PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 905/2011
ze dne 1. září 2011,
kterým se ukončuje částečný prozatímní přezkum týkající se antidumpingových opatření uložených na dovoz některých polyethylentereftalátů (PET) pocházejících z Indie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na čl. 11 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Evropskou komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
1.1 Platná opatření
(1)
Nařízením (ES) č. 2604/2000 (2) uložila Rada konečné antidumpingové clo z dovozu polyethylentereftalátů (PET) pocházejících mimo jiné z Indie (dále jen „původní šetření“). Na základě přezkumu před pozbytím platnosti uložila Rada nařízením (ES) č. 192/2007 (3) konečné antidumpingové clo na dalších pět let. Antidumpingová opatření byla pozměněna nařízením Rady (ES) č. 1286/2008 (4) po částečném prozatímním přezkumu (dále jen „poslední přezkumné šetření“). Opatření byla nastavena na úrovni odstranění újmy a mají podobu zvláštního antidumpingového cla. Sazba cla se pohybuje mezi 87,5 EUR a 200,9 EUR za tunu pro jednotlivě vyjmenované indické výrobce a zbytková celní sazba uložená na dovoz od ostatních výrobců činí 153,6 EUR za tunu (dále jen „současná cla“).
(2)
Nařízením (ES) č. 2603/2000 (5) uložila Rada konečné vyrovnávací clo z dovozu PET pocházejících mimo jiné z Indie. Na základě přezkumu před pozbytím platnosti uložila Rada nařízením (ES) č. 193/2007 (6) konečné vyrovnávací clo na dalších pět let. Vyrovnávací opatření byla pozměněna nařízením Rady (ES) č. 1286/2008 po posledním přezkumném šetření. Vyrovnávací opatření mají podobu zvláštního cla. Sazba cla se pohybuje mezi 0 EUR a 106,5 EUR za tunu pro jednotlivě vyjmenované indické výrobce a zbytková celní sazba uložená na dovoz od ostatních výrobců činí 69,4 EUR za tunu (dále jen „současná vyrovnávací opatření“).
(3)
Rozhodnutím 2000/745/ES (7) Komise přijala nabídky závazků několika vyvážejících výrobců, přičemž stanovila minimální dovozní cenu (dále jen „závazek“).
1.2 Žádost o přezkum
(4)
Společnost Reliance Industries Limited, indický vyvážející výrobce PET (dále jen „žadatel“), podala žádost o částečný prozatímní přezkum podle čl. 11 odst. 3 základního nařízení. Žádost byla omezena na dumping a na žadatele. Žadatel zároveň rovněž požádal o přezkum současných vyrovnávacích opatření. Zbytková antidumpingová a vyrovnávací cla jsou použitelná na dovoz výrobků vyrobených žadatelem a prodej žadatele do Unie se řídí závazkem.
(5)
Žadatel poskytl důkazy prima facie o tom, že k vyrovnání dumpingu není nutno nadále zachovávat současnou výši současného cla. Žadatel zejména tvrdil, že se podstatně změnily výrobní náklady společnosti, což vedlo k výrazně nižšímu dumpingovému rozpětí než v době zavedení současných cel. Žadatelem provedené srovnání jeho domácích cen a jeho vývozních cen do Unie naznačovalo, že dumpingové rozpětí bylo výrazně nižší než výše současných cel.
1.3 Zahájení částečného prozatímního přezkumu
(6)
Po konzultaci s poradním výborem Komise dospěla k závěru, že žádost obsahuje dostatečné důkazy prima facie odůvodňující zahájení částečného prozatímního přezkumu (dále jen „tento přezkum“), a zveřejněním oznámení o zahájení (8) v Úředním věstníku Evropské unie dne 10. června 2010 zahájila v souladu s čl. 11 odst. 3 základního nařízení částečný prozatímní přezkum omezený na zkoumání dumpingu ve vztahu k žadateli.
1.4 Dotčený výrobek a obdobný výrobek
(7)
Přezkoumávaným výrobkem je polyethylentereftalát (PET) s viskozitním číslem nejméně 78 ml/g podle normy ISO 1628-5, v současnosti kódu KN 3907 60 20, pocházející z Indie (dále jen „dotčený výrobek“).
(8)
Šetření odhalilo, že dotčený výrobek vyráběný v Indii a prodávaný do Unie je z hlediska fyzikálních a chemických vlastností a užití shodný s výrobkem, jenž se vyrábí a prodává na domácím trhu v Indii. Byl proto vyvozen závěr, že výrobky prodávané na domácím trhu a na vývozních trzích jsou obdobné výrobky ve smyslu čl. 1 odst. 4 základního nařízení. Jelikož byl tento přezkum omezen na zjištění dumpingu ve vztahu k žadateli, nebyly učiněny závěry ohledně výrobku vyráběného a prodávaného výrobním odvětvím Unie na trhu Unie.
1.5 Dotčené strany
(9)
O zahájení přezkumu Komise úředně vyrozuměla žadatele, zástupce vyvážející země a sdružení výrobců v Unii. Zúčastněné strany dostaly příležitost, aby písemně sdělily svá stanoviska a požádaly o slyšení ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení.
(10)
Všechny zúčastněné strany, které o to požádaly a prokázaly, že mají zvláštní důvody ke slyšení, byly vyslechnuty.
