NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 121/2012
ze dne 15. února 2012,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 1234/2007, pokud jde o rozdělování potravinářských produktů nejchudším osobám v Unii
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 42 první pododstavec a čl. 43 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanoviska Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Rady (EHS) č. 3730/87 ze dne 10. prosince 1987, kterým se stanoví obecná pravidla pro dodávky potravin z intervenčních zásob organizacím pověřeným jejich rozdělením nejchudším osobám ve Společenství (4), jež bylo následně zrušeno a začleněno do nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty („jednotné nařízení o společné organizaci trhů“) (5), poskytovalo spolehlivý režim rozdělování potravin nejchudším osobám v Unii (režim rozdělování potravin) po více než dvacet let a úspěšně přispělo k sociální soudržnosti Unie, neboť oslabilo ekonomické a sociální nerovnosti.
(2)
Mezi cíle společné zemědělské politiky podle čl. 39 odst. 1 Smlouvy patří vedle stabilizace trhů zajištění toho, že se dodávky dostanou ke spotřebitelům za rozumné ceny. Režim rozdělování potravin během let přispěl k dosažení obou cílů a díky zlepšení nedostatečného zajišťování potravin pro nejchudší osoby v Unii se ukázal být nezbytným nástrojem, jenž přispívá k široké dostupnosti potravin v rámci Unie a zároveň snižuje intervenční zásoby.
(3)
Evropský parlament vyzval ve svém usnesení ze dne 7. července 2011 Komisi a Radu, aby nalezly pro zbývající roky stávajícího víceletého finančního rámce přechodné řešení, které zabrání náhlému a prudkému poklesu potravinové pomoci v důsledku snížení finančních prostředků z 500 milionů EUR na 113 milionů EUR a zajistí, že osoby závislé na potravinové pomoci nebudou ohroženy nedostatkem potravin.
(4)
Stávající režim rozdělování potravin spočívá v rozdělování produktů z intervenčních zásob Unie, dočasně doplňovaných tržními nákupy. Postupné reformy společné zemědělské politiky a příznivý vývoj výrobních cen nicméně vyústily v postupné snížení intervenčních zásob a sortimentu dostupných produktů. Současné znění nařízení (ES) č. 1234/2007 povoluje tržní nákupy pouze v případě dočasné nedostupnosti produktů. V souladu s rozsudkem Tribunálu ve věci T-576/08 (6) nemohou nákupy potravin na trhu Unie nahrazovat snížené intervenční zásoby pravidelně. Za těchto okolností se jeví jako vhodné režim rozdělování potravin ukončit. Aby dobročinné organizace v členských státech, které stávající režim rozdělování potravin využívají, měly dostatečnou dobu na přizpůsobení se nové situaci, režim rozdělování potravin by měl být pozměněn tak, aby poskytl přechodné období, během něhož by se tržní nákupy staly pravidelným zdrojem zásobování pro dotčený režim, aby doplňovaly intervenční zásoby tam, kde nejsou dostupné. Přechodné období by mělo skončit s dokončením ročního plánu na rok 2013.
(5)
Uplatňování režimu rozdělování potravin Unie by nemělo mít žádný vliv na vnitrostátní režimy rozdělování potravin.
(6)
V zájmu řádného rozpočtového řízení je třeba stanovit pevný strop podpory Unie. Režim pro rozdělování potravin by měl být přidán na seznam výdajů v čl. 3 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky (7), které mají být financovány z Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF).
(7)
Zkušenosti ukázaly, že pokud jde o řízení režimu rozdělování potravin, jsou nezbytná jistá zlepšení. Komise by tedy měla pro provedení režimu rozdělování potravin stanovit roční plány na období let 2012 a 2013 vycházející z žádostí členských států, které sdělí Komisi, a z ostatních informací, jež budou považovány za důležité. Členské státy by měly založit své žádosti o potravinářské produkty na vnitrostátních programech rozdělování potravin a stanovit své cíle a priority pro rozdělování potravin nejchudším osobám, a to včetně zohlednění nutričních hodnot. V této souvislosti je vhodné, aby členské státy měly možnost dát přednost produktům pocházejícím z Unie. A konečně, v zájmu náležitého krytí nákladů spojených s prováděním ročních plánů je nezbytné, aby členské státy mohly z prostředků, jež jsou k dispozici v rámci ročních plánů, nahradit některé náklady vzniklé určeným organizacím v souvislosti se správou, dopravou a skladováním.
