregleda parlamentarnih razprav izhaja, da je bil dodatni znesek v višini 2,1 milijarde EUR namenjen za kritje tega prenosa stroškov od leta 1997 do leta 2006 in dejansko za odpravo učinkov pomoči v zadevnem 10-letnem obdobju. Tako so se z neto sredstvi podjetja France Télécom, ki ustrezajo temu dodatnemu znesku, v 10-letnem obdobju financirali dodatni stroški, ki jih je imela Francoska republika zaradi reforme.
(143)
Poleg tega izredni prispevek vključuje ponovni prevzem računovodskih rezervacij, ki so bile oblikovane do leta 1996 in so postale nepotrebne. Rezervacije, ki jih je prevzela država, je oblikovalo podjetje France Télécom, da bi lahko pokrilo strošek prihodnjih pokojnin, pri čemer se s tem prevzemom stroškov odpravlja učinek pomoči v obdobju izplačevanja pokojnin, ki bi se lahko krile iz teh rezervacij.
(144)
Vendar pa se zakon iz leta 1996 nanaša na en sam izredni prispevek, pri čemer veljavne določbe, in sicer niti določbe finančnega zakona niti določbe poznejših odlokov, ne določajo različnega zneska, ki izhaja iz rezervacij in bi ga bilo treba odšteti od stroškov, prenesenih na državo v času zadevnega obdobja. V skladu s členom 6 zakona iz leta 1996 se izredni pavšalni prispevek plača kot protidajatev za stroške pokojnin za javne uslužbence, ki jih je prevzela država. Znesek tega izrednega prispevka bi bilo torej treba v celoti upoštevati pri analizi reforme.
(145)
Ker je podjetje France Télécom s plačilom tega izrednega pavšalnega prispevka pokrilo stroške pokojnin javnih uslužbencev na področju telekomunikacij in stroške nadomestil med sistemi v obdobju približno 15 let, so bili učinki pomoči izravnani. Podjetje France Télécom je torej s plačilom tega izrednega prispevka izravnalo učinke pomoči v zadevnem obdobju. Zato bi bilo upravičeno, da v tem obdobju podjetju France Télécom ne bi bilo treba izpolnjevati pogojev glede združljivosti te pomoči in mu torej ne bi bilo treba plačati letnega prispevka, potrebnega za zagotovitev pravične in konkurenčne stopnje, vključno s tveganji, ki niso skupna osebam, zaposlenim v skladu z zasebnim pravom.
(146)
To obrazložitev bi bilo treba podrobneje obravnavati.
(147)
Ugotoviti je treba, da odvezujoči letni prispevki, ki jih plačuje podjetje France Télécom od sprejetja reforme iz leta 1996, ne zagotavljajo pravične in konkurenčne stopnje, kot je navedeno v sklepu o začetku postopka. To izhaja iz dejstva, da stopnja, ki se uporablja za podjetje France Télécom, vključuje le prispevke za tveganja, ki so skupna osebam, zaposlenim v skladu z zasebnim pravom, in javnim uslužbencem, ter v skladu s tem izključuje prispevke za tveganja, ki niso skupna, kot je brezposelnost ali neizplačilo plač v primeru stečajnega postopka ali likvidacije podjetja.
(148)
Poleg tega iz preglednice 4 izhaja, da se zaradi neupoštevanja tveganj, ki niso skupna, pri izračunu prispevka, ki ga mora plačati podjetje France Télécom, protidajatev, ki jo podjetje France Télécom plača državi, močno razlikuje od protidajatve, ki bi jo zadevno podjetje plačalo, če bi se stopnja prispevka izračunala z namenom zagotavljanja popolne konkurenčne pravičnosti glede na podlage za izračun stroškov konkurenčnih podjetij. Zato ukrep pomoči, ki izhaja iz zadevnega zakona, ni skladen z načelom sorazmernosti. Da bi bila pomoč, dodeljena podjetju France Télécom na podlagi zakona iz leta 1996, skladna s tem načelom in da bi bil izpolnjen zakoniti cilj izboljšanja konkurenčnih pogojev z uskladitvijo metod izračuna v zvezi s stroški, ki jih imajo podjetja, dejavna na zadevnih telekomunikacijskih trgih v Franciji, bi se morala ta pomoč uporabiti za dejansko izenačitev zadevnih stroškov v prihodnosti z vključitvijo stroškov v zvezi s tveganji, ki niso skupna obema kategorijama zaposlenih.
(149)
V zvezi s tem trditve Francije, da javni uslužbenci niso izpostavljeni nekaterim tveganjem in da zato obveznost plačevanja prispevkov za ta tveganja ni upravičena, ni mogoče sprejeti. Prvič, zadevna tveganja naj se ne bi pojavila zaradi državnih ukrepov, zato ne bi bilo upravičeno, da bi podjetje France Télécom pridobilo finančno korist. Na primer, tveganje zaradi neizplačila plač v primeru stečaja podjetja naj ne bi nastalo zaradi zaveze, ki jo je sprejela Francoska republika v zvezi z javnimi uslužbenci, zaposlenimi v podjetju France Télécom, in dejstva, da Francoska republika deluje kot lastni zavarovatelj. Vendar ni mogoče izključiti možnosti, da bi podjetje France Télécom, tako kot katero koli konkurenčno podjetje, prijavilo stečaj. V nobenem od obeh primerov ne gre za prednost, zagotovljeno podjetju, ampak za prednost, zagotovljeno neposredno njegovim zaposlenim. Jamstvo za izplačilo plač je bilo zagotovljeno po tem, ko je družba prenehala obstajati. Vendar pa bi moralo konkurenčno podjetje plačevati prispevek za kritje tveganja neizplačila plač po njegovem prenehanju delovanja, česar podjetju France Télécom ni treba. Zato prednost v obliki nižjega prispevka ali, tako kot v zadevnem primeru, v obliki izključitve tega tveganja iz izračuna prispevkov, ki jih mora plačevati podjetje France Télécom, ni upravičena.