(11)
S cílem získat informace, které pro své šetření považovala za nezbytné, zaslala Komise žadateli dotazník a ve lhůtě stanovené k tomuto účelu obdržela odpověď.
(12)
Komise si opatřila a ověřila veškeré informace považované za nezbytné pro zjištění dumpingu. Komise provedla inspekci v prostorách žadatele v Bombaji v Indii.
1.6 Období přezkumného šetření
(13)
Šetření dumpingu se týkalo období od 1. dubna 2009 do 31. března 2010 (dále jen „období přezkumného šetření“).
2. VÝSLEDKY ŠETŘENÍ
2.1 Trvalá povaha údajné změny okolností během období přezkumného šetření
(14)
V souladu s čl. 11 odst. 3 základního nařízení se posuzovalo, zda se okolnosti týkající se dumpingu podstatně změnily a zda tato změna je trvalé povahy.
(15)
Žadatel tvrdil, že změny jeho běžné hodnoty a vývozních cen od původního šetření, kterým se stanovilo jeho dumpingové rozpětí, vyplynuly z podstatné změny výrobních nákladů. Podle žadatele byla změna jeho výrobních nákladů spojená se snížením cel uplatňovaných na dovoz základní suroviny, kterou používá při výrobním procesu, do Indie. Žadatel dále rovněž tvrdil, že snížení cel vedlo k omezení vývozních pobídek, což způsobilo změnu domácích prodejních cen použitých ke stanovení běžné hodnoty.
(16)
Zjistilo se však, že i přes snížení cel a omezení vývozních pobídek byly domácí prodejní ceny společnosti, jež se použily ke stanovení běžné hodnoty během období přezkumného šetření, vyšší než ceny použité při původním šetření, v němž se stanovilo dumpingové rozpětí žadatele. Vyšší domácí prodejní ceny byly způsobeny mimo jiné vyššími náklady na některé suroviny a jiné vstupy.
(17)
Pokud jde o vývozní ceny do Unie během období přezkumného šetření, tyto ceny byly stanoveny podle čl. 2 odst. 8 a 9 základního nařízení. Přesto se muselo zejména analyzovat, zda existence cenového závazku, podle kterého byl žadatel povinen prodávat výrobek na trh Unie za cenu vyšší, než je minimální dovozní cena stanovená pro každý měsíc, měla během období přezkumného šetření vliv na vývozní ceny žadatele. Na základě níže uvedených důvodů byl vyvozen závěr, že vývoz do Unie byl cenovým závazkem skutečně ovlivněn. Vzhledem k tomu, že žadatel musel dodržovat minimální dovozní cenu vyplývající z jeho závazku, rozhodl se nevyvážet do Unie během konkrétních měsíců období přezkumného šetření, kdy jeho vývozní ceny na jiné vývozní trhy byly nižší než minimální dovozní cena.
(18)
Bylo konstatováno, že žadatel prodával výrobek do Unie pouze během šesti měsíců období přezkumného šetření. Na druhé straně v průběhu tohoto období prodával výrobky na jiné vývozní trhy, na nichž nemusel splňovat povinnosti stanovené v cenovém závazku. Ukázalo se, že vývozní ceny do třetích zemí během měsíců, kdy žadatel nevyvážel do Unie, byly podstatně nižší než stanovená minimální dovozní cena. S ohledem na výše uvedené skutečnosti lze proto oprávněně předpokládat, že jediným důvodem, proč žadatel ve zbývajících měsících neprodával výrobky do Unie, byla jeho povinnost splňovat své závazky, a nemohl tedy prodávat za cenu nižší, než je stanovená minimální dovozní cena.
(19)
Žadatel popřel zjištění, podle kterého důvod, proč neprodával výrobky na trh Unie, souvisí s existujícím závazkem. Žadatel namítal, že pokud jde o jeho prodej v období přezkumného šetření na jiné velké vývozní trhy, v některých měsících neuskutečnil žádný prodej, a nepravidelný prodej tedy nepředstavoval vlastnost specifickou pro trh Unie. Dále tvrdil, že z měsíčního srovnání dovozních cen dotčeného výrobku do Unie ze všech ostatních vyvážejících zemí a/nebo dovozních cen dotčeného výrobku pocházejícího z Indie s měsíční minimální dovozní cenou společnosti by vyplynulo, že žadatel by byl býval schopen prodávat výrobky do Unie ve všech měsících období přezkumného šetření, aniž by porušil svoje závazky.
(20)
S tvrzeními žadatele nelze souhlasit, neboť společnost na jedné straně soustředila svoji činnost na vybrané jednotlivé trhy, které mají svá specifika a nenaznačují, proč společnost neprodávala do Unie. Na druhé straně žadatelem provedená srovnání vycházela z celkových statistických údajů, zatímco zjištění tohoto přezkumu se zakládají na údajích týkajících se dané společnosti, které mají větší výpovědní hodnotu a jsou spolehlivějším zdrojem, pokud jde o vyvození závěrů. Tvrzení předložená žadatelem rovněž nebyla zcela nesporná, například v některých měsících byly celkové dovozní ceny do Unie skutečně vyšší než minimální dovozní cena, zatímco v jiných obdobích byly celkové dovozní ceny nižší, takže z nich nebylo možné vyvodit žádné obecné závěry. Je však nesporné, že žadatel prodával do Unie pouze v měsících, kdy celkové dovozní ceny do Unie odpovídaly minimální dovozní ceně nebo ji převyšovaly.
