SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2010/30/EU
ze dne 19. května 2010
o uvádění spotřeby energie a jiných zdrojů na energetických štítcích výrobků spojených se spotřebou energie a v normalizovaných informacích o výrobku
(přepracování)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 194 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice Rady 92/75/EHS ze dne 22. září 1992 o uvádění spotřeby energie a jiných zdrojů na energetických štítcích spotřebičů pro domácnost a v normalizovaných informacích o výrobku (3) byla podstatně změněna (4). Vzhledem k novým změnám by uvedená směrnice měla být z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti přepracována.
(2)
Oblast působnosti směrnice 92/75/EHS je omezena na spotřebiče pro domácnost. Ze sdělení Komise ze dne 16. července 2008 o akčním plánu pro udržitelnou spotřebu a výrobu a udržitelnou průmyslovou politiku vyplývá, že rozšíření oblasti působnosti směrnice 92/75/EHS na výrobky spojené se spotřebou energie, které mají během používání významný přímý nebo nepřímý dopad na spotřebu energie, by mohlo posílit možnou součinnost stávajících právních opatření, zejména směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/125/ES ze dne 21. října 2009 o stanovení rámce pro určení požadavků na ekodesign výrobků spojených se spotřebou energie (5). Touto směrnicí by nemělo být dotčeno uplatňování směrnice 2009/125/ES. Spolu s danou směrnicí a dalšími nástroji Unie tvoří tato směrnice širší právní rámec a v kontextu celostního přístupu přináší další úspory energie a přínos v oblasti životního prostředí.
(3)
Předsednictví v závěrech ze zasedání Evropské rady, které se konalo ve dnech 8. a 9. března 2007, zdůraznilo nutnost zvýšit energetickou účinnost v Unii tak, aby byl dosažen cíl 20 % snížení spotřeby energie Unie do roku 2020, stanovilo cíle pro rozvoj využívání energie z obnovitelných zdrojů v celé EU a snížení emisí skleníkových plynů a vyzvalo k důkladnému a urychlenému provedení kroků v klíčových oblastech určených ve sdělení Komise ze dne 19. října 2006 nazvaném Akční plán pro energetickou účinnost: využití možností. Akční plán zdůraznil obrovské možnosti úspor energie ve výrobním odvětví.
(4)
Zvýšení účinnosti výrobků spojených se spotřebou energie díky informované volbě spotřebitele prospěje ekonomice EU jako celku.
(5)
Získání přesných, věcných a srovnatelných informací o specifické spotřebě energie výrobků spojených se spotřebou energie by mělo ovlivnit konečného uživatele v tom smyslu, že při výběru dá přednost výrobkům s nižší spotřebou energie, nebo které nepřímo vedou k nižší spotřebě energie a jiných hlavních zdrojů během používání, což bude nutit výrobce k opatřením ke snížení spotřeby energie a jiných hlavních zdrojů u výrobků, které vyrábějí. Tím by se rovněž mělo nepřímo podpořit účinné využívání těchto výrobků s cílem přispět k cíli EU zvýšit energetickou účinnost o 20 %. Působením samotných tržních sil bez těchto informací nedojde k prosazení racionálního využívání energie a jiných hlavních zdrojů u těchto výrobků.
(6)
Je třeba mít na paměti, že existují právní předpisy Unie a jednotlivých států, které spotřebitelům zajišťují určitá práva, pokud jde o zakoupené výrobky, včetně náhrady nebo výměny výrobku.
(7)
Komise by měla poskytnout prioritní seznam výrobků spojených se spotřebou energie, na které by se mohl vztahovat akt v přenesené pravomoci podle této směrnice. Tento seznam by mohl být zahrnut do pracovního plánu uvedeného ve směrnici 2009/125/ES.
(8)
Informace hrají klíčovou roli v působení tržních sil a je tedy nezbytné zavést jednotný energetický štítek u všech výrobků stejného typu a poskytnout potenciálním zákazníkům doplňující normalizované informace o nákladech na tyto výrobky, pokud jde o energii a spotřebu jiných hlavních zdrojů, a přijmout opatření k tomu, aby potenciální koneční uživatelé, kteří nevidí vystavený výrobek a nemají tedy ani příležitost vidět energetický štítek, rovněž obdrželi tyto informace. Aby byl energetický štítek účinný a úspěšný, měl by být pro konečné uživatele snadno rozpoznatelný, jednoduchý a výstižný. Pro tento účel by měla být jako základ zachována stávající podoba štítku s cílem informovat konečné uživatele o energetické účinnosti výrobků. Spotřeba energie a jiné informace vztahující se k výrobkům by měly být měřeny v souladu s harmonizovanými technickými normami a metodami.
(9)
Jak je uvedeno v posouzení dopadů, které je součástí návrhu této směrnice předloženého Komisí, systém označování energetickými štítky posloužil jako vzor pro různé země na celém světě.
(10)
Členské státy by měly pravidelně sledovat dodržování této směrnice a zahrnout příslušné informace do zprávy, kterou musí podle této směrnice jednou za čtyři roky předložit Komisi, se zvláštním ohledem na povinnosti dodavatelů a obchodníků.
(11)
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 765/2008 ze dne 9. července 2008, kterým se stanoví požadavky na akreditaci a dozor nad trhem týkající se uvádění výrobků na trh (6), obsahuje obecná ustanovení pro dozor nad trhem v souvislosti s uváděním výrobků na trh. Tato směrnice v zájmu dosažení svých cílů stanoví v tomto ohledu podrobnější ustanovení. Uvedená ustanovení jsou s nařízením (ES) č. 765/2008 v souladu.
(12)
Zcela nepovinný systém by vedl k označování energetickými štítky jen některých výrobků nebo k tomu, že by byly normalizované informace o výrobku poskytovány jen k některým spotřebičům s rizikem, že by někteří koneční uživatelé mohli být uvedeni v omyl či dokonce nesprávně informováni. Současný systém by měl proto zajistit, aby spotřeba energie a jiných hlavních zdrojů byla u všech dotčených výrobků uváděna na energetickém štítku a v normalizovaných informačních listech výrobku.
(13)
Výrobky spojené se spotřebou energie mají během používání přímý nebo nepřímý dopad na spotřebu širokého okruhu různých druhů energie, přičemž elektrická energie a plynné palivo jsou nejvýznamnější. Tato směrnice by se proto měla vztahovat na výrobky spojené se spotřebou energie, které mají během používání přímý nebo nepřímý dopad na spotřebu jakéhokoli druhu energie.
(14)
Na výrobky spojených se spotřebou energie, které mají během používání významný přímý nebo nepřímý dopad na spotřebu energie nebo případně hlavních zdrojů a které poskytují dostatečný prostor pro zvýšení účinnosti by se měl vztahovat akt v přenesené pravomoci, pokud poskytování informací prostřednictvím energetických štítků může přimět konečné uživatele ke koupi účinnějších výrobků.
(15)
S cílem splnit cíle Unie v oblasti změny klimatu a energetické bezpečnosti a vzhledem k tomu, že se očekává, že celková spotřeba energie u výrobků v dlouhodobějším horizontu i nadále poroste, by akty v přenesené pravomoci podle této směrnice mohly případně na štítku zdůraznit rovněž vysokou celkovou spotřebu energie výrobku.
(16)
Mnoho členských států má zavedeny politiky zadávání veřejných zakázek, které vyžadují, aby si zadavatelé pořizovali energeticky účinné výrobky. Mnoho členských států má také zavedeny pobídky pro energeticky účinné výrobky. Kritéria způsobilosti výrobků pro veřejné zakázky nebo pobídky se mohou mezi členskými státy podstatně lišit. Odkaz na třídy funkčnosti jako na úrovně konkrétních výrobků, jak je uvedeno v aktech v přenesené pravomoci podle této směrnice, může snížit roztříštěnost zadávání veřejných zakázek a pobídek a usnadnit rozšíření účinných výrobků na trhu.
(17)
Pobídky, které členské státy mohou poskytnout na podporu účinných výrobků, by mohly představovat státní podporu. Touto směrnicí není dotčen výsledek jakéhokoli budoucího řízení o státní podpoře, které by se mohlo ohledně takových pobídek uskutečnit v souladu s články 107 a 108 Smlouvy o fungování EU, a neměla by se vztahovat na daňové a fiskální záležitosti. Členské státy mohou samy rozhodnout o povaze těchto pobídek.
(18)
Podpora energeticky účinných výrobků prostřednictvím označování energetickými štítky, zadávání veřejných zakázek a pobídek by neměla zhoršit celkový vliv těchto výrobků na životní prostředí a jejich fungování.
(19)
Komise by měla mít pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, pokud jde o uvádění spotřeby energie a jiných hlavních zdrojů na energetických štítcích výrobků spojených se spotřebou energie během používání a v normalizovaných informacích o výrobku. Zvláště je důležité, aby Komise během přípravných prací vedla vhodné konzultace, včetně konzultací s odborníky.