(150)
Poleg tega je bistveno, da je sam cilj reforme iz leta 1996, za katerega se zdi, da ni bil v celoti logično izpeljan, izenačitev konkurenčnih pogojev glede davčnih dajatev in socialnih prispevkov za vsa konkurenčna podjetja v sektorju, in sicer ne glede na status njihovih zaposlenih ter obstoj dejanske obveznosti podjetja France Télécom glede članstva v pristojnih organih za upravljanje in plačevanja prispevkov tem organom. Ravno na podlagi te logike ustvarjanja enakih konkurenčnih pogojev bi bilo mogoče obravnavani ukrep razglasiti za združljivega z notranjim trgom. Vprašanje, ali so zaposleni v podjetju France Télécom izpostavljeni zadevnim tveganjem ali ne, po tej logiki torej ni pomembno.
(151)
To pomeni, da bi bilo zmanjšanje stroška pokojnin s prenosom neto bremena na državo skladno z načelom sorazmernosti le, če bi omogočilo vzpostavitev enakih konkurenčnih pogojev. Vendar pa podjetje France Télécom ni bilo v popolnoma enakovrednem položaju z drugimi podjetji v sektorju, zlasti kar zadeva prispevke za socialno varnost na osnovi plač, saj nekateri prispevki za socialno varnost in davki niso bili vključeni v osnovo za izračun letnega prispevka.
(152)
Prav tako v nasprotju s trditvami Francoske republike in podjetja France Télécom ni utemeljeno upoštevanje zneska izrednega pavšalnega prispevka v višini 5,7 milijarde EUR, ki ga je podjetje France Télécom že plačalo leta 1997, da bi se ta prispevek primerjal z neustrezno stopnjo odvezujočega prispevka, ki se uporablja za podjetje France Télécom.
(153)
Komisija želi najprej opozoriti, da mora v vseh okoliščinah ugotoviti, ali so izpolnjeni pogoji za uporabo odstopanja iz člena 107(3)(c) PDEU, pri čemer je ne zavezuje pretekla praksa odločanja, tudi če bi ta obstajala (64).
(154)
V vsakem primeru se obravnavana reforma bistveno in z več vidikov razlikuje od reforme iz odločbe o La Poste (65), na katero so se sklicevali francoski organi.
(155)
V nasprotju z reformo iz odločbe o La Poste, na katero sta se sklicevala Francoska republika in podjetje France Télécom, je bila reforma načina financiranja pokojnin javnih uslužbencev, zaposlenih v podjetju France Télécom, sprejeta tik pred odprtjem trgov na ravni Unije, na katerih je delovalo podjetje France Télécom.
(156)
Jasno je tudi, da je imelo podjetje France Télécom koristi od te liberalizacije, ker je tako prodrlo na trge drugih držav članic, in to ne le zaradi spremembe svojega statusa v delniško družbo, ampak delno tudi zaradi črtanja obveznosti glede kritja stroškov za pokojnine iz bilance stanja in zaradi morebitnih nižjih stroškov, ki jih bo imelo podjetje v prihodnosti na podlagi reforme. Podjetje France Télécom je lahko na podlagi tega zmanjšanja obveznosti v bilanci stanja povečalo svojo plačilno in kreditno sposobnost. Iz podatkov o zadolženosti, ki so jih predložili pritožniki v okviru svojih pripomb, pri čemer Francoska republika teh zneskov ni izpodbijala, izhaja, da se je neto finančni dolg podjetja France Télécom od leta 1997 do leta 2002 povečal z 19,2 milijarde EUR na 83 milijard EUR.
(157)
Res je, da je lahko razlog za tako veliko povečanje finančnega dolga proaktivna politika glede naložb za namene širitve na trge drugih držav članic, ki jo omogoča liberalizacija. Dejstvo pa je, da je bilo zbiranje potrebnih sredstev mogoče deloma zaradi zmanjšanja stroškov za pokojnine za neto znesek v višini […] milijard EUR, ki je bil leta 1996 prenesen na Francosko republiko. Zato so pripombe telekomunikacijskega operaterja, ki je poskušal dokazati, da je lahko podjetje France Télécom z zadevno pomočjo financiralo svojo širitev na mednarodne trge (pripombe iz uvodne izjave 68), vsaj posredno utemeljene.
(158)
Vendar pa vsi poštni trgi v Uniji, na katerih lahko francosko podjetje La Poste deluje, še niso v celoti odprti za konkurenco, pri čemer bodo popolnoma odprti za konkurenco šele leta 2012, tj. šest let po reformi financiranja pokojnin uslužbencev podjetja La Poste (66). Učinek pomoči, dodeljene podjetju France Télécom, glede omejevanja konkurence na popolnoma odprtih trgih je torej večji od učinka pomoči, dodeljene podjetju La Poste. Popolna usklajenost pogojev za združljivost pomoči torej ni potrebna, ker gre za različne konkurenčne razmere na trgih, katerih prednostna naloga glede odprtja na ravni Unije in prispevek gospodarstva h konkurenčnosti sta bila prav tako različna. Iz tega izhaja, da ni nujno, da je merilo skupnega interesa iz člena 107(3)(c) PDEU v obeh primerih ocenjeno na enak način.