(21)
Žadatelovo tvrzení, že pokud by chtěl, mohl během daného šestiměsíčního období, kdy prodával výrobky na jiné vývozní trhy za cenu nižší než jeho minimální dovozní cena, prodávat výrobky na trh Unie, se zamítá jako spekulativní a neopodstatněné. Žadatel nepředložil žádné jiné tvrzení, pokud jde o důvody, proč během uvedených šesti měsíců neprodával výrobky do Unie, když tytéž výrobky zároveň prodával na jiných vývozních trzích za cenu nižší než jeho minimální dovozní cena. Proto byl učiněn závěr, že žadatel během určitého období neprodával výrobky do Unie z důvodu nutnosti splnit své závazky. V důsledku toho nejsou vývozní ceny účtované na trhu Unie v období přezkumného šetření spolehlivé.
(22)
Rovněž byly srovnány prodejní ceny žadatele na trhu Unie a ceny praktikované na jiných vývozních trzích, pro něž neexistoval žádný cenový závazek. Bylo konstatováno, že vývozní ceny na tyto trhy bez závazků ohledně cen byly soustavně nižší po celé období přezkumného šetření.
(23)
Žadatel zpochybnil závěry vyvozené na základě srovnání cen v Unii a na jiných vývozních trzích, přičemž tvrdil, že při analýze podle jednotlivých zemí lze zjistit, že existuje několik dalších vývozních trhů, na nichž jsou účtované ceny, jež převyšují ceny účtované na trhu Unie. V této souvislosti je však podstatnější srovnání průměrných cen než individuální rozdíly při porovnání jednotlivých zemí, které závisí na velikosti trhu, jakož i na zvláštních faktorech spjatých s hospodářskou soutěží, jež na jednotlivých trzích působí.
(24)
V důsledku toho vývozní ceny na třetí trhy lépe odrážejí běžné počínání společnosti při tvorbě cen. Z rozdílu mezi vývozními cenami do Unie a vývozními cenami do zbytku světa vyplývá, že existují silné hospodářské důvody, jež by mohly vést žadatele k tomu, aby prodával do Unie za nižší ceny, pokud by nebyla zavedena minimální dovozní cena. Za těchto okolností se má za to, že jakékoli nově vypočtené dumpingové rozpětí vycházející z vývozních cen do Unie během období přezkumného šetření by takto bylo stanoveno na základě cen, jež se podstatně a trvale nezměnily. Tentýž závěr se týká i žadatelova tvrzení uvedeného v 5. bodě odůvodnění, že ze srovnání jeho domácích cen a jeho vývozních cen do Unie by vyplynulo dumpingové rozpětí nižší než výše současných cel.
(25)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem není splněna podmínka stanovená v čl. 11 odst. 3 základního nařízení, podle které by se okolnosti ohledně dumpingu měly podstatně změnit. K vyrovnání dumpingu je tudíž nutné nadále zachovávat současnou výši opatření.
(26)
Žadatel po poskytnutí informací trval na tom, že ceny, které účtuje na trhu Unie, jsou zcela spolehlivé. Vzhledem k tomu, že se tyto vývozní ceny mezi obdobím původního šetření a obdobím přezkumného šetření podstatně zvýšily, mělo by se mít údajně za to, že i vývozní chování společnosti se během tohoto období podstatně a trvale změnilo. Proto se údajně podstatně a trvale snížilo i dumpingové rozpětí společnosti.
(27)
Dále tvrdil, že trvalá povaha změny okolností není nezbytně rozhodujícím prvkem posouzení, které se má provést po zahájení přezkumu, ale že podstatnější je skutečnost, zda je k vyrovnání dumpingu nutno nadále ukládat clo. Poukázal na základní zásadu stanovenou v čl. 11 odst. 1 základního nařízení a v čl. 11 odst. 1 Antidumpingové dohody WTO, že antidumpingové clo zůstává v platnosti pouze po takovou dobu a v takovém rozsahu, které jsou nezbytné k vyrovnání účinku dumpingu, jenž působí újmu. S ohledem na tuto skutečnost žadatel tvrdil, že při analýze této potřeby by se mělo posoudit do budoucna přinejmenším to, zda je pravděpodobné nebo zda se předpokládá, že dojde k opakovanému výskytu dumpingu na dříve stanovené úrovni.
(28)
V čl. 11 odst. 1 základního nařízení se stanoví, že „antidumpingové clo zůstává v platnosti pouze po takovou dobu a v takovém rozsahu, které jsou nezbytné k vyrovnání účinku dumpingu, jenž působí újmu“. Tato zásada platí i v souvislosti s prozatímními přezkumy, což je i případ stávajícího přezkumu, v souvislosti s nimiž čl. 11 odst. 3 základního nařízení stanoví mimo jiné, že „[…] Prozatímní přezkum se zahájí, jestliže žádost obsahuje dostatečné důkazy o tom, že zachování opatření na vyrovnání dumpingu už není nutné nebo že újma v případě zrušení nebo změny opatření pravděpodobně nebude přetrvávat ani se neobnoví […]“. Ve výše uvedeném ustanovení se stanoví kritérium, které musí být splněno, pokud zúčastněná strana považuje výši opatření za příliš nízkou nebo příliš vysokou a na základě toho požaduje přezkum daných opatření. V souvislosti s postupem po zahájení přezkumu čl. 11 odst. 3 základního nařízení dále výslovně stanoví, že „v rámci šetření podle tohoto odstavce může Komise mimo jiné zkoumat, zda se okolnosti ohledně dumpingu […] podstatně změnily […]. V tomto smyslu se při konečném zjišťování přihlédne ke všem podstatným a náležitě doloženým důkazům“. V čl. 11 odst. 3 se proto stanoví další kritérium k posouzení (tj. podstatná změna okolností) v případě prozatímních přezkumů, které by se mělo během šetření posoudit společně s požadavkem pro zahájení (tj. přezkoumání, zda jsou opatření v současné výši nadále nezbytná), jak tvrdil žadatel.
