NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 267/2010
ze dne 24. března 2010
o použití čl. 101 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie na určité kategorie dohod, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě v odvětví pojišťovnictví
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1534/91 ze dne 31. května 1991 o použití čl. 85 odst. 3 Smlouvy na určité kategorie dohod, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě v odvětví pojišťovnictví (1), a zejména na čl. 1 odst. 1 písm. a), b), c) a e) uvedeného nařízení,
poté, co zveřejnila návrh tohoto nařízení,
po konzultaci s Poradním výborem pro restriktivní praktiky a dominantní postavení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (EHS) č. 1534/91 zmocňuje Komisi k použití čl. 101 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie (2) prostřednictvím nařízení na určité kategorie dohod, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě v odvětví pojišťovnictví, jejichž předmětem je spolupráce v těchto oblastech:
-
stanovení společných sazeb rizikového pojistného, založených na společně zjištěné statistice nebo na počtu pojistných událostí,
-
sestavení vzoru všeobecných pojistných podmínek,
-
společné krytí určitých druhů rizik,
-
likvidace pojistných událostí,
-
kontrola a uznání zabezpečovacích opatření,
-
sestavování seznamů zvýšených rizik a výměna příslušných informací.
(2)
Podle nařízení (EHS) č. 1534/91 přijala Komise nařízení (ES) č. 358/2003 ze dne 27. února 2003 o použití čl. 81 odst. 3 Smlouvy na určité kategorie dohod, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě v odvětví pojišťovnictví (3). Platnost nařízení (ES) č. 358/2003 končí dnem 31. března 2010.
(3)
Nařízení (ES) č. 358/2003 neuděluje výjimku dohodám týkajícím se likvidace pojistných událostí a sestavování seznamů zvýšených rizik a výměny příslušných informací. Komise měla za to, že postrádá dostatečnou zkušenost při projednávání jednotlivých případů, aby využila pravomoci udělené nařízením (EHS) č. 1534/91 v těchto dvou oblastech. Tato situace se nezměnila. Ačkoliv nařízení (ES) č. 358/2003 udělilo výjimku pro sestavování vzoru všeobecných pojistných podmínek a pro kontrolu a uznávání zabezpečovacích opatření, toto nařízení by tak nemělo činit, jelikož při přezkumu Komise týkajícím se fungování nařízení (ES) č. 358/2003 bylo zjištěno, že již není nutné zahrnout tyto dohody do nařízení o blokové výjimce pro dané odvětví. Jelikož tyto dvě kategorie dohod nejsou specifické pro odvětví pojišťovnictví, a jak prokázal přezkum, mohou vyvolat určité obavy z narušení hospodářské soutěže, je vhodnější, aby se na ně vztahovalo vlastní hodnocení.
(4)
Na základě veřejné konzultace, která byla zahájena dne 17. dubna 2008, přijala Komise dne 24. března 2009 zprávu Evropskému parlamentu a Radě o fungování nařízení (ES) č. 358/2003 (dále jen „zpráva“) (4). Ve zprávě a připojeném pracovním dokumentu (dále jen „pracovní dokument“) byly navrženy předběžné změny nařízení (ES) č. 358/2003. Dne 2. června 2009 uspořádala Komise veřejnou schůzku se zúčastněnými stranami, včetně zástupců odvětví pojišťovnictví, spotřebitelských organizací a vnitrostátních orgánů pro hospodářskou soutěž, která se týkala zjištění a návrhů obsažených ve zprávě a pracovním dokumentu.
(5)
Toto nařízení by mělo zajišťovat účinnou ochranu hospodářské soutěže, přinést výhody spotřebitelům a poskytnout přiměřenou právní jistotu podnikům. Při snaze o dosažení těchto cílů je nutno vzít v úvahu zkušenosti Komise v této oblasti a výsledky konzultací vedoucích k přijetí tohoto nařízení.
(6)
Nařízení (EHS) č. 1534/91 vyžaduje, aby nařízení Komise o blokové výjimce definovalo kategorie dohod, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě, pro něž platí, určilo omezení nebo ustanovení, jež smí nebo nesmí být obsažena v dohodách, rozhodnutích a jednání ve vzájemné shodě, a určilo ustanovení, která musí být obsažena v dohodách, rozhodnutích a jednání ve vzájemné shodě, nebo jiné podmínky, jež musí být splněny.
(7)
Je však vhodné zachovat přístup přijatý v nařízení (ES) č. 358/2003, které položilo důraz na definování kategorií dohod, které jsou vyňaty do určité úrovně podílu na trhu, a na bližší určení omezení nebo ustanovení, která nesmí být v těchto dohodách obsažena.
(8)
Je třeba omezit výhody blokové výjimky stanovené tímto nařízením na ty dohody, u nichž se lze s dostatečnou jistotou domnívat, že splňují podmínky uvedené v čl. 101 odst. 3 Smlouvy. Pro použití čl. 101 odst. 3 Smlouvy formou nařízení není nezbytné vymezit ty dohody, které mohou spadat do působnosti čl. 101 odst. 1 Smlouvy. Zároveň se také nelze domnívat, že dohody, které nemohou využívat tohoto nařízení, spadají pod čl. 101 odst. 1 Smlouvy nebo nesplňují podmínky čl. 101 odst. 3 Smlouvy. Při jednotlivém hodnocení dohod podle čl. 101 odst. 1 Smlouvy je nutné vzít v úvahu řadu činitelů, zejména strukturu relevantního trhu.
(9)
Spolupráce mezi pojišťovnami nebo v rámci sdružení pojišťoven při kompilaci informací (což může zahrnovat rovněž určité statistické výpočty), jež umožňuje výpočet průměrných nákladů na pokrytí určitého rizika v minulosti nebo, u životního pojištění, vypracování tabulky úmrtnosti nebo četnosti onemocnění, úrazů nebo invalidity, umožňuje zlepšit znalost rizik a usnadňuje výpočet sazby pojistného za rizika u jednotlivých společností. To může zase usnadnit vstup na trh, a tím se stát přínosem pro spotřebitele. Totéž platí pro společné studie o pravděpodobném dopadu vnějších okolností, které mohou ovlivnit četnost nebo rozsah pojistných událostí nebo výnos různých typů investic. Je však nezbytné zajistit, aby taková spolupráce byla vyňata pouze v rozsahu, v jakém je nezbytná pro dosažení těchto cílů. Je tudíž vhodné stanovit, aby dohody o hrubém pojistném vyňaty nebyly. Hrubé pojistné může být ve skutečnosti nižší než částky, které udávají výsledky dotyčných kompilací, tabulek nebo studií, jelikož pojistitelé mohou využít výnosy svých investic k snížení hrubého pojistného. Dotyčné kompilace, tabulky nebo studie by mimoto měly být nezávazné a sloužit pouze pro orientační účely. Toto nařízení by se nemělo vztahovat na výměnu informací, která není nezbytná k dosažení cílů stanovených v tomto bodě odůvodnění.
(10)
Čím užší jsou kategorie, do nichž se řadí statistika nákladů na krytí určitého rizika v minulosti, tím volněji mohou pojišťovny rozlišovat hrubé pojistné při jeho výpočtu. Je tudíž vhodné vyjmout společné kompilace minulých nákladů na rizika pod podmínkou, že dostupné statistické údaje jsou k dispozici tak podrobně a s takovým rozlišením, které by vyhovovalo z pojistně-matematického hlediska.