(20)
Komise by měla Evropskému parlamentu a Radě pravidelně předkládat shrnutí zpráv o donucovacích činnostech a úrovni shody předložených členskými státy na základě této směrnice, které by se mělo týkat EU a jednotlivých členských států zvlášť.
(21)
Komise by měla odpovídat za úpravu klasifikace štítků s cílem zajistit předvídatelnost pro výrobce a srozumitelnost pro spotřebitele.
(22)
V různém rozsahu podle příslušného výrobku by technologický vývoj a potenciál pro další významné úspory energie mohly vyžadovat další diferenciaci výrobků a být důvodem k přezkumu klasifikace. Tento přezkum by měl zahrnovat zejména možnost změny rozsahu. Tento přezkum by měl být co nejrychleji proveden u výrobků, které vzhledem ke své inovační povaze mohou významně přispět k energetické účinnosti.
(23)
Při přezkumu pokroku a zpráv o provádění akčního plánu pro udržitelnou spotřebu a výrobu a udržitelnou průmyslovou politiku v roce 2012 posoudí Komise zejména, zda je zapotřebí dalších opatření za účelem zlepšení výkonu výrobků z hlediska energie a vlivu na životní prostředí, mimo jiné včetně možnosti poskytnout spotřebitelům informace o uhlíkové stopě výrobků nebo o vlivu výrobků na životní prostředí během jejich životního cyklu.
(24)
Povinnost provést tuto směrnici ve vnitrostátním právu by se měla omezovat na ustanovení, která v porovnání se směrnicí 92/75/EHS představují podstatnou změnu. Povinnost provést ve vnitrostátním právu ustanovení, která zůstala nezměněna, totiž vyplývá ze směrnice 92/75/EHS.
(25)
Členské státy by měly při provádění ustanovení této směrnice usilovat o to, aby se vyhnuly přijímání opatření, která by mohla znamenat zbytečnou administrativní zátěž a obtížně splnitelné povinnosti pro příslušné účastníky trhu, zejména malé a střední podniky.
(26)
Touto směrnicí by neměly být dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení směrnice 92/75/EHS ve vnitrostátním právu.
(27)
Podle bodu 34 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů (7) se členské státy vybízejí k tomu, aby jak pro sebe, tak i v zájmu Unie sestavily vlastní tabulky, z nichž bude co nejvíce patrné srovnání mezi touto směrnicí a prováděcími opatřeními, a aby tyto tabulky zveřejnily,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Oblast působnosti
1. Tato směrnice stanoví rámec pro harmonizaci vnitrostátních opatření týkajících se zejména označování energetickými štítky a uvádění normalizovaných informací o výrobku jako prostředků, jak informovat konečné uživatele o spotřebě energie a případně jiných hlavních zdrojů během používání a o doplňujících informacích týkajících se výrobků spojených se spotřebou energie, což dává konečným uživatelům možnost volby výrobků s vyšší účinností.
2. Tato směrnice se vztahuje na výrobky spojené se spotřebou energie, které mají významný přímý nebo nepřímý dopad na spotřebu energie nebo případně jiných hlavních zdrojů během používání.
3. Tato směrnice se nevztahuje na:
a)
použité výrobky;
b)
jakékoli dopravní prostředky určené k přepravě osob nebo zboží;
c)
štítek s údaji o výkonu nebo jeho ekvivalent připojený k výrobku z bezpečnostních důvodů.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
a)
„výrobkem spojeným se spotřebou energie“ nebo „výrobkem“ jakékoli zboží, které má během používání dopad na spotřebu energie a které je uvedeno na trh nebo do provozu v Unii, a to včetně částí určených k zabudování do výrobků spojených se spotřebou energie, na než se vztahuje tato směrnice a jež jsou uváděny na trh a/nebo do provozu jako jednotlivé části pro konečné uživatele a u nichž lze posoudit vliv na životní prostředí samostatně;
b)
„informačním listem“ normalizovaný přehled informací týkajících se výrobku;
c)
„jinými hlavními zdroji“ voda, chemikálie nebo jakékoli jiné látky spotřebovávané výrobkem při běžném používání;
d)
„doplňujícími informacemi“ jiné informace založené na měřitelných údajích, které souvisejí s funkčností a vlastnostmi výrobku a vztahují se k využívání energie nebo jiných hlavních zdrojů nebo usnadňují vyhodnocování tohoto využívání;
e)
„přímým dopadem“ dopad výrobků, které během používání skutečně spotřebovávají energii;
f)
„nepřímým dopadem“ dopad výrobků, které při používání energii nespotřebovávají, ale přispívají k její úspoře;
g)
„obchodníkem“ maloobchodník nebo jiná osoba, která prodává, pronajímá, nabízí ke koupi na splátky nebo předvádí výrobky konečným uživatelům;
h)
„dodavatelem“ výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce v Unii nebo dovozce, uvádějící výrobek na trh nebo do provozu v Unii. Pokud tito neexistují, považuje se za dodavatele jakákoli fyzická či právnická osoba, která uvádí na trh nebo do provozu v Unii výrobky, na něž se vztahuje tato směrnice.
i)
„uvedením na trh“ první zpřístupnění výrobku na trhu Unie za účelem jeho distribuce nebo používání v Unii za úplatu nebo zdarma a bez ohledu na způsob prodeje;
j)
„uvedením do provozu“ první použití výrobku za zamýšleným účelem v Unii;
k)
„neoprávněným použitím štítku“ použití štítku jiným subjektem než orgány členského státu nebo orgány Unie způsobem, který není stanoven v této směrnici ani v aktu v přenesené pravomoci.
Článek 3
Povinnosti členských států
1. Členské státy zajistí, aby:
a)
všichni dodavatelé a obchodníci usazení na jejich území plnili povinosti, které stanoví články 5 a 6;
b)
s ohledem na výrobky, na něž se vztahuje tato směrnice, bylo zakázáno použití jiných štítků, značek, symbolů nebo nápisů, které nesplňují požadavky této směrnice a příslušných aktů v přenesené pravomoci, jestliže by mohly uvádět konečné uživatele v omyl nebo vést k nejasnostem, pokud jde o spotřebu energie nebo případně jiných hlavních zdrojů během používání;
c)
zavedení systému označování energetickými štítky a informačních listů, které se týkají spotřeby nebo úspory energie, bylo provázeno vzdělávacími, informačními a propagačními kampaněmi zaměřenými na podporu energetické účinnosti a odpovědnějšího využívání energie ze strany konečných uživatelů;
d)
se přijala vhodná opatření, aby příslušné vnitrostátní či regionální orgány odpovědné za provádění této směrnice vzájemně spolupracovaly a poskytovaly si navzájem a rovněž Komisi informace, s cílem podílet se na uplatňování této směrnice. Při správní spolupráci a výměně informací se co nejvíce využijí elektronické komunikační prostředky, zajistí se efektivnost nákladů a lze využít podpory z příslušných programů Unie. Tato spolupráce v případě potřeby zajistí zabezpečení a důvěrnost zpracování a ochrany citlivých informací poskytnutých během tohoto postupu. Komise přijme vhodná opatření za účelem podpory spolupráce mezi členskými státy podle tohoto písmena a přispění k této spolupráci.
2. Zjistí-li členský stát, že výrobek nevyhovuje všem příslušným požadavkům stanoveným touto směrnicí a jejími akty v přenesené pravomoci, týkajícím se štítku a informačního listu, je dodavatel povinen zajistit, aby výrobek vyhovoval těmto požadavkům podle účinných a přiměřených podmínek stanovených členským státem.
Existují-li dostatečné důkazy o tom, že výrobek vykazuje neshodu, přijme dotyčný členský stát nezbytná preventivní opatření a opatření zaměřená na zajištění shody v přesném časovém harmonogramu a při zohlednění způsobené škody.
Trvá-li neshoda i nadále, dotčený členský stát omezí nebo zakáže uvádění dotyčného výrobku na trh a/nebo do provozu nebo zajistí jeho stažení z trhu. V případech stažení výrobku z trhu nebo zákazu uvedení výrobku na trh je neprodleně informována Komise a ostatní členské státy.
3. Členské státy každé čtyři roky předloží Komisi zprávu včetně podrobností o donucovacích činnostech a úrovni shody na svém území.
Komise může stanovením pokynů určit podrobnosti společného obsahu těchto zpráv.