(29)
Je třeba rovněž poznamenat, že při prozatímních přezkumných šetřeních je běžnou praxí přezkoumat trvalou povahu změněných okolností zjištěných během šetření. V této souvislosti judikatura Tribunálu Evropské unie (9) potvrzuje, že „orgány mají v rámci přezkumu nutnosti zachovat stávající opatření široký prostor pro uvážení, včetně možnosti provést budoucí hodnocení cenové politiky dotyčných vývozců“. Z dostupných důkazů vyplývá, že vývozní ceny účtované žadatelem na trhu Unie neodrážejí skutečnou cenovou politiku žadatele, a proto, jak je uvedeno ve 21. bodě odůvodnění, vývozní ceny účtované na trhu Unie v období přezkumného šetření nejsou spolehlivé, takže každé nově vypočítané dumpingové rozpětí vycházející z těchto cen by tudíž bylo stanovené na základě cen, jež se podstatně a trvale nezměnily, jak je uvedeno ve 24. bodě odůvodnění.
(30)
I přes závěr, že se vývozní ceny do Unie podstatně a trvale nezměnily, byla zvážena žadatelova tvrzení a skutečnost, zda jsou k vyrovnání dumpingu i nadále nezbytná opatření v jejich současné výši. V této souvislosti žadatel tvrdil, že jelikož je jeho dumpingové rozpětí podstatně nižší než to, které bylo zjištěno při původním šetření, a jeho vývozní chování na jiných trzích potvrzuje, že změna dumpingového rozpětí odráží vývoj, který je možné odůvodněně očekávat v budoucnosti, je současná výše opatření jednoznačně příliš vysoká. Zjistilo se však, že tato tvrzení nejsou podložená. Za prvé, pokud jde o vývozní chování žadatele na jiných trzích, vyšlo najevo, že v rozporu s tvrzením žadatele uvedeným v jeho žádosti byly ceny při vývozu na tyto trhy v průměru téměř o 10 % nižší než ceny při vývozu do Unie. Mezi tyto vývozní trhy ve třetích zemích patří několik zemí s různou velikostí trhu, přičemž některé z nich pravděpodobně nemají domácí výrobu PET. Tyto trhy tudíž mají své individuální charakteristiky hospodářské soutěže, jež vedou k cenám a vývoji odlišným od cen a vývoje na trhu Unie. Za druhé, i kdyby se zjistilo, že současná výše opatření by se měla změnit, jelikož už není k vyrovnání dumpingu nutná, vzhledem k uvedeným zjištěním nelze s přiměřenou přesností stanovit, jaká by byla vhodná výše, jestliže neexistují spolehlivé vývozní ceny vyplývající z běžných podmínek na trhu Unie a tyto podmínky odrážející.
(31)
Žadatel se na závěr domníval, že by se mohla provést úprava v souladu s čl. 2 odst. 10 základního nařízení, a zejména s jeho čl. 2 odst. 10 písm. k) pro „rozdíly v jiných činitelích […], pokud se prokáže, že ovlivňují srovnatelnost cen ve smyslu tohoto odstavce“.
(32)
Vzhledem k výše uvedenému závěru, že vývozní ceny se podstatně a trvale nezměnily, nelze stanovit dumpingové rozpětí. Z tohoto důvodu je žádost o úpravu irelevantní, a tudíž se zamítá.
3. UKONČENÍ ŠETŘENÍ
(33)
Vzhledem ke zjištěním, že okolnosti ohledně dumpingu se podstatně a trvale nezměnily, se má za to, že tento přezkum by měl být ukončen beze změny výše cla pro žadatele. Antidumpingová opatření uložená nařízením (ES) č. 1286/2008 na dovoz PET vyráběných žadatelem by proto měla zůstat nezměněna.
4. POSKYTNUTÍ INFORMACÍ
(34)
Žadatel a ostatní dotčené strany byli informováni o nejdůležitějších skutečnostech a úvahách, na jejichž základě bylo zamýšleno navrhnout tento přezkum ukončit. Nebyly předloženy žádné připomínky, které by změnily výše uvedený závěr.
5. ZÁVĚREČNÉ USTANOVENÍ
(35)
Tento přezkum by proto měl být ukončen beze změny nařízení (ES) č. 192/2007,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Částečný prozatímní přezkum antidumpingových opatření vztahujících se na dovoz polyethylentereftalátů v současnosti kódu KN 3907 60 20 a pocházejících mimo jiné z Indie se ukončuje beze změny platných opatření.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 1. září 2011.