(8)
Členské státy by měly vykonávat odpovídající správní a fyzické kontroly a udělovat sankce, jestliže dojde k nesrovnalostem, aby se zajistilo provádění ročních plánů v souladu s platnými pravidly.
(9)
V zájmu zajištění nepřetržitého fungování stávajícího režimu rozdělování potravin, jež by mělo umožnit jeho postupné zrušení účinným způsobem, by toto nařízení mělo platit od 1. ledna 2012 do dokončení ročního plánu na rok 2013.
(10)
Nařízení (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 1234/2007 by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 1290/2005 se doplňuje nové písmeno, které zní:
„g)
režim rozdělování potravin nejchudším osobám v Unii podle článku 27 nařízení (ES) č. 1234/2007.“
Článek 2
Nařízení (ES) č. 1234/2007 se mění takto:
1)
Článek 27 se nahrazuje tímto:
„Článek 27
Režim rozdělování potravin nejchudším osobám v Unii
1. Zřizuje se režim na období let 2012 a 2013, v jehož rámci mohou organizace určené členskými státy, jež nesmí být podnikatelskými subjekty rozdělovat potravinářské produkty nejchudším osobám v Unii. K účelům tohoto režimu rozdělování potravin se použijí produkty z intervenčních zásob, nebo pokud intervenční zásoby vhodné pro režim rozdělování potravin nejsou k dispozici, nakoupí se potravinářské produkty na trhu.
Pro účely režimu rozdělování potravin uvedeného v prvním pododstavci se „nejchudšími osobami“ rozumí fyzické osoby včetně rodin nebo skupin složených z těchto osob, jejichž sociální a finanční závislost je evidována nebo uznána na základě kritérií způsobilosti přijatých příslušnými vnitrostátními orgány, nebo je takto posuzována na základě kritérií užívaných určenými organizacemi a schválených uvedenými příslušnými vnitrostátními orgány.
2. Členské státy, které si přejí účastnit se režimu rozdělování potravin uvedeného v odstavci 1, předloží Komisi programy rozdělování potravin, které obsahují:
a)
podrobné údaje o hlavních rysech a cílech těchto programů;
b)
určené organizace;
c)
žádosti o množství potravinářských produktů, které mají být rozděleny každý rok, a další důležité informace.
Členské státy vybírají potravinářské produkty na základě objektivních kritérií včetně nutričních hodnot a vhodnosti pro rozdělování. Za tímto účelem mohou členské státy dát přednost potravinářským produktům pocházejícím z Unie.
3. Komise přijme roční plány na základě žádostí a dalších důležitých informací uvedených v odst. 2 prvním pododstavci písm. c), které členské státy předložily v rámci svých programů rozdělování potravin.
Každý roční plán stanoví roční finanční částky, které Unie přidělí každému členskému státu.
Nejsou-li potravinářské produkty obsažené v ročním plánu k dispozici z intervenčních zásob v členském státě, v němž jsou požadovány, stanoví Komise v ročním plánu možnost převést tyto produkty do dotčeného členského státu z členských států, v jejichž intervenčních zásobách k dispozici jsou.
Komise může revidovat roční plán na základě případných změn, které mají vliv na jeho provádění.
4. Potravinářské produkty se určeným organizacím uvolňují zdarma.
Rozdělování potravinářských produktů nejchudším osobám se uskutečňuje:
a)
zdarma nebo
b)
za cenu, která v žádném případě nepřekročí částku odůvodněnou náklady vzniklými určeným organizacím při jejich rozdělování,a které nejsou způsobilými náklady podle odst. 7 druhého pododstavce písm. a) a b).
5. Členské státy, které se režimu rozdělování potravin uvedeného v odstavci 1 účastní:
a)
předloží Komisi roční zprávu o provádění programů rozdělování potravin;
b)
včas Komisi informují o vývoji, jež má na provádění programů rozdělování potravin vliv.
6. Unie financuje způsobilé náklady v rámci režimu. Toto financování nepřekročí 500 milionů EUR za rozpočtový rok.
7. Způsobilé náklady v rámci režimu jsou:
a)
náklady na potravinářské produkty uvolněné z intervenčních zásob;
b)
náklady na potravinářské produkty zakoupené na trhu; a
c)
náklady na přepravu potravinářských produktů z intervenčních zásob mezi členskými státy.
V rámci finančních prostředků vyčleněných na provádění ročního plánu v každém členském státě mohou příslušné vnitrostátní orgány uznat za způsobilé:
a)
náklady na přepravu potravinářských produktů do skladů určených organizací;
b)
tyto náklady vzniklé určeným organizacím, pokud přímo souvisejí s prováděním ročního plánu:
i)
správní poplatky.
ii)
náklady na přepravu mezi sklady určených organizací a místy konečného výdeje a
iii)
náklady na skladování.