(11)
Přístup ke společným kompilacím, tabulkám a výsledkům studií je navíc nezbytný jak pro pojišťovny působící na dotyčném zeměpisném nebo produktovém trhu, tak i pro ty, které uvažují o vstupu na trh. Přístup k těmto kompilacím, tabulkám a výsledkům studií může mít obdobně význam pro organizace spotřebitelů nebo organizace zákazníků. Pojišťovnám, které na dotyčném trhu dosud nepůsobí, a organizacím spotřebitelů nebo zákazníků musí být umožněn přístup k těmto kompilacím, tabulkám a výsledkům studií za přiměřených, dostupných a nediskriminačních podmínek ve srovnání s pojišťovnami, které již na trhu působí. Tyto podmínky mohou zahrnovat například závazek ze strany pojišťovny, která ještě nepůsobí na trhu, poskytovat statistické informace o pojistných událostech, pokud by na trh vstoupila, a mohou zahrnovat rovněž členství ve sdružení pojistitelů odpovědném za kompilace. Výjimka z povinnosti poskytnout přístup organizacím spotřebitelů a organizacím zákazníků by měla být možná z důvodu veřejné bezpečnosti, například pokud informace souvisejí s bezpečnostními systémy jaderných elektráren nebo nedostatky systémů pro předcházení povodním.
(12)
Spolehlivost společných kompilací, tabulek a studií je tím vyšší, čím větší je objem statistických údajů, na nichž se zakládá. Pojistitelé s vysokým podílem na trhu mohou sami vytvářet dostatečný objem statistických údajů, aby byli schopni provádět spolehlivé kompilace, což pojistitelé s nízkým podílem na trhu nemohou a u nových účastníků trhu je ještě méně pravděpodobné, že by mohli takovéto statistické údaje vytvářet. Zahrnutí informací od všech pojistitelů na trhu, včetně velkých pojistitelů, do takovýchto společných kompilací, tabulek a studií v zásadě podporuje hospodářskou soutěž tím, že pomáhá menším pojistitelům a usnadňuje vstup na trh. Vzhledem k této specifičnosti odvětví pojišťovnictví není vhodné podmínit jakékoliv výjimky pro tyto společné kompilace, tabulky a studie prahovou hodnotou podílu na trhu.
(13)
Skupiny soupojištění nebo souzajištění mohou být za určitých omezených okolností nezbytné, aby zúčastněné podniky skupiny mohly poskytovat soupojištění nebo souzajištění rizik, pro něž by v případě neexistence této skupiny mohli nabídnout pouze nedostatečné krytí. Tyto typy skupin obvykle nevedou k omezení hospodářské soutěže podle čl. 101 odst. 1 Smlouvy, nejsou tudíž touto smlouvou zakázány.
(14)
Skupiny soupojištění nebo souzajištění mohou pojistitelům a zajistitelům umožnit poskytování pojištění nebo zajištění rizik i v případě, že spojení přesahuje to, co je nezbytné k zajištění krytí tohoto rizika. Takovéto skupiny však mohou představovat omezení hospodářské soutěže, jako je slaďování pojistných podmínek či dokonce výše krytí a pojistného. Je tudíž vhodné stanovit okolnosti, za nichž takové skupiny mohou výjimky využít.
(15)
U zcela nových rizik není možné vědět dopředu, jaký upisovací objem je nezbytný ke krytí rizika, ani to, zda za účelem poskytování zvláštního typu dotyčného pojištění mohou společně existovat dvě nebo více skupin. Dohoda o spojení nabízející soupojištění nebo souzajištění takových nových rizik může být tudíž po určitou dobu vyňata bez prahové hodnoty podílu na trhu. Tři roky by měly představovat přiměřené období pro vytvoření dostatečného objemu informací o pojistných událostech k určení, zda je konkrétní skupina nezbytná, či nikoli.
(16)
Rizika, která dříve neexistovala, by se měla považovat za nová rizika. Riziko však lze za výjimečných okolností považovat za nové riziko, pokud je na základě objektivní analýzy zjištěno, že se charakter rizika změnil natolik výrazně, že není možné vědět dopředu, jaký upisovací objem je nezbytný ke krytí tohoto rizika.
(17)
U rizik, která nejsou nová, mohou takové skupiny soupojištění nebo souzajištění, které s sebou nesou omezení hospodářské soutěže, za určitých omezených okolností využívat výhod, pokud odůvodní výjimku podle čl. 101 odst. 3 Smlouvy, i když by mohly být nahrazeny dvěma nebo více konkurenčními pojišťovacími subjekty. Mohou například umožnit zúčastněným podnikům získat nezbytné zkušenosti v dotyčné oblasti pojištění nebo mohou umožňovat úspory nákladů nebo snížení hrubého pojistného prostřednictvím společného zajištění za výhodných podmínek. Jakákoli výjimka by se však měla omezovat na dohody, které zúčastněným podnikům neumožňují vyloučit hospodářskou soutěž s ohledem na podstatnou část dotyčných produktů. Spotřebitelům mohou skupiny přinést výhody pouze v případě, existuje-li dostatečná hospodářská soutěž na relevantních trzích, na nichž skupiny působí. Tuto podmínku je nutno považovat za splněnou, pokud podíl určité skupiny na trhu je nižší než prahová hodnota, a lze tudíž předpokládat, že tato skupina je vystavena skutečné nebo potenciální hospodářské soutěži ze strany podniků, které se neúčastní této skupiny.
(18)
Toto nařízení by proto mělo udělit výjimku každé skupině soupojištění nebo souzajištění, která existuje déle než tři roky nebo která nebyla zřízena za účelem krytí nového rizika, pod podmínkou, že společný podíl zúčastněných podniků na trhu nepřekročí určité prahové hodnoty. Prahová hodnota pro soupojišťovací skupiny by měla být nižší, jelikož soupojišťovací skupiny mohou sdílet jednotné pojistné podmínky a hrubé pojistné. Za účelem posouzení, zda skupina splňuje podmínku týkající se podílu na trhu, je nutno sečíst celkový podíl zúčastněných podniků na trhu. Podíl na trhu každého zúčastněného podniku vychází z celkového hrubého příjmu daného zúčastněného podniku z pojistného, jak v rámci skupiny, tak mimo ni na stejném relevantním trhu. Tyto výjimky by se však měly uplatnit pouze tehdy, jestliže dotyčná skupina splňuje ostatní podmínky stanovené v tomto nařízení, jež mají za cíl snížit na minimum omezení hospodářské soutěže mezi zúčastněnými podniky ve skupině. V takovýchto případech je nezbytná individuální analýza s cílem určit, zda jsou či nejsou splněny podmínky stanovené v tomto nařízení.
(19)
S cílem usnadnit uzavírání dohod, z nichž některé mohou obsahovat významná investiční rozhodnutí, by doba platnosti tohoto nařízení měla být stanovena na sedm let.
(20)
Komise může odejmout výhodu plynoucí z tohoto nařízení podle čl. 29 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (5), pokud v konkrétním případě zjistí, že dohoda, na kterou se vztahují výjimky uvedené v tomto nařízení, nicméně má dopady, které nejsou slučitelné s čl. 101 odst. 3 Smlouvy.