4. Komise pravidelně Evropskému parlamentu a Radě pro informaci poskytuje shrnutí těchto zpráv.
Článek 4
Požadavky na informace
Členské státy zajistí, aby:
a)
informace týkající se spotřeby elektrické energie, jiných druhů energie a případně jiných hlavních zdrojů během používání a doplňující informace byly v souladu s akty v přenesené pravomoci podle této směrnice sděleny konečným uživatelům v informačním listu a na energetickém štítku výrobků nabízených k prodeji, k pronájmu, ke koupi na splátky nebo předváděných konečným uživatelům přímo či nepřímo jakýmkoli způsobem prodeje na dálku včetně po internetu;
b)
se v případě zabudovaných nebo instalovaných výrobků informace uvedené v písmenu a) poskytly, pouze pokud to vyžaduje příslušný akt v přenesené pravomoci;
c)
každá reklama na konkrétní model výrobků spojených se spotřebou energie, na něž se vztahuje akt v přenesené pravomoci podle této směrnice, v případě, že jsou uváděny informace související se spotřebou energie nebo cenou, obsahovala odkaz na třídu energetické účinnosti výrobku;
d)
každý propagační materiál technického charakteru u výrobků spojených se spotřebou energie, který popisuje konkrétní technické parametry výrobku, zejména technické manuály a brožury výrobců, tištěné nebo zveřejněné na internetu, poskytoval konečným uživatelům nezbytné informace týkající se spotřeby energie nebo uváděl odkaz na třídu energetické účinnosti výrobku.
Článek 5
Povinnosti dodavatelů
Členské státy zajistí, aby:
a)
dodavatelé, kteří uvádějí na trh nebo do provozu výrobky, na které se vztahuje akt v přenesené pravomoci, dodávali energetický štítek a informační list v souladu s touto směrnicí a aktem v přenesené pravomoci;
b)
dodavatelé předložili technickou dokumentaci, která postačuje k posouzení správnosti informací na energetickém štítku a v informačním listu. Tato technická dokumentace musí obsahovat:
i)
obecný popis výrobku,
ii)
případné výsledky provedených konstrukčních výpočtů,
iii)
protokoly o zkouškách, pokud jsou k dispozici, včetně protokolů o těch zkouškách, které byly provedeny příslušnými oznámenými organizacemi podle jiných právních předpisů Unie,
iv)
v případě, že jsou hodnoty použity u podobných modelů, odkazy umožňující identifikaci těchto modelů.
K tomuto účelu mohou dodavatelé použít dokumentaci, která již byla vypracována v souladu s požadavky příslušných právních předpisů Unie;
c)
technická dokumentace byla u dodavatele k dispozici pro účely kontroly po dobu pěti let od vyrobení posledního dotčeného výrobku.
Elektronická verze technické dokumentace je u dodavatele k dispozici na požádání orgánů dohledu nad trhem členských států a Komise, a to do 10 pracovních dnů po obdržení žádosti příslušného orgánu členského státu nebo Komise;
d)
pokud jde o označování energetickými štítky a informace o výrobku, dodavatelé dodali obchodníkům potřebné energetické štítky bezplatně.
Aniž je dotčena volba dodávkového systému energetických štítků ze strany dodavatelů, na požádání obchodníků dodají dodavatelé energetické štítky okamžitě;
e)
kromě energetických štítků dodavatelé dodali i informační list výrobku;
f)
dodavatelé zahrnuli informační list výrobku do všech brožur týkajících se výrobku. Pokud brožury týkající se výrobku dodavatel nezajišťuje, dodavatel dodá informační list společně s jinými podklady, které jsou k výrobků přiloženy;
g)
dodavatelé byli odpovědni za správnost informací na energetických štítcích a v informačních listech, které dodávají;
h)
se předpokládalo, že dodavatelé souhlasí se zveřejněním informací uvedených na energetickém štítku nebo v informačnímh listu.
Článek 6
Povinnosti obchodníků
Členské státy zajistí, aby:
a)
obchodníci řádně viditelným a čitelným způsobem vystavili energetické štítky a poskytli informační list v brožuře týkající se výrobku nebo v jiných podkladech, které jsou k výrobkům přiloženy, když jsou prodávány konečným uživatelům;
b)
kdykoli je výrobek, na něhož se vztahuje akt v přenesené pravomoci, předváděn, jej obchodníci opatřili příslušným energetickým štítkem na dobře viditelném místě uvedeném v příslušném aktu v přenesené pravomoci, a to v odpovídající jazykové verzi.
Článek 7
Prodej na dálku a jiné formy prodeje
Jestliže jsou výrobky nabízeny k prodeji, k pronájmu nebo ke koupi na splátky prostřednictvím zásilkového prodeje, katalogu, internetu, telemarketingu nebo jakýmikoli jinými způsoby, při nichž nelze předpokládat, že potenciální konečný uživatel uvidí vystavený výrobek, musí akt v přenesené pravomoci obsahovat ustanovení, kterým se zajistí, že potenciální koneční uživatelé mají před zakoupením výrobku k dispozici informace uvedené na energetickém štítku výrobku a v informačním listu. Akt v přenesené pravomoci případně stanoví způsob, jakým budou energetický štítek nebo informační list či informace v nich uvedené vystaveny nebo poskytnuty potenciálnímu konečnému uživateli.
Článek 8
Volný pohyb
1. Členské státy na svém území nesmějí zakazovat, omezovat nebo ztěžovat uvádění výrobků, na které se vztahuje tato směrnice a příslušný akt v přenesené pravomoci a v souladu s nimi, na trh nebo do provozu.
2. Pokud není prokázán opak, považují členské státy energetické štítky a informační listy za odpovídající ustanovením této směrnice a aktů v přenesené pravomoci. Členské státy požádají dodavatele o poskytnutí dokladů ve smyslu článku 5, pokud jde o správnost informací uvedených na jejich energetických štítcích nebo v informačních listech, v případě, že mají důvodné podezření, že jsou tyto informace nesprávné.
Článek 9
Veřejné zakázky a pobídky
1. Pokud se na výrobek vztahuje akt v přenesené pravomoci, veřejní zadavatelé, kteří zadávají veřejné zakázky na stavební práce, dodávky nebo služby podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (8), které nejsou vyloučeny podle článků 12 až 18 uvedené směrnice, se snaží pořizovat pouze výrobky, které splňují kritéria nejvyšších úrovní funkčnosti a patří do třídy s nejvyšší energetickou účinností. Členské státy mohou rovněž vyžadovat, aby veřejní zadavatelé pořizovali pouze výrobky splňující tato kritéria. Členské státy mohou podmínit použití těchto kritérií efektivností nákladů, ekonomickou proveditelností, technickou vhodností a dostatečnou konkurencí.
2. Odstavec 1 se vztahuje na zakázky v hodnotě rovnající se prahovým hodnotám stanoveným v článku 7 směrnice 2004/18/ES nebo vyšší.
3. Pokud členské státy poskytnou pobídky pro výrobek, na nějž se vztahuje akt v přenesené pravomoci, zaměří se na nejvyšší úrovně funkčnosti včetně nejvyšší třídy energetické účinnosti podle příslušného aktu v přenesené pravomoci. Daňová a fiskální opatření nepředstavují pobídky pro účely této směrnice.
4. Pokud členské státy poskytují pobídky pro výrobky, zaměřené na konečné uživatele používající vysoce účinné výrobky i na průmyslové podniky, které tyto výrobky podporují a vyrábějí, uvedou úrovně funkčnosti pomocí tříd vymezených v příslušném aktu v přenesené pravomoci, vyjma případů, v nichž vyžadují vyšší úrovně funkčnosti, než je prahová hodnota pro nejvyšší třídu energetické účinnosti podle aktu v přenesené pravomoci. Členské státy mohou vyžadovat vyšší úrovně funkčnosti, než je prahová hodnota pro nejvyšší třídu energetické účinnosti podle aktu v přenesené pravomoci.
Článek 10
Akty v přenesené pravomoci
1. Komise stanoví podrobnosti týkající se energetického štítku a informačního listu akty v přenesené pravomoci v souladu s články 11, 12 a 13 ve vztahu ke každému druhu výrobku v souladu s tímto článkem.
Pokud výrobek splní kritéria uvedená v odstavci 2, vztahuje se na něj akt v přenesené pravomoci v souladu s odstavcem 4.
Ustanovení aktů v přenesené pravomoci týkající se informací o spotřebě energie a jiných hlavních zdrojů během používání uváděných na energetickém štítku a v informačním listu umožní konečným uživatelům, aby se při koupi výrobku na základě větší informovanosti lépe rozhodli, a orgánům dohledu nad trhem, aby si ověřily, zda se výrobky shodují s poskytnutými informacemi.
Pokud akt v přenesené pravomoci uvádí ustanovení týkající se energetické účinnosti výrobku a jeho spotřeby hlavních zdrojů, grafické provedení a obsah energetického štítku zdůrazní energetickou účinnost výrobku.