8. Členské státy provádějí správní a fyzické kontroly s cílem zajistit provádění ročních plánů v souladu s platnými pravidly a stanoví sankce pro případ nesrovnalostí.
9. Na obalech potravin rozdělovaných v rámci ročních plánů a v místech výdeje jsou jasně uvedena slova „Pomoc Evropské unie“ spolu se znakem Evropské unie.
10. Režimem rozdělování potravin uvedeným v odstavci 1 nejsou dotčeny žádné vnitrostátní režimy, jejichž prostřednictvím jsou v souladu s právními předpisy Unie rozdělovány potravinářské produkty nejchudším osobám.“
2)
V článku 204 se doplňuje nový odstavec, který zní:
„6. Článek 27 se použije od 1. ledna 2012 do dokončení ročního plánu na rok 2013.“
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení se použije od 1. ledna 2012 do dokončení ročního plánu na rok 2013.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 15. února 2012.
UREDBA (EU) št. 121/2012 EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA
z dne 15. februarja 2012
o spremembi uredb Sveta (ES) št. 1290/2005 in (ES) št. 1234/2007 glede razdeljevanja prehrambnih proizvodov najbolj ogroženim osebam v Uniji
EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti prvega odstavka člena 42 in člena 43(2) Pogodbe,
ob upoštevanju predloga Evropske komisije,
po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom,
ob upoštevanju mnenj Evropskega ekonomsko-socialnega odbora (1),
ob upoštevanju mnenja Odbora regij (2),
v skladu z rednim zakonodajnim postopkom (3),
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Uredba Sveta (EGS) št. 3730/87 z dne 10. decembra 1987 o splošnih pravilih za dobavo hrane iz intervencijskih zalog imenovanim organizacijam za razdeljevanje najbolj ogroženim osebam v Skupnosti (4), ki je bila pozneje razveljavljena in vključena v Uredbo Sveta (ES) št. 1234/2007 z dne 22. oktobra 2007 o vzpostavitvi skupne ureditve kmetijskih trgov in o posebnih določbah za nekatere kmetijske proizvode („Uredba o enotni SUT“) (5), je več kot dve desetletji zagotavljala zanesljiv program za razdeljevanje prehrambnih proizvodov najbolj ogroženim osebam v Uniji (v nadaljnjem besedilu: program za razdeljevanje hrane) in je pozitivno prispevala k socialni koheziji Unije z zmanjšanjem gospodarskih in socialnih razlik.
(2)
Cilji skupne kmetijske politike (SKP), kakor so določeni v členu 39(1) Pogodbe, vključujejo stabilizacijo trgov in zagotavljanje preskrbe potrošnikom po primernih cenah. Vsa ta leta je program za razdeljevanje hrane pripomogel k doseganju obeh ciljev in se je, z zmanjšanjem negotove preskrbe najbolj ogroženih oseb v Uniji s hrano, izkazal za bistveno orodje, ki prispeva k zagotavljanju široke razpoložljivosti hrane v Uniji ter hkrati zmanjšuje intervencijske zaloge.
(3)
Evropski parlament je v resoluciji z dne 7. julija 2011 Komisijo in Svet pozval, naj pripravita prehodno rešitev za preostala leta tekočega večletnega finančnega okvira ter se tako izogneta izrazitemu zmanjšanju pomoči v hrani zaradi zmanjšanja sredstev s 500 milijonov EUR na 133 milijonov EUR in s tem zagotovita, da ljudje, ki so odvisni od pomoči v hrani, ne bodo utrpeli pomanjkanja hrane.
(4)
Sedanji program za razdeljevanje hrane temelji na razdeljevanju proizvodov iz intervencijskih zalog Unije, ki se začasno dopolnijo z nakupi na trgu. Vendar so zaporedne reforme SKP in ugoden razvoj proizvodnih cen povzročili, da so se intervencijske zaloge ter razpon razpoložljivih proizvodov postopno zmanjšali. Sedanja različica Uredbe (ES) št. 1234/2007 nakupe na trgu dopušča le, kadar proizvodi začasno niso na voljo. Glede na sodbo Splošnega sodišča v zadevi T-576/08 (6) nakupi hrane na trgu Unije ne morejo redno nadomeščati zmanjšanih intervencijskih zalog. V teh okoliščinah se zdi primerno, da se program za razdeljevanje hrane konča. Da bi imele dobrodelne organizacije v državah članicah, ki uporabljajo sedanji program za razdeljevanje hrane, dovolj časa za prilagoditev novemu stanju, bi bilo treba program za razdeljevanje hrane spremeniti tako, da bi se zagotovilo obdobje postopnega opuščanja, v katerem bi nakupi na trgu morali postati reden vir dobave v okviru programa za razdeljevanje hrane, z namenom dopolnjevanja intervencijskih zalog, če primerne intervencijske zaloge niso na voljo. Obdobje postopnega opuščanja bi bilo treba zaključiti z dokončanjem letnega načrta za leto 2013.