(21)
Orgán pro hospodářskou soutěž členského státu může odejmout možnost využívat toto nařízení podle čl. 29 odst. 2 nařízení (ES) č. 1/2003 na území členského státu nebo na jeho části; pokud v konkrétním případě dohoda, na kterou se vztahuje výjimka upravená tímto nařízením, má dopady, které nejsou slučitelné s čl. 101 odst. 3 Smlouvy, na území členského státu nebo na jeho části a pokud má toto území všechny vlastnosti odděleného zeměpisného trhu.
(22)
Při určování, zda by měla být podle článku 29 nařízení (ES) č. 1/2003 odejmuta možnost využívat toto nařízení, mohou mít v tomto ohledu zvláštní význam proti soutěžní účinky vyplývající z existence vazeb mezi skupinou soupojištění nebo souzajištění a/nebo jejími zúčastněnými podniky a ostatními skupinami a/nebo jejich zúčastněnými podniky na stejném relevantním trhu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
DEFINICE
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
1)
„dohodou“ se rozumí dohoda, rozhodnutí sdružení podniků nebo jednání ve vzájemné shodě;
2)
„zúčastněnými podniky“ se rozumí podniky, které jsou smluvními stranami, a s nimi spojené podniky;
3)
„spojenými podniky“ se rozumí
a)
podniky, v nichž smluvní strana přímo nebo nepřímo
i)
může vykonávat více než polovinu hlasovacích práv nebo
ii)
může jmenovat více než polovinu členů dozorčí rady, představenstva nebo orgánů právně zastupujících podnik nebo
iii)
má právo spravovat záležitosti podniku;
b)
podniky, které mohou přímo nebo nepřímo v podniku, který je stranou dohody, vykonávat práva uvedená v písmenu a);
c)
podniky, ve kterých může podnik uvedený v písmenu b) přímo nebo nepřímo vykonávat práva uvedená v písmenu a);
d)
podniky, ve kterých může smluvní strana spolu s jedním či více podniky uvedenými v písmenech a), b) nebo c) nebo ve kterých mohou dva či více z posledně uvedených podniků společně vykonávat práva uvedená v písmenu a);
e)
podniky, v nichž vykonávají práva uvedená v písmenu a) společně
i)
smluvní strany nebo jejich spojené podniky uvedené v písmenech a) až d) nebo
ii)
jedna nebo více smluvních stran nebo jeden či více s nimi spojených podniků uvedených v písmenech a) až d) a jedna nebo více třetích stran;
4)
„soupojišťovacími skupinami“ se rozumí skupiny zřízené pojišťovnami přímo nebo prostřednictvím makléřů či zplnomocněných zástupců, vyjma soupojišťovacích dohod ad hoc na trhu s upisováním, při němž je určitá část daného rizika kryta vedoucím pojistitelem a zbývající část rizika je kryta ostatními pojistiteli, kteří jsou vyzváni ke krytí tohoto zbývajícího rizika, které
a)
se dohodly na tom, že upíší na jméno a na účet všech účastníků skupiny pojištění uvedené kategorie rizik nebo
b)
svěří upsání a řízení pojištění specifické kategorie rizik jejich jménem a na jejich účet jedné z pojišťoven, společnému makléři nebo společnému orgánu zřízenému za tímto účelem;
5)
„souzajišťovacími skupinami“ se rozumí skupiny zřízené pojišťovnami přímo nebo prostřednictvím makléřů či zplnomocněných zástupců, případně s pomocí jedné nebo více zajišťoven, vyjma dohod o souzajištění ad hoc na trhu s upisováním, při němž je určitá část daného rizika kryta vedoucím pojistitelem a zbývající část rizika je kryta ostatními pojistiteli, kteří jsou vyzváni ke krytí zbývajícího rizika, za účelem
a)
vzájemného zajištění všech nebo části závazků, pokud jde o specifickou kategorii rizik;
b)
okrajově za účelem přijetí na jméno a na účet všech účastníků zajištění téže kategorie rizik;
6)
„novými riziky“ se rozumí
a)
rizika, která dříve neexistovala a jejichž pojistné krytí vyžaduje vývoj zcela nového pojistného produktu, který není ani rozšířením, vylepšením či nahrazením stávajícího pojistného produktu, nebo
b)
ve výjimečných případech rizika, u kterých bylo na základě objektivní analýzy zjištěno, že se jejich charakter změnil natolik výrazně, že není možné vědět dopředu, jaký upisovací objem je nezbytný ke krytí tohoto rizika;
7)
„hrubým pojistným“ se rozumí cena, která je účtována kupujícímu pojistky.
KAPITOLA II
SPOLEČNÉ KOMPILACE, TABULKY A STUDIE
Článek 2
Výjimka
Podle čl. 101 odst. 3 Smlouvy a podle ustanovení tohoto nařízení se čl. 101 odst. 1 Smlouvy nepoužije na dohody uzavřené mezi dvěma nebo více společnostmi v odvětví pojišťovnictví pokud jde o
a)
společnou kompilaci a šíření informací nezbytných pro tyto účely:
i)
výpočet průměrných nákladů na krytí uvedených rizik v minulosti (dále jen „kompilace“),
ii)
vytváření tabulek úmrtnosti a tabulek uvádějících četnost onemocnění, úrazů a invalidity v souvislosti s pojištěním zahrnujícím prvek kapitalizace (dále jen „tabulky“);
b)
společné provádění studií pravděpodobného dopadu obecných vnějších okolností zúčastněných podniků na četnost nebo rozsah budoucích pojistných událostí pro dané riziko nebo kategorii rizik nebo na ziskovost různých typů investic (dále jen „studie“) a šíření výsledků těchto studií.
Článek 3
Podmínky vynětí
1. Výjimka uvedená v čl. 2 písm. a) se použije pod podmínkou, že kompilace nebo tabulky
a)
se vztahují k vybranému počtu rizikových let jako sledovanému období a které se týkají stejných nebo srovnatelných rizik v dostatečném počtu, aby vznikl základ, který by byl statisticky vyhodnotitelný a na základě kterého by mohly být číselně vyjádřeny, mimo jiné
i)
počty pojistných událostí během uvedeného období,
ii)
počty jednotlivých rizik pojištěných v každém roce ve vybraném sledovaném období,
iii)
úhrn provedených nebo splatných plateb, pokud jde o pojistné události vzniklé v uvedeném období,
iv)
souhrn pojistných částek za každý rizikový rok ve vybraném sledovaném období;
b)
zahrnují co nejpodrobnější přehled dostupných statistických údajů, který by vyhovoval z pojistně-matematického hlediska;
c)
v žádném případě neobsahují nepředvídané výdaje, příjem odvozený z rezerv, správní nebo obchodní náklady nebo fiskální či parafiskální příspěvky a nezohledňují výnosy z investic, ani předpokládané zisky.