IZVEDBENA UREDBA SVETA (EU) št. 905/2011
z dne 1. septembra 2011
o zaključku delnega vmesnega pregleda protidampinških ukrepov, ki se uporabljajo za uvoz določenega polietilen tereftalata (PET) s poreklom iz Indije
SVET EVROPSKE UNIJE JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1225/2009 z dne 30. novembra 2009 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti (1) („osnovna uredba“), in zlasti člena 11(3) Uredbe,
ob upoštevanju predloga, ki ga je po posvetovanju s svetovalnim odborom predložila Evropska komisija,
ob upoštevanju naslednjega:
1. POSTOPEK
1.1 Veljavni ukrepi
(1)
Svet je z Uredbo (ES) št. 2604/2000 (2) uvedel dokončne protidampinške dajatve na uvoz polietilen tereftalata („PET“) s poreklom, med drugim, iz Indije („prvotna preiskava“). Svet je po pregledu zaradi izteka ukrepa z Uredbo (ES) št. 192/2007 (3) uvedel dokončno protidampinško dajatev za nadaljnjih pet let. Protidampinški ukrepi so bili po delnem vmesnem pregledu („zadnja preiskava v zvezi s pregledom“) spremenjeni z Uredbo Sveta (ES) št. 1286/2008 (4). Ukrepi so bili določeni na ravni odprave škode in jih sestavljajo posebne protidampinške dajatve. Stopnja dajatve je 87,5 do 200,9 EUR/tono za poimensko navedene indijske proizvajalce s stopnjo preostale dajatve 153,6 EUR/tono, uvedeno na uvoz drugih proizvajalcev („sedanje dajatve“).
(2)
Z Uredbo (ES) št. 2603/2000 (5) je Svet uvedel dokončne izravnalne dajatve na uvoz PET s poreklom, med drugim, iz Indije. Svet je po pregledu zaradi izteka ukrepa z Uredbo (ES) št. 193/2007 (6) uvedel dokončno izravnalno dajatev za nadaljnjih pet let. Izravnalni ukrepi so bili po zadnji preiskavi v zvezi s pregledom spremenjeni z Uredbo (ES) št. 1286/2008. Izravnalne ukrepe sestavlja posebna dajatev. Stopnja dajatve je 0 do 106,5 EUR/tono za poimensko navedene indijske proizvajalce s stopnjo preostale dajatve 69,4 EUR/tono, uvedeno na uvoz drugih proizvajalcev („sedanji izravnalni ukrepi“).
(3)
Komisija je s Sklepom 2000/745/ES (7) sprejela ponudbe o zavezi več proizvajalcev izvoznikov glede določitve najnižje uvozne cene („zaveza“).
1.2 Zahtevek za pregled
(4)
Zahtevek za delni vmesni pregled je v skladu s členom 11(3) osnovne uredbe vložila družba Reliance Industries Limited, indijski proizvajalec izvoznik PET („vložnik“). Zahtevek je bil po obsegu omejen na damping in na vložnika. Vložnik je hkrati zahteval pregled sedanjih izravnalnih ukrepov. Preostale protidampinške in izravnalne dajatve se uporabljajo za uvoz izdelkov, ki jih proizvaja vložnik, prodajo vložnika v Unijo pa ureja zaveza.
(5)
Vložnik je predložil dokaze prima facie, da nadaljnja uporaba sedanjih dajatev na sedanji ravni za izravnavo dampinga ni več potrebna. Vložnik zlasti trdi, da je prišlo do bistvenih sprememb v proizvodnih stroških družbe, ki so od uvedbe sedanjih dajatev privedle do znatno nižje stopnje dampinga. V skladu z vložnikovo primerjavo domačih cen z njegovimi izvoznimi cenami za Unijo kaže, da je bila stopnja dampinga bistveno nižja od stopnje sedanjih dajatev.
1.3 Začetek delnega vmesnega pregleda
(6)
Komisija je po posvetovanju s svetovalnim odborom ugotovila, da zahtevek vsebuje zadostne dokaze prima facie, ki upravičujejo začetek delnega vmesnega pregleda („ta pregled“), zato je z obvestilom o začetku (8), objavljenim 10. junija 2010 v Uradnem listu Evropske unije, začela delni vmesni pregled v skladu s členom 11(3) osnovne uredbe, omejen na preiskavo dampinga v zvezi z vložnikom.
1.4 Zadevni izdelek in podobni izdelek
(7)
Izdelek, ki se pregleduje, je polietilen tereftalat („PET“) z viskoznim številom 78 ml/g ali več, v skladu s standardom ISO 1628-5, ki se trenutno uvršča pod oznako KN 3907 60 20 in je s poreklom iz Indije („zadevni izdelek“).
(8)
V preiskavi je bilo ugotovljeno, da imata zadevni izdelek, proizveden v Indiji in prodan v Unijo, ter izdelek, proizveden in prodan na domačem trgu v Indiji, enake fizikalne in kemične lastnosti ter enako uporabo. Zato je bilo ugotovljeno, da so izdelki, prodani na domačih in izvoznih trgih, podobni izdelki v skladu s členom 1(4) osnovne uredbe. Ker je bil ta pregled omejen na določitev dampinga glede vložnika, v zvezi z izdelkom, ki ga industrija Unije proizvaja in prodaja na trgu Unije, ni bilo sprejetih sklepov.
