SMĚRNICE KOMISE 2010/43/EU
ze dne 1. července 2010,
kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES, pokud jde o organizační požadavky, střety zájmů, pravidla jednání, řízení rizik a obsah smlouvy mezi depozitářem a správcovskou společností
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES ze dne 13. července 2009 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) (1), a zejména na čl. 12 odst. 3, čl. 14 odst. 2, čl. 23 odst. 6, čl. 33 odst. 6 a čl. 51 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Pravidla a terminologie týkající se organizačních požadavků, střetů zájmů a jednání by měla být v co největší míře sjednocena se standardy, které v oblasti finančních služeb zavedly směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES ze dne 21. dubna 2004 o trzích finančních nástrojů, o změně směrnice Rady 85/611/EHS a 93/6/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES a o zrušení směrnice Rady 93/22/EHS (2) a směrnice Komise 2006/73/ES ze dne 10. srpna 2006, kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES, pokud jde o organizační požadavky a provozní podmínky investičních podniků a o vymezení pojmů pro účely zmíněné směrnice (3). Sjednocení, při němž by současně byly náležitě zohledněny zvláštnosti kolektivní správy portfolií, by umožnilo dosáhnout rovnocenných standardů nejen mezi různými odvětvími finančních služeb, ale i v širším rámci správy majetku, kdy některé členské státy již rozšířily určité požadavky stanovené směrnicí 2006/73/ES na správcovské společnosti SKIPCP.
(2)
Tato pravidla je vhodné přijmout formou směrnice, aby bylo možné přizpůsobit prováděcí ustanovení zvláštním podmínkám konkrétního trhu a právního systému každého členského státu. Směrnice rovněž umožní nejvyšší míru souladu s režimem zavedeným směrnicí 2006/73/ES.
(3)
Přestože mají zásady stanovené touto směrnicí obecnou platnost pro všechny správcovské společnosti, jsou natolik pružné, že jejich provádění a dohled příslušných orgánů nad jejich prováděním jsou přiměřené a zohledňují povahu, rozsah a složitost předmětu podnikání správcovské společnosti, jakož i různorodost společností, na něž se vztahuje působnost směrnice 2009/65/ES, a rozmanitost SKIPCP, které může správcovská společnost spravovat.
(4)
Pokud to povoluje vnitrostátní právo, měly by mít správcovské společnosti možnost pověřovat prováděním některých svých činností třetí osoby. Tato prováděcí pravidla je třeba podle toho chápat. Správcovská společnost by především měla provést hloubkovou kontrolu, aby s ohledem na povahu úkolů, které má třetí osoba vykonávat, zjistila, zda lze subjekt provádějící dané činnosti považovat za kvalifikovaný a schopný dotyčné úkoly plnit. Třetí osoba by tedy měla v souvislosti s činností, kterou má provádět, splňovat veškeré požadavky týkající se organizace a střetů zájmů. Dále z toho plyne, že správcovská společnost by měla ověřit, zda třetí osoba přijala vhodná opatření ke splnění stanovených požadavků, a účelně sledovat, zda třetí osoba dané požadavky splňuje. Kde za uplatňování pravidel pro přenesené činnosti odpovídá pověřená osoba, měly by se na sledování plnění přenesených činností vztahovat rovnocenné požadavky týkající se organizace a střetů zájmů. Správcovská společnost by měla v procesu hloubkové kontroly zohlednit skutečnost, že na třetí osobu, na niž jsou činnosti přeneseny, se často vztahuje směrnice 2004/39/ES.
(5)
Aby se na správcovské společnosti a investiční společnosti, které nestanovily správcovskou společnost, nepoužívaly rozdílné standardy, měly by uvedené investiční společnosti podléhat stejným pravidlům jednání a ustanovením o střetech zájmů a řízení rizik jako správcovské společnosti. Proto by se pravidla této směrnice týkající se administrativních postupů a mechanismů vnitřní kontroly v rámci osvědčených postupů a při zohlednění zásady proporcionality měla vztahovat jak na správcovské společnosti, tak na investiční společnosti, které nestanovily správcovskou společnost.
(6)
Směrnice 2009/65/ES požaduje, aby správcovské společnosti uplatňovaly řádné administrativní postupy. Aby byl tento požadavek splněn, měly by správcovské společnosti vytvořit dostatečně zdokumentovanou organizační strukturu, která jasně rozděluje odpovědnost a zajišťuje spolehlivý tok informací mezi všemi zúčastněnými stranami. Správcovské společnosti by též měly vytvořit systémy na ochranu informací a zajištění nepřerušovaného chodu podniku, dostatečné k tomu, aby mohly splnit své povinnosti v případech, kdy jejich činnosti vykonává třetí osoba.
(7)
Dále by správcovské společnosti měly udržovat nezbytné zdroje, zejména zaměstnávat osoby s náležitými dovednostmi, znalostmi a zkušenostmi, aby byly schopné plnit své úkoly.
(8)
Pokud jde o bezpečné postupy zpracování dat a povinnost být schopen rekonstruovat všechny transakce, jichž se účastní SKIPCP, měla by správcovská společnost přijmout taková opatření, jež umožňují včasné a řádné zaznamenání každé transakce provedené jménem SKIPCP.
(9)
Jednou z klíčových administrativních činností v souvislosti se SKIPCP je vedení účetnictví. Je proto nanejvýš důležité dále v prováděcích předpisech upřesnit účetní postupy. Tato směrnice by proto měla potvrdit zásady, že veškerá aktiva a pasiva SKIPCP nebo jeho podfondů mají být přímo zjistitelná a že účty se vedou odděleně. Kde navíc existují různé druhy akcií například v závislosti na výši poplatků za správu, mělo by být možné zjistit přímo z účetnictví čistou hodnotu majetku u těchto různých druhů.
(10)
Jasné rozdělení odpovědnosti mezi vedoucími osobami a dozorčím orgánem má zásadní význam při uplatňování patřičných mechanismů vnitřní kontroly podle požadavků směrnice 2009/65/ES. Vedoucí osoby by tak měly být odpovědné za provádění obecné investiční politiky uvedené v nařízení Komise (EU) č. 583/2010 ze dne 1. července 2010, kterým se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES, pokud jde o klíčové informace pro investory a podmínky, které je třeba splnit při poskytování klíčových informací pro investory nebo prospektu na jiném trvalém nosiči, než je papír, nebo prostřednictvím internetových stránek (4). Vedoucí osoby by měly dále odpovídat za investiční strategie, jež jsou obecným ukazatelem strategického umísťování majetku SKIPCP, a investiční postupy, jež jsou nezbytné k náležitému a účinnému provádění investiční politiky. Jasné rozdělení odpovědnosti by též mělo zabezpečit existenci náležité kontroly, aby bylo zajištěno, že majetek SKIPCP je investován podle statutu fondu nebo zakládacích dokumentů a použitelných právních ustanovení a že jsou dodrženy meze pro rizika každého SKIPCP. Rozdělení odpovědnosti by mělo odpovídat úloze a odpovědnostem vedoucích osob a dozorčího orgánu podle použitelného vnitrostátního práva a zákonů o řízení společností. Vedoucími osobami mohou být někteří nebo všichni členové správní rady.
(11)
Správcovská společnost má mít náležitý mechanismus kontroly, k čemuž je nezbytná stálá funkce zajišťování shody s předpisy a funkce interního auditu. Funkce zajišťování shody s předpisy by měla být koncipována tak, aby bylo zabezpečeno, že odhalí riziko nesplnění povinností, které pro správcovskou společnost plynou ze směrnice 2009/65/ES. Cílem funkce auditu by mělo být ověřování a vyhodnocování různých postupů kontroly a administrativních opatření, které správcovská společnost přijala.
(12)
Je nezbytné poskytnout správcovským společnostem určitou pružnost při organizování činnosti řízení rizik. Kde není vhodné nebo přiměřené zřídit samostatný útvar řízení rizik, měla by správcovská společnost nicméně být schopna doložit existenci zvláštních ochranných opatření proti střetům zájmů, která jí umožní nezávisle řídit rizika.
(13)
Směrnice 2009/65/ES ukládá správcovským společnostem povinnost zavést pravidla pro osobní obchody. V souladu se směrnicí 2006/73/ES by správcovské společnosti měly předcházet tomu, aby jejich zaměstnanci, kteří jsou ve střetu zájmů nebo mají důvěrné interní informace ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES ze dne 28. ledna 2003 o obchodování zasvěcených osob a manipulaci s trhem (zneužívání trhu) (5), uzavírali osobní obchody v důsledku zneužití informací, jež získali při výkonu pracovní činnosti.
(14)
Podle směrnice 2009/65/ES musí správcovské společnosti zajistit, aby každý portfoliový obchod, jehož se účastní SKIPCP, mohl být rekonstruován podle svého původu, zúčastněných stran, povahy a doby a místa uskutečnění. Je proto nutné stanovit požadavky na zaznamenávání portfoliových obchodů a pokynů k upsání a vyplacení.
(15)
Směrnice 2009/65/ES vyžaduje, aby správcovské společnosti SKIPCP používaly vhodné mechanismy zajišťující spravedlivé zacházení se SKIPCP v případech nevyhnutelných střetů zájmů. Správcovské společnosti by tudíž měly zajistit, aby v těchto případech byly neprodleně informovány vedoucí osoby nebo jiný příslušný vnitřní útvar správcovské společnosti, které přijmou nezbytná rozhodnutí k zajištění spravedlivého zacházení se SKIPCP a jeho podílníky.
(16)
Od správcovských společností by se mělo vyžadovat, aby přijaly, uplatňovaly a dodržovaly účinnou a náležitou strategii pro výkon hlasovacích práv spojených s finančními nástroji drženými SKIPCP, které spravují, a aby zajistily, že tato práva budou vykonávána výlučně ve prospěch SKIPCP. Informace ohledně strategie a jejího uplatňování by měly být volně přístupné investorům, mimo jiné prostřednictvím internetové stránky. Rozhodnutí, že za určité situace nebudou vykonána hlasovací práva, lze za některých okolností považovat za rozhodnutí výlučně ve prospěch SKIPCP, a to v závislosti na jeho investiční strategii. Možnost, aby investiční společnost hlasovala sama nebo udělila své správcovské společnosti zvláštní pokyny týkající se hlasování, by však neměla být vyloučena.
(17)
Povinnost informovat vedoucí osoby nebo jiný příslušný vnitřní útvar správcovské společnosti, aby mohly přijmout nezbytná rozhodnutí, by neměla omezit povinnost správcovské společnosti a SKIPCP oznamovat například v rámci svých pravidelných zpráv situace, kdy organizační nebo administrativní opatření proti střetům zájmů nebyla dostatečná k tomu, aby s přiměřenou jistotou odvrátila riziko škody. V rámci tohoto oznámení by mělo být vysvětleno a zdůvodněno rozhodnutí přijaté správcovskou společností (kterým může být i rozhodnutí nijak nejednat) s přihlédnutím k vnitřním politikám a postupům přijatým za účelem zjištění, prevence a řešení střetů zájmů.
(18)
Směrnice 2009/65/ES ukládá správcovským společnostem povinnost jednat v nejlepším zájmu SKIPCP, které spravují, a v zájmu integrity trhu. Určité chování, například praktiky „market timing“ a „late trading“, může poškozovat podílníky a podkopávat fungování trhu. Správcovské společnosti by proto měly používat vhodné postupy bránící nekalým praktikám. Dále by správcovské společnosti měly s ohledem na investiční cíle a politiku SKIPCP zavést vhodné postupy bránící nepřiměřeným poplatkům a nevhodným činnostem, jako je nadměrné obchodování („excessive trading“).
(19)
Správcovské společnosti by měly jednat v nejlepším zájmu SKIPCP také tehdy, když přímo provádějí pokyny k provedení obchodu jménem SKIPCP, které spravují, nebo když tyto pokyny předávají třetí osobě. Správcovské společnosti by měly přijmout veškerá přiměřená opatření k tomu, aby při provádění pokynů jménem SKIPCP dosahovaly trvale nejlepšího možného výsledku pro SKIPCP vzhledem k ceně, nákladům, rychlosti, pravděpodobnosti realizace a vypořádání, objemu a povaze pokynu nebo vzhledem k jinému aspektu souvisejícímu s provedením pokynu.
(20)
S cílem zajistit, aby správcovské společnosti jednaly s patřičnou dovedností, péčí a opatrností v nejlepším zájmu SKIPCP, které spravují, jak to vyžaduje směrnice 2009/65/ES, je nezbytné stanovit pravidla pro nakládání s pokyny.
(21)
Určité poplatky, provize či nepeněžní plnění, které by správcovská společnost přijala nebo poskytla, by neměly být povoleny, protože by mohly mít dopad na dodržování požadavků stanovených směrnicí 2009/65/ES, podle nichž by správcovská společnost měla jednat čestně, spravedlivě a profesionálně v nejlepším zájmu SKIPCP. Proto je nezbytné stanovit jasná pravidla konkretizující podmínky, za nichž se poskytnutí poplatků, provizí a nepeněžního plnění nepovažuje za porušení uvedených zásad.
(22)
Přeshraniční činnosti správcovské společnosti kladou nové nároky na vztah mezi správcovskou společností a depozitářem SKIPCP. Tato směrnice by v zájmu nezbytné právní jistoty měla stanovit hlavní prvky smlouvy mezi depozitářem SKIPCP a správcovskou společností v případech, kdy je správcovská společnost usazena v jiném členském státě, než je domovský členský stát SKIPCP. Jelikož je nutné zajistit, aby tato smlouva náležitě plnila svůj účel, je nezbytné stanovit kolizní normy odchylně od článků 3 a 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 593/2008 ze dne 17. června 2008 o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy (Řím I) (6) tak, aby příslušným právem pro tuto smlouvu bylo právo domovského členského státu SKIPCP.
(23)
Směrnice 2009/65/ES obsahuje povinnost určit kritéria pro posuzování přiměřenosti procesu řízení rizik správcovské společnosti. Tato kritéria jsou zaměřena na koncipování náležité a zdokumentované politiky řízení rizik, kterou mají správcovské společnosti uplatňovat. Uvedená politika by měla správcovským společnostem umožnit posuzovat rizika přijatých pozic v rámci portfolií, která spravují, a podíl těchto jednotlivých rizik na celkovém rizikovém profilu portfolia. Zorganizování politiky řízení rizik by mělo být provedeno náležitě a přiměřeně s ohledem na povahu, rozsah a složitost činností správcovské společnosti a SKIPCP, které spravuje.
(24)
Kritériem pro posuzování přiměřenosti procesu řízení je též pravidelné hodnocení, sledování a přezkum politiky řízení rizik, které provádí správcovská společnost. Toto kritérium rovněž zahrnuje vyhodnocení účinnosti opatření přijatých k nápravě případných nedostatků v procesu řízení rizik.