2. Výjimky uvedené v článku 2 se použije pod podmínkou, že výsledné kompilace, tabulky nebo studie
a)
neoznačují dotyčnou pojišťovnu nebo kteréhokoliv pojištěnce;
b)
po svém dokončení a šíření obsahují sdělení, že nejsou závazné;
c)
neobsahují žádný údaj o výši hrubého pojistného;
d)
jsou zpřístupněny za přiměřených, dostupných a nediskriminačních podmínek kterékoli pojišťovně, která si vyžádá jejich kopii, včetně pojišťoven, které nepůsobí na zeměpisném trhu nebo trhu produktu, k nimž se tyto kompilace, tabulky nebo studie vztahují;
e)
jsou s výjimkou případu, kdy je nezveřejnění objektivně opodstatněno důvody veřejné bezpečnosti, zpřístupněny za přiměřených, dostupných a nediskriminačních podmínek organizacím spotřebitelů nebo organizacím zákazníků, které si vyžádají přístup k těmto kompilacím, tabulkám nebo studiím, a to za konkrétních a přesných podmínek z řádně opodstatněného důvodu.
Článek 4
Dohody, na které se výjimka nevztahuje
Výjimky uvedené v článku 2 se nepoužijí, pokud zúčastněné podniky přijmou závazek nebo se zavážou vzájemně či zavážou jiné podniky nepoužívat kompilace nebo tabulky, jež se liší od těch, které jsou uvedeny v čl. 2 písm. a), nebo se neodchýlit od výsledků studií uvedených v čl. 2 písm. b).
KAPITOLA III
SPOLEČNÉ KRYTÍ URČITÝCH DRUHŮ RIZIK
Článek 5
Výjimka
Podle čl. 101 odst. 3 Smlouvy a s výhradou ustanovení tohoto nařízení se čl. 101 odst. 1 Smlouvy nevztahuje na dohody uzavřené mezi dvěma či více podniky v odvětví pojišťovnictví, pokud jde o vytváření a fungování skupin pojišťoven nebo pojišťoven a zajišťoven pro společné krytí specifických kategorií rizik ve formě soupojištění a souzajištění.
Článek 6
Použití výjimky a prahové hodnoty podílu na trhu
1. Pokud jde o soupojišťovací nebo souzajišťovací skupiny, které jsou vytvořeny výhradně za účelem krytí nových rizik, výjimka uvedená v článku 5 se použije v období tří let ode dne prvního zřízení skupiny bez ohledu na podíl skupiny na trhu.
2. Pokud jde o soupojišťovací nebo souzajišťovací skupiny, které nespadají do oblasti působnosti odstavce 1, výjimka uvedená v článku 5 se použije po dobu platnosti tohoto nařízení pod podmínkou, že společný podíl zúčastněných podniků na trhu nepřekročí
a)
20 % relevantního trhu v případě soupojišťovacích skupin;
b)
25 % relevantního trhu v případě souzajišťovacích skupin.
3. Při výpočtu podílu zúčastněného podniku na relevantním trhu se vezme v úvahu
a)
podíl zúčastněného podniku na trhu v rámci dotyčné skupiny;
b)
podíl zúčastněného podniku v rámci jiné skupiny na stejném relevantním trhu jako v případě dotyčné skupiny, jejímž členem je zúčastněný podnik, a
c)
podíl zúčastněného podniku na stejném relevantním trhu jako v případě dotyčné skupiny mimo jakoukoli skupinu.
4. Pro účely použití prahových hodnot podílu na trhu podle odstavce 2 se použijí tato pravidla:
a)
podíl na trhu se vypočítá na základě hrubého příjmu z pojistného; nejsou-li k dispozici údaje o hrubém příjmu z pojistného, lze ke stanovení podílu dotyčného podniku na trhu použít odhady založené na spolehlivých informacích o trhu, včetně poskytnutého pojistného krytí nebo hodnoty pojištěného rizika;
b)
podíl na trhu se vypočítává na základě údajů z předchozího kalendářního roku.
5. Pokud podíl na trhu uvedený v odst. 2 písm. a) nejdříve nepřesahuje 20 %, následně však vzroste nad tuto úroveň, aniž by překročil 25 %, výjimka stanovená v článku 5 se použije i nadále po dobu dvou po sobě jdoucích kalendářních let následujících po roce, v němž byla poprvé překročena 20 % prahová hodnota.
6. Pokud podíl na trhu uvedený v odst. 2 písm. a) nejdříve nepřesahuje 20 %, avšak následně vzroste nad 25 %, výjimka stanovená v článku 5 se použije i nadále po dobu jednoho kalendářního roku následujícího po roce, v němž byla poprvé překročena 25 % prahová hodnota.
7. Výhodu z odstavců 5 a 6 nelze kombinovat tak, aby bylo překročeno období dvou kalendářních let.
8. Pokud podíl na trhu uvedený v odst. 2 písm. b) nejdříve nepřesahuje 25 %, následně však vzroste nad tuto úroveň, aniž by překročil 30 %, výjimka stanovená v článku 5 se použije i nadále po dobu dvou po sobě jdoucích kalendářních let následujících po roce, v němž byla poprvé překročena 25 % prahová hodnota.
9. Pokud podíl na trhu uvedený v odst. 2 písm. b) nejdříve nepřesahuje 25 %, avšak následně vzroste nad 30 %, výjimka stanovená v článku 5 se použije i nadále po dobu jednoho kalendářního roku následujícího po roce, v němž byla poprvé překročena 30 % prahová hodnota.
10. Výhodu z odstavců 8 a 9 nelze kombinovat tak, aby bylo překročeno období dvou kalendářních let.
Článek 7
Podmínky vynětí
Výjimka uvedená v článku 5 se použije pod podmínkou, že
a)
každý zúčastněný podnik má právo vystoupit ze skupiny s přiměřenou výpovědní lhůtou, aniž by podléhal jakýmkoliv sankcím;
b)
pravidla skupiny nezavazují žádný zúčastněný podnik skupiny pojistit nebo zajistit prostřednictvím skupiny riziko druhu, který skupina kryje, ani neomezují žádný zúčastněný podnik skupiny, aby pojišťoval nebo zajišťoval, celkově nebo částečně, takové riziko mimo skupinu;
c)
pravidla skupiny neomezují činnost skupiny nebo zúčastněných podniků na pojištění nebo zajištění rizik nacházejících se v jakékoli zeměpisné části Unie;
d)
dohoda neomezuje výkon nebo prodej;
e)
dohoda nepřiděluje trhy nebo zákazníky a
f)
zúčastněné podniky souzajišťovací skupiny se nedohodnou na hrubém pojistném, které účtují v přímém pojištění.
KAPITOLA IV
KONEČNÁ USTANOVENÍ
Článek 8
Přechodné období
Zákaz uvedený v čl. 101 odst. 1 Smlouvy se v období od 1. dubna 2010 do 30. září 2010 nevztahuje na dohody již platné ke dni 31. března 2010 a které nesplňují podmínky pro výjimku podle tohoto nařízení, ale které splňují podmínky pro výjimku podle nařízení (ES) č. 358/2003.
Článek 9
Doba platnosti
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. dubna 2010.
Jeho použitelnost skončí dnem 31. března 2017.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 24. března 2010.