(159)
Poleg tega finančni položaj podjetja La Poste in s tem tudi njegova sposobnost za širitev na tuje trge ali za okrepitev njegovega položaja na francoskem trgu nista bila primerljiva s položajem in sposobnostjo za širitev podjetja France Télécom. Kot je navedeno v odločbi o La Poste, bi moralo podjetje La Poste, če reforma iz leta 2006 ne bi bila sprejeta, zaradi začetka uporabe novih računovodskih standardov v svoje računovodske izkaze vključiti rezervacijo za nekdanje zunajbilančne obveznosti do države v višini 76 milijard EUR (67). V nasprotju s podjetjem La Poste pa je podjetje France Télécom v svoje računovodske izkaze vključilo računovodske rezervacije za kritje prihodnjih obveznosti, ne da bi bila sprejeta reforma, kar pomeni, da sta bili podjetji v zelo različnih finančnih položajih.
(160)
Podobno bi nesprejetje reforme za podjetje France Télécom in nadaljnje izvajanje ureditve, sprejete z zakonom iz leta 1990, povzročila povečanje stroškov za pokojnine, ki naj bi bilo po takratnih napovedih, navedenih v uvodni izjavi 30, bistveno od obdobja 2005-2007, kar potrjujejo rezultati v preglednici 3 zgoraj. Vendar pa so se ob sprejetju reforme letni dodatni stroški podjetja La Poste zaradi nadaljnjega izvajanja ureditve, sprejete z zakonom, ki se uporablja za podjetje La Poste, takoj zvišali za […] milijonov EUR (68).
(161)
Zato podobnost položajev teh dveh podjetij na podlagi veljavne zakonodaje pred sprejetjem zadevnih reform in posledično zaradi vpliva teh reform na konkurenco ni dokazana. Dejstva kažejo ravno nasprotno. Iz tega sledi, da je pregled, katerega ugotovitve so bile v obeh primerih podobne, neupravičen.
(162)
Poleg tega so v primeru odločbe o La Poste obstajali zadostni razlogi, da bi se lahko izredni pavšalni prispevek v prihodnosti obravnaval kot predplačilo prispevkov, povezanih s spremenjeno pravično in konkurenčno stopnjo. Ti razlogi v obravnavanem primeru ne obstajajo. Dejansko je bil pogoj za drugačno obravnavo izrednega prispevka podjetja La Poste določen po tem, ko je Komisija začela formalni postopek preiskave, v okviru katerega je bil obravnavan podcenjen znesek odvezujočega prispevka, potrebnega za doseganje pravične in konkurenčne stopnje.
(163)
Čeprav francoski organi tega niso izrecno priznali, je bila torej dodelitev izrednega pavšalnega prispevka v odločbi o La Poste v veliki meri rezultat pogajanj med Komisijo in državo članico, katerih cilj je bil zagotoviti plačilo odvezujočega prispevka, s katerim bi se zagotovila pravična in konkurenčna stopnja. Izhodišče francoskih organov v teh pogajanjih, ki so ga izrazili v svojem obvestilu z dne 23. junija 2006, potem ko so bili s Komisijo prvič v stikih decembra 2005, je bilo, da izredni pavšalni prispevek, predviden za podjetje La Poste, z vidika konkurenčne pravičnosti ni potreben, kar je bilo v nasprotju s predlogom reforme glede predvidenega letnega prispevka.
(164)
Na podlagi sklepa Komisije torej ne bi bilo mogoče potrditi veljavne reforme, kot naj bi trdilo podjetje France Télécom. Obvestilo o priglasitvi in sklep o začetku postopka z dne 12. oktobra 2006 sta bila dejansko sprejeta pred določitvijo zneska izrednega prispevka z zakonom št. 2006-1771 z dne 30. decembra 2006 (dopolnilni finančni zakon za leto 2006). Med navedenimi pogajanji je bilo obravnavanih več vidikov reforme, zlasti upoštevanje prednosti, ki bi jo lahko zagotovila reforma, priglašena v preteklosti, obseg izračuna predvidene stopnje prispevka ter načini za upoštevanje posebnih značilnosti poštne banke v zvezi s poštnimi storitvami in zadevnim osebjem. Ta pogajanja so se nadaljevala, pri čemer so se francoski organi šele v svojih pripombah z dne 8. junija 2007 strinjali s pogoji za dodelitev izrednega prispevka v okviru splošnega dogovora o reformi, pri čemer so se sklicevali na stališče glede izrednega prispevka in načina za izračun letnih prispevkov v prihodnosti.
(165)
Poleg tega v nasprotju z določbami finančnega zakona za leto 1997, s katerim je bil ustanovljen javni zavod za upravljanje prispevka podjetja France Télécom, pri čemer so te določbe določale stroga pravila v zvezi z letnimi vplačili v državni proračun, posebna pravila za javni zavod, ki upravlja prispevek podjetja La Poste (69), niso veljala. Ker je to izredni prispevek, ki ga je treba plačati, vendar njegova višina ni določena, je Komisija ocenila, da bi ga lahko Francoska republika znižala in hkrati zvišala stopnjo letnega prispevka podjetja La Poste.
(166)
Prav tako je treba opozoriti, da zakon iz leta 1996 določa parametre za izračun letnega prispevka, ki se redno plačuje državi kot protidajatev za pokojnine javnih uslužbencev, pri čemer vprašanje upoštevanja tveganj, ki niso skupna javnim uslužbencem in osebam, zaposlenim v skladu z zasebnim pravom, ni pomembno. Kar zadeva davek od dohodka, ki ga mora plačati podjetje France Télécom, sta v zvezi s tem Splošno sodišče in Sodišče Evropske unije odločila, da zmanjšanja stroškov ni mogoče izravnati z naložitvijo druge posebne dajatve, zlasti če država članica, v tem primeru Francoska republika, ne dokaže, da so bili predhodni stroški določeni zaradi domnevno nižjih stroškov v prihodnosti na podlagi drugačne davčne ureditve (70).