1.5 Zadevne strani
(9)
Komisija je o začetku pregleda uradno obvestila vložnika, predstavnike države izvoznice in združenje proizvajalcev Unije. Zainteresirane strani so imele možnost, da pisno izrazijo svoja stališča in zahtevajo zaslišanje v roku iz obvestila o začetku.
(10)
Vsem zainteresiranim stranem, ki so zahtevale zaslišanje in dokazale, da zanj obstajajo posebni razlogi, je bilo zaslišanje odobreno.
(11)
Komisija je vložniku poslala vprašalnik, da bi pridobila informacije, ki so potrebne za preiskavo, ta pa je izpolnjen vprašalnik vrnil v roku.
(12)
Komisija je zbrala in preverila vse informacije, ki so bile po njenem mnenju potrebne za določitev dampinga. Komisija je preveritveni obisk opravila v prostorih vložnika v Mumbaju v Indiji.
1.6 Obdobje preiskave v zvezi s pregledom
(13)
Preiskava dampinga je zajela obdobje od 1. aprila 2009 do 31. marca 2010 („obdobje preiskave v zvezi s pregledom“ ali „OPP“).
2. REZULTATI PREISKAVE
2.1 Trajna narava okoliščin, ki so prevladovale v OPP
(14)
V skladu s členom 11(3) osnovne uredbe je bilo preučeno, ali so se okoliščine v zvezi z dampingom bistveno spremenile in ali se lahko štejejo za trajne.
(15)
Vložnik je trdil, da so bile spremembe njegove normalne vrednosti in izvoznih cen od prvotne preiskave, v kateri je bila določena njegova stopnja dampinga, posledica bistvene spremembe v proizvodnih stroških. Trdil je tudi, da je sprememba njegovih proizvodnih stroškov povezana z znižanjem carin, ki se uporabljajo za uvoz iz Indije osnovnih surovin, ki se uporabljajo v njegovem proizvodnem postopku. Vložnik je prav tako trdil, da je znižanje carin privedlo do znižanja izvoznih spodbud, kar je spremenilo cene domače prodaje, uporabljene za določitev normalne vrednosti.
(16)
Vendar je bilo ugotovljeno, da so bile kljub znižanju carin in izvoznih spodbud domače prodajne cene družbe, ki so se uporabljale za določitev normalne vrednosti v OPP, višje od cen iz prvotne preiskave, ki so bile uporabljene za določitev stopnje dampinga vložnika. Višje domače prodajne cene so bile posledica, med drugim, povečanih stroškov nekaterih surovin in drugih vložkov.
(17)
Izvozne cene v Uniji so bile v OPP določene v skladu s členom 2(8) in (9) osnovne uredbe. V zvezi s tem je bilo treba zlasti analizirati, ali je obstoj cenovne zaveze, v skladu s katero je moral vložnik v OPP prodati svoj izdelek na trg Unije po ceni, višji od najnižje uvozne cene, določeni za vsak mesec, vplival na izvozne cene vložnika. Sklenjeno je bilo, da je zaradi spodaj navedenih razlogov cenovna zaveza dejansko vplivala na izvoz v Unijo. Ker je moral vložnik izpolnjevati obveznosti iz zaveze najnižje uvozne cene, se je odločil, da v posebnih mesecih OPP, ko so bile njegove izvozne cene za druge izvozne trge pod najnižjo uvozno ceno, ne bo izvažal v Unijo.
(18)
Ugotovljeno je bilo, da je vložnik prodajal svoj izdelek v Unijo le šest mesecev OPP. Po drugi strani je celo leto prodajal izdelke na druge izvozne trge, na katerih mu ni bilo treba izpolnjevati obveznosti, določenih v cenovni zavezi. Ugotovljeno je bilo, da so bile izvozne cene za tretje države v mesecih, ko vložnik ni izvažal v Unijo, bistveno nižje od določene najnižje uvozne cene. Zato se glede na navedeno upravičeno domneva, da vložnik ni prodajal izdelkov v Unijo v preostalih mesecih zgolj zato, ker je moral izpolnjevati svoje zaveze in ni mogel prodajati pod določeno najnižjo uvozno ceno.
(19)
Vložnik je nasprotoval ugotovitvi, da je neprodaja izdelka na trg Unije povezana z obstoječo zavezo. Glede njegove prodaje v OPP na druge večje izvozne trge je vložnik trdil, da so bili meseci, v katerih ni prodajal, in da neredne prodaje niso posebna značilnost trga Unije. Trdil je tudi, da bi mesečna primerjava uvoznih cen zadevnega izdelka za Unijo iz vseh drugih izvoznih držav in/ali uvoznih cen zadevnega izdelka s poreklom iz Indije z mesečno najnižjo uvozno ceno družbe pokazala, da bi vložnik lahko prodajal izdelke v Unijo vse mesece OPP, ne da bi kršil zavezo.
(20)
Argumentov vložnika ni mogoče sprejeti, ker je na eni strani družba osredotočila svojo dejavnost na izbrane posamezne trge, ki jih določajo njihove lastne tržne posebnosti in ne nakazujejo razloga za neprodajo družbe v Unijo. Na drugi strani so vložnikove primerjave temeljile na splošnih statističnih podatkih, ugotovitve tega pregleda pa temeljijo na podatkih posamezne družbe, na podlagi katerih je mogoče bolj ustrezno in zanesljivo sprejemati sklepe. Predstavljeni argumenti vložnika prav tako niso bili v celoti utemeljeni; v nekaterih mesecih so bile splošne uvozne cene v Unijo dejansko višje od najnižje uvozne cene, v drugih obdobjih pa so bile nižje od najnižje uvozne cene, zato ni mogoče sprejeti splošnih sklepov. Vendar je nesporno, da je vložnik prodajal v Unijo le v mesecih, ko so bile splošne uvozne cene za Unijo na isti ravni ali višje od najnižje uvozne cene.