(25)
Základním prvkem kritérií pro posuzování přiměřenosti procesů řízení rizik jsou přiměřené a účelné metody řízení rizik, které by správcovské společnosti měly přijmout, aby byly schopny kdykoli určit rizika, jimž jsou nebo by mohly být jimi řízené SKIPCP vystaveny. Tyto požadavky vycházejí z běžných postupů schválených příslušnými orgány členských států. Zahrnují jak kvantitativní ukazatele v případě měřitelných rizik, tak kvalitativní metody. Systémy a nástroje elektronického zpracování dat používané pro výpočet kvantitativních ukazatelů by měly být provázány vzájemně nebo s oddělením front-office a účetními aplikacemi. Metody měření rizik by měly umožňovat náležité měření rizik v dobách intenzivnějších turbulencí na trhu a měly by být revidovány, kdykoli je to nutné v zájmu podílníků. Měly by rovněž umožňovat náležité posouzení koncentrace a vzájemného působení příslušných rizik na úrovni portfolia.
(26)
Cílem fungujícího systému řízení rizik je zabezpečit, aby správcovská společnost dodržovala investiční limity stanovené směrnicí 2009/65/ES, například maximální celkovou expozici a expozici riziku selhání protistrany. Z toho důvodu je nutné stanovit kritéria pro to, jak by se celková expozice a riziko selhání protistrany měly počítat.
(27)
Při stanovení těchto kritérií je nezbytné, aby tato směrnice vyjasnila způsoby výpočtu celkové expozice, mezi něž patří závazkový přístup, metoda hodnoty v riziku a pokročilé metodiky měření rizik. Měla by také určit hlavní prvky metodiky, podle níž by správcovská společnost měla provádět výpočet rizika selhání protistrany. Při uplatňování uvedených pravidel by se mělo přihlížet k podmínkám, za nichž se dané metodiky používají, jakož i k zásadám vyvinutým příslušnými orgány spolupracujícími v rámci Evropského výboru regulátorů trhů s cennými papíry, jimiž se mají řídit dohody o zajištění za účelem snížení expozice SKIPCP riziku selhání protistrany a využívání hedgingových a nettingových transakcí.
(28)
Podle směrnice 2009/65/ES jsou správcovské společnosti povinny uplatňovat postupy pro přesný a nezávislý odhad hodnoty mimoburzovních (OTC) derivátů. Tato směrnice proto stanoví podrobná pravidla pro dané postupy v souladu se směrnicí Komise 2007/16/ES ze dne 19. března 2007, kterou se provádí směrnice Rady 85/611/EHS o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP), pokud jde o vyjasnění některých definic (7). V rámci osvědčených postupů by správcovské společnosti měly tyto požadavky uplatňovat na nástroje, které vystavují SKIPCP rizikům nesprávného ocenění, jež jsou rovnocenná rizikům spojeným s OTC deriváty, např. rizikům spojeným s nelikvidností produktu a/nebo se složitostí struktury vyplácení. Na základě toho by správcovské společnosti měly přijmout opatření a postupy odpovídající požadavkům stanoveným v článku 44 pro oceňování méně likvidních nebo složitých převoditelných cenných papírů a nástrojů peněžního trhu, které vyžadují použití metod oceňování pomocí modelů.
(29)
Směrnice 2009/65/ES ukládá správcovské společnosti povinnost poskytovat příslušným orgánům informace o typech derivátových nástrojů, do nichž byl SKIPCP investován, o podkladových rizicích, která jsou s nimi spojena, použitelných kvantitativních omezeních a metodách, které byly zvoleny k odhadu rizik spojených s těmito obchody. Měl by být upřesněn obsah a postup správcovské společnosti při plnění této povinnosti.
(30)
O technické poradenství byl požádán Evropský výbor regulátorů trhů s cennými papíry zřízený rozhodnutím Komise 2009/77/ES (8).
(31)
Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Evropského výboru pro cenné papíry,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I
PŘEDMĚT, OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Předmět
Tato směrnice stanoví prováděcí pravidla ke směrnici 2009/65/ES:
1)
jež upřesňují postupy a opatření uvedené v čl. 12 odst. 1 druhém pododstavci písm. a) a požadavky na strukturu a organizaci, jejichž cílem je minimalizace střetů zájmů, uvedené v čl. 12 odst. 1 druhém pododstavci písm. b);
2)
jež stanoví kritéria pro čestné a spravedlivé jednání vyznačující se patřičnou dovedností, péčí a opatrností v nejlepším zájmu SKIPCP a kritéria pro určení typů střetů zájmů, jež upřesňují zásady nezbytné k zajištění efektivního využívání zdrojů a jež vymezují kroky, které mají být přijaty za účelem rozpoznání, prevence, řešení a zveřejnění střetů zájmů, jak je uvedeno v čl. 14 odst. 1 a 2;
3)
jež se týkají náležitostí smluv mezi depozitářem a správcovskou společností uzavřených podle čl. 23 odst. 5 a čl. 33 odst. 5 a
4)
jež se týkají procesu řízení rizik uvedeného v čl. 51 odst. 1, zejména kritérií pro posouzení přiměřenosti procesu řízení rizik uplatňovaného správcovskou společností, politiky a procesů řízení rizik a opatření, postupů a metod měření a řízení rizik v souvislosti s těmito kritérii.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Tato směrnice se vztahuje na správcovské společnosti spravující subjekt kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) uvedené v čl. 6 odst. 2 směrnice 2009/65/ES.
Kapitola V této směrnice se vztahuje rovněž na depozitáře vykonávající úkoly podle ustanovení kapitoly IV a kapitoly V oddílu 3 směrnice 2009/65/ES.
2. Ustanovení této kapitoly, kapitoly II čl. 12 a kapitol III, IV a VI se vztahují obdobně na investiční společnosti, které nestanovily správcovskou společnost povolenou podle směrnice 2009/65/ES.
V těchto případech se „správcovskou společností“ rozumí „investiční společnost“.
Článek 3
Definice
Vedle definic uvedených ve směrnici 2009/65/ES se pro účely této směrnice rozumí:
1)
„klientem“ fyzická nebo právnická osoba nebo jiný subjekt včetně SKIPCP, jimž správcovská společnost poskytuje službu kolektivní správy portfolií nebo služby podle čl. 6 odst. 3 směrnice 2009/65/ES;
2)
„podílníkem“ fyzická nebo právnická osoba, která drží jednu nebo více podílových jednotek SKIPCP;
3)
„příslušnou osobou“ v souvislosti se správcovskou společností se rozumí:
a)
ředitel, společník či jemu rovnocenná osoba nebo člen vedení správcovské společnosti;
b)
zaměstnanec správcovské společnosti, jakož i jiná fyzická osoba, jejíž služby má správcovská společnost k dispozici a pod kontrolou a jež se účastní kolektivní správy portfolií prováděné správcovskou společností;
c)
fyzická osoba, která se přímo účastní poskytování služeb správcovské společnosti na základě pověřovacího opatření pro třetí osoby za účelem poskytování kolektivní správy portfolií správcovskou společností;
4)
„vedoucí osobou či osobami“ osoba nebo osoby, které skutečně řídí činnost správcovské společnosti, uvedené v čl. 7 odst. 1 písm. b) směrnice 2009/65/ES;
5)
„správní radou“ správní rada správcovské společnosti;
6)
„dozorčím orgánem“ příslušné osoby nebo orgán či orgány odpovědné za dozor nad vedoucí osobou či osobami a za posuzování a pravidelné přezkumy přiměřenosti a účelnosti procesu řízení rizik a politik, opatření a postupů přijatých za účelem splnění povinností plynoucích ze směrnice 2009/65/ES;
7)
„rizikem selhání protistrany“ riziko vzniku ztráty pro SKIPCP plynoucí z možnosti, že protistrana transakce nesplní své závazky před konečným vypořádáním peněžních toků v rámci transakce;
8)
„rizikem likvidity“ riziko, že pozici v portfoliu SKIPCP nebude možné prodat, likvidovat nebo uzavřít s omezenými náklady v přiměřeně krátké době, a že tím tudíž bude ohrožena schopnost SKIPCP kdykoli splnit ustanovení čl. 84 odst. 1 směrnice 2009/65/ES;
9)
„tržním rizikem“ riziko vzniku ztráty pro SKIPCP plynoucí z kolísání tržní hodnoty pozic v portfoliu SKIPCP, které je způsobeno změnami tržních proměnných, např. úrokových sazeb, měnových kurzů, cen akcií a komodit nebo úvěruschopnosti emitenta;
10)
„provozním rizikem“ riziko vzniku ztráty pro SKIPCP plynoucí z nedostatečnosti vnitřních procesů a ze selhání osob a systémů správcovské společnosti nebo z vnějších okolností, které zahrnuje právní a dokumentační riziko a riziko plynoucí z postupů obchodování, vypořádání a oceňování prováděných jménem SKIPCP.
Pojem „správní rada“ uvedený v prvním pododstavci bodě 5 nezahrnuje dozorčí radu v případech, kdy má správcovská společnost duální strukturu, jejíž součástí je správní rada a dozorčí rada.
KAPITOLA II
ADMINISTRATIVNÍ POSTUPY A KONTROLNÍ MECHANISMUS
(Čl. 12 odst. 1 písm. a) a čl. 14 odst. 1 písm. c) směrnice 2009/65/ES)
ODDÍL 1
Obecné zásady
Článek 4
Obecné požadavky na postupy a organizaci
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby splnily tyto požadavky:
a)
vytvořit, zavést a udržovat rozhodovací postupy a organizační strukturu, která jasným a zdokumentovaným způsobem upřesňuje hierarchické vztahy subordinace a rozděluje úkoly a odpovědnost;
b)
zajistit, aby jejich příslušné osoby věděly, jaké postupy musí dodržet, pokud mají řádně plnit své povinnosti;
c)
vytvořit, zavést a udržovat náležité mechanismy vnitřní kontroly určené k zajištění plnění rozhodnutí a dodržování postupů na všech úrovních správcovské společnosti;
d)
vytvořit, zavést a udržovat účinný systém vnitřního hlášení a předávání informací na všech relevantních úrovních správcovské společnosti, jakož i účinnou výměnu informací se zúčastněnými třetími osobami;
e)
vést náležitou a systematickou evidenci o svém podnikání a vnitřní organizaci.
Členské státy zajistí, aby správcovské společnosti zohlednily povahu, rozsah a složitost svého předmětu podnikání, jakož i povahu a škálu služeb a činností poskytovaných a vykonávaných při tomto podnikání.
2. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby vytvořily, zavedly a udržovaly takové systémy a postupy, které dostatečně zajišťují bezpečnost, celistvost a důvěrnost informací vzhledem k povaze dotyčných informací.
3. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby vytvořily, zavedly a udržovaly náležitou strategii nepřerušovaného chodu podniku, jejímž cílem je zajistit zachování nejdůležitějších dat a funkcí a pokračování služeb a činností v případě výpadku systémů a postupů, anebo (pokud to není možné) která umožní včasnou obnovu těchto dat a funkcí a včasné obnovení služeb a činností.
4. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby vytvořily, zavedly a udržovaly takové účetní zásady a postupy, které jim umožní na žádost příslušného orgánu včas poskytnout účetní výkazy, jež podávají pravdivý a věrný obraz o jejich finanční situaci a jsou v souladu se všemi platnými účetními normami a předpisy.
5. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby průběžně sledovaly a vyhodnocovaly přiměřenost a účinnost svých systémů, mechanismů vnitřní kontroly a opatření zavedených podle odstavců 1 až 4 a přijaly vhodná opatření k nápravě případných nedostatků.
Článek 5
Zdroje
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby zaměstnávaly osoby s takovými dovednostmi, vědomostmi a odbornými znalostmi, jaké jsou potřebné k plnění přidělených povinností.
2. Členské státy zajistí, aby správcovské společnosti udržovaly potřebné zdroje a odborné kapacity pro účinný dohled nad činnostmi vykonávanými třetími osobami na základě opatření sjednaného se správcovskou společností, především ve vztahu k řízení rizik spojených s těmito opatřeními.
3. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby zajistily, že výkon většího počtu úkolů příslušnými osobami nebrání a ani pravděpodobně nebude těmto osobám bránit v náležitém, čestném a profesionálním plnění kteréhokoli konkrétního úkolu.
4. Členské státy zajistí, aby správcovské společnosti pro účely odstavců 1, 2 a 3 zohlednily povahu, rozsah a složitost svého předmětu podnikání, jakož i povahu a škálu služeb a činností poskytovaných a vykonávaných při tomto podnikání.
ODDÍL 2
Administrativní a účetní postupy
Článek 6
Vyřizování stížností
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby vytvořily, zavedly a udržovaly účinné a transparentní postupy pro přiměřené a rychlé vyřizování stížností investorů.
2. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby zajistily, že každá stížnost a opatření přijatá k jejímu vyřízení jsou evidovány.
3. Investoři mohou podávat stížnosti zdarma. Informace o postupech podle odstavce 1 jsou investorům zdarma zpřístupněny.
Článek 7
Elektronické zpracování dat
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby patřičným způsobem zajistily vhodné elektronické systémy, které umožní včasné a řádné zaznamenání každého portfoliového obchodu nebo pokynu k upsání nebo vyplacení, aby byly schopny splnit ustanovení článků 14 a 15.
2. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby patřičně zajistily vysokou úroveň bezpečnosti během elektronického zpracování dat, jakož i celistvost a důvěrnost zaznamenávaných informací.
Článek 8
Účetní postupy
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby v zájmu ochrany podílníků zajistily uplatňování účetních zásad a postupů podle čl. 4 odst. 4.
Účetní evidence SKIPCP je vedena způsobem, který umožňuje kdykoli přímo zjistit veškerá aktiva a pasiva SKIPCP.
Má-li SKIPCP různé podfondy, vede se pro tyto podfondy oddělená účetní evidence.
2. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby v souladu s účetními pravidly domovského členského státu SKIPCP vytvořily, zavedly a udržovaly účetní zásady a postupy zajišťující, aby mohla být na základě účetní evidence přesně vypočtena čistá hodnota majetku každého SKIPCP a řádně provedeny pokyny k upsání nebo vyplacení za této čisté hodnoty majetku.
3. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby vytvořily vhodné postupy zajišťující řádné a přesné oceňování aktiv a pasiv SKIPCP v souladu s použitelnými pravidly uvedenými v článku 85 směrnice 2009/65/ES.
ODDÍL 3
Mechanismy vnitřní kontroly
Článek 9
Kontrola prováděná vedoucí osobou či osobami a dozorčím orgánem
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby vedoucí osoba či osoby (a případně dozorčí orgán) v rámci vnitřního rozdělení úkolů odpovídaly za zajištění plnění povinností, které pro správcovskou společnost vyplývají ze směrnice 2009/65/ES.
2. Správcovská společnost zajistí, aby její vedoucí osoba či osoby:
a)
odpovídaly za provádění obecné investiční politiky každého spravovaného SKIPCP stanovené případně v prospektu, statutu fondu nebo zakládacích dokumentech investiční společnosti;
b)
dohlížely na proces schvalování investičních strategií každého spravovaného SKIPCP;
c)
odpovídaly za zajištění toho, že správcovská společnost trvale a účinně zabezpečuje shodu s předpisy podle článku 10, a to i v případě, že tuto funkci vykonává třetí osoba;
d)
zajišťovaly a pravidelně ověřovaly, že u každého spravovaného SKIPCP je řádně a účinně prováděna a dodržována obecná investiční politika, investiční strategie a meze pro rizika, a to i v případě, že funkci řízení rizik vykonávají třetí osoby;
e)
schvalovaly a pravidelně vyhodnocovaly přiměřenost vnitřních postupů pro přijímání investičních rozhodnutí za každý spravovaný SKIPCP, tak aby tato rozhodnutí odpovídala schváleným investičním strategiím;
f)
schvalovaly a pravidelně vyhodnocovaly politiku řízení rizik a opatření, procesy a metody jejího provádění, jak uvádí článek 38, včetně systému mezí pro rizika u každého spravovaného SKIPCP.