2. Kritéria podle odstavce 1 jsou následující:
a)
výrobky mají podle posledních dostupných údajů a vzhledem k množství uváděnému na trh Unie významný potenciál k úspoře energie a případně jiných hlavních zdrojů;
b)
u výrobků, které mají rovnocenné použití a jsou dostupné na trhu, existují velké rozdíly v příslušných úrovních funkčnosti;
c)
Komise zohlední příslušné právní předpisy Unie a samoregulaci, např. dobrovolné dohody, u nichž lze předpokládat, že dosáhnou cílů politiky rychleji nebo méně nákladným způsobem než závaznými požadavky;
3. Při vypracování návrhu aktu v přenesené pravomoci Komise:
a)
zohlední ty parametry životního prostředí uvedené v příloze I části 1 směrnice 2009/125/ES, které jsou určeny jako významné v příslušném prováděcím opatření přijatém podle směrnice 2009/125/ES a které jsou během používání významné pro konečného uživatele;
b)
posoudí dopad aktu na životní prostředí, konečné uživatele a výrobce, včetně malých a středních podniků, s ohledem na konkurenceschopnost, včetně na trzích mimo Unii, inovaci, přístup na trh a náklady a výnosy;
c)
provede náležité konzultace se zúčastněnými stranami;
d)
stanoví jednu nebo více lhůt pro provedení, případná postupná nebo přechodná opatření nebo období, přičemž zohlední zejména možný dopad na malé a střední podniky nebo na zvláštní skupiny výrobků vyráběných hlavně malými a středními podniky.
4. V aktech v přenesené pravomoci se uvedou zejména:
a)
přesná definice typu výrobku, který má být zahrnut;
b)
normy a metody měření, které se mají použít pro získání informací uvedených v čl. 1 odst. 1;
c)
podrobnosti technické dokumentace požadované podle článku 5;
d)
provedení a obsah energetického štítku, jak je uvedeno v článku 4, přičemž provedení musí být v co nejvyšší míře jednotné u všech skupin výrobků a musí být ve všech případech jasně viditelné a čitelné. Ve formátu energetického štítku zůstane jako základ zachována klasifikace využívající stupnici písmen A-G; stupně klasifikace odpovídají významné úspoře energie a nákladů z hlediska konečného uživatele.
Vyžaduje-li to technologický pokrok, lze klasifikaci doplnit dalšími třemi třídami. Těmto třídám bude odpovídat označení A+, A++ a A+++ v nejúčinnější třídě; celkový počet tříd bude v zásadě omezen na sedm, pokud nebudou používány ještě další třídy.
Barevná stupnice se skládá z nejvýše sedmi různých barev od tmavě zelené po červenou. Barevné označení pouze té nejvyšší třídy je vždy tmavě zelené. Při existenci více než sedmi tříd lze opakovaně použít pouze červenou barvu.
Klasifikace se přezkoumá zejména tehdy, pokud významný poměr výrobků na vnitřním trhu dosáhne dvou nejvyšších tříd energetické účinnosti a pokud lze další diferenciací výrobků dosáhnout další úspory energie.
Podrobná kritéria pro možnou změnu klasifikace výrobků se případně určí podle jednotlivých případů v příslušném aktu v přenesené pravomoci;
e)
místo, kde musí být na vystaveném výrobku upevněn energetický štítek a způsob, jakým energetický štítek nebo informace mají být poskytnuty v případě nabídek k prodeji podle článku 7. V případě potřeby mohou akty v přenesené pravomoci stanovit, že se energetický štítek připojí k obalu výrobku nebo se vytiskne na obal, nebo podrobnosti požadavků na označování energetickými štítky pro katalogy, prodej na dálku a prodej po internetu;
f)
obsah a podle potřeby též úprava a jiné podrobnosti týkající se informačního listu nebo dalších informací uvedených v článku 4 a čl. 5 písm. c). Informace uvedené na energetickém štítku musí být též v informačním listu;
g)
konkrétní obsah energetického štítku pro reklamu, dle potřeby včetně energetické třídy a jiných příslušných úrovní funkčnosti daného výrobku v čitelné a viditelné formě;
h)
případně doba trvání klasifikace/klasifikací energetického štítku v souladu s písmenem d);
i)
úroveň přesnosti informací na energetickém štítku a informačních listech;
j)
datum vyhodnocení a případné revize aktu v přenesené pravomoci s přihlédnutím k rychlosti technologického pokroku.
Článek 11
Výkon přenesení pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedené v článku 10 je svěřena Komisi na dobu pěti let počínaje dnem 19. června 2010. Komise předloží zprávu o přenesených pravomocích nejpozději šest měsíců před koncem tohoto pětiletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud je Evropský parlament nebo Rada nezruší v souladu s článkem 12.
2. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
3. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci svěřená Komisi podléhá podmínkám stanoveným v článcích 12 a 13.
Článek 12
Zrušení přenesení pravomoci
1. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v článku 10 zrušit.
2. Orgán, který zahájí interní postup s cílem rozhodnout, zda zrušit přenesení pravomoci, se vynasnaží uvědomit v přiměřené lhůtě před přijetím konečného rozhodnutí druhý orgán a Komisi a uvede přenesené pravomoci, jejichž přenesení by mělo být zrušeno, a možné důvody tohoto zrušení.
3. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomocí v něm blíže určených. Rozhodnutí nabývá účinku okamžitě nebo k pozdějšímu dni, který v něm je upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci. Bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 13
Námitky proti aktům v přenesené pravomoci
1. Evropský parlament nebo Rada mohou proti aktu v přenesené pravomoci vyslovit námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne oznámení.
Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
2. Pokud Evropský parlament ani Rada v uvedené lhůtě námitky proti aktu v přenesené pravomoci nevysloví, bude akt zveřejněn v Úředním věstníku Evropské unie a vstoupí v platnost dnem v něm stanoveným.
Akt v přenesené pravomoci může být zveřejněn v Úředním věstníku Evropské unie a vstoupit v platnost před uplynutím uvedené lhůty, pokud Evropský parlament i Rada uvědomí Komisi o svém záměru námitky nevyslovit.
3. Akt v přenesené pravomoci nevstoupí v platnost, pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada vysloví námitky. Orgán, který vyslovuje námitky proti aktu v přenesené pravomoci, je odůvodní.
Článek 14
Hodnocení
Komise do 31. prosince 2014 přezkoumá účinnost této směrnice a jejích aktů v přenesené pravomoci a předloží zprávu Evropskému parlamentu a Radě.
Komise při této příležitosti rovněž posoudí:
a)
příspěvek čl. 4 písm. c) k cíli této směrnice;
b)
účinnost čl. 9 odst. 1;
c)
potřebu změny čl. 10 odst. 4 písm. d) s ohledem na technický vývoj a porozumění podobě štítku ze strany spotřebitelů.
Článek 15
Sankce
Členské státy stanoví pravidla pro sankce za porušení vnitrostátních předpisů přijatých podle této směrnice a jejích aktů v přenesené pravomoci, včetně ustanovení proti neoprávněnému používání energetického štítku, a přijmou všechna nezbytná opatření k zajištění jejich uplatňování. Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující. Členské státy do 20. června 2011 oznámí tyto předpisy Komisi a neprodleně Komisi oznámí i jakékoli následné změny těchto předpisů.
Článek 16
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 20. června 2011. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Budou tyto předpisy používat od 20. července 2011.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Musí rovněž obsahovat prohlášení, že odkazy ve stávajících právních a správních předpisech na směrnici 92/75/EHS se považují za odkazy na tuto směrnici. Způsob odkazu a znění prohlášení si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 17
Zrušení
Směrnice 92/75/EHS ve znění nařízení uvedeného v části A přílohy I se zrušuje s účinkem ode dne 21. července 2011, aniž jsou dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení této směrnice ve vnitrostátním právu uvedených v části B přílohy I.
Odkazy na směrnici 92/75/EHS se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze II.
Článek 18
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Ustanovení čl. 5 písm. d), g) a h) se použijí ode dne 31. července 2011.
Článek 19
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Ve Štrasburku dne 19. května 2010.
DIREKTIVA 2010/30/EU EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA
z dne 19. maja 2010
o navajanju porabe energije in drugih virov izdelkov, povezanih z energijo, s pomočjo nalepk in standardiziranih podatkov o izdelku
(prenovitev)
(Besedilo velja za EGP)
EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 194(2) Pogodbe,
ob upoštevanju predloga Evropske komisije,
ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora (1),
po posvetovanju z Odborom regij,
v skladu z rednim zakonodajnim postopkom (2),
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Direktiva Sveta 92/75/EGS z dne 22. septembra 1992 o navajanju porabe energije in drugih virov gospodinjskih aparatov s pomočjo nalepk in standardiziranih podatkov o izdelku (3) je bila bistveno spremenjena (4). Ker so potrebne nadaljnje spremembe, bi jo bilo treba zaradi jasnosti prenoviti.
(2)
Področje uporabe Direktive 92/75/EGS je omejeno na gospodinjske aparate. Sporočilo Komisije z dne 16. julija 2008 o Akcijskem načrtu za trajnostno potrošnjo in proizvodnjo ter trajnostno industrijsko politiko je pokazalo, da bi razširitev področja uporabe Direktive 92/75/EGS na izdelke, ki neposredno ali posredno znatno vplivajo na rabo energije, lahko okrepila morebitne sinergije med obstoječimi zakonodajnimi ukrepi, zlasti z Direktivo 2009/125/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. oktobra 2009 o vzpostavitvi okvira za določanje zahtev za okoljsko primerno zasnovo izdelkov, povezanih z energijo (5). Ta direktiva ne bi smela posegati v uporabo Direktive 2009/125/ES. Skupaj z navedeno direktivo in drugimi instrumenti Unije je del širšega pravnega okvira in v sklopu celostnega pristopa dosega dodatne prihranke energije in okoljske koristi.