(21)
Argument vložnika, da bi lahko, če bi želel, v šestmesečnem obdobju prodajal izdelke na trg Unije, ko je prodajal izdelke na druge izvozne trge po ceni, ki je nižja od njegove najnižje uvozne cene, se zavrne kot špekulativen in neutemeljen. Vložnik ni predložil nobenega drugega argumenta, zakaj v navedenih šestih mesecih ni prodajal izdelkov v Unijo, medtem ko je istočasno prodajal enake izdelke na druge izvozne trge po ceni, ki je bila nižja od njegove najnižje uvozne cene. Zato je bilo sklenjeno, da vložnik izdelkov v Unijo v določenem časovnem obdobju ni prodajal zaradi potrebe po izpolnjevanju svoje zaveze. Posledično izvozne cene, zaračunane na trgu Unije v OPP, niso zanesljive.
(22)
Primerjava je bila narejena tudi med prodajnimi cenami vložnika za trg Unije in cenami, doseženimi na drugih izvoznih trgih, za katere ni obstajala nobena cenovna zaveza. Ugotovljeno je bilo, da so bile izvozne cene za navedene trge brez cenovnih obveznosti v OPP vseskozi nižje.
(23)
Vložnik je podvomil v sklepe primerjave cen za Unijo in druge izvozne trge ter trdil, da pri analizi po posameznih državah obstaja več drugih izvoznih trgov, kjer so zaračunane cene nad cenami, zaračunanimi na trgu Unije. Vendar pa je glede tega primerjava povprečnih cen bolj ustrezna kot posamezne razlike pri primerjavi posameznih držav, kar je povezano z velikostjo in posebnimi konkurenčnimi dejavniki pri navedenih posameznih trgih.
(24)
Posledično izvozne cene za tretje trge bolje odražajo normalno vedenje družbe pri določanju cen. Razlika v ceni med izvoznimi cenami za Unijo in izvoznimi cenami za druge države kaže močne gospodarske argumente za težnjo vložnika k prodaji po nižjih cenah v Uniji, če najnižja uvozna cena ne bi bila v veljavi. V teh okoliščinah se šteje, da bodo tako vse novoizračunane stopnje dampinga, ki temeljijo na izvoznih cenah za Unijo v OPP, določene na osnovi cen, ki se niso znatno spremenile in ne bodo trajne. Enak sklep velja za trditev vložnika, kot je navedeno v uvodni izjavi 5, da bi primerjava njegovih domačih cen in izvoznih cen za Unijo pokazala stopnjo dampinga, ki je nižja od stopnje sedanjih dajatev.
(25)
Glede na navedeno pogoj iz člena 11(3) osnovne uredbe, da so se okoliščine v zvezi z dampingom bistveno spremenile, ni izpolnjen. Zato je nadaljnje izvajanje ukrepov na sedanji ravni za izravnavo dampinga potrebno.
(26)
Po razkritju je vložnik vztrajal, da so njegove cene, zaračunane na trgu Unije, popolnoma zanesljive. Ker so se te izvozne cene med obdobjem prvotne preiskave in OPP bistveno zvišale, je treba izvozno obnašanje družbe v temu obdobju tudi šteti kot bistveno spremenjeno in trajno. Zato bi se tudi stopnja dampinga družbe domnevno zmanjšala in ostala trajna.
(27)
Vložnik je prav tako trdil, da trajna sprememba okoliščin ni nujno odločilni element za oceno po začetku pregleda, bolj pomembno je, ali je ohranitev dajatev potrebna za izravnavo dampinga. Skliceval se je na temeljno načelo iz člena 11(1) osnovne uredbe ter člena 11.1 Protidampinškega sporazuma WTO, da protidampinški ukrepi ostanejo v veljavi samo tako dolgo in samo v takem obsegu, kot je treba, da se prepreči damping, ki povzroča škodo. Glede tega je vložnik trdil, da mora biti analiza nujnosti vnaprejšnja ocena, v kateri bi bila ugotovljena vsaj verjetna ponovitev dampinga na predhodno določeni ravni.