3. Správcovská společnost rovněž zajistí, aby její vedoucí osoba či osoby a případně dozorčí orgán:
a)
posuzovaly a pravidelně vyhodnocovaly účinnost politik, opatření a postupů přijatých za účelem splnění povinností vyplývajících ze směrnice 2009/65/ES;
b)
přijímaly patřičná opatření k nápravě nedostatků.
4. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby zajistily, že jejich vedoucí osoba či osoby dostávají často, avšak nejméně jednou ročně, písemné zprávy o otázkách shody s předpisy, interního auditu a řízení rizik s uvedením zvláště toho, zda byla přijata patřičná nápravná opatření v případě eventuálních nedostatků.
5. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby zajistily, že jejich vedoucí osoba či osoby dostávají pravidelně zprávy o provádění investičních strategií a vnitřních postupech pro přijímání investičních rozhodnutí uvedených v odst. 2 písm. b) až e).
6. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby zajistily, že případný dozorčí orgán pravidelně dostává písemné zprávy o otázkách uvedených v odstavci 4.
Článek 10
Stálá funkce zajišťování shody s předpisy
1. Členské státy zajistí, aby správcovské společnosti vytvořily, zavedly a udržovaly náležité strategie a postupy k odhalování případného rizika, že správcovská společnost nesplní své povinnosti stanovené směrnicí 2009/65/ES, jakož i s tím spojených rizik, a aby přijaly náležitá opatření a postupy minimalizující takové riziko a umožňující příslušným orgánům účinný výkon jejich pravomocí podle zmíněné směrnice.
Členské státy zajistí, aby správcovské společnosti zohlednily povahu, rozsah a složitost svého předmětu podnikání, jakož i povahu a škálu služeb a činností poskytovaných a vykonávaných při tomto podnikání.
2. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby vytvořily a udržovaly stálou a účinně vykonávanou funkci zajišťování shody s předpisy, která bude vykonávána nezávisle a bude spočívat v plnění těchto úkolů:
a)
sledovat a pravidelně vyhodnocovat přiměřenost a účinnost opatření, strategií a postupů přijatých podle odstavce 1 a kroků učiněných za účelem řešení nedostatků v plnění povinností správcovské společnosti;
b)
radit a pomáhat příslušným osobám, které odpovídají za výkon služeb a činností, v plnění povinností správcovské společnosti vyplývajících ze směrnice 2009/65/ES.
3. Aby mohly osoby vykonávající funkci zajišťování shody s předpisy uvedenou v odstavci 2 řádně a nezávisle plnit své úkoly, zajistí správcovská společnost splnění těchto podmínek:
a)
osoba vykonávající funkci zajišťování shody s předpisy musí mít nezbytnou pravomoc, zdroje, odborné znalosti a přístup ke všem příslušným informacím;
b)
musí být jmenován „kontrolor shody“, který odpovídá za výkon funkce zajišťování shody s předpisy a pravidelné, nejméně však roční, podávání zpráv vedoucí osobě či osobám o otázkách shody s předpisy s uvedením zvláště toho, zda byla přijata patřičná nápravná opatření v případě eventuálních nedostatků;
c)
příslušné osoby podílející se na výkonu funkce zajišťování shody s předpisy se nesmí účastnit poskytování služeb či výkonu činností, jež sledují;
d)
způsob určování odměny příslušných osob podílejících se na výkonu funkce zajišťování shody s předpisy nesmí být, ani pravděpodobně, na újmu jejich objektivity.
Od správcovské společnosti se však nevyžaduje splnit požadavky uvedené v prvním pododstavci písm. c) nebo d), pokud je schopna prokázat, že vzhledem k povaze, rozsahu a složitosti jejího předmětu podnikání i vzhledem k povaze a škále jejích služeb a činností jsou dané požadavky neúměrné a že funkce zajišťování shody s předpisy je trvale účinně vykonávána.
Článek 11
Stálá funkce interního auditu
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, pokud to je vhodné a přiměřené s ohledem na povahu, rozsah a složitost jejich předmětu podnikání i s ohledem na povahu a škálu činností kolektivní správy portfolií prováděných při tomto podnikání, aby zřídily a udržovaly funkci interního auditu, která je oddělena od jiných funkcí a činností správcovské společnosti a je na nich nezávislá.
2. Funkce interního auditu podle odstavce 1 spočívá v plnění těchto úkolů:
a)
vytvořit, zavést a udržovat plán auditu zaměřený na posouzení a zhodnocení přiměřenosti a účinnosti systémů správcovské společnosti, jejích mechanismů vnitřní kontroly a opatření;
b)
vydávat doporučení na základě výsledků práce vykonané podle písmene a);
c)
ověřovat dodržování doporučení podle písmene b);
d)
podávat zprávy týkající se záležitostí interního auditu v souladu s čl. 9 odst. 4.
Článek 12
Stálá funkce řízení rizik
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby zřídily a udržovaly stálou funkci řízení rizik.
2. Stálá funkce řízení rizik podle odstavce 1 je hierarchicky a funkčně nezávislá na provozních útvarech.
Členské státy však mohou správcovským společnostem povolit odchylku od této povinnosti, je-li to vhodné a přiměřené s ohledem na povahu, rozsah a složitost předmětu podnikání správcovské společnosti a SKIPCP, které spravuje.
Správcovská společnost je schopna prokázat, že přijala patřičná ochranná opatření proti střetům zájmů, která jí umožní nezávislé řízení rizik, a že proces řízení rizik splňuje požadavky článku 51 směrnice 2009/65/ES.
3. Náplní stálé funkce řízení rizik je:
a)
provádět politiku a postupy řízení rizik;
b)
zajišťovat dodržování systému omezení rizik pro SKIPCP včetně zákonných mezí pro celkovou expozici a riziko selhání protistrany v souladu s články 41, 42 a 43;
c)
poskytovat poradenství správní radě ohledně určení rizikového profilu každého spravovaného SKIPCP;
d)
poskytovat pravidelné zprávy správní radě, případně dozorčímu orgánu, týkající se:
i)
souladu mezi současnou úrovní rizik, která každý spravovaný SKIPCP podstupuje, s rizikovým profilem, který byl pro tento SKIPCP schválen,
ii)
dodržování příslušných systémů omezení rizik u každého spravovaného SKIPCP,
iii)
přiměřenosti a účinnosti procesu řízení rizik, s uvedením zejména toho, zda byla přijata patřičná nápravná opatření v případě eventuálních nedostatků;
e)
poskytovat pravidelné zprávy vedoucí osobě či osobám o současné úrovni rizik podstupovaných každým spravovaným SKIPCP a o případném skutečném nebo předpokládaném porušení jejich mezí s cílem zajistit, aby byla rychle přijata patřičná opatření;
f)
přezkoumávat a v případě potřeby prosazovat opatření a postupy oceňování OTC derivátů uvedené v článku 44.
4. Osoby vykonávající stálou funkci řízení rizik mají potřebné pravomoci a přístup ke všem příslušným informacím potřebným k plnění úkolů stanovených v odstavci 3.
Článek 13
Osobní obchody
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby vytvořily, zavedly a udržovaly náležité mechanismy, jejichž cílem je zabránit každé příslušné osobě, která se podílí na činnostech, z nichž může plynout střet zájmů, nebo která se při výkonu činností jménem správcovské společnosti dostane do styku s důvěrnými informacemi ve smyslu čl. 1 odst. 1 směrnice 2003/6/ES nebo s jinými důvěrnými informacemi týkajícími se SKIPCP nebo transakcí se SKIPCP či pro SKIPCP, v těchto činnostech:
a)
uzavírat osobní obchody, které naplňují alespoň jedno z těchto kritérií:
i)
této osobě je zakázáno uzavírat osobní obchody ve smyslu směrnice 2003/6/ES,
ii)
tyto obchody mají za následek zneužití či neoprávněné zveřejnění důvěrných informací,
iii)
jsou v rozporu nebo pravděpodobně budou v rozporu s některou povinností správcovské společnosti podle směrnice 2009/65/ES nebo směrnice 2004/39/ES;
b)
poskytnout nad rámec běžného plnění pracovních povinností či smlouvy o poskytování služeb jiné osobě poradenství či nabádat jinou osobu k uzavření obchodu s finančními nástroji, na který, kdyby se jednalo o osobní obchod příslušné osoby, by se vztahovalo písmeno a) tohoto odstavce nebo čl. 25 odst. 2 písm. a) nebo b) směrnice 2006/73/ES nebo který by jinak vedl ke zneužití informací týkajících se nevyřízených pokynů klientů;
c)
aniž je dotčen čl. 3 písm. a) směrnice 2003/6/ES, prozrazovat nad rámec běžného plnění pracovních povinností či smlouvy o poskytování služeb jiné osobě jakékoli informace či názory, pokud příslušná osoba ví nebo by rozumně měla vědět, že následkem takového prozrazení jiná osoba učiní nebo by pravděpodobně učinila tyto kroky:
i)
uzavře obchod s finančními nástroji, na který, kdyby se jednalo o osobní obchod příslušné osoby, by se vztahovalo písmeno a) tohoto odstavce nebo čl. 25 odst. 2 písm. a) nebo b) směrnice 2006/73/ES nebo který by jinak vedl ke zneužití informací týkajících se nevyřízených pokynů klientů,
ii)
poskytne jiné osobě radu nebo ji bude nabádat, aby takový obchod uzavřela.
2. Smyslem opatření, která vyžaduje odstavec 1, je zajistit zejména, aby:
a)
každá příslušná osoba, na kterou se vztahuje odstavec 1, věděla o omezeních osobních obchodů a opatřeních, která v souvislosti s osobními obchody a prozrazováním informací správcovská společnost v souladu s odstavcem 1 přijala;
b)
správcovská společnost byla neprodleně informována o každém osobním obchodu, který příslušná osoba uzavřela, buď formou oznámení, či jiným postupem, který správcovské společnosti umožňuje takové obchody zjistit;
c)
o osobním obchodu, který byl správcovské společnosti oznámen nebo správcovskou společností zjištěn, byla vedena evidence včetně povolení či zákazu vydaného v souvislosti s takovým obchodem.
Jestliže určité činnosti vykonávají třetí osoby, zajistí správcovská společnost pro účely prvního pododstavce písm. b), aby subjekt vykonávající tyto činnosti vedl evidenci osobních obchodů uzavřených jakoukoli příslušnou osobou a aby tyto informace bezodkladně na požádání poskytl správcovské společnosti.
3. Odstavce 1 a 2 se nevztahují na tyto druhy osobních obchodů:
a)
osobní obchody provedené při správě portfolií na základě volné úvahy, pokud mezi správcem portfolia a příslušnou osobou či jinou osobou, na jejíž účet se daný obchod provádí, nedošlo k předchozí komunikaci o obchodu;
b)
osobní obchody se SKIPCP nebo podílovými jednotkami subjektů kolektivního investování, které podléhají dohledu podle právních předpisů členského státu, které vyžadují rovnoměrné rozložení rizika mezi majetek, pokud se příslušná osoba nebo jiná osoba, na jejíž účet se obchody provádějí, nepodílí na řízení dotyčného subjektu.
4. Pro účely tohoto článku odstavců 1, 2 a 3 má výraz „osobní obchod“ stejný význam jako v článku 11 směrnice 2006/73/ES.
Článek 14
Evidence portfoliových obchodů
1. Členské státy vyžadují, aby správcovské společnosti zajistily, aby u každého portfoliového obchodu týkajícího se SKIPCP byly neprodleně zaznamenány informace postačující k rekonstrukci podrobností o pokynu a provedeném obchodu.
2. Záznam podle odstavce 1 obsahuje:
a)
jméno či jiné označení SKIPCP a osoby jednající na účet SKIPCP;
b)
podrobnosti nezbytné k identifikaci dotyčného nástroje;
c)
množství;
d)
typ pokynu nebo obchodu;
e)
cenu;
f)
u pokynů datum a přesný čas předání pokynu a jméno nebo jiné označení osoby, které byl pokyn předán, u obchodů datum a přesný čas rozhodnutí o provedení obchodu a datum a přesný čas provedení obchodu;
g)
jméno osoby, která předala pokyn nebo provedla obchod;
h)
důvody případného odvolání pokynu;
i)
u provedených obchodů totožnost protistrany a převodního místa.
Pro účely prvního pododstavce písm. i) se „převodním místem“ rozumí regulovaný trh ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 14 směrnice 2004/39/ES, mnohostranný systém obchodování ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 15 uvedené směrnice, systematický internalizátor ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 7 uvedené směrnice nebo tvůrce trhu či jiný zajišťovatel likvidity nebo subjekt, který plní ve třetí zemi funkci podobnou těm, jaké plní kterýkoli z výše uvedených subjektů.
Článek 15
Evidence pokynů k upsání a vyplacení
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby přijaly všechny přiměřené kroky k zajištění, aby přijaté pokyny k upsání a vyplacení SKIPCP byly soustředěny a zaznamenány neprodleně po jejich přijetí.
2. Záznam obsahuje tyto informace:
a)
příslušný SKIPCP;
b)
osobu, která pokyn podala nebo předala;
c)
osobu, která pokyn přijala;
d)
datum a čas pokynu;
e)
podmínky platby a platební prostředek;
f)
typ pokynu;
g)
datum provedení pokynu;
h)
počet podílových jednotek, které byly upsány nebo vyplaceny;
i)
cenu, za niž byla každá podílová jednotka upsána nebo vyplacena;
j)
celkovou hodnotu upsaných nebo vyplacených podílových jednotek;
k)
hodnotu pokynu v hrubém vyjádření včetně poplatku za upsání nebo v čisté výši po odečtení poplatku za vyplacení.
Článek 16
Požadavky na vedení evidence
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby zajistily uchovávání záznamů podle článků 14 a 15 nejméně po dobu pěti let.
Příslušné orgány však mohou za mimořádných okolností od správcovských společností vyžadovat, aby uchovávaly všechny nebo některé tyto záznamy delší dobu v závislosti na povaze nástroje nebo portfoliového obchodu, jestliže je to nutné k tomu, aby příslušný orgán mohl vykonávat své úkoly dohledu v souladu se směrnicí 2009/65/ES.
2. Po skončení platnosti povolení správcovské společnosti mohou členské státy nebo příslušné orgány vyžadovat, aby správcovská společnost uchovala záznamy podle odstavce 1 do uplynutí zbytku stanovené pětileté lhůty.
Přenese-li správcovská společnost své povinnosti ve vztahu ke SKIPCP na jinou správcovskou společnost, mohou členské státy nebo příslušné orgány vyžadovat přijetí takových opatření, která této jiné správcovské společnosti zajistí přístup k záznamům za posledních pět let.