(167)
Komisija ne more prezreti, da je bil poseben pavšalni prispevek, ki je bil že plačan v letu 1997 in je izrecno določen v členu 6 zakona iz leta 1996, namenjen delni nadomestitvi stroškov, ki jih je Francoska republika prevzela v skladu z zakonom iz leta 1996.
(168)
Poleg tega je iz vsebine poročila senata, povzete v uvodni izjavi 27, razvidno, da cilj zakonodajalca, ko je sprejel načelo izrednega prispevka, ni bil upoštevati razlike med letnimi prispevki podjetja France Télécom in prispevki njegovih konkurentov, ki so bili precej višji, še manj pa nadomestiti to razliko. Nasprotno, zakonodajalec je namenoma določil, da mora podjetje France Télécom plačati letne stroške, ki ne krijejo tveganj, ki niso skupna obema kategorijama zaposlenih (javnim in drugim uslužbencem), pri čemer ni vzpostavljal povezave med to odločitvijo in odmero izrednega prispevka, plačanega v letu 1997.
(169)
Stroški podjetja France Télécom zaradi pavšalnega prispevka so bili v državni proračun vplačani kot splošni prihodek, ki je namenjen javnemu zavodu, odgovornemu za njegovo upravljanje, in se za to tudi porabi. Komisija v teh okoliščinah izrednega pavšalnega prispevka, ki je že porabljen, ne more v celoti ali delno ter navidezno in naknadno dodeliti za cilj, ki se popolnoma razlikuje od cilja, ki so ga zanj določili francoski organi in ni predviden z zakonom, in sicer nadomestiti neupoštevanje tveganj, ki niso skupna osebam, zaposlenim v skladu z zasebnim pravom, in javnim uslužbencem. Ta pavšalni prispevek torej ni bil določen v pričakovanju popolne uskladitve različnih letnih stroškov podjetja France Télécom in njegovih konkurentov v okviru različne zakonodajne in regulativne ureditve.
(170)
Iz istih razlogov ter na podlagi pravil o upravljanju in vplačilu v proračun, ki so predvidena v finančnem zakonu od leta 1997 in se še vedno izvajajo, ni mogoče sprejeti trditev in izračunov, s katerimi je želela Francoska republika dokazati, da je reforma iz leta 1996 povzročila precejšnji presežek prihodkov države.
(171)
Dejansko je treba ob upoštevanju pogojev upravljanja in uporabe izrednega pavšalnega prispevka podjetja France Télécom s strani pristojnega javnega zavoda, ki so določeni v finančnem zakonu, ter ob upoštevanju zneskov dejanskih vplačil od leta 1997, ki jih je zagotovila Francoska republika in so opisani v uvodnih izjavah 36 in 37 ter v preglednici 3, ugotoviti, da prihodki, na katere se sklicuje Francoska republika, skupaj s 7-odstotnimi obrestmi od naložb nikoli niso obstajali.
[…]. Poleg tega ta trditev ne odraža dejanskega ravnanja francoskih organov. Zadevni javni zavod ob upoštevanju pravil o upravljanju iz finančnih zakonov, sprejetih po njegovi ustanovitvi, ni ustvarjal takih prihodkov, pri čemer ti prihodki niti niso bili predvideni niti niso ustvarjali obresti. Vendar pa bi morala biti sredstva javnega zavoda v celoti porabljena do 31. decembra 2011. Ta sredstva bi bila porabljena še prej, če bi bila namenjena financiranju reforme iz leta 1996, čemur sicer Francoska republika nasprotuje, tudi če bi bili vanje vključeni dodatni prihodki iz naslova davka od dobička pravnih oseb, ki jih navajajo francoski organi. Poleg tega je vključitev dodatnih prihodkov iz naslova davka od dobička pravnih oseb nezakonita, saj bi to povzročilo prekrivanje različnih vlog države. Prekrivanje teh različnih vlog, ki ga predlagajo francoski organi, ni izvedljivo, pri čemer je treba ohraniti razlikovanje med državo, ki je dodelila pomoč podjetju France Télécom, tako da je prevzela stroške pokojnin za javne uslužbence, da bi razvila konkurenčni postopek na podlagi zaslug, državo, ki je delničar podjetja France Télécom, in državo kot javni organ, ki izvaja svojo davčno pristojnost.
(172)
Poleg tega je treba opozoriti, da je zahteva Francoske republike in podjetja France Télécom glede upoštevanja izrednega prispevka pri preučitvi združljivosti reforme v nasprotju s pripombami, ki jih je Francoska republika navedla v svojem dopisu z dne 17. marca 2004, da „izrednega pavšalnega prispevka iz člena 6 zakona z dne 26. julija 1996 torej ni mogoče obravnavati kot nadomestila za domnevno ‚korist‘. Analiza višine tega prispevka je nepomembna zlasti ob upoštevanju predpisov o državni pomoči“, ker gre za „izredni pavšalni prispevek, ki je namenjen edinemu delničarju podjetja (Francoski republiki) in ga je mogoče primerjati z izredno dividendo, izplačano pred kakršnim koli odprtjem kapitala za zasebne vlagatelje“.
(173)
Obrazložitev argumenta, ki ga je takrat navedla Francoska republika, je z ekonomskega in finančnega vidika logična. Tik pred odprtjem kapitala za druge vlagatelje je smiselno, da edini delničar v svojo lastno korist prevzame čim več sredstev, ki so v podjetju na voljo pred odprtjem kapitala, če to ne pomeni, da bi bila ogrožena privlačnost naložb. Ta vidik se je upošteval v finančnih parametrih, ki se uporabljajo za začetno bilanco stanja podjetja France Télécom, ki se je uporabila kot posredna podlaga za določitev višine izrednega pavšalnega prispevka, kot je bilo izpostavljeno v parlamentarni obravnavi leta 1996. Kot je navedla Francoska republika, je bilo zato popolnoma upravičeno, da si je država v vlogi edinega in preudarnega delničarja izplačala čim višji znesek izrednih dividend, namesto da bi pustila sredstva v podjetju, pri čemer bi po odprtju kapitala v letu 1997 dobila največ sorazmerni delež glede na kapital, ki ga ima v lasti.