UREDBA KOMISIJE (EU) št. 267/2010
z dne 24. marca 2010
o uporabi člena 101(3) Pogodbe o delovanju Evropske unije za nekatere skupine sporazumov, sklepov in usklajenih ravnanj v zavarovalniškem sektorju
(Besedilo velja za EGP)
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju Uredbe Sveta (EGS) št. 1534/91 z dne 31. maja 1991 o uporabi člena 85(3) Pogodbe za nekatere skupine sporazumov, sklepov in usklajenih ravnanj v zavarovalniškem sektorju (1) ter zlasti člena 1(1)(a), (b), (c) in (e) Uredbe,
po objavi osnutka te uredbe,
po posvetovanju s Svetovalnim odborom za omejevalna ravnanja in prevladujoče položaje,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Uredba (EGS) št. 1534/91 pooblašča Komisijo, da z uredbo uporabi člen 101(3) Pogodbe o delovanju Evropske unije (2) za nekatere skupine sporazumov, sklepov in usklajenih ravnanj v zavarovalniškem sektorju, ki imajo za cilj sodelovanje v zvezi z:
-
določitvijo skupnih tarif za rizične premije, ki temeljijo na skupno usklajeni statistiki ali številu odškodninskih zahtevkov,
-
določitvijo enotnih splošnih zavarovalnih pogojev,
-
skupnim kritjem nekaterih vrst tveganja,
-
likvidacijo odškodninskih zahtevkov,
-
preskušanjem in odobritvijo varnostnih naprav,
-
registri povečanih tveganj in informacijami o njih.
(2)
Na podlagi Uredbe (EGS) št. 1534/91 je Komisija sprejela Uredbo (ES) št. 358/2003 z dne 27. februarja 2003 o uporabi člena 81(3) Pogodbe ES za določene skupine sporazumov, sklepov in usklajenih ravnanj na področju zavarovalništva (3). Uredba (ES) št. 358/2003 preneha veljati 31. marca 2010.
(3)
Z Uredbo (ES) št. 358/2003 niso izvzeti sporazumi o likvidacijah odškodninskih zahtevkov ter registrih povečanih tveganj in informacijah o njih. Komisija je menila, da nima dovolj izkušenj pri obravnavi posameznih primerov, da bi uporabila pooblastila, ki so ji bila podeljena z Uredbo (EGS) št. 1534/91 na teh področjih. To stanje se ni spremenilo. Čeprav so na podlagi Uredbe (ES) št. 358/2003 priznane izjeme za določitev splošnih pogojev zavarovanja ter za preskušanje in odobritev naprav za varovanje, ta uredba teh izjem ne bi smela vključevati, saj je iz pregleda uporabe Uredbe (ES) št. 358/2003, ki ga je opravila Komisija, razvidno, da takih sporazumov ni več treba vključiti v uredbo o skupinskih izjemah za posamezen sektor. Ker ti dve skupini sporazumov nista značilni za zavarovalniški sektor in lahko, kakor je pokazal pregled, zbujata nekatere pomisleke v zvezi s konkurenco, je primerneje, da se v zvezi z njima opravi samoocena.
(4)
Po javnem posvetovanju, ki se je začelo 17. aprila 2008, je Komisija 24. marca 2009 sprejela Poročilo Evropskemu parlamentu in Svetu o delovanju Uredbe (ES) št. 358/2003 (4) (v nadaljnjem besedilu: Poročilo). V Poročilu in spremljajočem delovnem dokumentu (v nadaljnjem besedilu: delovni dokument) so bile predlagane predhodne spremembe Uredbe (ES) št. 358/2003. Komisija je imela 2. junija 2009 javni sestanek z zainteresiranimi stranmi, vključno s predstavniki zavarovalniškega sektorja, organizacij potrošnikov in nacionalnih organov za konkurenco, na katerem so razpravljali o ugotovitvah in predlogih iz Poročila in delovnega dokumenta.
(5)
Ta uredba naj bi zagotovila učinkovito varstvo konkurence ter hkrati koristi za potrošnike in ustrezno pravno varnost za podjetja. Pri uresničevanju teh ciljev bi bilo treba upoštevati izkušnje Komisije na tem področju in rezultate opravljenih posvetovanj do sprejetja te uredbe.
(6)
Uredba (EGS) št. 1534/91 zahteva, da se v uredbi o izjemah, ki jo sprejme Komisija, opredelijo skupine sporazumov, sklepov in usklajenih ravnanj, za katere velja, določijo omejitve ali klavzule, ki se smejo ali ne smejo pojaviti v sporazumih, sklepih in usklajenih ravnanjih, ter navedejo klavzule, ki jih morajo vsebovati sporazumi, sklepi in usklajena ravnanja, ali drugi pogoji, ki morajo biti izpolnjeni.
(7)
Vendar je primerno še naprej uporabljati pristop iz Uredbe (ES) št. 358/2003 s poudarkom na opredelitvi skupin sporazumov, ki so izvzeti do določene stopnje tržnega deleža, ter določitvi omejitev ali klavzul, ki ne smejo biti del takih sporazumov.
(8)
Ugodnost skupinske izjeme iz te uredbe naj bo omejena na tiste sporazume, za katere se lahko dovolj gotovo domneva, da izpolnjujejo pogoje iz člena 101(3) Pogodbe. Za uredbeno uporabo člena 101(3) Pogodbe ni treba opredeliti sporazumov, za katere lahko velja člen 101(1) Pogodbe. Obenem ni mogoče domnevati, da so sporazumi, za katere se ne uporablja ugodnost iz te uredbe, bodisi zajeti v področje uporabe člena 101(1) Pogodbe bodisi da ne izpolnjujejo pogojev člena 101(3) Pogodbe. Pri posamičnem ocenjevanju sporazumov na podlagi člena 101(1) Pogodbe je treba upoštevati več dejavnikov in zlasti strukturo upoštevnega trga.
(9)
Sodelovanje med zavarovalnicami ali znotraj zavarovalniških podjetniških združenj pri zbiranju informacij (kar lahko vključuje tudi nekatere statistične izračune), ki omogočajo izračun povprečnih stroškov kritja določenega tveganja v preteklosti ali - pri življenjskem zavarovanju - izdelavo tabel stopnje umrljivosti in tabel o pogostnosti bolezni, nezgod in invalidnosti, omogoča boljše poznavanje tveganj in posameznim zavarovalnicam olajšuje oceno tveganj. To pa lahko olajša dostop na trg in tako koristi uporabnikom. Enako velja za skupne študije o verjetnem vplivu zunanjih okoliščin, ki lahko vplivajo na pogostnost ali obseg odškodninskih zahtevkov ali na donos različnih vrst naložb. Vendar je treba zagotoviti izjemo za tako sodelovanje zgolj v obsegu, ki je potreben za dosego teh ciljev. Zato je treba zlasti predvideti, da sporazumi o kosmatih premijah niso izvzeti. Kosmate premije so dejansko lahko nižje od zneskov, ki jih kažejo navedene zbirke podatkov, tabele ali rezultati študij, saj lahko zavarovalnice uporabijo prihodke od naložb za zniževanje premij. Poleg tega zadevne skupne zbirke podatkov, tabele ali študije ne bi smele biti zavezujoče in bi jih bilo treba uporabljati samo kot napotilo. Ta uredba naj ne zajema izmenjave informacij, ki ni potrebna za dosego ciljev v tem odstavku.