(3)
Predsedstvo je v sklepih zasedanja Evropskega sveta z dne 8. in 9. marca 2007 poudarilo potrebo po večji energetski učinkovitosti v Uniji, da bi dosegli cilj 20 % zmanjšanja porabe energije v Uniji do leta 2020, postavilo cilje glede razvoja energije iz obnovljivih virov in zmanjšanja emisij toplogrednih plinov po vsej EU ter pozvalo k temeljitemu in hitremu izvajanju na ključnih področjih, opredeljenih v sporočilu Komisije z dne 19. oktobra 2006 z naslovom Akcijski načrt za energetsko učinkovitost: uresničitev možnosti. V akcijskem načrtu so izpostavljene velike možnosti prihranka energije v proizvodnem sektorju.
(4)
S premišljeno izbiro potrošniki vplivajo na izboljšanje učinkovitosti izdelkov, povezanih z energijo, v korist celotnega gospodarstva EU.
(5)
Zagotavljanje točnih, ustreznih in primerljivih podatkov o specifični porabi energije izdelkov, povezanih z energijo, bi moralo vplivati na končne uporabnike, da se odločijo za izdelke, ki med uporabo porabijo ali posredno vodijo do manjše porabe energije in drugih bistvenih virov, kar spodbuja proizvajalce, da sprejmejo ukrepe za zmanjšanje porabe energije in drugih bistvenih virov izdelkov, ki jih izdelujejo. To bi moralo posredno spodbujati tudi učinkovito uporabo teh izdelkov, da bi prispevali k uresničevanju cilja EU o 20 % povečanju energetske učinkovitosti. Samo delovanje tržnih sil brez teh podatkov ne bo spodbudilo smotrne porabe energije in drugih bistvenih virov za te izdelke.
(6)
Opozoriti bi bilo treba na obstoj zakonodaje Unije in nacionalne zakonodaje, ki potrošnikom zagotavljata določene pravice v zvezi s kupljenimi izdelki, vključno z nadomestilom za izdelek ali njegovo zamenjavo.
(7)
Komisija bi morala pripraviti prednostni seznam izdelkov, povezanih z energijo, ki bi bili lahko zajeti v delegiranem aktu v skladu s to direktivo. Takšen seznam bi bil lahko vključen v delovni načrt iz Direktive 2009/125/ES.
(8)
Podatki imajo ključno vlogo pri delovanju tržnih sil in je zato treba uvesti enotno nalepko za vse izdelke istega tipa, da bi se morebitnim kupcem zagotovili dodatni standardizirani podatki o stroških teh izdelkov, kar zadeva energijo in porabo drugih bistvenih virov, in da bi se sprejeli ukrepi, da bi se morebitnim končnim uporabnikom, ki ne vidijo razstavljenega izdelka in tako nimajo priložnosti, da bi videli nalepko, prav tako zagotovili ti podatki. Zaradi učinkovitosti in uporabnosti bi morala biti nalepka takšna, da jo končni uporabnik zlahka prepozna, preprosta in jedrnata. V ta namen bi bilo treba ohraniti obstoječo obliko nalepke kot osnovo za obveščanje končnih uporabnikov o energetski učinkovitosti izdelkov. Porabo energije in druge podatke v zvezi z izdelki bi bilo treba izmeriti v skladu s harmoniziranimi standardi in metodami.
(9)
Komisija je v oceni učinka, priloženi predlogu te direktive, izpostavila, da je bil sistem označevanja z energijskimi nalepkami kot model uporabljen v različnih državah po vsem svetu.
(10)
Države članice bi morale redno spremljati skladnost s to direktivo in v poročilo, ki ga morajo v skladu s to direktivo vsaka štiri leta predložiti Komisiji, vključiti ustrezne podatke, s posebnim poudarkom na odgovornosti dobaviteljev in trgovcev.
(11)
Uredba (ES) št. 765/2008 Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 9. julija 2008 o določitvi zahtev za akreditacijo in nadzor trga v zvezi s trženjem proizvodov (6) vsebuje splošne določbe o nadzoru trga v zvezi s trženjem proizvodov. Za dosego ciljev te direktive so v tej direktivi podane podrobnejše tozadevne določbe. Navedene določbe so skladne z Uredbo (ES) št. 765/2008.
(12)
Popolnoma prostovoljni sistem bi lahko povzročil, da se samo nekateri izdelki označujejo ali opremijo s standardnimi podatki o izdelku, pri čemer bi obstajala nevarnost, da bi to pri nekaterih končnih uporabnikih povzročilo zmedo ali celo, da bi jim bile posredovane napačne informacije. Zato bi moral pričujoči sistem zagotoviti, da je z nalepko in standardnimi podatki za izdelke navedena poraba energije in drugih bistvenih virov za vse zadevne izdelke.
(13)
Izdelki, povezani z energijo, med uporabo neposredno ali posredno vplivajo na rabo veliko oblik energije, od katerih sta najpomembnejši elektrika in plin. Ta direktiva bi morala zato zajemati izdelke, povezane z energijo, ki med uporabo neposredno ali posredno vplivajo na rabo katere koli oblike energije.
(14)
V delegirani akt bi bilo treba vključiti izdelke, povezane z energijo, ki med uporabo neposredno ali posredno znatno vplivajo na porabo energije ali bistvenih virov, kjer je to ustrezno, in ki ponujajo zadostno podlago za večjo učinkovitost, če lahko zagotovitev podatkov z nalepkami spodbudi končne uporabnike k nakupu učinkovitejših izdelkov.
(15)
Za dosego ciljev Unije o podnebnih spremembah in energetski varnosti in glede na to, da bo skupna porabljena energija za posamezen izdelek dolgoročno še naprej naraščala, bi lahko delegirani akti v skladu s to direktivo po potrebi na nalepki izpostavili tudi visoko skupno porabo energije izdelka.
(16)
V številnih državah članicah veljajo pravila o javnih naročilih, ki naročnike obvezujejo k zagotovitvi energetsko učinkovitih izdelkov. Številne države članice so tudi uvedle ukrepe za spodbujanje energetsko učinkovitih izdelkov. Merila za določitev, ali so izdelki upravičeni do javnega naročila ali spodbud, se lahko med državami članicami zelo razlikujejo. Sklicevanje na razrede ali stopnje učinkovitosti za določene izdelke v skladu z delegiranimi akti v skladu s to direktivo bi lahko zmanjšalo fragmentacijo javnih naročil in spodbud ter olajšalo sprejetje učinkovitih izdelkov.
(17)
Spodbude, ki jih lahko zagotovijo države članice za uveljavljanje učinkovitih izdelkov, bi lahko predstavljaje državno pomoč. Ta direktiva ne vpliva na izid prihodnjih postopkov glede državnih pomoči, ki bi se lahko glede teh spodbud začeli v skladu s členoma 107 in 108 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU), in ne bi smela zajemati davčnih in finančnih zadev. Države članice se lahko same odločijo, kakšna bo narava teh spodbud.
(18)
Spodbujanje energetsko učinkovitih izdelkov z označevanjem z nalepkami, javnimi naročili in spodbudami ne bi smelo škoditi splošni okoljski učinkovitosti in delovanju teh izdelkov.
(19)
Komisijo bi bilo treba pooblastiti, da v skladu s členom 290 PDEU sprejme delegirane akte v zvezi z navajanjem porabe energije in drugih virov med uporabo pri izdelkih, povezanih z energijo, s pomočjo nalepk in standardiziranih podatkov o izdelku. Zlasti je pomembno, da Komisija pri svojem pripravljalnem delu opravi ustrezna posvetovanja, vključno na ravni strokovnjakov.
(20)
Komisija bi morala Evropskemu parlamentu in Svetu redno predložiti povzetek poročil o izvrševalnih dejavnostih in ravni upoštevanja direktive, ki jih predložijo države članice na podlagi te direktive, pri čemer bi povzetek zajemal EU in vsako državo članico posebej.
(21)
Komisija bi morala posodobiti razvrstitve nalepk, da bi bila sektorju zagotovljena predvidljivost, potrošnikom pa razumljivost.
(22)
Tehnološki razvoj in možnosti dodatnih znatnih prihrankov energije bi lahko v različnem obsegu glede na zadevni izdelek zahtevali dodatno razlikovanje in upravičili revizijo razvrstitve. Takšna revizija bi morala vključevati zlasti možnost prevrednotenja lestvice. To revizijo bi bilo treba pri izdelkih, ki lahko zaradi zelo inovativnih značilnosti znatno prispevajo k energetski učinkovitosti, izvesti čim prej.