(174)
Zdi se, da to obrazložitev Francoske republike, ki je zahtevala, da se analiza zneska doplačila v višini 5,7 milijarde EUR ne upošteva pri presoji reforme glede na pravila o državnih pomočeh, podpirajo tudi pripombe, ki jih je predložila v okviru postopka. Francoska republika z navedbo, da znesek doplačila ni bil določen glede na ocenjeni strošek reforme za državo ali koristi, ki jih je pridobilo podjetje France Télécom, ampak glede na davčno sposobnost podjetja, dejansko izraža, da je uvedba doplačila posledica ravnanja edinega preudarnega delničarja, tj. države kot regulatorja, ki ga skrbi uravnoteženost stroškov pokojnin, prevzetih v skladu z reformo.
(175)
Če bi bilo treba upoštevati tako obrazložitev, Komisija v skladu z zahtevami Francoske republike pri analizi združljivosti reforme s predpisi o državni pomoči ne bi smela upoštevati izrednega pavšalnega prispevka. Iz tega sledi, da bi bilo treba upoštevati samo znižanje letnih prispevkov podjetja France Télécom pod raven prispevkov njegovih konkurentov, kar je bil cilj reforme od leta 1997.
(176)
Iz istih razlogov Komisija ne more upoštevati pripomb pritožnikov, ki so zahtevali vzpostavitev mehanizmov za prilagoditev izrednega pavšalnega prispevka, plačanega v letu 1997, in letnega prispevka delodajalca France Télécom, da se zagotovi finančna nevtralnost reforme. To bi pomenilo tudi, da bi bila potrebna nov izračun in naknadna fiktivna prerazporeditev celotnega izrednega pavšalnega prispevka, vplačanega v državni proračun v letu 1997, ali njegovega dela. Prav tako bi bil z zadevnim mehanizmom vzpostavljen naknadni nadzor za vsako leto posebej, katerega cilj ne bi bil zagotoviti sorazmernost dodeljene pomoči, čeprav bi se od te pomoči odbil znesek izrednega pavšalnega prispevka v letu 1997, ampak odpraviti vsakršen element pomoči v okviru reforme.
(177)
Nasprotno, preučiti je treba, ali bi bilo mogoče plačilo izrednega prispevka upoštevati pri ocenjevanju združljivosti ukrepa pomoči z notranjim trgom, pri čemer bi se ohranila upravičenost tega plačila, kot je določeno z zakonom iz leta 1996.
(178)
V skladu z zakonom iz leta 1996 je bil izredni pavšalni prispevek v letu 1997 plačan kot protidajatev zaradi prevzema stroškov za pokojne s strani Francoske republike. Pod temi pogoji je treba upoštevati učinek uvedbe tega prispevka na finančni rezultat celotne reforme, uvedene z zakonom iz leta 1996, ki se je uporabljala do zdaj. Upoštevati je treba, koliko časa so se stroški pokojnin krili z izrednim pavšalnim prispevkom.
(179)
Pri primerjavi finančnih tokov podjetja France Télécom v zadevnem obdobju, in sicer plačilo izrednega prispevka v letu 1997 in nižjih letnih stroškov, ki izhajajo iz zakona iz leta 1996, je treba zneske diskontirati. V letu 1997 je bilo več plačil izrednega prispevka razporejenih do oktobra 1997, čeprav je bilo zaradi financiranja tega prispevka s posojili finančno breme za podjetje France Télécom dejansko preloženo na poznejše obdobje. Poleg tega so se odvezujoči prispevki plačevali od začetka leta 1997. Načeloma je treba uporabiti diskontno stopnjo iz ustreznega sporočila Komisije na tem področju (71), tj. stopnjo, ki je na primer oktobra 1997 znašala 5,53 %. Preučiti bi bilo treba, ali bi bilo v tem primeru primerno uporabiti drugo stopnjo, in ne stopnje iz zadevnega sporočila, kar bi pomenilo odstopanje od pravil, sporočenih državam članicam, ki jih je Komisija sama sprejela in jih mora uporabljati, razen če je utemeljeno drugače.
(180)
V zvezi s tem odločitev o 7-odstotni stopnji, ki jo je uporabil aktuar francoske vlade pri diskontiranju finančnih tokov do leta 2043 na podlagi reforme iz leta 1996, ne bi bila upravičena, […], ker ta analiza zaradi navedenega časovnega okvira zajema krajše obdobje. Stopnja v višini 7 % je precej višja od povprečnih letnih diskontnih stopenj za obdobje 1997-2010, ki so znašale 4,4 % in ki jih je Francoska republika navedla v svojih pripombah na odločitev o začetku postopka, ali od […]-odstotne diskontne stopnje, ki se je uporabljala za leto 1998 na podlagi reforme načina financiranja pokojnin podjetja La Poste (72).