(5)
Program Unije za razdeljevanje hrane bi bilo treba uporabljati brez poseganja v katere koli nacionalne programe za razdeljevanje hrane.
(6)
Da se zagotovi dobro proračunsko upravljanje, je treba določiti zgornjo mejo za pomoč Unije. Program za razdeljevanje hrane bi bilo treba dodati na seznam odhodkov iz člena 3(1) Uredbe Sveta (ES) št. 1290/2005 z dne 21. junija 2005 o financiranju skupne kmetijske politike (7), ki se financirajo iz Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (EKJS).
(7)
Izkušnje so pokazale, da so pri upravljanju programa za razdeljevanje hrane potrebne nekatere izboljšave. Komisija bi zato morala na podlagi zahtevkov, ki so jih države članice sporočile Komisiji, in drugih informacij, ki jih šteje za pomembne, določiti letne načrte za izvajanje programa za razdeljevanje hrane v letih 2012 in 2013. Države članice bi morale svoje zahtevke za prehrambne proizvode osnovati na podlagi nacionalnih programov za razdeljevanje hrane ter pri tem določiti svoje cilje in prednostne naloge glede razdeljevanja hrane najbolj ogroženim osebam, kar bi moralo vključevati prehranske vidike. V tem okviru je primerno, da imajo države članice možnost dajanja prednosti proizvodom s poreklom iz Unije. Za zagotovitev ustrezne kritosti stroškov, povezanih z izvajanjem letnih načrtov, je treba državam članicam dati možnost, da v okviru sredstev, ki so na voljo z letnimi načrti, povrnejo nekatere stroške, ki imenovanim organizacijam nastanejo v zvezi z upravljanjem, prevozom in skladiščenjem.
(8)
Države članice bi morale izvajati primeren upravni in fizični nadzor ter določiti kazni za nepravilnosti, da zagotovijo, da se letni načrti izvajajo v skladu s pravili, ki se uporabljajo.
(9)
Da se zagotovi nadaljnje delovanje sedanjega programa za razdeljevanje hrane, s čimer bi se na učinkovit način omogočilo njegovo postopno opuščanje, bi se morala ta uredba uporabljati od 1. januarja 2012 do dokončanja letnega načrta za leto 2013.
(10)
Uredbi (ES) št. 1290/2005 in (ES) št. 1234/2007 bi bilo zato treba ustrezno spremeniti -
SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:
Člen 1
V členu 3(1) Uredbe (ES) št. 1290/2005 se doda naslednja točka:
„(g)
program za razdeljevanje hrane najbolj ogroženim osebam v Uniji iz člena 27 Uredbe (ES) št. 1234/2007.“
Člen 2
Uredba (ES) št. 1234/2007 se spremeni:
1.
Člen 27 se nadomesti z naslednjim:
„Člen 27
Program za razdeljevanje hrane najbolj ogroženim osebam v Uniji
1. Ustanovi se program za leti 2012 in 2013, s katerim lahko organizacije, ki niso trgovska podjetja in ki jih imenujejo države članice, najbolj ogroženim osebam v Uniji razdeljujejo prehrambne proizvode. Za namen tega programa za razdeljevanje hrane se proizvodi dajo na voljo iz intervencijskih zalog oziroma se, če ni intervencijskih zalog, primernih za program za razdeljevanje hrane, prehrambni proizvodi kupijo na trgu.
Za namene programa za razdeljevanje hrane iz prvega pododstavka ‚najbolj ogrožene osebe‘ pomeni fizične osebe, vključno z družinami ali skupinami, sestavljenimi iz takšnih oseb, ki so na podlagi meril upravičenosti, ki so jih sprejeli pristojni nacionalni organi, zabeležene ali priznane kot socialno in finančno odvisne ali so na podlagi meril, ki jih uporabljajo imenovane organizacije in ki jih potrdijo navedeni nacionalni pristojni organi, spoznane kot take.