(23)
Komisija bo leta 2012 pri pregledovanju napredka v zvezi z izvajanjem akcijskega načrta za trajnostno potrošnjo in proizvodnjo ter trajnostno industrijsko politiko in pri poročanju o tem zlasti preučila morebitno potrebo po nadaljnjem ukrepanju za izboljšanje energetske in okoljske učinkovitosti izdelkov, med drugim tudi možnost, da se potrošnikom zagotovijo informacije o emisijah ogljika pri izdelkih ali njihovem vplivu na okolje v celotnem življenjskem ciklusu.
(24)
Obveznost prenosa te direktive v nacionalno zakonodajo bi morala biti omejena na tiste določbe, v katere so bile vnesene velike spremembe v primerjavi z Direktivo 92/75/EGS. Obveznost prenosa nespremenjenih določb je določena z Direktivo 92/75/EGS.
(25)
Države članice bi si morale pri izvajanju določb te direktive prizadevati vzdržati sprejetja ukrepov, ki bi lahko zadevnim udeležencem na trgu, zlasti malim in srednje velikim podjetjem, po nepotrebnem naložili birokratske in toge obveznosti.
(26)
Ta direktiva ne bi smela posegati v obveznosti držav članic v zvezi z roki za prenos v nacionalno pravo in za začetek uporabe Direktive 92/75/EGS.
(27)
V skladu s točko 34 Medinstitucionalnega sporazuma o boljši pripravi zakonodaje (7) se države članice poziva, da za lastne potrebe in v interesu Unije pripravijo tabele, ki naj kar najbolj nazorno prikazujejo korelacijo med to direktivo in ukrepi za prenos, ter da te tabele objavijo -
SPREJELA NASLEDNJO DIREKTIVO:
Člen 1
Področje uporabe
1. Ta direktiva določa okvir za uskladitev nacionalnih ukrepov v zvezi z informiranjem končnega uporabnika, zlasti z nalepkami in podatki o izdelku, porabo energije ter po potrebi drugih bistvenih virov med uporabo in dodatnih podatkov v zvezi z izdelki, povezani z energijo, s čimer se končnim uporabnikom omogoči, da izberejo učinkovitejše izdelke.
2. Ta direktiva velja za izdelke, povezane z energijo, ki med uporabo znatno neposredno ali posredno vplivajo na porabo energije, in kjer je to ustrezno, na druge bistvene vire.
3. Ta direktiva se ne uporablja za:
(a)
rabljene izdelke;
(b)
potniška ali tovorna prevozna sredstva;
(c)
opozorilno tablico ali njej ustrezno tablico, ki je pritrjena na izdelke zaradi varnosti.
Člen 2
Opredelitve pojmov
Za namene te direktive:
(a)
„izdelek, povezan z energijo“ ali „izdelek“ pomeni vsak izdelek, ki med uporabo vpliva na rabo energije ter je dan v promet in/ali se uporablja v Uniji, vključno z deli, namenjenimi vključitvi v izdelke, povezane z energijo, ki jih zajema ta direktiva ter so dani v promet in/ali se uporabljajo kot posamezni deli, namenjeni končnim uporabnikom, in katerih okoljsko učinkovitost se lahko oceni neodvisno;
(b)
„standardni podatki o izdelku“ pomeni standardno preglednico podatkov v zvezi z izdelkom;
(c)
„drugi bistveni viri“ pomeni vodo, kemikalije ali katero koli drugo snov, ki jo izdelek porabi pri normalnem delovanju;
(d)
„dodatni podatki“ pomeni druge podatke o učinkovitosti in lastnostih izdelka v zvezi z njegovo porabo energije ali drugih bistvenih virov ali tistih, ki na podlagi izmerljivih podatkov pomagajo oceniti njegovo porabo energije ali drugih bistvenih virov;
(e)
„neposredni vpliv“ pomeni vpliv izdelkov, ki med uporabo dejansko porabljajo energijo;
(f)
„posredni vpliv“ pomeni vpliv izdelkov, ki ne porabljajo energije, ampak prispevajo k varčevanju z energijo med uporabo;
(g)
trgovec pomeni prodajalca na drobno ali drugo osebo, ki izdelke končnemu uporabniku prodaja, oddaja v najem, ponuja na obroke ali razstavlja;
(h)
„dobavitelj“ pomeni proizvajalca ali njegovega pooblaščenega zastopnika v Uniji ali uvoznika, ki da izdelek v promet ali v uporabo na trgu Unije. Če teh ni, velja za dobavitelja katera koli fizična ali pravna oseba, ki da izdelke iz te direktive na trg ali v uporabo;
(i)
„dajanje v promet“ pomeni prvič ponuditi izdelek na trgu Unije z namenom distribucije ali uporabe v Uniji, bodisi za plačilo ali zastonj in ne glede na prodajno tehniko;
(j)
„dajanje v uporabo“ pomeni prvo uporabo izdelka za predvideni namen v Uniji;
(k)
„nedovoljena raba nalepke“ pomeni rabo nalepke na način, ki ni določen v tej direktivi ali delegiranemu aktu, razen če jo rabijo organi države članice ali institucije EU.
Člen 3
Odgovornosti držav članic
1. Države članice zagotovijo:
(a)
da vsi dobavitelji in trgovci, ki imajo sedež na njihovem ozemlju, izpolnjujejo svoje obveznosti iz členov 5 in 6;
(b)
za izdelke, ki jih zajema ta direktiva, je prepovedano prikazovanje drugih nalepk, znakov, simbolov ali napisov, ki niso skladni z zahtevami te direktive in ustreznih delegiranih aktov, če tako prikazovanje lahko zmede končne uporabnike v zvezi s porabo energije ali, kjer je ustrezno, drugih bistvenih virov med uporabo;
(c)
uvedbo sistema nalepk in standardnih podatkov o izdelku, ki zadevajo porabo energije ali varčevanje z njo, spremljajo izobraževalne in promocijske informativne akcije, katerih cilj je spodbuditi energetsko učinkovitost in končne uporabnike, da odgovorneje porabljajo energijo;
(d)
da se sprejmejo primerni ukrepi za spodbuditev zadevnih nacionalnih ali regionalnih organov, pristojnih za izvajanje te direktive, da med seboj sodelujejo in drug drugemu in Komisiji zagotovijo podatke, s čimer bodo pomagali pri uporabi te direktive. Pri upravnem sodelovanju in izmenjavi podatkov se v čim večji meri uporabljajo elektronska sredstva za komuniciranje, takšno sodelovanje in izmenjava sta stroškovno učinkovita in v podporo so jima lahko zadevni programi EU. Takšno sodelovanje zagotavlja varnost in zaupnost obdelovanja in zaščite občutljivih podatkov, zagotovljenih v okviru navedenega postopka, kjer je potrebno. Komisija sprejme primerne ukrepe, s katerimi se spodbudi sodelovanje med državami članicami, predvideno v tem členu, in k njemu prispeva.
2. Če država članica ugotovi, da izdelek ne izpolnjuje vseh zadevnih zahtev iz te direktive in njenih delegiranih aktov v zvezi z nalepkami in standardnimi podatki o izdelku, mora dobavitelj zagotoviti skladnost izdelka z navedenimi zahtevami v skladu z učinkovitimi in sorazmernimi pogoji, ki jih določi država članica.
Če obstajajo zadostni dokazi, da izdelek ni v skladu z zahtevami, morajo zadevne države članice sprejeti potrebne preventivne ukrepe in ukrepe, s katerimi bi se v natančnem časovnem okviru ob upoštevanju povzročene škode ponovno zagotovila skladnost.
Kadar se neskladnost nadaljuje, zadevna država članica sprejme odločitev o omejitvi ali prepovedi dajanja v promet in/ali v uporabo zadevnega izdelka, ali zagotovi, da se ga umakne s trga. V primeru, da se izdelek umakne s trga ali da se prepove dajanje izdelka na trg, se o tem takoj obvesti Komisijo in druge države članice.
3. Države članice Komisiji vsaka štiri leta predložijo poročilo, v katerem navedejo podrobnosti o izvrševalnih dejavnostih in ravni upoštevanja direktive na njihovem ozemlju.
Komisija lahko določi podrobnosti o skupni vsebini teh poročil, tako da oblikuje smernice.