(181)
Stopenj za leto 1996 v višini približno 7 % za zamenljive državne obveznice z dospelostjo do 15 let, na katere se je sklicevala Francoska republika, prav tako ni mogoče upoštevati. Stopnjo je treba določiti leta 1997 in ne kot povprečje v letu 1996. Poleg tega je obdobje 15 let predolgo glede na pomembnost tokov letnih plačil, ki bi se morala v zadevnem obdobju teoretično pokriti z izrednim pavšalnim prispevkom, pri čemer samo njihove obresti ne bi bile zadostne. Z vidika Francoske republike pa bi bila lahko predvidena izbira sestavljene stopnje, ki temelji na različnih stopnjah optimizacije naložbe izrednega pavšalnega prispevka, da bi se upošteval časovni okvir tokov na podlagi reforme iz leta 1996. Poleg tega, da se takšna stopnja, ki znaša približno 5,50 %, ne bi bistveno razlikovala od referenčne obrestne mere Komisije iz oktobra 1997, pri izbiri ne bi bilo treba upoštevati dejstva, da je analiza izvedena z vidika podjetja France Télécom (73).
(182)
Nazadnje, v zvezi s tem sklicevanje Francoske republike na 7-odstotno stopnjo za obveznice podjetja France Télécom od leta 1991 do leta 1997 zajema obdobje 6 let, tj. precej pred nastankom zadevnih dogodkov. Dejstvo v tem primeru je, da je podjetje France Télécom izredni pavšalni prispevek v letu 1996 financiralo s kratkoročno izdajo, v veliko manjšem obsegu pa tudi z izdajo obveznic. Vendar pa bi se diskontna stopnja, ki izhaja iz obrestnih mer, ki jih plačuje podjetje France Télécom za nove dolgove, nastale v letu 1996, zvišala na 4,8 % na podlagi njegove bilance stanja na dan 31. decembra 1996 (74). Takšna stopnja se prilagodi utemeljenosti dejanskih finančnih stroškov, ki jih je v zadevnem obdobju imelo podjetje France Télécom v zvezi s financiranjem izrednega prispevka. Vendar se zdi primerno, da diskontna stopnja ni odvisna od izbire zadevnega podjetja v tistem obdobju, ampak da se uporabi objektivna referenčna obrestna mera, ki jo je navedla Komisija v svojem sporočilu o diskontnih stopnjah (75).
(183)
Skratka, v tem primeru ni primerno uporabiti referenčne obrestne mere, ki se razlikuje od obrestne mere, ki izhaja iz ustreznega sporočila Komisije, ter tako odstopati od pravil, ki so bila sporočena državam članicam in jih je določila Komisija sama.
Preglednica 5
Finančni tokovi, ki so posledica reforme iz leta 1996 za podjetje France Télécom (1997-2011)
V milijonih EUR
Leto
Izplačane pokojnine
(A)
Nadomestilo in čezmerno nadomestilo
(B)
Letni prispevki
(C)
Prednost za FT
(D)
(A + B-C) (76)
Doplačilo 1. jan.
(E)
Obresti
(F)
Doplačilo 31. dec.
(E + F-D)
1997 (77)
[…]
[…]
[…]
122,3
5 716,8
184,4
5 777,9
1998
[…]
[…]
[…]
188,2
5 777,9
319,5
5 909,2
1999
[…]
[…]
[…]
189,8
5 909,2
326,8
6 046,2
2000
[…]
[…]
[…]
298,3
6 046,2
334,4
6 082,2
2001
[…]
[…]
[…]
302,9
6 082,2
336,3
6 115,6
2002
[…]
[…]
[…]
305,9
6 115,6
338,2
6 148,0
2003
[…]
[…]
[…]
364,7
6 148,0
340,0
6 123,3
2004
[…]
[…]
[…]
477,4
6 123,3
338,6
5 984,5
2005
[…]
[…]
[…]
619,1
5 984,5
330,9
5 696,3
2006
[…]
[…]
[…]
744,4
5 696,3
315,0
5 266,9
2007
[…]
[…]
[…]
909,9
5 266,9
291,3
4 648,2
2008
[…]
[…]
[…]
1 101,0
4 648,2
257,0
3 804,3
2009
[…]
[…]
[…]
1 255,8
3 804,3
210,4
2 758,9
2010
[…]
[…]
[…]
1 386,6
2 758,9
152,6
1 524,8
2011
(ocena)
[…]
[…]
[…]
1 497,5
1 524,8
84,3
111,6
(184)
Upoštevanje doplačila, ki je bilo kapitalizirano po 5,53-odstotni diskontni stopnji, bi moralo do prvega četrtletja leta 2012 (78) nadomestiti zmanjšanje letnih stroškov za podjetje France Télécom zaradi sprejetja reforme iz leta 1996.
(185)
Poleg tega bi zapadlost tega nadomestila, s katerim se izravnajo učinki reforme, v nekaj mesecih tudi sovpadala z dejanskim izčrpanjem sredstev javnega zavoda, pooblaščenega za upravljanje izrednega prispevka podjetja France Télécom, ki naj bi se zgodilo do 31. decembra 2011. Poleg analize diskontiranja je treba upoštevati dejstvo, da mora biti izredni prispevek v vsakem primeru dejansko porabljen. Zato niso vključeni zneski, ki niso vplačani v državni proračun in bi jih bilo mogoče prerazporediti za druge namene, kot tiste, predvidene z veljavnim finančnim zakonom.
(186)
Zato je upravičeno, da podjetju France Télécom zaradi plačila tega izrednega prispevka v letu 1997 ni treba plačati dodatnega letnega prispevka za obdobje med 1. januarjem 1997 in datumom po 31. decembru 2010, ki ga je še treba natančno določiti. Če podatki za leto 2011 ter podatki o strošku nadomestila in čezmernega nadomestila iz preglednice 5 izhajajo iz ocen, bi med drugim morala točen datum določiti Francoska republika na podlagi končnih datumov izvedenih plačil, končnih zneskov plačanih dajatev ter nižjih prispevkov in drugih ugodnosti, ki jih je pridobilo podjetje France Télécom na podlagi zakona iz leta 1996, ob upoštevanju načel za izračun iz preglednice 5.