(10)
Širše kot so kategorije, v katere se združujejo statistični podatki o stroških kritja določenega tveganja v preteklosti, manj možnosti imajo zavarovalnice za ločevanje kosmatih premij pri njihovem izračunu. Zato je primerno izvzeti skupne zbirke podatkov o stroških tveganja v preteklosti, če statistični podatki, ki so na voljo, vsebujejo toliko podrobnostmi in so tako diferencirani, kot je aktuarno primerno.
(11)
Poleg tega je dostop do teh skupnih zbirk podatkov, tabel in rezultatov študij potreben tako za zavarovalnice, dejavne na upoštevnem geografskem ali proizvodnem trgu, kot za tiste, ki razmišljajo o vstopu na navedeni trg. Podobno je dostop do teh skupnih zbirk podatkov, tabel in rezultatov študij lahko pomemben za organizacije potrošnikov ali strank. Zavarovalnice, ki še niso dejavne na upoštevnem trgu, in organizacije potrošnikov ali strank morajo imeti zagotovljen dostop do takih skupnih zbirk podatkov, tabel in rezultatov študij pod primernimi, dostopnimi in nediskiminatornimi pogoji glede na zavarovalnice, ki so že prisotne na navedenem trgu. Taki pogoji bi lahko na primer vključevali dolžnost zavarovalnice, ki še ni prisotna na trgu, da zagotovi statistične podatke o odškodninskih zahtevkih, če vstopi na trg, ter tudi članstvo v združenju zavarovalnic, ki je odgovorno za pripravo skupnih zbirk podatkov. Izjema od obveznosti zagotavljanja dostopa organizacijam potrošnikov in strank bi morala biti omogočena na podlagi javne varnosti, na primer če se podatki nanašajo na varnostne sisteme jedrskih elektrarn ali na slabosti v sistemih za preprečevanje poplav.
(12)
Zanesljivost skupnih zbirk podatkov, tabel in študij se povečuje s količino statističnih podatkov, na katerih temeljijo. Zavarovalnice z visokimi tržnimi deleži bi lahko interno zbrale dovolj statističnih podatkov, da bi pripravile zanesljive skupne zbirke podatkov, tiste z majhnimi tržnimi deleži pa tega morda ne bodo mogle narediti, še manj pa nove udeleženke na trgu. Vključevanje podatkov vseh zavarovalnic, prisotnih na trgu, vključno z velikimi, v take skupne zbirke podatkov, tabele in študije načeloma spodbuja konkurenco, ker pomaga manjšim zavarovalnicam, in olajšuje vstop na trg. Glede na to posebnost zavarovalniškega sektorja ni ustrezno pogojevati izjem za take skupne zbirke podatkov, tabele in študije s pragom tržnega deleža.
(13)
Sozavarovalni pooli ali sozavarovalni pooli pozavarovanja so lahko v nekaterih omejenih okoliščinah nujni, da lahko udeleženci poola zagotovijo zavarovanje ali pozavarovanje za tveganja, za katera bi lahko brez obstoja poolov ponujala nezadostna kritja. Te vrste poolov ponavadi ne povzročajo omejitve konkurence v smislu člena 101(1) Pogodbe, zato jih ta ne prepoveduje.
(14)
Sozavarovalni pooli ali sozavarovalni pooli pozavarovanja lahko zavarovalnicam in pozavarovalnicam omogočajo zagotovitev zavarovanja ali pozavarovanja za tveganja, tudi če povezovanje v poole zajema več, kot je potrebno za zagotovitev kritja takega tveganja. Vendar imajo taki pooli lahko za posledico omejitve konkurence, kot na primer poenotenje pogojev zavarovanja ali celo zneskov kritja in premij. Zato je primerno določiti okoliščine, v katerih lahko za take poole velja izjema.
(15)
Pri dejansko novih tveganjih ni mogoče predvideti, kakšna zmogljivost vpisa je potrebna za kritje tega tveganja, niti ali bi lahko dva ali več poolov hkrati obstajalo za zagotovitev te posebne vrste zavarovanja. Dogovor o sozavarovalnem poolu ali sozavarovalnem poolu pozavarovanja za kritje takih novih vrst tveganj je zato lahko deležen izjeme za omejeno obdobje brez praga tržnega deleža. Podatki o odškodninskih zahtevkih, zbrani v treh letih, naj bi zadostovali za oceno, ali morajo biti ponudniki vključeni v pool ali ne.
(16)
Kot nova tveganja bi se morala obravnavati tveganja, ki prej niso obstajala. Vendar je mogoče v izjemnih okoliščinah tveganje obravnavati kot novo tveganje, kadar je iz objektivne analize razvidno, da se je tveganje tako bistveno spremenilo, da ni mogoče predvideti, kakšna zmogljivost vpisa je potrebna za kritje takega tveganja.
(17)
Pri tveganjih, ki niso nova, lahko taki sozavarovalni pooli in sozavarovalni pooli pozavarovanja, ki imajo za posledico omejitev konkurence, v določenih omejenih okoliščinah pomenijo koristi, ki upravičujejo izjemo iz člena 101(3) Pogodbe, tudi če bi jih lahko nadomestili dve ali več konkurenčnih zavarovalnic. Ti pooli lahko na primer svojim udeležencem omogočijo pridobivanje potrebnih izkušenj z zadevnega zavarovalniškega sektorja, prihranke pri stroških ali znižanje kosmatih premij s pomočjo skupnega pozavarovanja pod ugodnimi pogoji. Vendar mora biti vsaka izjema omejena na sporazume, ki zadevnim podjetjem ne dajejo možnosti za izključitev konkurence glede znatnega dela zadevnih proizvodov. Potrošnikom lahko pooli zares koristijo le, če je na upoštevnih trgih, na katerih delujejo pooli, dovolj konkurence. Ta zahteva se lahko šteje za izpolnjeno šele tedaj, ko pool ne presega danega praga tržnega deleža in se zato lahko domneva, da je izpostavljen dejanski ali potencialni konkurenci zavarovalnic, ki niso udeleženke tega poola.
(18)
Ta uredba bi zato morala priznavati izjemo vsem takim sozavarovalnim poolom ali sozavarovalnim poolom pozavarovanja, ki obstajajo več kot tri leta ali ki niso bili ustanovljeni zaradi kritja novega tveganja, če skupni tržni delež udeleženih podjetij ne presega določenih pragov. Prag za sozavarovalne poole naj bo nižji, ker se v okviru sozavarovalnega poola lahko pojavljajo enotni pogoji zavarovanja in kosmate premije. Za oceno, ali pool izpolnjuje pogoj, ki se nanaša na tržni delež, je treba sešteti vse tržne deleže udeleženih podjetij. Tržni delež posameznega udeleženega podjetja temelji na skupnem bruto premijskem dohodku zadevnega udeleženega podjetja znotraj in zunaj zadevnega poola na istem upoštevnem trgu. Vendar bi morale te izjeme veljati samo, če zadevni pool izpolnjuje tudi druge pogoje, opredeljene v tej uredbi, katerih namen je kar najbolj zmanjšati omejitve konkurence med udeleženimi podjetji poola. Te primere bi bilo treba analizirati posamično, da se ugotovi, ali so izpolnjeni pogoji iz te uredbe.
(19)
Zaradi olajšanja sklepanja sporazumov, pri čemer lahko nekateri vključujejo precejšnje naložbene odločitve, je treba kot čas veljavnosti te uredbe določiti sedem let.