4. Komisija redno predloži povzetek teh poročil Evropskemu parlamentu in Svetu v vednost.
Člen 4
Zahteve v zvezi s podatki
Države članice zagotovijo, da:
(a)
so končni uporabniki o podatkih v zvezi s porabo električne energije, drugih oblik energije in po potrebi drugih bistvenih virov med uporabo ter o dodatnih podatkih v skladu z delegiranimi akti v skladu s to direktivo, obveščeni s standardnimi podatki o izdelku in z nalepko, ki se nanaša na izdelke, ki se dajo v prodajo, najem, nakup s posojilom ali se razstavijo za končne uporabnike neposredno ali posredno preko sredstev za prodajo na daljavo, vključno z internetom;
(b)
se podatki iz točke (a) zagotovijo za vgrajene ali nameščene izdelke le, če tako zahteva veljavni delegirani akt;
(c)
vsakršen oglas za specifičen model izdelkov, ki vplivajo na rabo energije in so zajeti v delegiranem aktu v skladu s to direktivo, pri katerem so objavljene informacije v zvezi z energijo ali ceno, vključuje sklic na razred energetske učinkovitosti izdelka;
(d)
ves tehnični promocijski material o izdelkih, povezanih z energijo, v katerem so opisani specifični tehnični parametri izdelka, kot so tehnični priročniki in prospekti proizvajalcev v tiskani obliki ali dostopni na spletu, končnim uporabnikom zagotovi potrebne podatke o porabi еnergije ali vključuje sklic na razred energetske učinkovitosti izdelka.
Člen 5
Odgovornost dobaviteljev
Države članice zagotovijo, da:
(a)
dobavitelji, ki dajejo v promet ali dajejo v uporabo izdelke, ki jih zajema delegirani akt, zagotovijo nalepko in standardne podatke o izdelku v skladu s to direktivo in delegiranim aktom;
(b)
dobavitelji izdelajo tehnično dokumentacijo, ki zadostuje za oceno točnosti podatkov, ki jih vsebujeta nalepka in standardni podatki o izdelku. Navedena tehnična dokumentacija vsebuje:
(i)
splošen opis izdelka;
(ii)
po potrebi rezultate opravljenih projektnih izračunov;
(iii)
poročila o preskusih, kadar so razpoložljiva, skupaj s preskusi, ki jih opravijo ustrezne priglašene organizacije, kakor je določeno z drugimi zakoni Unije;
(iv)
sklice, ki omogočajo identifikacijo modelov, kadar se uporabijo vrednosti za podobne modele.
V ta namen lahko dobavitelji uporabijo dokumentacijo, ki je že pripravljena v skladu z zahtevami iz ustrezne zakonodaje Unije;
(c)
dobavitelji dajo tehnično dokumentacijo na razpolago za pregledovanje za obdobje petih let po izdelavi zadnjega zadevnega izdelka;
V desetih delovnih dneh po prejetju zahteve pristojnega organa države članice ali Komisije dajo dobavitelji organom tržnega nadzora držav članic in Komisiji na razpolago elektronsko različico tehnične dokumentacije;
(d)
v zvezi z označevanjem z nalepkami in podatki o izdelku dobavitelji trgovcem brezplačno zagotovijo potrebne nalepke.
Brez poseganja v izbiro sistema za dobavo nalepk dobaviteljev, ti na zahtevo trgovcev pravočasno dobavijo nalepke;
(e)
poleg nalepk dobavitelji zagotovijo tudi standardne podatke o izdelku;
(f)
dobavitelji vključijo standardne podatke o izdelku v vse prospekte o izdelkih. Kadar dobavitelj ne zagotovi prospektov o izdelku, zagotovi standardne podatke o izdelku z drugo literaturo, ki je priložena izdelku;
(g)
dobavitelji so odgovorni za točnost nalepke in standardnih podatkov o izdelku, ki jih zagotavljajo;
(h)
za dobavitelje velja, da so odobrili objavo podatkov, ki jih vsebujejo nalepka ali standardni podatki o izdelku.
Člen 6
Odgovornosti trgovcev
Države članice zagotovijo, da:
(a)
trgovci jasno na viden in čitljiv način prikažejo nalepke in standardne podatke o izdelku vključijo v prospekt o izdelku ali drugo literaturo, ki je priložena izdelku, ko se ta proda končnemu uporabniku;
(b)
kadar koli je izdelek zajet v delegiranem aktu, razstavljen, trgovci pritrdijo ustrezno nalepko v ustrezni jezikovni različici na jasno vidno mesto, ki je določeno v ustreznem delegiranem aktu.
Člen 7
Prodaja na daljavo in druge oblike prodaje
Kadar so izdelki ponujeni v prodajo, najem ali nakup na obroke po pošti, s kataloško prodajo, prek interneta, telefonske prodaje ali na kak drug način, kar pomeni, da se od morebitnega končnega uporabnika ne more pričakovati, da vidi izdelek razstavljen, se v delegiranih aktih poskrbi za zagotovitev, da imajo morebitni končni uporabniki na razpolago podatke, navedene na nalepki izdelka in v standardnih podatkih o izdelku, preden izdelek kupijo. V delegiranih aktih je po potrebi določeno, kako se nalepke ali standardni podatki o izdelku ali na njih navedene informacije prikažejo ali zagotovijo morebitnemu končnemu uporabniku.
Člen 8
Prosti pretok
1. Države članice ne prepovejo, omejijo ali ovirajo dajanja na trg ali dajanja v uporabo izdelkov, ki jih zajema ta direktiva in veljavni delegirani akt in ki so v skladu z njima.
2. Države članice štejejo, da nalepke in standardni podatki o izdelku ustrezajo določbam te direktive in delegiranih aktov, dokler nimajo dokaza o nasprotnem. Države članice lahko od dobavitelja zahtevajo, da zagotovi dokazila v skladu s členom 5 v zvezi s točnostjo podatkov, ki jih vsebujejo njihove nalepke in standardni podatki o izdelku, kadar upravičeno dvomijo o točnosti takih podatkov.
Člen 9
Javna naročila in spodbude
1. Če je izdelek zajet v delegiranem aktu, si naročniki, ki sklenejo javna naročila gradenj, blaga ali storitev iz Direktive 2004/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev (8), ki niso izvzeta v skladu s členoma 12 in 18 navedene direktive, prizadevajo nabaviti samo izdelke, ki izpolnjujejo naslednji merili: razpolagajo z najvišjimi ravnmi zmogljivosti in pripadajo najvišjemu razredu energetske učinkovitosti. Države članice lahko tudi zahtevajo, da naročniki nabavijo samo izdelke, ki izpolnjujejo ti merili. Države članice lahko določijo, da je pri uporabi teh meril treba upoštevati stroškovno učinkovitost, ekonomsko izvedljivost, tehnično primernost in zadovoljivo raven konkurence.
2. Odstavek 1 velja za pogodbe, katerih vrednost je enaka ali višja od pragov iz člena 7 Direktive 2004/18/ES.
3. Kadar države članice omogočijo kakršne koli spodbude za določen izdelek iz delegiranega akta, se zavzemajo za najvišje ravni zmogljivosti, vključno z najvišjim razredom energetske učinkovitosti, določene v veljavnem delegiranem aktu. Davčni in finančni ukrepi ne pomenijo spodbud za namene te direktive.
4. Kadar države članice zagotovijo spodbude za izdelke, tako za končne uporabnike, ki uporabljajo visoko učinkovite izdelke, kot za industrijske panoge, ki spodbujajo in proizvajajo takšne izdelke, izrazijo ravni učinkovitosti z razredi, kot so določeni v veljavnem delegiranem aktu, razen če predpišejo stopnje učinkovitosti, ki so višje od praga za najvišji razred energetske učinkovitosti v delegiranem aktu. Države članice lahko predpišejo stopnje učinkovitosti, ki so višje od praga za najvišji razred energetske učinkovitosti v delegiranem aktu.
Člen 10
Delegirani akti
1. Komisija z delegiranimi akti v skladu s členi 11, 12 in 13 določi podrobnosti o nalepki in standardnih podatkih o izdelku za vsak tip izdelka v skladu s tem členom.
Kadar izdelek izpolnjuje merila, navedena v odstavku 2, se vključi v delegirani akt v skladu z odstavkom 4.
Na podlagi določb delegiranih aktov v zvezi s podatki na nalepki in standardnimi podatki o izdelku glede porabe energije in drugih bistvenih virov med uporabo se lahko končni uporabniki odločajo o nakupu na podlagi zadovoljivih podatkov, organi tržnega nadzora pa preverijo, ali so izdelki v skladu z zagotovljenimi podatki.
Kadar delegirani akt vsebuje določbe v zvezi z energetsko učinkovitostjo in porabo bistvenih virov izdelka, mora biti z obliko in vsebino nalepke poudarjena energetska učinkovitost izdelka.
2. Merila iz odstavka 1 so naslednja:
(a)
z upoštevanjem večine najnovejših podatkov, ki so na voljo, in količine izdelkov, danih na trg Unije, imajo izdelki veliko zmožnost za prihranek energije in, kjer je primerno, drugih bistvenih virov;
(b)
med izdelki, ki so na trgu in so enakovredni po učinkovitosti, so izjemno velike razlike med zadevnimi stopnjami učinkovitosti;
(c)
Komisija upošteva zadevno zakonodajo in samourejevalne ukrepe Unije, kot so prostovoljni dogovori, ki naj bi cilje politike izpolnili hitreje in z manjšimi stroški kot obvezujoče zahteve.