(187)
Vendar pa je po izničenju učinkov izrednega prispevka in izčrpanju sredstev, plačanih državi, pomoč, dodeljena podjetju France Télécom v letu 1996, imela poln učinek, ker je podjetju France Télécom zagotovila prednost v primerjavi z njegovimi konkurenti. Pomoč je lahko torej upravičena le, če mora podjetje France Télécom plačati odvezujoč prispevek, izračunan na podlagi stopnje, ki zagotavlja dejansko konkurenčno pravičnost. Če bi torej določbe zakona iz leta 1990, kot je bil spremenjen z zakonom iz leta 1996, in veljavne izpeljane regulativne določbe, v skladu s katerimi se stopnja odvezujočega prispevka izračuna tako, da je višina obveznih prispevkov za socialno varnost in davkov enaka za podjetje France Télécom in druga podjetja v telekomunikacijskem sektorju, za katera velja splošno pravo dajatev za socialno varnost, pri čemer je izračun omejen na tveganja, ki so skupna osebam, zaposlenim v skladu z zasebnim pravom, in javnim uslužbencem, ostale nespremenjene, pomoč podjetju France Télécom do izteka finančnih obveznosti, ki jih je Francoska republika prevzela od podjetja France Télécom na podlagi zakona iz leta 1996, ne bi bila skladna z načelom sorazmernosti.
(188)
Da bi bilo izpolnjeno merilo skladnosti s skupnim interesom iz člena 107(3)(c) PDEU, morajo biti torej za združljivost pomoči izpolnjeni pogoji, navedeni v tem sklepu.
7. POGOJI ZA ZDRUŽLJIVOST POMOČI V PRIHODNOSTI
(189)
Zato mora Francoska republika spremeniti veljavne zakone in druge predpise za določitev, izračun in zagotovitev odvezujočega prispevka, ki ga plača podjetje France Télécom, tako da bi bila višina obveznih prispevkov za socialno varnost in davkov enaka za podjetje France Télécom in druga podjetja v telekomunikacijskem sektorju, za katera velja splošno pravo dajatev za socialno varnost. Poleg tega bi bilo treba računske metode in parametre določiti pregledno in objektivno, pri čemer bi bilo treba omogočiti izvajanje nadzora nad njimi in pritožb v zvezi z njimi.
(190)
Francoska republika bi morala pri izračunu višine odvezujočega prispevka zagotoviti, da bi bila višina prispevkov za socialno varnost in davkov enaka za podjetje France Télécom in druga podjetja v telekomunikacijskem sektorju, za katera velja splošno pravo dajatev za socialno varnost, pri čemer bi morala upoštevati tudi tveganja, ki niso skupna osebam, zaposlenim v skladu z zasebnim pravom, in javnim uslužbencem podjetja France Télécom.
(191)
V pripombah Francoske republike, ki so podrobneje opisane v posodobljenih prilogah III in V, so francoski organi ocenili stopnjo odvezujočega prispevka, ki bi ga moralo plačevati podjetje France Télécom od leta 1997 (glej preglednico 4), če bi bila v izračun vključena tveganja, ki niso skupna (v nadaljnjem besedilu: spremenjena stopnja). Spremenjena stopnja vključuje prispevke za primer brezposelnosti in zavarovanje terjatev iz naslova plač, ki to stopnjo zvišujejo, ter posebne prispevke, ki jih konkurenti podjetja France Télécom ne plačujejo, kot so 1-odstotni solidarnostni prispevek in samozavarovane denarne dajatve za prekinitev dela pri podjetju France Télécom, ki to stopnjo znižujejo. To se kaže v stopnji, ki je približno 7 odstotnih točk višja od stopnje, ki se zdaj dejansko uporablja.
(192)
Takšna stopnja zagotavlja konkurenčno enakost v primerjavi z le delno konkurenčno enakostjo, uvedeno z zakonom iz leta 1996, pri čemer se upoštevajo posebni prispevki za socialno varnost, ki jih plačuje podjetje France Télécom. Zato Komisija ne izpodbija načel, osnove in metod za izračun, ki jih je uporabila Francoska republika za določitev spremenjene stopnje odvezujočega prispevka, da bi bila višina prispevkov za socialno varnost in davkov enaka za podjetje France Télécom in druga podjetja v telekomunikacijskem sektorju, za katera velja splošno pravo dajatev za socialno varnost, kot je navedeno v posodobljenih pripombah Francoske republike ter je opisano in podrobno navedeno v prilogah III in V k tem pripombam.
(193)
Posledično je treba pri letnem določanju stopnje, na podlagi katere lahko Francoska republika zagotovi enake konkurenčne pogoje, upoštevati načela, osnovo in metode za izračun odvezujočega prispevka iz pripomb, navedenih v uvodni izjavi 191. Spremenjena stopnja bo zlasti vključevala prispevke za primer brezposelnosti in zavarovanje terjatev zaposlenih ter posebne prispevke, ki jih konkurenti podjetja France Télécom ne plačujejo, kot so 1-odstotni solidarnostni prispevek in samozavarovane denarne dajatve za prekinitev dela pri podjetju France Télécom.
(194)
S to izenačitvijo pogojev bodo zagotovljene konkurenčna enakost za podjetje France Télécom in njegove konkurente ter sorazmernost in združljivost pomoči, odobrene leta 1996, z notranjim trgom.
8. SKLEPNE UGOTOVITVE
(195)
Komisija ugotavlja, da je Francoska republika nezakonito odobrila državno pomoč na podlagi reforme načina financiranja pokojnin javnih uslužbencev v podjetju France Télécom iz leta 1996, s čimer krši člen 108(3) PDEU od začetka njegove veljavnosti.