3. Záznamy se uchovávají na nosiči, který umožní takové uložení informací, aby k nim měl příslušný orgán do budoucna přístup, a v takové formě a takovým způsobem, aby byly splněny následující podmínky:
a)
příslušný orgán musí mít k záznamům snadný přístup a musí být schopen rekonstruovat z nich všechny klíčové fáze zpracování každého portfoliového obchodu;
b)
musí být možné snadno zjistit jakékoli opravy či jiné změny i původní obsah záznamů před opravami či změnami;
c)
nesmí být možné se záznamy jinak manipulovat nebo je pozměňovat.
KAPITOLA III
STŘET ZÁJMŮ
(Čl. 12 odst. 1 písm. b) a čl. 14 odst. 1 písm. d) a čl. 14 odst. 2 písm. c) směrnice 2009/65/ES)
Článek 17
Kritéria pro určení střetu zájmů
1. Členské státy zajistí, aby za účelem určení typů střetu zájmů, jež vznikají v průběhu poskytování služeb a činností a jejichž existence může být ke škodě zájmů SKIPCP, správcovské společnosti za pomoci minimálních kritérií zohlednily otázku, zda se správcovská společnost nebo příslušná osoba nebo osoba přímo či nepřímo spojená se správcovskou společností vztahem kontroly nachází v některé z těchto situací, ať už v důsledku poskytování činností kolektivní správy portfolií nebo jinak:
a)
správcovská společnost nebo taková osoba pravděpodobně získá finanční prospěch nebo se vyhne finanční ztrátě na úkor SKIPCP;
b)
správcovská společnost nebo taková osoba má zájem na výsledku služby nebo činnosti poskytované SKIPCP nebo jinému klientovi nebo na výsledku obchodu prováděného jménem SKIPCP nebo jiného klienta a tento zájem je odlišný od zájmu SKIPCP na daném výsledku;
c)
správcovská společnost nebo taková osoba má finanční či jinou motivaci upřednostnit zájem jiného klienta nebo skupiny klientů před zájmy SKIPCP;
d)
správcovská společnost nebo taková osoba vykonává tytéž činnosti pro SKIPCP a jiného klienta či klienty, kteří nejsou SKIPCP;
e)
správcovská společnost nebo taková osoba dostává nebo dostane v souvislosti s činnostmi kolektivní správy portfolií, které jsou poskytovány SKIPCP, od osoby, která není SKIPCP, materiální stimul v podobě peněz, zboží nebo služeb, který není běžnou provizí či poplatkem za poskytovanou službu.
2. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby při určování typů střetu zájmů braly v úvahu:
a)
své zájmy včetně zájmů plynoucích z jejich členství ve skupině nebo z poskytování služeb a činností, zájmy klientů a svou povinnost správcovské společnosti vůči SKIPCP;
b)
zájmy dvou nebo více spravovaných SKIPCP.
Článek 18
Postupy k omezení možnosti střetu zájmů
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby vytvořily, zavedly a udržovaly účinné postupy k omezení možnosti střetu zájmů. Tyto postupy jsou vypracovány písemně a jsou přiměřené s ohledem na velikost a organizaci správcovské společnosti i na povahu, rozsah a složitost jejího podnikání.
Pokud je správcovská společnost součástí skupiny, zohlední tyto postupy též okolnosti, jichž si společnost je nebo by měla být vědoma a jež mohou vyvolat střet zájmů v důsledku struktury a předmětu podnikání dalších členů skupiny.
2. Postupy k omezení možnosti střetu zájmů přijaté v souladu s odstavcem 1:
a)
určují, s odkazem na činnosti kolektivní správy portfolií prováděné správcovskou společností nebo jejím jménem, okolnosti, které vedou nebo mohou vést ke střetu zájmů, jenž s sebou nese značné riziko poškození zájmů SKIPCP nebo jednoho či více jiných klientů;
b)
uvádějí postupy, které je třeba dodržet, a opatření, která je nutno přijmout ke zvládání takových střetů zájmů.
Článek 19
Zachování nezávislosti při zvládání střetů zájmů
1. Členské státy zajistí, aby postupy a opatření stanovené v čl. 18 odst. 2 písm. b) byly vypracovány tak, aby zajistily, že příslušné osoby zapojené do různých obchodních činností, v nichž je přítomen střet zájmů, vykonávají tyto činnosti s takovou mírou nezávislosti, která je úměrná velikosti a činnostem správcovské společnosti a skupiny, jíž je součástí, i závažnosti rizika poškození zájmů klientů.
2. Postupy, jež mají být dodrženy, a opatření, jež mají být přijata v souladu s čl. 18 odst. 2 písm. b), zahrnují následující postupy a opatření, jsou-li potřebné a vhodné k tomu, aby správcovská společnost zajistila žádoucí míru nezávislosti:
a)
účinné postupy k zamezení či kontrole výměny informací mezi příslušnými osobami vykonávajícími činnosti kolektivní správy portfolií, které s sebou nesou riziko střetu zájmů, pokud by výměna informací mohla poškodit zájmy jednoho nebo více klientů;
b)
samostatný dohled nad příslušnými osobami, mezi jejichž hlavní úkoly patří vykonávání činností kolektivní správy portfolií jménem klientů nebo poskytování služeb klientům nebo investorům, jejichž zájmy mohou být ve střetu nebo kteří zastupují odlišné zájmy, jež mohou být ve střetu (včetně zájmů správcovské společnosti);
c)
odstranění jakékoli přímé vazby mezi odměňováním příslušných osob, které se zabývají především jednou činností, a odměňováním či příjmy různých příslušných osob, které se zabývají především jinou činností, pokud ze vztahu těchto činností může vznikat střet zájmů;
d)
opatření, která komukoli zabrání v možnosti vykonávat nepatřičný vliv na způsob, jakým příslušná osoba provádí činnosti kolektivní správy portfolií, nebo tuto možnost omezí;
e)
opatření k prevenci nebo kontrole souběžného či postupného zapojení příslušné osoby do samostatných činností kolektivní správy portfolií, pokud takové zapojení může být na újmu řádného zvládání střetů zájmů.
Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby v případě, že přijetí či uplatňování jednoho nebo více těchto opatření a postupů nezajistí žádoucí míru nezávislosti, přijaly jiná nebo další opatření a postupy, které jsou pro tyto účely potřebné a vhodné.
Článek 20
Administrace činností, z nichž vyplývá škodlivý střet zájmů
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby vedly a pravidelně aktualizovaly evidenci druhů činností kolektivní správy portfolií prováděných správcovskou společností nebo jejím jménem, při nichž vznikl anebo v případě probíhající činnosti kolektivní správy portfolií může vzniknout střet zájmů, který s sebou nese značné riziko poškození zájmů jednoho nebo více SKIPCP nebo jiných klientů.
2. Členské státy vyžadují, aby v případě, že organizační nebo administrativní opatření přijatá správcovskou společností za účelem zvládání střetů zájmů nejsou dostatečná k tomu, aby s přiměřenou jistotou odvrátila riziko poškození zájmů SKIPCP nebo jeho podílníků, byly vedoucí osoba či osoby nebo jiné příslušné vnitřní orgány správcovské společnosti neprodleně informovány, a mohly tak přijmout nezbytná rozhodnutí, kterými zajistí, aby správcovská společnost za všech okolností jednala v nejlepším zájmu SKIPCP a jeho podílníků.
3. Správcovská společnost o situacích popsaných v odstavci 2 informuje investory prostřednictvím vhodného trvalého nosiče informací a zdůvodní své rozhodnutí.
Článek 21
Pravidla týkající se výkonu hlasovacích práv
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby vypracovaly náležitá a účinná pravidla pro určení, kdy a jakým způsobem mají být vykonána hlasovací práva spojená s nástroji drženými ve spravovaných portfoliích, tak aby práva byla vykonávána výlučně ve prospěch dotčeného SKIPCP.
2. Pravidla podle odstavce 1 stanoví opatření a postupy:
a)
ke sledování relevantních podnikových událostí;
b)
k zajištění toho, aby hlasovací práva byla vykonávána v souladu s investičními cíli a politikou příslušného SKIPCP;
c)
k zabránění nebo zvládání střetů zájmů plynoucích z výkonu hlasovacích práv.
3. Souhrnný popis pravidel podle odstavce 1 je zpřístupněn investorům.
Podrobnosti o krocích podniknutých na základě daných pravidel jsou zdarma na požádání zpřístupněny podílníkům.
KAPITOLA IV
PRAVIDLA JEDNÁNÍ
(Čl. 14 odst. 1 písm. a) a b) a čl. 14 odst. 2 písm. a) a b) směrnice 2009/65/ES)
ODDÍL 1
Obecné zásady
Článek 22
Povinnost jednat v nejlepším zájmu SKIPCP a jejich podílníků
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby s podílníky spravovaných SKIPCP zacházely spravedlivě.
Správcovské společnosti se vyvarují toho, aby zájmy jedné skupiny podílníků kladly nad zájmy jiné skupiny podílníků.
2. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby uplatňovaly patřičné politiky a postupy k zabránění nevhodným praktikám, u kterých lze rozumně předpokládat, že ovlivní stabilitu a integritu trhu.
3. Aniž jsou dotčeny požadavky vnitrostátního práva, členské státy od správcovských společností vyžadují, aby za účelem splnění povinnosti jednat v nejlepším zájmu podílníků zajistily, aby pro jimi spravované SKIPCP byly používány spravedlivé, správné a transparentní cenové modely a systémy oceňování. Správcovské společnosti musí být schopny doložit, že portfolia SKIPCP byla správně oceněna.
4. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby jednaly způsobem, kterým nevznikají SKIPCP a jeho podílníkům nepřiměřené náklady.
Článek 23
Požadavky na náležitou opatrnost
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby v nejlepším zájmu SKIPCP a v zájmu integrity trhu zajistily vysokou úroveň opatrnosti při volbě investic a jejich průběžném sledování.
2. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby zajistily odpovídající úroveň znalostí a vědomostí o majetku, do něhož SKIPCP investuje.
3. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby stanovily písemné politiky a postupy jednání s náležitou opatrností a zavedly účinná opatření zajišťující, aby investiční rozhodnutí jménem SKIPCP byla prováděna v souladu s cíli, investiční strategií a mezemi pro rizika dotyčného SKIPCP.
4. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby v rámci uplatňování politiky řízení rizik před uskutečněním investice a podle potřeby po zohlednění povahy zvažované investice formulovaly prognózy a provedly analýzy toho, jak investice ovlivní skladbu portfolia, likviditu a rizikově-výnosový profil SKIPCP. Analýzy musí být provedeny výlučně na základě spolehlivých a aktuálních kvantitativních i kvalitativních informací.
Při uzavírání, vedení nebo ukončení dohod se třetími osobami v souvislosti s prováděním řízení rizik jednají správcovské společnosti s náležitou dovedností, péčí a opatrností. Před uzavřením takovýchto dohod správcovské společnosti podniknou nezbytné kroky k ověření, zda je třetí osoba schopna vykonávat řízení rizik spolehlivě, profesionálně a účinně a má k tomu kapacity. Správcovská společnost stanoví metody pro průběžné posuzování úrovně výkonu třetí osoby.
ODDÍL 2
Nakládání s pokyny k upsání a vyplacení
Článek 24
Informační povinnosti v souvislosti s prováděním pokynů k upsání a vyplacení
1. Členské státy zajistí, aby správcovské společnosti po provedení pokynu podílníka k upsání nebo vyplacení podílníkovi prostřednictvím trvalého nosiče oznámily provedení pokynu co nejdříve, nejpozději však první pracovní den po jeho provedení, anebo pokud správcovská společnost dostává potvrzení od třetí strany, nejpozději první pracovní den po obdržení potvrzení od třetí strany.
První pododstavec se však nepoužije, pokud by oznámení obsahovalo tytéž údaje jako potvrzení, jež má podílníkovi bezodkladně zaslat jiná osoba.
2. Oznámení uvedené v odstavci 1 zahrnuje relevantní informace z tohoto seznamu:
a)
identifikační údaje správcovské společnosti;
b)
jméno či jiné označení podílníka;
c)
datum a čas přijetí pokynu a způsob platby;
d)
datum provedení pokynu;
e)
identifikační údaje SKIPCP;
f)
povaha pokynu (upsání nebo vyplacení);
g)
počet podílových jednotek, jichž se pokyn týká;
h)
jednotková hodnota, za kterou byly jednotky upsány nebo vyplaceny;
i)
referenční datum připsání;
j)
hodnota pokynu v hrubém vyjádření včetně poplatku za upsání nebo v čisté výši po odečtení poplatku za vyplacení;
k)
celková výše provizí a účtovaných výloh, případně rozepsaná na jednotlivé položky, pokud o to investor požádá.
3. V případě pokynů podílníka, které se provádějí pravidelně, správcovská společnost buď učiní kroky uvedené v odstavci 1, nebo podílníkovi poskytuje nejméně každých šest měsíců informace o daných obchodech uvedené v odstavci 2.
4. Správcovské společnosti poskytnou podílníkovi na požádání informace o stavu jeho pokynu.
ODDÍL 3
Provedení za nejlepších podmínek
Článek 25
Provádění rozhodnutí o obchodu jménem spravovaného SKIPCP
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby tehdy, když provádějí rozhodnutí o obchodu jménem spravovaného SKIPCP v rámci správy jeho portfolia, jednaly v nejlepším zájmu spravovaného SKIPCP.
2. Členské státy zajistí, aby pro účely odstavce 1 správcovské společnosti přijaly veškerá přiměřená opatření k tomu, aby dosáhly nejlepšího možného výsledku pro SKIPCP vzhledem k ceně, nákladům, rychlosti, pravděpodobnosti realizace a vypořádání, objemu, povaze nebo jinému aspektu souvisejícímu s provedením pokynu. Konkrétní význam těchto faktorů se stanoví podle následujících kritérií:
a)
konkrétní cíle, investiční politika a rizika SKIPCP podle údajů v prospektu, nebo případně ve statutu či zakládacích dokumentech SKIPCP;
b)
povaha pokynu;
c)
povaha finančních nástrojů, které jsou předmětem tohoto pokynu;
d)
charakteristika převodních míst, do nichž lze tento pokyn nasměrovat.
3. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby stanovily a zavedly účinná opatření ke splnění povinnosti podle odstavce 2. Správcovské společnosti zejména stanoví a zavedou politiku, která jim umožní dosáhnout nejlepšího možného výsledku pro SKIPCP v souladu s odstavcem 2.
Správcovská společnost pro svou politiku týkající se provádění pokynů získá předchozí souhlas investiční společnosti. Správcovská společnost podílníkům zpřístupní patřičné informace o politice stanovené podle tohoto článku a jejích případných podstatných změnách.
4. Správcovské společnosti pravidelně sledují účinnost opatření a politiky týkající se provádění pokynů za účelem zjištění a nápravy případných nedostatků.
Správcovské společnosti tuto politiku dále každoročně posuzují. Posouzení se provede také vždy, když dojde k podstatné změně ovlivňující schopnost správcovské společnosti nadále dosahovat pro spravované SKIPCP nejlepších možných výsledků.
5. Správcovské společnosti jsou schopny doložit, že provádějí pokyny jménem SKIPCP v souladu se svou politikou pro provádění pokynů.