(20)
Komisija lahko odvzame ugodnost te uredbe na podlagi člena 29(1) Uredbe Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe (5), če v določenem primeru ugotovi, da ima sporazum, za katerega se uporabljajo izjeme iz te uredbe, kljub temu učinke, ki niso skladni s členom 101(3) Pogodbe.
(21)
Organ, pristojen za konkurenco zadevne države članice, lahko umakne ugodnost iz člena 29(2) Uredba Sveta (ES) št. 1/2003 za ozemlje te države članice ali del njenega ozemlja, če ima v konkretnem primeru sporazum, za katerega velja izjema iz te uredbe, kljub temu učinke, ki so nezdružljivi s členom 101(3) Pogodbe, na ozemlju te države članice ali delu njenega ozemlja, ki ima vse lastnosti samostojnega geografskega trga.
(22)
Pri odločanju o tem, ali naj se v skladu s členom 29 Uredbe Sveta (ES) št. 1/2003 umakne ugodnost iz te uredbe, so zlasti pomembni učinki omejevanja konkurence, ki lahko izhajajo iz obstoječih povezav med sozavarovalnim poolom ali sozavarovalnim poolom pozavarovanja in/ali njegovimi udeleženimi podjetji ter drugimi pooli in/ali njihovimi udeleženimi podjetji na istem upoštevnem trgu -
SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:
POGLAVJE I
OPREDELITEV POJMOV
Člen 1
Opredelitev pojmov
V tej uredbi se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:
1.
„sporazum“ je sporazum, sklep podjetniškega združenja ali usklajeno ravnanje;
2.
„udeležena podjetja“ so podpisnice sporazuma in z njimi povezana podjetja;
3.
„povezana podjetja“ so:
(a)
podjetja, v katerih lahko podpisnica sporazuma neposredno ali posredno:
(i)
uveljavlja več kot polovico glasovalnih pravic ali
(ii)
imenuje več kot polovico članov nadzornega sveta, uprave ali teles, ki zakonito zastopajo podjetje, ali
(iii)
ima pravico upravljati posle podjetja;
(b)
podjetja, ki imajo nad podpisnico sporazuma neposredno ali posredno pravice ali pooblastila iz točke (a);
(c)
podjetja, v katerih ima podjetje iz točke (b), neposredno ali posredno, pravice ali pooblastila iz točke (a);
(d)
podjetja, v katerih ima podpisnica sporazuma skupaj z enim ali več podjetji iz točke (a), (b) ali (c) ali v katerih imata dve ali več od slednjih podjetij skupaj pravice ali pooblastila iz točke (a);
(e)
podjetja, v katerih imajo pravice ali pooblastila iz točke (a) skupaj:
(i)
podpisnice sporazuma ali povezana podjetja vsake od njih iz točk (a) do (d) ali
(ii)
ena ali več podpisnic sporazuma ali eno ali več njihovih povezanih podjetij iz točk (a) do (d) in ena ali več tretjih oseb;
4.
„sozavarovalni pooli“ so skupnosti, ki jih ustanovijo zavarovalnice neposredno ali prek posrednikov ali pooblaščenih zastopnikov, razen ad hoc dogovorov o sozavarovanju na trgu vpisa, pri čemer določen del danega tveganja krije glavna zavarovalnica, preostali del tveganja pa naslednje zavarovalnice, pozvane h kritju preostalega dela, ki:
(a)
se zavežejo, da bodo v imenu in za račun vseh udeleženih sklepale zavarovalne pogodbe za določene vrste tveganj ali
(b)
poverijo sklepanje in upravljanje zavarovanja določene vrste tveganj v njihovem imenu in za njihov račun eni izmed zavarovalnic, skupnemu posredniku ali skupnemu organu, ustanovljenemu v ta namen;
5.
„sozavarovalni pooli pozavarovanja“ so skupnosti, ki jih ustanovijo zavarovalnice neposredno ali prek posrednikov ali pooblaščenih zastopnikov in morda ob pomoči ene ali več pozavarovalnic, razen ad hoc dogovorov o sozavarovanju pozavarovanja na trgu vpisa, pri čemer določen del danega tveganja krije glavna zavarovalnica, preostali del tveganja pa naslednje zavarovalnice, pozvane h kritju preostalega dela:
(a)
zaradi skupnega pozavarovanja vseh svojih obveznosti ali njihovega dela glede določene vrste tveganj;
(b)
zaradi morebitnega sprejetja pozavarovanja za isto vrsto tveganj v imenu in za račun vseh udeleženih;
6.
„nova tveganja“ so:
(a)
tveganja, ki prej niso obstajala in ki se lahko krijejo samo s popolnoma novim zavarovalnim produktom, ne pa z razširitvijo, izboljšanjem ali zamenjavo obstoječega zavarovalnega produkta, ali
(b)
izjemoma tveganja, za katera je objektivna analiza pokazala, da so se tako bistveno spremenila, da ni mogoče predvideti, kakšna zmogljivost vpisa je potrebna za kritje takega tveganja;
7.
„kosmata premija“ je cena, ki se zaračuna zavarovalcu.
POGLAVJE II
SKUPNE ZBIRKE PODATKOV, TABELE IN ŠTUDIJE
Člen 2
Izjema
Na podlagi člena 101(3) Pogodbe in na podlagi določb te uredbe se člen 101(1) Pogodbe ne uporablja za sporazume, sklenjene med dvema ali več podjetji v zavarovalniškem sektorju za:
(a)
skupno zbiranje in razširjanje informacij, potrebnih za naslednje namene:
(i)
izračun povprečnih stroškov kritja določenega tveganja v preteklosti (v nadaljnjem besedilu: zbirke podatkov);
(ii)
oblikovanje tabel umrljivosti ter tabel, ki kažejo pogostnost bolezni, nezgod in invalidnosti v zvezi z zavarovanjem, ki vključuje element kapitalizacije (v nadaljnjem besedilu: tabele);
(b)
skupno izvajanje študij o možnem vplivu splošnih okoliščin, ki so zunaj vpliva zainteresiranih podjetij, bodisi o pogostnosti ali obsegu bodočih zahtevkov glede določenega tveganja ali vrste tveganja ali o donosnosti različnih vrst naložb (v nadaljnjem besedilu: študije), ter posredovanje rezultatov takih študij.
Člen 3
Pogoji za izjemo
1. Izjema iz člena 2(a) velja le, če zbirke podatkov in tabele:
(a)
temeljijo na zbirki podatkov, ki se nanašajo na določeno število rizičnih let, izbranih kot opazovano obdobje, ter na zadostno število identičnih ali primerljivih tveganj za pridobivanje osnove, ki se lahko statistično obdela in ki bo med drugim dala podatke o:
(i)
številu odškodninskih zahtevkov v navedenem obdobju;
(ii)
številu posamičnih tveganj, zavarovanih v vsakem rizičnem letu v opazovanem obdobju;
(iii)
skupnih zneskih, ki so bili ali bi lahko bili plačani za odškodninske zahtevke, ki so nastali v navedenem obdobju;
(iv)
skupnem znesku kapitala, ki je bil zavarovan v vsakem rizičnem letu v opazovanem obdobju;
(b)
vključujejo tako podroben pregled statističnih podatkov, ki so na voljo, kot je aktuarno primerno;
(c)
nikakor ne vključujejo elementov za nepredvidene izdatke, dohodka iz rezervacij, upravnih ali prodajnih stroškov ali davkov in drugih dajatev ter ne upoštevajo realizacije iz naložb niti pričakovanih dobičkov.