(196)
Na podlagi odobritve te pomoči so se od leta 1997 znižali letni prispevki podjetja France Télécom za socialno varnost. Vendar je bil ta učinek izravnan vsaj do leta 2010 s plačilom izrednega pavšalnega prispevka v skladu s to reformo. Na podlagi te izravnave bi bilo upravičeno, da bi se pogoji, s katerimi bi se dejansko zagotovila enakopravnost podjetja France Télécom in njegovih konkurentov glede teh stroškov ter na podlagi katerih bi bila ta pomoč združljiva z notranjim trgom, uporabljali od datuma po 31. decembru 2010, ki ga je treba še določiti.
(197)
Zato je, če in kolikor Francoska republika pri izračunu odvezujočega prispevka, ki ga mora plačati podjetje France Télécom, upošteva višino prispevkov za socialno varnost ter davkov podjetja France Télécom in drugih podjetij v telekomunikacijskem sektorju, za katera velja splošno pravo dajatev za socialno varnost, ob upoštevanju tveganj, ki so skupna osebam, zaposlenim v skladu z zasebnim pravom, in javnim uslužbencem, ter tveganj, ki tem osebam niso skupna, mogoče reformo, uvedeno z zakonom iz leta 1996, razglasiti za združljivo z notranjim trgom v skladu s členom 107(3)(c) PDEU. Francoska republika mora torej sprejeti ukrepe, zlasti zakone in druge predpise, ki so potrebni za izpolnitev pogoja iz te uvodne izjave -
SPREJELA NASLEDNJI SKLEP:
Člen 1
Državna pomoč, ki izhaja iz znižanja protidajatve, ki jo je treba plačati državi za obračunavanje in izplačevanje pokojnin, ki so na podlagi zakonika o civilnih in vojaških pokojninah izplačane javnim uslužbencem podjetja France Télécom v skladu z zakonom št. 96-660 z dne 26. julija 1996 o državnem podjetju France Télécom, ki spreminja zakon št. 90-568 z dne 2. julija 1990 o organizaciji javnih poštnih in telekomunikacijskih storitev, je združljiva z notranjim trgom, če so izpolnjeni pogoji iz člena 2.
Člen 2
Odvezujoči prispevek delodajalca, ki ga mora plačati podjetje France Télécom v skladu s členom 30(c) zakona št. 90-568 z dne 2. julija 1990 organizaciji javnih poštnih in telekomunikacijskih storitev, se izračuna in odmeri tako, da je višina prispevkov za socialno varnost in davkov enaka za podjetje France Télécom in druga podjetja v telekomunikacijskem sektorju, za katera velja splošno pravo dajatev za socialno varnost.
Za izpolnitev tega pogoja mora Francoska republika najpozneje sedem mesecev po priglasitvi tega sklepa:
(a)
spremeniti člen 30(c) zakona št. 90-568 z dne 2. julija 1990 organizaciji javnih poštnih in telekomunikacijskih storitev ter zakone in druge predpise, sprejete v zvezi z izvajanjem tega zakona, da osnova za izračun in odmera odvezujočega prispevka delodajalca, ki ga mora plačati podjetje France Télécom, ne bosta omejena le na tveganja, skupna osebam, zaposlenim v skladu z zasebnim pravom, in javnim uslužbencem, ampak da bodo vključena tudi tveganja, ki tem osebam niso skupna;
(b)
podjetju France Télécom naloži plačilo odvezujočega prispevka delodajalca, ki se izračuna v skladu s postopkom iz točke (a), ob upoštevanju tveganj, ki so skupna osebam, zaposlenim v skladu z zasebnim pravom, in javnim uslužbencem, ter tveganj, ki tem osebam niso skupna, pri čemer mora zadevno podjetje ta prispevek plačati od dne, ko so zneski izrednega prispevka, uvedenega z zakonom št. 96-660 z dne 26. julija 1996, ki so bili kapitalizirani po diskontni stopnji na podlagi sporočila Komisije o metodi določanja referenčne in diskontne stopnje, ki se uporablja v zadevnem primeru, izenačeni z zneskom prispevkov in dajatev, ki bi jih moralo podjetje France Télécom še naprej plačevati v skladu s členom 30 prvotne različice zakona št. 90-568 z dne 2. julija 1990.
Člen 3
1. Francoska republika v dveh mesecih od priglasitve tega sklepa Komisiji pošlje podroben opis že sprejetih in načrtovanih ukrepov za uskladitev s tem sklepom. Komisijo obvesti zlasti o:
(a)
napredku pri spremembah zakonov in drugih predpisov iz člena 2;
(b)
končnih zneskih nadomestil in prispevkov za leto 2011 ter po potrebi o zneskih nadomestil in prispevkov, predvidenih za leto 2012, zlasti ob upoštevanju morebitnih neplačanih kapitaliziranih zneskov izrednega prispevka;
(c)
zneskih odvezujočega prispevka delodajalca, ki se izračunajo na načine iz člena 2 zgoraj, za prihodnja obdobja pred spremembo zakonodaje;
(d)
plačilih prispevka delodajalca, potem ko zneski izrednega prispevka, uvedenega z zakonom št. 96-660 z dne 26. julija 1996, ki so bili kapitalizirani po diskontni stopnji na podlagi sporočila Komisije o metodi določanja referenčne in diskontne stopnje, ki se uporablja v zadevnem primeru, niso več izravnali učinka reforme iz leta 1996.
2. Francoska republika obvešča Komisijo o napredku glede sprejetih nacionalnih ukrepov za izvajanje tega sklepa. Na zahtevo Komisije nemudoma pošlje vse informacije o že sprejetih in načrtovanih ukrepih za uskladitev s tem sklepom.
Člen 4
Ta sklep je naslovljen na Francosko republiko.
V Bruslju, 20. decembra 2011