Článek 26
Zadávání pokynů k obchodu jménem SKIPCP k provedení jiným subjektům
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby tehdy, když zadávají pokyny k obchodu jménem spravovaných SKIPCP v rámci správy jejich portfolií k provedení jiným subjektům, jednaly v nejlepším zájmu spravovaných SKIPCP.
2. Členské státy zajistí, aby správcovské společnosti přijaly veškerá přiměřená opatření k tomu, aby dosáhly nejlepšího možného výsledku pro SKIPCP vzhledem k ceně, nákladům, rychlosti, pravděpodobnosti realizace a vypořádání, objemu, povaze nebo jinému aspektu souvisejícímu s provedením pokynu. Konkrétní význam těchto faktorů se stanoví podle čl. 25 odst. 2.
Za tímto účelem správcovské společnosti stanoví a zavedou politiku, která jim umožní splnit povinnost uvedenou v prvním pododstavci. V rámci této politiky jsou pro jednotlivé druhy nástrojů určeny subjekty, jimž je možné zadávat pokyny k provedení. Správcovská společnost uzavírá dohody o provádění pokynů, pouze pokud jsou tyto dohody v souladu s povinnostmi stanovenými v tomto článku. Správcovská společnost zpřístupní podílníkům patřičné informace o politice stanovené podle tohoto odstavce a jejích případných podstatných změnách.
3. Správcovské společnosti pravidelně sledují účinnost politiky stanovené v souladu s odstavcem 2, a zejména kvalitu provádění pokynů ze strany subjektů uvedených v předmětné politice, a zjednají nápravu případných nedostatků.
Správcovské společnosti tuto politiku dále každoročně posuzují. Posouzení se provede také vždy, když dojde k podstatné změně ovlivňující schopnost správcovské společnosti nadále dosahovat pro spravované SKIPCP nejlepších možných výsledků.
4. Správcovské společnosti jsou schopny prokázat, že zadávají pokyny jménem SKIPCP v souladu s politikou stanovenou podle odstavce 2.
ODDÍL 4
Nakládání s pokyny
Článek 27
Obecné zásady
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby vytvořily a zavedly postupy a opatření pro okamžité, spravedlivé a rychlé provádění portfoliových obchodů jménem SKIPCP.
Postupy a opatření zavedené správcovskými společnostmi splňují tyto podmínky:
a)
zajišťují, aby pokyny prováděné jménem SKIPCP byly neprodleně a přesně zaznamenány a alokovány;
b)
provádějí jinak srovnatelné pokyny SKIPCP v pořadí, v jakém byly podány, a neprodleně, ledaže by to znemožňovala povaha pokynu nebo aktuální podmínky na trhu nebo by to bylo v rozporu se zájmy SKIPCP.
Finanční nástroje nebo peněžní částky obdržené při vypořádání provedených pokynů jsou neprodleně a správně zaznamenány na účet příslušného SKIPCP.
2. Správcovská společnost nezneužije informace o nevyřízených pokynech SKIPCP a učiní veškeré přiměřené kroky k tomu, aby zabránila zneužití těchto informací ze strany svých příslušných osob.
Článek 28
Slučování a alokace pokynů k provedení obchodu
1. Členské státy nepřipustí, aby správcovské společnosti provedly pokyn SKIPCP společně s pokynem jiného SKIPCP nebo jiného klienta nebo s pokynem k obchodu na vlastní účet, pokud nejsou splněny tyto podmínky:
a)
musí být nepravděpodobné, že sloučení pokynů bude v souhrnu nevýhodné pro některý ze SKIPCP nebo některého z klientů, jejichž pokyny se mají sloučit;
b)
musí být vytvořena a zavedena pravidla alokace pokynů, která za dostatečně přesných podmínek zajistí spravedlivou alokaci sloučených pokynů, včetně stanovení toho, jak objem a cena pokynů určuje alokaci a zacházení s částečně provedenými pokyny.
2. Členské státy zajistí, aby správcovská společnost v případě, že sloučí pokyn SKIPCP s jedním nebo několika pokyny jiného SKIPCP nebo klienta a sloučený pokyn je proveden částečně, alokovala související obchody v souladu se svými pravidly pro alokaci.
3. Členské státy zajistí, aby správcovské společnosti, které sloučily obchody na vlastní účet s jedním nebo několika pokyny SKIPCP nebo jiných klientů, alokovaly související obchody způsobem, který nepoškozuje SKIPCP nebo jiného klienta.
4. Členské státy vyžadují, aby správcovská společnost v případě, že sloučí pokyn SKIPCP nebo jiného klienta s obchodem na vlastní účet a sloučený pokyn je proveden částečně, alokovala související obchody přednostně SKIPCP nebo jinému klientovi.
Jestliže však správcovská společnost může SKIPCP nebo svému jinému klientovi na základě rozumných důvodů prokázat, že by bez sloučení nebyla schopna pokyn provést za tak výhodných podmínek nebo vůbec, může alokovat obchod na vlastní účet proporcionálně v souladu se svými pravidly pro alokaci podle odst. 1 písm. b).
ODDÍL 5
Materiální stimuly
Článek 29
Ochrana nejlepších zájmů SKIPCP
1. Členské státy zajistí, aby se jednání správcovských společností nepovažovalo za čestné, spravedlivé a profesionální v souladu s nejlepšími zájmy SKIPCP, jestliže v souvislosti se správou investic a výkonem administrativních činností pro SKIPCP zaplatí nebo přijmou jakýkoli poplatek či provizi nebo poskytnou či přijmou jakékoli nepeněžní plnění, které nepatří mezi následující:
a)
poplatek, provize či nepeněžní plnění placené či poskytnuté SKIPCP nebo osobě, která SKIPCP zastupuje, nebo placené či poskytnuté SKIPCP nebo osobou, která SKIPCP zastupuje;
b)
poplatek, provize či nepeněžní plnění placené či poskytnuté třetí straně nebo osobě jednající jménem třetí strany nebo placené či poskytnuté třetí stranou nebo osobou jednající jménem třetí strany, pokud jsou splněny tyto podmínky:
i)
o existenci, povaze a výši poplatku, provize nebo plnění, případně o způsobu výpočtu jeho/její výše v případě, že jeho/její výši není možno zjistit, musí být SKIPCP informován jasně, komplexně, přesně a srozumitelně ještě před poskytnutím příslušné služby,
ii)
úhrada poplatku nebo provize či poskytnutí nepeněžního plnění musí mít účel zvýšení kvality příslušné služby a nesmí ohrozit splnění povinnosti správcovské společnosti jednat v nejlepším zájmu SKIPCP;
c)
řádné poplatky, které umožní poskytnutí příslušné služby nebo jsou pro tento účel nutné, včetně poplatků za úschovu, za vypořádání a směnu měn, odvodů vymáhaných regulačními orgány nebo právních poplatků, a které svou povahou nemohou vést k rozporu s povinnostmi správcovské společnosti jednat čestně, spravedlivě a profesionálně v souladu s nejlepšími zájmy SKIPCP.
2. Členské státy povolí správcovské společnosti, aby pro účely odst. 1 písm. b) bodu i) zveřejnila hlavní podmínky ujednání o poplatcích, provizi nebo nepeněžním plnění v souhrnné podobě za podmínky, že se zaváže na žádost podílníka zveřejnit další podrobnosti a tento závazek dodrží.
KAPITOLA V
NÁLEŽITOSTI STANDARDNÍ SMLOUVY MEZI DEPOZITÁŘEM A SPRÁVCOVSKOU SPOLEČNOSTÍ
(Čl. 23 odst. 5 a čl. 33 odst. 5 směrnice 2009/65/ES)
Článek 30
Prvky týkající se postupů, které mají dodržet smluvní strany
Členské státy vyžadují, aby depozitář a správcovská společnost (dále v této kapitole jako „smluvní strany“) zahrnuly do písemné smlouvy podle čl. 23 odst. 5, resp. čl. 33 odst. 5 směrnice 2009/65/ES přinejmenším následující náležitosti týkající se služeb poskytovaných smluvními stranami a postupů, které mají smluvní strany dodržet:
a)
popis postupů včetně postupů týkajících se úschovy a správy, které mají být přijaty pro každý typ majetku SKIPCP svěřený depozitáři;
b)
popis postupů, které je třeba dodržet v případě, že správcovská společnost předpokládá změnu statutu fondu nebo prospektu SKIPCP, a stanovení, kdy by měl být informován depozitář nebo kdy je k provedení změn nutný jeho předchozí souhlas;
c)
popis prostředků a postupů, kterými bude depozitář předávat správcovské společnosti všechny příslušné informace, jež správcovská společnost potřebuje k výkonu svých povinností, včetně popisu prostředků a postupů souvisejících s výkonem práv spojených s finančními nástroji a používaných prostředků a postupů, které umožňují správcovské společnosti a SKIPCP včasný a řádný přístup k informacím týkajícím se účtů SKIPCP;
d)
popis prostředků a postupů, které umožňují depozitáři přístup ke všem příslušným informacím, jež potřebuje k výkonu svých povinností;
e)
popis postupů, které depozitáři umožňují prošetřovat jednání správcovské společnosti a hodnotit kvalitu předávaných informací, včetně šetření na místě;
f)
popis postupů, kterými může správcovská společnost posuzovat výkon depozitáře ve vztahu k jeho smluvním povinnostem.
Článek 31
Prvky týkající se výměny informací a povinností spojených se zachováním důvěrnosti a s praním peněz
1. Členské státy vyžadují, aby smluvní strany zahrnuly do smlouvy podle čl. 23 odst. 5, resp. čl. 33 odst. 5 směrnice 2009/65/ES přinejmenším následující prvky týkající se výměny informací a povinností spojených se zachováním důvěrnosti a s praním peněz:
a)
seznam veškerých informací, které si potřebují vyměňovat SKIPCP, jeho správcovská společnost a depozitář v souvislosti s upsáním, vyplacením, emisí, zrušením nebo odkoupením podílových jednotek SKIPCP;
b)
povinnosti související se zachováním důvěrnosti, které mají smluvní strany dodržovat;
c)
případně informace o úkolech a povinnostech smluvních stran v souvislosti s prevencí praní peněz a financování terorismu.
2. Povinnosti uvedené v odst. 1 písm. b) je třeba stanovit tak, aby neomezovaly možnost příslušných orgánů domovského členského státu správcovské společnosti ani příslušných orgánů domovského členského státu SKIPCP získat přístup k příslušným dokumentům a informacím.
Článek 32
Prvky týkající se jmenování třetích osob
Pro případ, že depozitář nebo správcovská společnost předpokládají svěření svých povinností třetím osobám, vyžadují členské státy, aby obě smluvní strany zahrnuly do smlouvy podle čl. 23 odst. 5, resp. čl. 33 odst. 5 směrnice 2009/65/ES přinejmenším následující prvky:
a)
závazek obou smluvních stran, že budou pravidelně poskytovat informace o třetích osobách, kterým depozitář nebo správcovská společnost svěří výkon svých povinností;
b)
závazek, že na žádost jedné smluvní strany druhá smluvní strana poskytne informace o kritériích použitých k výběru třetí osoby a o krocích přijatých ke sledování výkonu činnosti vybrané třetí osoby;
c)
prohlášení, že na odpovědnost depozitáře podle článku 24 nebo článku 34 směrnice 2009/65/ES nemá vliv skutečnost, že všechen nebo některý majetek svěřil k úschově a správě třetí osobě.
Článek 33
Prvky týkající se možných změn a ukončení smlouvy
Členské státy vyžadují, aby smluvní strany zahrnuly do smlouvy podle čl. 23 odst. 5, resp. čl. 33 odst. 5 směrnice 2009/65/ES přinejmenším následující náležitosti týkající se změn a ukončení smlouvy:
a)
dobu platnosti smlouvy;
b)
podmínky, za nichž může být smlouva pozměněna nebo ukončena;
c)
podmínky nezbytné k usnadnění přechodu k jinému depozitáři a postup, jakým v případě přechodu depozitář zašle všechny příslušné informace jinému depozitáři.
Článek 34
Rozhodné právo
Členské státy vyžadují, aby smluvní strany ve smlouvě podle čl. 23 odst. 5, resp. čl. 33 odst. 5 směrnice 2009/65/ES uvedly, že se smlouva řídí právem domovského členského státu SKIPCP.
Článek 35
Elektronické předávání informací
Pokud se smluvní strany smlouvy podle čl. 23 odst. 5, resp. čl. 33 odst. 5 směrnice 2009/65/ES dohodnou na elektronickém předávání některých nebo všech informací, které si vzájemně vyměňují, vyžadují členské státy, aby uvedená smlouva obsahovala ustanovení o vedení evidence o těchto informacích.
Článek 36
Oblast působnosti smlouvy
Členské státy mohou povolit, aby se smlouva podle čl. 23 odst. 5, resp. čl. 33 odst. 5 směrnice 2009/65/ES vztahovala na více než jeden SKIPCP, který správcovská společnost spravuje. V takovém případě je ve smlouvě uveden seznam SKIPCP, na něž se smlouva vztahuje.
Článek 37
Smlouva o poskytování služeb
Členské státy smluvním stranám umožní uvést podrobnosti o prostředcích a postupech uvedených v čl. 30 písm. c) a d) buď ve smlouvě podle čl. 23 odst. 5, resp. čl. 33 odst. 5 směrnice 2009/65/ES, nebo v samostatné písemné smlouvě.
KAPITOLA VI
ŘÍZENÍ RIZIK
(Čl. 51 odst. 1 směrnice 2009/65/ES)
ODDÍL 1
Politika řízení rizik a měření rizik
Článek 38
Politika řízení rizik
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby vytvořily, zavedly a udržovaly náležitou a zdokumentovanou politiku řízení rizik, v jejímž rámci jsou určena rizika, kterým jsou nebo by mohly být jimi řízené SKIPCP vystaveny.
Politika řízení rizik obsahuje potřebné postupy, které správcovské společnosti umožní posoudit u každého jí spravovaného SKIPCP expozici SKIPCP vůči tržnímu riziku, riziku likvidity a riziku selhání protistrany, jakož i vůči všem ostatním rizikům, která mohou být pro každý jí spravovaný SKIPCP závažná, včetně provozního rizika.
Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby se v rámci politiky řízení rizik zaměřily alespoň na tyto prvky:
a)
metody, nástroje a opatření, která jim umožní splnit povinnosti stanovené v článcích 40 a 41;
b)
rozdělení odpovědnosti v souvislosti s řízením rizik v rámci správcovské společnosti.
2. Členské státy od správcovských společností vyžadují zajištění toho, aby v politice řízení rizik podle odstavce 1 byly uvedeny podmínky, obsah a frekvence podávání zpráv o výkonu funkce řízení rizik podle článku 12 správní radě a vedoucí osobě či osobám, a případně též dozorčímu orgánu.
3. Členské státy zajistí, aby pro účely odstavců 1 a 2 správcovské společnosti zohlednily povahu, rozsah a složitost svého předmětu podnikání, jakož i SKIPCP, které spravují.
Článek 39
Posuzování, sledování a přezkum politiky řízení rizik
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby pravidelně posuzovaly, sledovaly a přezkoumávaly:
a)
přiměřenost a účinnost politiky řízení rizik a opatření, procesů a metod uvedených v článcích 40 a 41;
b)
míru, v jaké správcovská společnost dodržuje politiku řízení rizik a opatření, procesy a metody uvedené v článcích 40 a 41;
c)
přiměřenost a účinnost opatření přijatých k nápravě případných nedostatků v procesu řízení rizik.
2. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby informovaly příslušné orgány svých domovských členských států o případných podstatných změnách v procesu řízení rizik.
3. Členské státy zajistí, aby příslušné orgány domovského členského státu správcovské společnosti kontrolovaly splnění požadavků stanovených v odstavci 1 průběžně, jakož i při udělení povolení.
ODDÍL 2
Procesy řízení rizik, expozice vůči riziku selhání protistrany a koncentrace emitenta
Článek 40
Měření a řízení rizik
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby přijaly náležitá a účinná opatření, procesy a metody:
a)
umožňující kdykoliv změřit rizika, kterým jsou nebo by mohly být jimi spravované SKIPCP vystaveny, a tato rizika řídit;
b)
zajišťující dodržování mezí pro celkovou expozici a riziko selhání protistrany v souladu s články 41 a 43.
Tato opatření, procesy a metody by měly být přiměřené s ohledem na povahu, rozsah a složitost předmětu podnikání správcovských společností a SKIPCP, které spravují, jakož i v souladu s rizikovým profilem SKIPCP.
2. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby pro účely odstavce 1 pro každý SKIPCP, který spravují, přijaly tato opatření:
a)
zavedly opatření, procesy a metody měření rizik nezbytné k zajištění, aby rizika přijatých pozic a jejich vliv na celkový rizikový profil byly přesně měřeny na základě důvěryhodných a spolehlivých údajů a aby opatření, procesy a metody měření rizik byly náležitým způsobem zdokumentovány;
b)
kde je to vhodné, prováděly pravidelné zpětné testování za účelem kontroly platnosti opatření pro měření rizik, mezi něž patří prognózy a odhady založené na modelech;
c)
kde je to vhodné, prováděly pravidelné zátěžové testy a analýzy scénářů za účelem podchycení rizik plynoucích z možných změn tržních podmínek, která by mohla mít nepříznivý dopad na SKIPCP;
d)
vytvořily, zavedly a udržovaly zdokumentovaný systém vnitřních omezení týkajících se opatření k řízení a kontrole příslušných rizik pro každý SKIPCP s přihlédnutím ke všem rizikům, která mohou mít pro SKIPCP zásadní význam, jak je uvedeno v článku 38, a při zajištění souladu s rizikovým profilem SKIPCP;
e)
zajistily, aby aktuální míra rizika byla v souladu se systémem mezí pro rizika každého SKIPCP uvedeným v písmenu d);
f)
vytvořily, zavedly a udržovaly náležité postupy, které v případě skutečného nebo předpokládaného porušení mezí pro rizika určitého SKIPCP zabezpečí včasné kroky k nápravě v nejlepším zájmu podílníků.
3. Členské státy zajistí, aby správcovské společnosti uplatňovaly vhodné postupy řízení rizika likvidity, aby mohly zajistit, že každý jimi spravovaný SKIPCP je schopen kdykoli splnit ustanovení čl. 84 odst. 1 směrnice 2009/65/ES.
Kde je to vhodné, provádějí správcovské společnosti zátěžové testy umožňující posouzení rizika likvidity SKIPCP za mimořádných okolností.
4. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby zajistily, že u každého jimi spravovaného SKIPCP je profil investic SKIPCP z hlediska likvidity přiměřený politice vyplácení stanovené ve statutu fondu, zakládacích dokumentech nebo prospektu.
Článek 41
Výpočet celkové expozice
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby prováděly výpočet celkové expozice spravovaného SKIPCP uvedené v čl. 51 odst. 3 směrnice 2009/65/ES pomocí jednoho z těchto ukazatelů:
a)
přírůstkové expozice a pákového efektu, které spravovanému SKIPCP plynou z použití finančních derivátových nástrojů včetně vložených derivátů podle čl. 51 odst. 3 čtvrtého pododstavce směrnice 2009/65/ES a které nesmí překročit celkovou čistou hodnotu majetku SKIPCP;
b)
tržního rizika portfolia SKIPCP.
2. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby výpočet celkové expozice SKIPCP prováděly alespoň jedenkrát denně.
3. Členské státy mohou správcovským společnostem povolit, aby celkovou expozici počítaly pomocí závazkového přístupu, metody hodnoty v riziku nebo jiných pokročilých metod měření rizik podle toho, co je vhodné. Pro účely tohoto ustanovení se „hodnotou v riziku“ rozumí míra nejvyšší očekávané ztráty při dané hladině spolehlivosti v konkrétním časovém období.
Členské státy od správcovských společností vyžadují zajištění toho, aby zvolená metoda výpočtu celkové expozice byla vhodná vzhledem k uplatňované investiční strategii SKIPCP, typům a složitosti použitých finančních derivátových nástrojů a podílu finančních derivátových nástrojů na portfoliu SKIPCP.
4. V případě, že SKIPCP v souladu s čl. 51 odst. 2 směrnice 2009/65/ES používá metody a nástroje zahrnující repo obchody nebo půjčky cenných papírů, jejichž účelem je zvýšit pákový efekt nebo expozici vůči tržnímu riziku, vyžadují členské státy od správcovských společností, aby tyto transakce zohlednily při výpočtu celkové expozice.
Článek 42
Závazkový přístup
1. Používá-li se pro výpočet celkové expozice závazkový přístup, vyžadují členské státy od správcovských společností, aby tento přístup používaly na všechny pozice plynoucí z finančních derivátových nástrojů včetně vložených derivátů podle čl. 51 odst. 3 čtvrtého pododstavce směrnice 2009/65/ES bez ohledu na to, zda jsou použity v rámci obecné investiční politiky SKIPCP, za účelem snížení rizika nebo za účelem účinné správy portfolia uvedené v čl. 51 odst. 2 zmíněné směrnice.
2. Používá-li se k výpočtu celkové expozice závazkový přístup, vyžadují členské státy od správcovských společností, aby každou pozici plynoucí z finančních derivátových nástrojů převedly na tržní hodnotu rovnocenné pozice plynoucí z podkladového aktiva daného derivátu (standardní závazkový přístup).
Členské státy mohou správcovským společnostem povolit používání jiných metod výpočtu, které jsou rovnocenné standardnímu závazkovému přístupu.
3. Členské státy mohou správcovským společnostem povolit, aby při výpočtu celkové expozice zohlednily hedgingové a nettingové transakce v případech, kde tyto transakce nepodceňují zřejmá a podstatná rizika a jednoznačně vedou ke snížení expozice vůči rizikům.
4. Pokud použití finančních derivátových nástrojů nevede k dodatečné expozici SKIPCP, není nutné podkladovou expozici zahrnovat do výpočtu závazků.
5. Používá-li se závazkový přístup, není nutné do výpočtu celkové expozice zahrnovat dohody o dočasných výpůjčkách uzavřené jménem SKIPCP podle článku 83 směrnice 2009/65/ES.
Článek 43
Riziko selhání protistrany a koncentrace emitenta
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby zajistily, že riziko selhání protistrany plynoucí z OTC finančního derivátového nástroje bude odpovídat mezím stanoveným v článku 52 směrnice 2009/65/ES.
2. Při výpočtu expozice SKIPCP vůči protistraně v souladu s mezemi uvedenými v čl. 52 odst. 1 směrnice 2009/65/ES používají správcovské společnosti kladné ocenění smlouvy o OTC derivátu s touto protistranou podle aktuální tržní hodnoty („mark-to-market value“).
Správcovské společnosti mohou provést netting derivátových pozic SKIPCP se stejnou protistranou za předpokladu, že jsou schopny jménem SKIPCP právní cestou vymáhat nettingové dohody s touto protistranou. Netting je přípustný pouze ve vztahu k OTC derivátovým nástrojům s toutéž protistranou, nikoli ve vztahu k jiným případným expozicím SKIPCP s toutéž protistranou.
3. Členské státy mohou správcovským společnostem povolit snížení expozice SKIPCP vůči protistraně obchodu s OTC deriváty prostřednictvím přijetí zajištění. Přijaté zajištění je natolik likvidní, aby mohlo být rychle prodáno za cenu blízkou svému ocenění před prodejem.
4. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby při výpočtu expozice vůči riziku selhání protistrany podle čl. 52 odst. 1 směrnice 2009/65/ES zohlednily zajištění v případech, kdy správcovská společnost jménem SKIPCP předává zajištění protistraně OTC obchodu. Předané zajištění je možno zohlednit v čisté výši pouze za předpokladu, že správcovská společnost je schopna jménem SKIPCP právní cestou vymáhat nettingové dohody s danou protistranou.
5. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby prováděly výpočet mezí pro koncentrace emitentů uvedených v článku 52 směrnice 2009/65/ES na základě podkladové expozice plynoucí z použití finančních derivátových nástrojů podle závazkového přístupu.
6. Pokud jde o expozici plynoucí z obchodů s OTC deriváty podle čl. 52 odst. 2 směrnice 2009/65/ES, členské státy od správcovských společností vyžadují, aby do výpočtu zahrnuly jakékoli expozice vůči riziku selhání protistrany obchodů s OTC deriváty.
ODDÍL 3
Postupy oceňování OTC derivátů
Článek 44
Postupy stanovení hodnoty OTC derivátů
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby ověřovaly, že expozice SKIPCP vůči OTC derivátům jsou oceňovány reálnou hodnotou, která nevychází pouze z tržních kotací protistran obchodů s OTC deriváty a která splňuje kritéria stanovená v čl. 8 odst. 4 směrnice 2007/16/ES.
2. Pro účely odstavce 1 správcovské společnosti vytvoří, zavedou a udržují opatření a postupy zajišťující patřičné, transparentní a reálné ocenění expozice SKIPCP vůči OTC derivátům.
Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby zajistily náležité, přesné a nezávislé stanovení reálné hodnoty OTC derivátů.
Opatření a postupy oceňování jsou vhodné a přiměřené povaze a složitosti dotyčných OTC derivátů.
Pokud se na opatřeních a postupech souvisejících s oceňováním OTC derivátů podílejí výkonem určitých činností třetí strany, splní správcovské společnosti požadavky stanovené v čl. 5 odst. 2 a v čl. 23 odst. 4 druhém pododstavci.
3. Funkce řízení rizik je pro účely odstavců 1 a 2 pověřena zvláštními povinnostmi.
4. Opatření a postupy oceňování uvedené v odstavci 2 jsou náležitě zdokumentovány.
ODDÍL 4
Předávání informací o derivátových nástrojích
Článek 45
Zprávy o derivátových nástrojích
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby příslušným orgánům svého domovského členského státu předávaly alespoň jednou ročně zprávu s informacemi, které podávají pravdivý a reálný obraz o typech derivátových nástrojů použitých u každého jimi spravovaného SKIPCP, podkladových rizicích, kvantitativních omezeních a metodách zvolených k odhadu rizik spojených s derivátovými obchody.
2. Členské státy zajistí, aby příslušné orgány domovského členského státu správcovské společnosti kontrolovaly řádnost a úplnost informací uvedených v odstavci 1 a aby měly možnost v případě potřeby zasáhnout.
KAPITOLA VII
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 46
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. června 2011. Neprodleně sdělí Komisi jejich znění a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 47
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 48
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 1. července 2010.
DIREKTIVA KOMISIJE št. 2010/43/EU
z dne 1. julija 2010
o izvajanju Direktive 2009/65/ES Evropskega parlamenta in Sveta o organizacijskih zahtevah, navzkrižjih interesov, poslovanju, obvladovanju tveganja ter vsebini sporazuma med depozitarjem in družbo za upravljanje
(Besedilo velja za EGP)
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju Direktive 2009/65/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o kolektivnih naložbenih podjemih za vlaganja v prenosljive vrednostne papirje (KNPVP) (1) ter zlasti členov 12(3), 14(2), 23(6), 33(6) in 51(4) Direktive,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Pravila in terminologijo v zvezi z organizacijskimi zahtevami, navzkrižji interesov in poslovanjem je treba čim bolj uskladiti s standardi, ki so bili na področju finančnih storitev uvedeni z Direktivo 2004/39/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. aprila 2004 o trgih finančnih instrumentov in o spremembah direktiv Sveta 85/611/EGS, 93/6/EGS in Direktive 2000/12/ES Evropskega parlamenta in Sveta ter o razveljavitvi Direktive Sveta 93/22/EGS (2) in Direktivo Komisije 2006/73/ES z dne 10. avgusta 2006 o izvajanju Direktive 2004/39/ES Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi z organizacijskimi zahtevami in pogoji poslovanja investicijskih družb ter opredeljenimi izrazi za namene navedene direktive (3). S tako uskladitvijo, ki upošteva posebnosti upravljanja skupnega premoženja, bi se lahko med različnimi sektorji finančnih storitev in pri upravljanju premoženja na splošno, kjer so nekatere države članice že razširile določene zahteve Direktive 2006/73/ES na družbe za upravljanje KNPVP, dosegli enaki standardi.
(2)
Ta pravila je treba sprejeti v obliki direktive, da se lahko izvedbene določbe prilagodijo posebnostim določenega trga in pravnega sistema posamezne države članice. Direktiva bo tudi omogočila najvišjo možno raven usklajenosti z ureditvijo, vzpostavljeno z Direktivo 2006/73/ES.
(3)
Čeprav načela iz te direktive zadevajo na splošno vse družbe za upravljanje, so dovolj prožna, da sta njihova uporaba in nadzor te uporabe s strani pristojnih organov sorazmerna ter upoštevata naravo, obseg in kompleksnost poslov družbe za upravljanje, raznolikost družb, ki spadajo na področje uporabe Direktive 2009/65/ES, in raznolikost različnih KNPVP, ki jih lahko upravlja družba za upravljanje.
(4)
Če nacionalno pravo dopušča, morajo imeti družbe za upravljanje možnost prenesti nekaj svojih dejavnosti na tretje osebe. Izvedbena pravila je treba brati temu ustrezno. Pri odločanju o tem, ali se lahko tretja oseba, na katero naj bi se prenesle določene naloge, šteje za usposobljeno in sposobno prevzeti zadevne naloge, mora družba za upravljanje delovati zlasti s potrebno skrbnostjo, pri čemer upošteva naravo nalog, ki jih bo opravljala tretja oseba. Tretja oseba mora zato v zvezi z dejavnostjo, ki jo bo opravljala, izpolnjevati vse organizacijske zahteve in zahteve glede navzkrižij interesov. Družba za upravljanje mora torej preveriti, ali je tretja oseba sprejela vse ustrezne ukrepe za izpolnitev teh zahtev, in učinkovito spremljati izpolnjevanje teh zahtev s strani tretje osebe. Kadar je za uporabo pravil, ki urejajo prenesene dejavnosti, odgovorna tretja oseba, na katero so prenesene naloge, veljajo za spremljanje prenesenih dejavnosti enakovredne organizacijske zahteve in zahteve glede navzkrižja interesov. Družba za upravljanje mora pri skrbnem preverjanju usposobljenosti in sposobnosti upoštevati dejstvo, da bo za tretjo osebo, na katero se prenesejo dejavnosti, v veliko primerih veljala Direktiva 2004/39/ES.