2. Države članice, ki želijo sodelovati v programu za razdeljevanje hrane iz odstavka 1, Komisiji predložijo programe za razdeljevanje hrane, ki vsebujejo:
(a)
podrobnosti o glavnih značilnostih in ciljih takšnih programov;
(b)
imenovane organizacije;
(c)
zahtevke za količine prehrambnih proizvodov, ki naj bi se razdelile vsako leto, ter druge ustrezne informacije.
Države članice prehrambne proizvode izberejo na podlagi objektivnih meril, vključno s prehransko vrednostjo in primernostjo za razdeljevanje. V ta namen lahko države članice dajo prednost prehrambnim proizvodom s poreklom iz Unije.
3. Komisija sprejme letne načrte na podlagi zahtevkov in drugih pomembnih informacij iz točke (c) prvega pododstavka odstavka 2, ki jih predložijo države članice kot del njihovih programov za razdeljevanje hrane.
V vsakem letnem načrtu se določijo letne finančne odobritve Unije za vsako državo članico.
Ko prehrambni proizvodi, vključeni v letni načrt, v intervencijskih zalogah države članice, v kateri so takšni proizvodi potrebni, niso na voljo, Komisija v letnem načrtu določi, da se ti proizvodi v navedene države članice prenesejo iz držav članic, v katerih so v intervencijskih zalogah na voljo.
Komisija lahko v luči kakršnega koli pomembnega dogodka, ki vpliva na njegovo izvrševanje, letni načrt revidira.
4. Prehrambni proizvodi se imenovanim organizacijam izročijo brezplačno.
Prehrambni proizvodi se najbolj ogroženim osebam razdelijo:
(a)
brezplačno ali
(b)
po ceni, ki v nobenem primeru ni višja od tiste, ki temelji na stroških, ki imenovanim organizacijam nastanejo pri njihovem razdeljevanju in ki niso upravičeni stroški iz točk (a) in (b) drugega pododstavka odstavka 7.
5. Države članice, ki sodelujejo v programu za razdeljevanje hrane iz odstavka 1:
(a)
Komisiji predložijo letno poročilo o izvajanju programov za razdeljevanje hrane;
(b)
Komisijo pravočasno obveščajo o razvoju dogodkov, ki vplivajo na izvajanje programov za razdeljevanje hrane.
6. Unija financira upravičene stroške v okviru programa. Pomoč v posameznem proračunskem letu ne presega 500 milijonov EUR.
7. Upravičeni stroški v okviru programa so:
(a)
stroški prehrambnih proizvodov, izročenih iz intervencijskih zalog;
(b)
stroški prehrambnih proizvodov, kupljenih na trgu, in
(c)
stroški prevoza prehrambnih proizvodov v intervencijskih zalogah med državami članicami.
V okviru finančnih sredstev, ki so na voljo za izvajanje letnih načrtov v posamezni državi članici, lahko pristojni nacionalni organi za upravičene štejejo naslednje stroške:
(a)
stroške prevoza prehrambnih proizvodov v skladišča imenovanih organizacij;
(b)
naslednje stroške, ki nastanejo imenovanim organizacijam, če so neposredno povezani z izvajanjem letnih načrtov:
(i)
upravne stroške;
(ii)
stroške prevoza med skladišči imenovanih organizacij in mesti končnega razdeljevanja ter
(iii)
stroške skladiščenja.
8. Države članice izvajajo upravni in fizični nadzor, s katerim zagotovijo, da se letni načrti izvajajo v skladu s pravili, ki se uporabljajo, in uvedejo kazni za nepravilnosti.
9. Na embalaži prehrambnih proizvodov, razdeljenih v okviru letnih načrtov, ter na mestih razdeljevanja se skupaj z emblemom Evropske unije jasno označijo besede ‚Pomoč Evropske unije‘.
10. Program za razdeljevanje hrane iz odstavka 1 ne posega v nobene nacionalne programe za razdeljevanje prehrambnih proizvodov najbolj ogroženim osebam, ki se izvajajo v skladu z zakonodajo Unije.“
2.
V členu 204 se doda naslednji odstavek:
„6. Člen 27 se uporablja od 1. januarja 2012 do dokončanja letnega načrta za leto 2013.“
Člen 3
Ta uredba začne veljati sedmi dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Ta uredba se uporablja od 1. januarja 2012 do dokončanja letnega načrta za leto 2013.
Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
V Strasbourgu, 15. februarja 2012