3. Komisija pri pripravi osnutka delegiranega akta:
(a)
upošteva okoljske parametre iz dela 1 Priloge I k Direktivi 2009/125/ES, ki so opredeljeni kot pomembni v zadevnem izvedbenem ukrepu iz Direktive 2009/125/ES in bi jih moral končni uporabnik poznati, ko izdelek uporablja;
(b)
oceni vpliv akta na okolje, končne uporabnike in proizvajalce ter mala in srednje velika podjetja (MSP) na področju konkurenčnosti, tudi zunaj Unije, inovacije, dostop do trga ter stroške in koristi;
(c)
organizira posvetovanja z zainteresiranimi stranmi;
(d)
določi datum(-e) izvedbe, morebitne postopne ali prehodne ukrepe ali obdobja in pri tem posebej upošteva možne vplive na MSP ali na določene skupine izdelkov, ki jih izdelujejo predvsem MSP.
4. Delegirani akti podrobno določajo predvsem:
(a)
natančno definicijo obravnavanih tipov izdelkov;
(b)
merilne standarde in postopke, ki jih je treba uporabiti za pridobitev podatkov, navedenih v členu 1(1);
(c)
podrobnosti o tehnični dokumentaciji, ki jo zahteva člen 5;
(d)
obliko in vsebino nalepke, navedene v členu 4, ki mora imeti, kolikor je mogoče, enotne oblikovne značilnosti za vse skupine izdelkov in mora biti v vsakem primeru jasno vidna in čitljiva. Podlaga za obliko nalepke ostane razvrstitev, pri kateri so uporabljene črke od A do G; stopnje razvrstitve ustrezajo znatnim prihrankom energije in stroškov z vidika končnega uporabnika.
V razvrstitev se lahko vključijo trije dodatni razredi, če je to potrebno zaradi tehnološkega napredka. Ti dodatni razredi bodo A+, A++ in A+++ za najučinkovitejši razred. Načeloma bo skupno število razredov omejeno na sedem, razen če je še vedno zapolnjenih več razredov.
Barvno lestvico sestavlja največ sedem različnih barv od temno zelene do rdeče. Samo barvna oznaka najvišjega razreda je vedno temno zelena. Če je več kot sedem razredov, se lahko podvaja le rdeča barva.
Razvrstitev se spremeni predvsem, če je znaten delež izdelkov na notranjem trgu uvrščen v dva najvišja razreda energetske učinkovitosti in če je z nadaljnjim razlikovanjem izdelkov mogoče doseči dodatne prihranke.
Podrobna merila za morebitno prerazvrstitev izdelkov se po potrebi določijo za vsak primer posebej v zadevnih delegiranih aktih;
(e)
mesto, kamor se nalepka pritrdi na razstavljen izdelek ter podatki in način, kako se zagotovijo nalepka in/ali podatki v primeru ponudb za prodajo, kot določa člen 7. Kadar je primerno, lahko delegirani akti določajo, da se nalepka pritrdi na izdelek ali natisne na embalažo, ali podrobnosti zahtev za tiskanje nalepk v katalogih ter njihovo uporabo pri prodaji na daljavo in prek interneta;
(f)
vsebino, in po potrebi, velikost ter druge podrobnosti v zvezi s standardnimi podatki o izdelku ali drugimi podatki, določenimi v členih 4 in 5(c). Podatke z nalepke morajo zajemati tudi standardni podatki o izdelku;
(g)
posebno vsebino nalepke za oglaševanje, ki mora biti čitljiva in vidna, vključno z, kadar je primerno, energijskim razredom in drugimi zadevnimi stopnjami učinkovitosti zadevnega izdelka;
(h)
trajanje razvrstitve nalepk, kadar je primerno, v skladu s točko (d);
(i)
raven točnosti podatkov na nalepki in standardnih podatkov o izdelku;
(j)
datum za ocenitev in morebitno revizijo delegiranega akta z upoštevanjem hitrosti tehnološkega napredka.
Člen 11
Izvajanje pooblastila
1. Pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov iz člena 10 se prenese na Komisijo za obdobje petih let z začetkom 19. junija 2010. Komisija pripravi poročilo o pooblastilu najpozneje šest mesecev pred koncem petletnega obdobja. Prenos pooblastila se samodejno podaljša za enako obdobje, razen če Evropski parlament ali Svet pooblastilo prekliče v skladu s členom 12.
2. Takoj ko Komisija sprejme delegirani akt, o tem istočasno uradno obvesti Evropski parlament in Svet.
3. Pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov je prenešeno na Komisijo pod pogoji, določenimi v členih 12 in 13.
Člen 12
Preklic pooblastila
1. Pooblastilo iz člena 10 lahko kadar koli prekliče Evropski parlament ali Svet.
2. Institucija, ki je začela notranji postopek o morebitnem preklicu pooblastila, si prizadeva o tem obvestiti drugo institucijo in Komisijo v razumnem roku pred sprejetjem končne odločitve ter pri tem navede pooblastila, ki bi se lahko preklicala, in možne razloge za preklic.
3. Z odločitvijo o preklicu pooblastil prenehajo veljati pooblastila, navedena v tej odločitvi. Odločitev začne veljati nemudoma ali na dan, ki je v njej določen. Odločitev ne vpliva na veljavnost že veljavnih delegiranih aktov. Odločitev se objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Člen 13
Nasprotovanje delegiranim aktom
1. Evropski parlament ali Svet lahko nasprotuje delegiranemu aktu v dveh mesecih od datuma uradnega obvestila.
Na pobudo Evropskega parlamenta ali Sveta se navedeni rok podaljša za dva meseca.
2. Če do izteka navedenega roka niti Evropski parlament niti Svet ne nasprotuje delegiranemu aktu, se akt objavi v Uradnem listu Evropske unije in začne veljati na dan, ki je v njem določen.
Delegirani akt se lahko objavi v Uradnem listu Evropske unije in začne veljati pred iztekom navedenega roka, če sta Evropski parlament in Svet obvestila Komisijo o nameri, da delegiranemu aktu ne bosta nasprotovala.
3. Če Evropski parlament ali Svet nasprotuje delegiranemu aktu, akt ne začne veljati. Institucija, ki nasprotuje, navede razloge za nasprotovanje delegiranemu aktu.
Člen 14
Ocena
Komisija najpozneje 31. decembra 2014 pregleda učinkovitost te direktive in njenih delegiranih aktov ter Evropskemu parlamentu in Svetu predloži poročilo.
Komisija ob tej priložnosti obenem ovrednoti:
(a)
prispevek točke (c) člena 4 k cilju te direktive;
(b)
učinkovitost člena 9(1);
(c)
potrebo po spremembi točke (d) člena 10(4) zaradi tehničnega razvoja in razumevanja oblike nalepke s strani potrošnika.
Člen 15
Kazni
Države članice določijo pravila o kaznih, ki se uporabljajo pri kršitvah nacionalnih določb, sprejetih v skladu s to direktivo in delegiranimi akti, vključno zaradi nedovoljene rabe nalepke, ter sprejmejo ukrepe, ki so potrebni za zagotovitev njihovega izvajanja. Tako predpisane kazni so učinkovite, sorazmerne in odvračilne. Države članice Komisijo uradno obvestijo o teh določbah do 20. junija 2011 ter jo nemudoma uradno obvestijo o kakršnih koli naknadnih spremembah, ki vplivajo na navedene določbe.
Člen 16
Prenos
1. Države članice najpozneje do 20. junija 2011 uveljavijo zakone in druge predpise, potrebne za uskladitev s to direktivo. Komisiji takoj sporočijo besedila navedenih predpisov.
Države članice navedene predpise uporabljajo od 20. julija 2011.
Države članice se v sprejetih predpisih sklicujejo na to direktivo ali pa sklicevanje nanjo navedejo ob njihovi uradni objavi. Vključiti morajo tudi izjavo, da se sklicevanja na v obstoječih zakonih in drugih predpisih na Direktivo 92/75/EGS štejejo za sklicevanja na to direktivo. Države članice določijo način sklicevanja in obliko izjave.
2. Države članice sporočijo Komisiji besedila temeljnih določb predpisov nacionalne zakonodaje, sprejetih na področju, ki ga ureja ta direktiva.
Člen 17
Razveljavitev
Direktiva 92/75/EGS, kakor je bila spremenjena z Uredbo, navedeno v delu A Priloge I, se razveljavi z učinkom od 21. julija 2011 brez poseganja v obveznosti držav članic v zvezi z rokom za prenos v nacionalno pravo in za začetek uporabe navedene direktive, navedenim v delu B Priloge I.
Sklicevanja na Direktivo 92/75/EGS se štejejo za sklicevanja na to direktivo in se berejo v skladu s korelacijsko tabelo iz Priloge II.
Člen 18
Začetek veljavnosti
Ta direktiva začne veljati dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Točke (d), (g) in (h) člena 5 se uporabljajo od 31. julija 2011.
Člen 19
Naslovniki
Ta direktiva je naslovljena na države članice.
V Strasbourgu, 19. maja 2010