(5)
Da se za družbe za upravljanje in investicijske družbe, ki niso prenesle pooblastil za upravljanje na nobeno družbo za upravljanje, ne bi uporabljali različni standardi, morajo za slednje veljati enaka pravila ravnanja ter določbe glede navzkrižja interesov in obvladovanja tveganj kot za družbe za upravljanje. Zato morajo določbe iz te direktive o upravnih postopkih in mehanizmih notranjega nadzora, kot dobra praksa, veljati za družbe za upravljanje in investicijske družbe, ki niso prenesle pooblastil za upravljanje na nobeno družbo za upravljanje, pri čemer je treba upoštevati načelo sorazmernosti.
(6)
V skladu z Direktivo 2009/65/ES morajo imeti družbe za upravljanje vzpostavljene zanesljive upravne postopke. Za izpolnitev te zahteve morajo družbe za upravljanje uvesti dobro dokumentirano organizacijsko strukturo, v kateri so jasno razdeljene naloge in ki zagotavlja dober pretok informacij med vsemi zadevnimi stranmi. Družbe za upravljanje morajo uvesti tudi zadostne sisteme za varovanje informacij in zagotavljanje poslovne kontinuitete, ki jim omogočajo, da lahko izpolnijo svoje obveznosti, kadar njihove dejavnosti opravljajo tretje osebe.
(7)
Družbe za upravljanje morajo tudi vzdrževati potrebne vire ter zlasti zaposlovati osebje s potrebnimi spretnostmi, znanji in izkušnjami, da bodo lahko izpolnile svoje obveznosti.
(8)
Kar zadeva varne postopke za obdelavo podatkov in obveznost rekonstruirati vse transakcije, ki zadevajo KNPVP, mora imeti družba za upravljanje vzpostavljene mehanizme, ki omogočajo pravočasno in pravilno evidentiranje vseh transakcij, izvedenih v imenu KNPVP.
(9)
Računovodstvo je eno od najpomembnejših področij upravljanja KNPVP. Zato je zelo pomembno, da so računovodski postopki podrobneje določeni v izvedbeni zakonodaji. Ta direktiva mora zato podpirati načelo, da je mogoče vso premoženje in obveznosti KNPVP ali njegovih naložbenih razdelkov neposredno ugotoviti, in načelo vodenja ločenih računov. Poleg tega, kadar obstajajo različni razredi delnic, na primer glede na raven pristojbine za upravljanje, mora biti možno, da se čista vrednost premoženja teh različnih razredov izpelje neposredno iz računovodskih evidenc.
(10)
Jasna razdelitev pristojnosti med višje vodstvo in nadzorno funkcijo je bistvena za izvajanje ustreznih mehanizmov notranjega nadzora, kot jih zahteva Direktiva 2009/65/ES. To pomeni, da mora biti višje vodstvo odgovorno za izvajanje splošne naložbene politike, kakor je določena v Uredbi Komisije (EU) št. 583/2010 z dne 1. julija 2010 o izvajanju Direktive 2009/65/ES Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi s ključnimi podatki za vlagatelje in pogoji, ki jih je treba izpolniti pri posredovanju ključnih podatkov za vlagatelje ali prospekta na trajnem nosilcu podatkov, ki ni papir, ali na spletni strani (4). Višje vodstvo mora biti tudi še naprej odgovorno za naložbene strategije, ki so splošni kazalci strateške razporeditve premoženja KNPVP, in naložbene tehnike, ki so potrebne za ustrezno in učinkovito izvajanje naložbene politike. Jasna razdelitev nalog mora tudi zagotoviti, da obstaja ustrezen nadzor, ki zagotavlja, da je premoženje KNPVP naloženo v skladu s pravili upravljanja sklada ali ustanovnimi listinami in veljavnimi pravnimi določbami ter da niso presežene omejitve tveganja posameznega KNPVP. Razdelitev nalog mora biti skladna z vlogo in nalogami višjega vodstva in nadzorne funkcije, kot so določene v veljavnem nacionalnem pravu in kodeksih upravljanja javnih delniških družb. Možno je, da višje vodstvo vključuje več ali vse člane upravnega odbora.
(11)
Za zagotovitev, da ima družba za upravljanje ustrezne mehanizme nadzora, sta potrebni trajna funkcija spremljanja skladnosti in funkcija notranje revizije. Funkcija spremljanja skladnosti mora biti zasnovana tako, da lahko odkrije vsako tveganje, da družba za upravljanje ne bo izpolnila svojih obveznosti na podlagi Direktive 2009/65/ES. Funkcija notranje revizije mora biti usmerjena v preverjanje in ocenjevanje različnih postopkov nadzora in upravnih ureditev, ki jih je uvedla družba za upravljanje.
(12)
Družbam za upravljanje je treba dovoliti nekaj prožnosti pri organiziranju njihove funkcije obvladovanja tveganj. Kadar ločena funkcija obvladovanja tveganj ni primerna ali sorazmerna, mora družba za upravljanje vseeno dokazati, da določeni ukrepi za zaščito pred navzkrižji interesov omogočajo neodvisno izvajanje dejavnosti obvladovanja tveganj.
(13)
Direktiva 2009/65/ES zavezuje družbe za upravljanje, da določijo pravila za osebne transakcije. V skladu z Direktivo 2006/73/ES družbe za upravljanje svojim zaposlenim, pri katerih obstaja navzkrižje interesov ali ki imajo notranje informacije v smislu Direktive 2003/6/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 28. januarja 2003 o trgovanju z notranjimi informacijami in tržni manipulaciji (zloraba trga) (5), ne smejo dovoliti osebnih transakcij, ki so posledica zlorabe informacij, ki so jih pridobili med opravljanjem svoje poklicne dejavnosti.
(14)
V skladu z Direktivo 2009/65/ES morajo družbe za upravljanje zagotoviti, da se lahko vsaka premoženjska transakcija, ki zadeva KNPVP, rekonstruira glede na njen izvor, stranke, naravo ter čas in kraj izvedbe. Zato je treba določiti zahteve za evidentiranje premoženjskih transakcij ter naročil vpisov in odkupov.
(15)
V skladu z Direktivo 2009/65/ES morajo imeti družbe za upravljanje KNPVP vzpostavljene ustrezne mehanizme, da se zagotovi poštena obravnava KNPVP v primerih neizogibnih navzkrižij interesov. Družbe za upravljanje morajo zato zagotoviti, da se o teh primerih takoj obvesti višje vodstvo ali kateri drugi pristojni notranji organ družbe za upravljanje, da lahko ta sprejme potrebne odločitve za zagotovitev poštene obravnave KNPVP in imetnikov enot premoženja.
(16)
Družbe za upravljanje morajo sprejeti, uporabljati in vzdrževati učinkovito in ustrezno strategijo za uveljavljanje glasovalnih pravic, ki izhajajo iz finančnih instrumentov, ki jih imajo KNPVP, ki jih upravljajo, in tako zagotoviti, da se te pravice uveljavljajo izključno v korist KNPVP. Informacije o strategiji in njeni uporabi morajo biti prosto na voljo vlagateljem, tudi na spletni strani. Odločitev o neuveljavljanju glasovalnih pravic bi se lahko v določenih okoliščinah, odvisno od naložbene strategije KNPVP, štela kot v izključno korist KNPVP. Vendar možnost, da investicijska družba sama glasuje ali da da svoji družbi za upravljanje posebna navodila za glasovanje, ne sme biti izključena.
(17)
Obveznost, da je treba obvestiti višje vodstvo ali kateri drugi pristojni notranji organ družbe za upravljanje, da lahko ta sprejme potrebne odločitve, ne sme omejiti obveznosti družb za upravljanje in KNPVP, da na primer v svojih rednih poročilih navedejo primere, v katerih organizacijski ali upravni ukrepi za obvladovanje navzkrižij interesov niso bili dovolj, da bi s primerno stopnjo verjetnosti zagotovili, da bo nevarnost škodovanja interesom strank preprečena. V teh poročilih je treba ob upoštevanju notranjih politik in postopkov, ki so bili sprejeti za ugotavljanje, preprečevanje in obvladovanje navzkrižij interesov, pojasniti in obrazložiti odločitve družbe za upravljanje, četudi gre za odločitve o neukrepanju.
(18)
Direktiva 2009/65/ES družbe za upravljanje zavezuje, da delujejo v najboljšem interesu KNPVP, ki ga upravljajo, in integritete trga. Nekatere prakse, kot na primer tržno časovno kalkuliranje in pozno trgovanje, lahko škodujejo imetnikom enot premoženja in oslabijo delovanje trga. Zato morajo imeti družbe za upravljanje vzpostavljene ustrezne postopke za preprečevanje nedopustnih praks. Poleg tega morajo družbe za upravljanje ob upoštevanju naložbenih ciljev in politike KNPVP vzpostaviti ustrezne postopke za zaščito pred neupravičenimi stroški in dejavnostmi, kot je prekomerno trgovanje.
(19)
Družbe za upravljanje morajo delovati v najboljšem interesu KNPVP tudi takrat, ko neposredno izvajajo naročila za trgovanje v imenu KNPVP, ki ga upravljajo, ali jih posredujejo tretjim osebam. Kadar družbe za upravljanje izvajajo naročila v imenu KNPVP, morajo ob upoštevanju cene, stroškov, hitrosti, verjetnosti izvedbe in poravnave, velikosti in naravo naročila ter vseh drugih vidikov, ki so pomembni za izvedbo naročila, sprejeti vse ustrezne ukrepe za dosledno doseganje najboljših možnih rezultatov za KNPVP.
(20)
Da bi zagotovili, da družbe za upravljanje ravnajo z ustrezno sposobnostjo, skrbnostjo in gospodarnostjo v najboljšem interesu KNPVP, ki ga upravljajo, kot zahteva Direktiva 2009/65/ES, je treba določiti pravila za obravnavanje naročil.
(21)
Določene pristojbine, provizije ali nedenarne ugodnosti, ki se lahko plačajo družbi za upravljanje ali jih lahko družba za upravljanje plača, ne smejo biti dovoljene, saj bi lahko vplivale na spoštovanje zahtev iz Direktive 2009/65/ES, da mora družba za upravljanje ravnati pošteno, pravično in strokovno v skladu z najboljšimi interesi KNPVP. Zato je treba določiti jasna pravila o tem, kdaj se plačila pristojbin, provizij in nedenarnih ugodnosti ne štejejo za kršitev teh načel.
(22)
Čezmejne dejavnosti družbe za upravljanje prinašajo nove izzive za razmerje med družbo za upravljanje in depozitarjem KNPVP. Za zagotovitev potrebne pravne varnosti je treba v tej direktivi določiti glavne točke, ki jih mora vsebovati sporazum med depozitarjem KNPVP in družbo za upravljanje, kadar ima družba za upravljanje sedež v državi članici, ki ni matična država članica KNPVP. Ker je treba zagotoviti, da ta sporazum izpolnjuje svoj namen, je treba predvideti kolizijska pravila, ki odstopajo od členov 3 in 4 Uredbe (ES) št. 593/2008 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. junija 2008 o pravu, ki se uporablja za pogodbena obligacijska razmerja (Rim I) (6), tako da je pravo, ki se mora uporabljati za ta sporazum, pravo matične države članice KNPVP.
(23)
V skladu z Direktivo 2009/65/ES je treba določiti merila za ocenjevanje ustreznosti postopka družbe za upravljanje za obvladovanje tveganj. Ta merila se nanašajo predvsem na določitev ustrezne in dokumentirane politike obvladovanja tveganj, ki jo morajo uporabljati družbe za upravljanje. Ta politika mora družbam za upravljanje omogočiti, da ocenijo tveganja pozicij, povezanih s portfelji, ki jih upravljajo, in kako velik je delež posameznih tveganj v celotnemu profilu tveganja portfelja. Organizacija politike obvladovanja tveganj mora ustrezati vrsti, obsegu in kompleksnosti dejavnosti družbe za upravljanje in KNPVP, ki ga upravlja, ter mora biti sorazmerna z naravo, obsegom in kompleksnostjo dejavnosti družbe za upravljanje in KNPVP, ki ga upravlja.
(24)
Redno ocenjevanje, spremljanje in pregledovanje politike obvladovanja tveganj s strani družb za upravljanje so tudi merilo za ocenjevanje ustreznosti postopka obvladovanja tveganj. To merilo vključuje tudi pregled učinkovitosti ukrepov, sprejetih za odpravo morebitnih pomanjkljivosti v delovanju postopka obvladovanja tveganj.
(25)
Kot bistven element meril za ocenjevanje ustreznosti postopka obvladovanja tveganj morajo družbe za upravljanje sprejeti sorazmerne in učinkovite tehnike merjenja tveganja, da lahko kadar koli izmerijo tveganja, ki so jim izpostavljeni ali bi jim lahko bili izpostavljeni KNPVP, ki jih upravljajo. Te zahteve temeljijo na skupnih praksah, o katerih so se dogovorili pristojni organi držav članic. Zajemajo kvantitativna merila (za izmerljiva tveganja) in kvalitativne metode. Sisteme in orodja elektronske obdelave podatkov, s katerimi se izračunajo kvantitativna merila, je treba povezati med seboj ali z aplikacijami sprejemne pisarne in računovodstva. Tehnike merjenja tveganja morajo omogočati ustrezno merjenje tveganj v obdobjih povečanih pretresov na trgu ter jih je treba pregledati, kadar je to potrebno v interesu imetnikov enot premoženja. Omogočati morajo tudi ustrezno oceno koncentracije in medsebojnega vpliva zadevnih tveganj na ravni portfelja.
(26)
Delujoči sistem obvladovanja tveganj mora zagotoviti, da družbe za upravljanje spoštujejo naložbene omejitve iz Direktive 2009/65/ES, kot sta omejitev celotne izpostavljenosti in omejitev izpostavljenosti tveganju nasprotne stranke. Zato je treba določiti merila za izračun celotne izpostavljenosti in tveganja nasprotne stranke.
(27)
Pri določanju teh meril je treba v tej direktivi pojasniti, kako se lahko izračuna celotna izpostavljenost, na primer s pristopno zavezo, modelom tvegane vrednosti ali naprednimi metodami merjenja tveganja. V njej je treba tudi določiti glavne elemente metode, v skladu s katero mora družba za upravljanje izračunati tveganje nasprotne stranke. Pri uporabi teh pravil je treba upoštevati pogoje, pod katerimi se uporabljajo te metode, vključno z načeli, ki se uporabljajo za tiste dogovore o zavarovanju s premoženjem, ki zmanjšujejo izpostavljenost KNPVP tveganju nasprotne stranke, ter uporabo dogovorov o varovanju pred tveganji in o pobotu, ki so jih razvili pristojni organi, ki delujejo v Odboru evropskih zakonodajalcev za vrednostne papirje.