2. Izjeme iz člena 2 veljajo le, če zbirke podatkov, tabele ali rezultati študij:
(a)
ne razkrivajo identitete udeleženih zavarovalnic niti zavarovancev;
(b)
pri zbiranju in posredovanju vsebujejo izrecno navedbo, da so nezavezujoči;
(c)
ne vsebujejo kakršne koli navedbe višine kosmate premije;
(d)
postanejo na voljo pod primernimi, dostopnimi in nediskriminacijskimi pogoji vsem zavarovalnicam, ki zahtevajo izvod, tudi tistim, ki niso dejavne na geografskem ali proizvodnem trgu, na katerega se te zbirke podatkov, tabele ali rezultati študij nanašajo;
(e)
postanejo na voljo pod primernimi, dostopnimi in nediskriminacijskimi pogoji organizacijam potrošnikov ali strank, ki iz pravilno utemeljenih razlogov vložijo posamezne in natančne zahtevke za dostop do njih, razen če je nerazkritje objektivno utemeljeno na podlagi javne varnosti.
Člen 4
Sporazumi, ki jih izjema ne zajema
Izjeme iz člena 2 ne veljajo, če se udeležena podjetja med seboj dogovorijo ali zavežejo ali pa naložijo drugim zavarovalnicam, da ne uporabljajo zbirk podatkov ali tabel, ki se razlikujejo od tistih iz člena 2(a), ali da ne odstopajo od rezultatov študij iz člena 2(b).
POGLAVJE III
SKUPNO KRITJE DOLOČENIH VRST TVEGANJ
Člen 5
Izjema
Na podlagi člena 101(3) Pogodbe in na podlagi določb te uredbe se člen 101(1) Pogodbe ne uporablja za sporazume, sklenjene med dvema ali več podjetji v zavarovalniškem sektorju v zvezi z ustanovitvijo in delovanjem zavarovalniških poolov ali zavarovalniških in pozavarovalniških poolov za skupno kritje določenih vrst tveganj v obliki sozavarovanja ali sozavarovanja pozavarovanja.
Člen 6
Uporaba izjeme in pragi tržnih deležev
1. Glede sozavarovalnih poolov ali sozavarovalnih poolov pozavarovanja, ustanovljenih izključno za kritje novih tveganj, izjema iz člena 5 velja tri leta od datuma prve ustanovitve poola, ne glede na tržni delež poola.
2. Glede sozavarovalnih poolov ali sozavarovalnih poolov pozavarovanja, ki ne spadajo v področje uporabe odstavka 1, izjema iz člena 5 velja v obdobju veljavnosti te uredbe, če skupni tržni delež udeleženih podjetij ne presega:
(a)
20 % upoštevnega trga v primeru sozavarovalnih poolov;
(b)
25 % upoštevnega trga v primeru sozavarovalnih poolov pozavarovanja.
3. Pri izračunu tržnega deleža udeleženega podjetja na upoštevnem trgu se upošteva:
(a)
tržni delež udeleženega podjetja znotraj zadevnega poola;
(b)
tržni delež udeleženega podjetja znotraj drugega poola, ki deluje na istem upoštevnem trgu kot zadevni pool in katerega član je udeleženo podjetje, ter
(c)
tržni delež udeleženega podjetja zunaj kakršnega koli poola na istem upoštevnem trgu, na katerem deluje zadevni pool.
4. Za uporabo pragov tržnega deleža iz odstavka 2 veljajo naslednja pravila:
(a)
tržni delež se izračuna na podlagi bruto premijskega dohodka; če podatki o bruto premijskem dohodku niso na voljo, se za ugotavljanje tržnega deleža zadevnega podjetja lahko uporabijo ocene, dobljene na podlagi drugih zanesljivih tržnih informacij, vključno z zagotovljenim kritjem ali vrednostjo zavarovanega tveganja;
(b)
tržni delež se izračuna na podlagi podatkov za prejšnje koledarsko leto.
5. Če tržni delež iz točke (a) odstavka 2 na začetku ne presega 20 %, vendar se pozneje poveča tako, da ne presega 25 %, izjema iz člena 5 velja še dve zaporedni koledarski leti, ki sledita letu, ko je bil prag 20 % prvič presežen.
6. Če tržni delež iz točke (a) odstavka 2 na začetku ne presega 20 %, vendar se pozneje poveča nad 25 %, izjema iz člena 5 velja še eno koledarsko leto, ki sledi letu, ko je bil prag 25 % prvič presežen.
7. Ugodnosti iz odstavkov 5 in 6 se ne smejo združiti tako, da je presežena doba dveh koledarskih let.
8. Če tržni delež iz točke (b) odstavka 2 na začetku ne presega 25 %, vendar se pozneje poveča tako, da ne presega 30 %, izjema iz člena 5 velja še dve zaporedni koledarski leti, ki sledita letu, ko je bil prag 25 % prvič presežen.
9. Če tržni delež iz točke (b) odstavka 2 na začetku ne presega 25 %, vendar se pozneje poveča nad 30 %, izjema iz člena 5 velja še eno koledarsko leto, ki sledi letu, ko je bil prag 30 % prvič presežen.
10. Ugodnosti iz odstavkov 8 in 9 se ne smejo združiti tako, da je presežena doba dveh koledarskih let.
Člen 7
Pogoji za izjemo
Izjema iz člena 5 velja le, če:
(a)
ima vsako udeleženo podjetje pravico, da v razumnem odpovednem roku brez kakršnih koli sankcij izstopi iz poola;
(b)
pravila poola ne zavezujejo nobenega udeleženega podjetja v poolu, da zavaruje ali pozavaruje v okviru poola, niti se nobenih udeleženih podjetij v poolu ne omejuje, da bi zavarovala ali pozavarovala zunaj poola, in sicer niti v celoti niti delno ter v zvezi z nobenimi vrstami tveganj, ki jih zajema pool;
(c)
pravila poola ne omejujejo dejavnosti poola ali njegovih udeležencev na zavarovanje ali pozavarovanje tveganj na določenem geografskem področju Unije;
(d)
sporazum ne omejuje obsega proizvodov ali prodaje;
(e)
sporazum ne deli trgov ali strank ter
(f)
se udeleženci sozavarovalnega poola pozavarovanja ne dogovarjajo o kosmatih premijah, ki jih zaračunavajo pri neposrednem zavarovanju.
POGLAVJE IV
KONČNE DOLOČBE
Člen 8
Prehodno obdobje
Prepoved iz člena 101(1) Pogodbe ne velja od 1. aprila 2010 do 30. septembra 2010 v zvezi s sporazumi, ki že veljajo 31. marca 2010 in ne izpolnjujejo pogojev za uporabo izjeme iz te uredbe, izpolnjujejo pa pogoje za uporabo izjeme iz Uredbe (ES) št. 358/2003.
Člen 9
Veljavnost
Ta uredba začne veljati 1. aprila 2010.
Veljati preneha 31. marca 2017.
Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
V Bruslju, 24. marca 2010