(28)
Člen 11(1) osnovne uredbe določa, da „protidampinški ukrep ostane v veljavi samo tako dolgo in samo v takem obsegu, kot je treba, da se prepreči damping, ki povzroča škodo“. To načelo velja tudi pri vmesnem pregledu, kot v tem primeru, kjer člen 11(3) osnovne uredbe, med drugim, določa: „[…] vmesni pregled se začne, če zahteva vsebuje dovolj dokazov, da nadaljnje izvajanje ukrepa ni več potrebno za preprečevanje dampinga in/ali da bi se škoda verjetno ne nadaljevala oz. se ne bi spet pojavljala, če se ukrep odstrani ali spremeni[…]“. Navedena določba določa referenčno merilo, ki ga je treba doseči, kadar zainteresirana stran meni, da je raven ukrepov prenizka ali previsoka in posledično zahteva pregled navedenih ukrepov. Ko se takšen pregled začne, člen 11(3) osnovne uredbe v nadaljevanju izrecno določa, da „pri izvajanju preiskave, o kateri govori ta odstavek, Komisija med drugim oceni, ali so se okoliščine glede dampinga […] bistveno spremenile […]. V tem pogledu se pri končnem odločanju upoštevajo vsi relevantni in ustrezno dokumentirani dokazi.“ Zato člen 11(3) za vmesne preglede določa dodatno merilo škode (tj. bistveno spremembo okoliščin), ki ga je poleg zahteve glede začetka (tj. oceno, ali so ukrepi na sedanji ravni še potrebni) treba proučiti med preiskavo, kot je trdil vložnik.
(29)
Treba je tudi opozoriti, da je pri vmesnih pregledih običajna praksa preiskav pregledati trajnost spremenjenih okoliščin, ugotovljenih med preiskavo. Glede tega sodna praksa Splošnega sodišča Evropske unije (9) potrjuje, da „imajo institucije široko diskrecijsko pravico, ki pri preizkusu potrebe po ohranitvi obstoječih ukrepov vključuje možnost sklicevanja na presojo politike cen zadevnih izvoznikov v prihodnosti“. Obravnavani dokazi kažejo, da izvozne cene, ki jih zaračuna vložnik na trgu Unije, ne odražajo dejanske cenovne politike vložnika in zato, kot je sklenjeno v uvodni izjavi 21, izvozne cene, zaračunane na trgu Unije v OPP, niso zanesljive in bi bile posledično novoizračunane stopnje dampinga, ki bi temeljile na teh cenah, določene na osnovi cen, ki se niso bistveno in trajno spremenile, kot je navedeno v uvodni izjavi 24.
(30)
Kljub sklepu, da se izvozne cene v Uniji niso bistveno in trajno spremenile, so se obravnavali argumenti vložnika in potrebnost ukrepov na njihovi sedanji ravni za preprečitev dampinga. Glede tega je vložnik trdil, da je trenutna raven ukrepov očitno previsoka glede na to, da bi bila njegova stopnja dampinga bistveno pod ugotovljeno stopnjo v prvotni preiskavi ter bo njegovo izvozno obnašanje na drugih trgih potrdilo, da stopnja dampinga odraža trend, ki se lahko upravičeno pričakuje v prihodnosti. Vendar dejstva niso govorila v prid temu argumentu. Prvič, glede izvoznega obnašanja vložnika na drugih trgih je bilo ugotovljeno, da so bile v nasprotju s trditvijo v zahtevku vložnika cene na teh trgih povprečno za 10 % nižje od cen za Unijo. Ti drugi izvozni trgi tretjih držav zajemajo številne države različnih velikosti trgov, med katerimi nekatere verjetno ne bodo imele domače proizvodnje PET. Te trge tako določajo njihove lastne individualne značilnosti konkurence, ki vodijo do cen in trendov, ki se razlikujejo od tistih na trgu Unije. Drugič, čeprav bi bilo ugotovljeno, da je treba sedanjo raven ukrepov spremeniti, ker dampinga ni več treba preprečevati, ni mogoče s sprejemljivo natančnostjo določiti ustrezne ravni v odsotnosti izvoznih cen, ki izhajajo iz normalnih pogojev na trgu Unije in jih odražajo.
(31)
Vložnik je menil, da bi bila lahko prilagoditev izvedena v skladu s členom 2(10) osnovne uredbe in zlasti z njegovo točko (k) za „razlike v drugih dejavnikih […], če se pokaže, da ti dejavniki vplivajo na primerljivost cen, kakor se zahteva v skladu s tem odstavkom“.
(32)
Glede na navedeni sklep, da se izvozne cene niso bistveno in trajno spremenile, stopnje dampinga ni mogoče določiti. Zato je zahtevek za prilagoditev nepomemben in se zavrne.
3. ZAKLJUČEK PREISKAVE
(33)
Glede na ugotovitve, da se okoliščine glede dampinga niso bistveno in trajno spremenile, se šteje, da bi bilo treba ta pregled zaključiti brez spremembe ravni dajatev za vložnika. Zato bi morali protidampinški ukrepi, uvedeni z Uredbo (ES) št. 1286/2008 na uvoz PET, ki ga proizvaja vložnik, ostati nespremenjeni.
4. RAZKRITJE
(34)
Vložnik in druge zadevne zainteresirane strani so bili obveščeni o bistvenih dejstvih in premislekih, na podlagi katerih naj bi bil predlagan zaključek tega pregleda. Predložene niso bile nobene pripombe, zaradi katerih bi se zgornji sklepi spremenili.
5. KONČNE DOLOČBE
(35)
Ta pregled bi bilo zato treba zaključiti brez spremembe Uredbe (ES) št. 192/2007 -
SPREJEL NASLEDNJO UREDBO:
Člen 1
Delni vmesni pregled protidampinških ukrepov, ki se uporabljajo za uvoz polietilen tereftalata, ki se trenutno uvršča pod oznako KN 3907 60 20 s poreklom, med drugim, iz Indije, se zaključi brez spremembe veljavnih ukrepov.
Člen 2
Ta uredba začne veljati dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
V Bruslju, 1. septembra 2011