(28)
V skladu z Direktivo 2009/65/ES morajo družbe za upravljanje uporabljati postopek, ki omogoča natančno in neodvisno oceno vrednosti izvedenih finančnih instrumentov, s katerimi se trguje na izvenborznem prostem trgu. Ta direktiva torej za ta postopek določa podrobna pravila v skladu z Direktivo Komisije 2007/16/ES z dne 19. marca 2007 o izvajanju Direktive Sveta 85/611/EGS o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o kolektivnih naložbenih podjemih za vlaganja v prenosljive vrednostne papirje (KNPVP) glede razjasnitve nekaterih opredelitev (7). Družbe za upravljanje morajo - kot dobra praksa - uporabljati te zahteve pri instrumentih, ki izpostavljajo KNPVP enakim tveganjem v zvezi z vrednotenjem kot izvedeni finančni instrumenti, s katerimi se trguje na izvenborznem prostem trgu, to so tveganja, povezana z nelikvidnostjo produktov in/ali kompleksnostjo strukture izplačil. Družbe za upravljanje morajo torej sprejeti ukrepe in postopke, ki so v skladu z zahtevami, določenimi v členu 44 za vrednotenje manj likvidnih ali kompleksnih prenosljivih vrednostnih papirjev in instrumentov denarnega trga, ki zahtevajo uporabo metod vrednotenja na podlagi modela.
(29)
Direktiva 2009/65/ES družbo za upravljanje zavezuje, da zadevne pristojne organe obvesti o vrstah izvedenih instrumentov, v katere je bil vložen KNPVP, povezanih osnovnih tveganjih, veljavnih količinskih omejitvah in izbranih metodah za oceno tveganj, povezanih s temi transakcijami. Vsebino in postopek, ki ju mora družba za upravljanje upoštevati pri izpolnjevanju te obveznosti, je treba podrobneje določiti.
(30)
Pri strokovnih vprašanjih se je posvetovalo z Odborom evropskih zakonodajalcev za vrednostne papirje, ustanovljenim s Sklepom Komisije 2009/77/ES (8).
(31)
Ukrepi, predvideni s to direktivo, so v skladu z mnenjem Evropskega odbora za vrednostne papirje -
SPREJELA NASLEDNJO DIREKTIVO:
POGLAVJE I
VSEBINA, PODROČJE UPORABE IN OPREDELITVE POJMOV
Člen 1
Predmet
Ta direktiva določa pravila o izvajanju Direktive 2009/65/ES:
1.
ki opredeljujejo postopke in ureditve iz točke (a) drugega pododstavka člena 12(1) ter strukture in organizacijske zahteve za zmanjšanje navzkrižij interesov iz točke (b) drugega pododstavka člena 12(1);
2.
ki postavljajo merila za pošteno in pravično delovanje ter delovanje z ustrezno sposobnostjo, skrbnostjo in gospodarnostjo v najboljšo korist KNPVP ter merila za določanje vrst navzkrižij interesov, načel, ki so potrebna za zagotovitev učinkovite uporabe virov, in ukrepov, ki jih je treba sprejeti za ugotavljanje, preprečevanje, upravljanje ali razkrivanje navzkrižij interesov iz člena 14(1) in (2);
3.
v zvezi z informacijami, ki jih je treba vključiti v sporazume med depozitarjem in družbo za upravljanje v skladu s členoma 23(5) in 33(5), in
4.
v zvezi s postopkom obvladovanja tveganj iz člena 51(1), zlasti pa merili za ocenjevanje ustreznosti postopka obvladovanja tveganj, ki ga uporablja družba za upravljanje, politiko in postopkom obvladovanja tveganj ter ukrepi, postopki in tehnikami za merjenje in obvladovanje tveganj v zvezi s temi merili.
Člen 2
Področje uporabe
1. Ta direktiva se uporablja za družbe za upravljanje, ki upravljajo kolektivni naložbeni podjem za vlaganje v prenosljive vrednostne papirje (KNPVP), kot je določeno v členu 6(2) Direktive 2009/65/ES.
Poglavje V te direktive se uporablja tudi za depozitarje, ki opravljajo svoje naloge v skladu z določbami Poglavja IV in oddelka 3 Poglavja V Direktive 2009/65/ES.
2. Določbe tega poglavja, člena 12 Poglavja II ter poglavij III, IV in VI se smiselno uporabljajo za investicijske družbe, ki niso prenesle pooblastil za upravljanje na družbo za upravljanje, ki ji je bilo izdano dovoljenje v skladu z Direktivo 2009/65/ES.
V takih primerih pomeni „družba za upravljanje“„investicijsko družbo“.
Člen 3
Opredelitev pojmov
V tej direktivi se poleg opredelitev pojmov iz Direktive 2009/65/ES uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:
1.
„stranka“ pomeni vsako fizično ali pravno osebo ali katero koli drugo podjetje, vključno s KNPVP, za katero družba za upravljanje opravlja storitev upravljanja skupnega premoženja ali storitve v skladu s členom 6(3) Direktive 2009/65/EC;
2.
„imetnik enote premoženja“ pomeni vsako fizično ali pravno osebo z eno ali več enotami premoženja v KNPVP;
3.
„zadevna oseba“ v zvezi z družbo za upravljanje pomeni katero koli od naslednji oseb:
(a)
direktor, partner ali enakovredna oseba ali član vodstva družbe za upravljanje;
(b)
zaposlena oseba v družbi za upravljanje in katera koli druga fizična oseba, katere storitve so na voljo družbi za upravljanje in ki jih družba za upravljanje nadzoruje ter ki je vključena v storitev upravljanja skupnega premoženja, ki jo zagotavlja družba za upravljanje;
(c)
fizična oseba, ki je neposredno vključena v izvajanje storitev za družbo za upravljanje na podlagi dogovora o prenosu pooblastil na tretje osebe za namen upravljanja skupnega premoženja s strani družbe za upravljanje;
4.
„višje vodstvo“ pomeni osebo ali osebe, ki dejansko vodijo posle družbe za upravljanje v skladu s členom 7(1)(b) Direktive 2009/65/ES;
5.
„upravni odbor“ pomeni upravni odbor družbe za upravljanje;
6.
„nadzorna funkcija“ pomeni zadevne osebe ali organ ali organe, ki so odgovorni za nadzor višjega vodstva ter za ocenjevanje in redno pregledovanje ustreznosti in učinkovitosti postopka obvladovanja tveganj ter politik, ukrepov in postopkov, vzpostavljenih zaradi izpolnjevanja obveznosti iz Direktive 2009/65/ES;
7.
„tveganje nasprotne stranke“ pomeni tveganje izgube za KNPVP, ki izhaja iz dejstva, da nasprotna stranka v poslu morda ne bo izpolnila svojih obveznosti pred končno poravnavo s poslom povezanih denarnih tokov;
8.
„likvidnostno tveganje“ pomeni tveganje, da pozicije v portfelju KNPVP ni mogoče prodati, unovčiti ali zapreti z omejenimi stroški v dovolj kratkem času in da je s tem zmanjšana sposobnost KNPVP, da vedno izpolnjuje zahteve iz člena 84(1) Direktive 2009/65/ES;
9.
„tržno tveganje“ pomeni tveganje izgube za KNPVP, ki je posledica nihanja tržne vrednosti pozicij v portfelju KNPVP, ki se lahko pripiše spremembam tržnih spremenljivk, kot so obrestna mera, devizni tečaji, cene lastniškega kapitala in surovin ali kreditna sposobnost izdajatelja;
10.
„operativno tveganje“ pomeni tveganje izgube za KNPVP, ki je posledica neustreznih notranjih postopkov ter napak ljudi in sistemov v družbi za upravljanje ali zunanjih dogodkov, vključuje pa pravno in dokumentacijsko tveganje ter tveganje, ki izhaja iz postopkov trgovanja, poravnave in vrednotenja, izvedenih v imenu KNPVP.
Pojem „upravni odbor“, opredeljen v točki 5 prvega odstavka, pri družbi za upravljanje z dualno strukturo, sestavljeno iz upravnega odbora in nadzornega odbora, ne vključuje nadzornega odbora.
POGLAVJE II
UPRAVNI POSTOPKI IN NADZORNI MEHANIZEM
(Člen 12(1)(a) in člen 14(1)(c) Direktive 2009/65/ES)
ODDELEK 1
Splošna načela
Člen 4
Splošne zahteve glede postopkov in organizacije
1. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje izpolnijo naslednje zahteve:
(a)
uvedejo, izvajajo in vzdržujejo postopke odločanja ter organizacijsko strukturo, ki jasno in na dokumentiran način določa, kaj mora biti navedeno v poročilu, ter razporeja funkcije in naloge;
(b)
zagotovijo, da so njihove zadevne osebe seznanjene s postopki, ki jih morajo upoštevati za pravilno opravljanje svojih nalog;
(c)
uvedejo, izvajajo in vzdržujejo ustrezne mehanizme notranjega nadzora, katerih namen je zagotoviti skladnost z odločitvami in postopki na vseh ravneh družbe za upravljanje;
(d)
uvedejo, izvajajo in vzdržujejo učinkovito notranje poročanje ter sporočanje informacij na vseh zadevnih ravneh družbe za upravljanje in učinkovite pretoke informacij z vsemi zadevnimi tretjimi osebami;
(e)
vzdržujejo ustrezne in urejene evidence svojih poslov in notranje organizacije.
Države članice zagotovijo, da družbe za upravljanje upoštevajo vrsto, obseg in kompleksnost poslov družbe za upravljanje ter naravo in obseg storitev in dejavnosti, ki se opravljajo pri teh poslih.
2. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje uvedejo, izvajajo in vzdržujejo sisteme in postopke, ki so primerni za ohranjanje varnosti, celovitosti in zaupnosti informacij, pri čemer upoštevajo naravo zadevnih informacij.
3. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje določijo, izvajajo in ohranjajo ustrezno politiko poslovne kontinuitete, katere cilj je zagotoviti, da se v primeru izpada njihovih sistemov in postopkov ohranijo ključni podatki in funkcije ter nadaljujejo storitve in dejavnosti ali, kadar to ni mogoče, da se ti podatki in funkcije pravočasno obnovijo, njihove storitve in dejavnosti pa se začnejo hitro ponovno izvajati.
4. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje določijo, izvajajo in vzdržujejo računovodske politike in postopke, ki jim omogočajo, da pristojnemu organu na njegovo zahtevo pravočasno pošljejo finančna poročila, ki prikazujejo resnično in pošteno sliko njihovega finančnega stanja ter so skladna z vsemi veljavnimi računovodskimi standardi in pravili.
5. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje spremljajo in redno ocenjujejo ustreznost in učinkovitost svojih sistemov, mehanizmov notranjega nadzora in ukrepov, uvedenih v skladu z odstavki 1 do 4, ter sprejmejo ustrezne ukrepe za odpravljanje pomanjkljivosti.
Člen 5
Viri
1. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje zaposlujejo osebje s spretnostmi, znanjem in strokovnostjo, ki so potrebni za opravljanje nalog, ki so jim dodeljene.
2. Države članice zagotovijo, da družbe za upravljanje zagotovijo vire in strokovnost, ki so potrebni za učinkovito spremljanje dejavnosti, ki jih izvajajo tretje osebe na podlagi dogovora z družbo za upravljanje, kar velja zlasti za obvladovanje tveganja, povezanega s temi dogovori.
3. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje zagotovijo, da zadevnim osebam v primeru, da opravljajo več funkcij, to ne preprečuje in ne bo preprečevalo opravljanja posamezne funkcije na preudaren, pošten in strokoven način.
4. Države članice zagotovijo, da družbe za upravljanje za namene odstavkov 1, 2 in 3 upoštevajo naravo, obseg in kompleksnost poslov družbe za upravljanje ter vrsto in obseg storitev in dejavnosti, ki se opravljajo pri teh poslih.
ODDELEK 2
Upravni in računovodski postopki
Člen 6
Reševanje pritožb
1. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje uvedejo, izvajajo in vzdržujejo učinkovite in pregledne postopke za razumno in hitro reševanje pritožb, ki jih prejmejo od vlagateljev.
2. Države članice od družb za upravljanje zahtevajo, da evidentirajo vse pritožbe in ukrepe, sprejete za njihovo reševanje.
3. Vlagatelji imajo možnost vložiti pritožbe brezplačno. Informacije o postopkih iz odstavka 1 so vlagateljem na voljo brezplačno.
Člen 7
Elektronska obdelava podatkov
1. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje uredijo vse potrebno za ustrezne elektronske sisteme, da se omogoči pravočasno in pravilno evidentiranje vsake premoženjske transakcije in naročila vpisa ali odkupa ter s tem izpolnitev zahtev iz členov 14 in 15.
2. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje zagotovijo visoko raven varstva pri elektronski obdelavi podatkov ter ustrezen obseg celovitosti in zaupnosti evidentiranih informacij.
Člen 8
Računovodski postopki
1. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje zagotovijo uporabo računovodskih politik in postopkov iz člena 4(4) ter s tem zaščito imetnikov enot premoženja.
Računi KNPVP se vodijo tako, da se lahko premoženje in obveznosti KNPVP kadar koli neposredno ugotovijo.
Če ima KNPVP različne naložbene razdelke, se za vsakega od njih vodijo ločeni računi.
2. Države članice zahtevajo, da imajo družbe za upravljanje vzpostavljene računovodske politike in postopke ter da jih izvajajo in vzdržujejo v skladu z računovodskimi pravili matične države članice KNPVP, in tako zagotovijo, da se čista vrednost premoženja vsakega KNPVP točno izračuna na podlagi računovodskih politik in postopkov ter da se naročila vpisov in odkupov pravilno izvedejo pri tej čisti vrednosti premoženja.
3. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje uvedejo ustrezne postopke za pravilno in natančno vrednotenje premoženja in obveznosti KNPVP v skladu z veljavnimi pravili, določenimi v členu 85 Direktive 2009/65/ES.
ODDELEK 3
Mehanizmi notranjega nadzora
Člen 9
Nadzor s strani višjega vodstva in nadzorne funkcije
1. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje pri notranjem razporejanju funkcij zagotovijo, da sta višje vodstvo in po potrebi nadzorna funkcija odgovorna za to, da družba za upravljanje izpolnjuje svoje obveznosti iz Direktive 2009/65/ES.
2. Družba za upravljanje zagotovi, da njeno višje vodstvo:
(a)
nosi odgovornost za izvajanje splošne naložbene politike pri vsakem upravljanem KNPVP, kot je določeno v prospektu, pravilih upravljanja sklada oziroma ustanovnih listinah investicijske družbe;
(b)
nadzoruje odobritev naložbenih strategij za vsak upravljani KNPVP;
(c)
nosi odgovornost za to, da družba za upravljanje razpolaga s trajno in učinkovito funkcijo spremljanja skladnosti iz člena 10, tudi če to funkcijo opravlja tretja oseba;
(d)
zagotovi in redno preverja, da se splošna naložbena politika, naložbene strategije in omejitve tveganja vsakega upravljanega KNPVP pravilno in učinkovito izvajajo in upoštevajo, tudi če funkcijo upravljanja tveganja opravljajo tretje osebe;
(e)
odobri in redno preučuje ustreznost notranjih postopkov, po katerih se sprejemajo naložbene odločitve za vsak upravljani KNPVP, ter tako zagotovi, da so take odločitve v skladu z odobrenimi naložbenimi strategijami;
(f)
odobri in redno pregleduje politiko obvladovanja tveganja ter ukrepe, postopke in tehnike za izvajanje te politike iz člena 38, vključno s sistemom omejitve tveganja za vsak upravljani KNPVP.
3. Družba za upravljanje tudi zagotovi, da njeno višje vodstvo in po potrebi njena nadzorna funkcija:
(a)
ocenita in redno preučujeta učinkovitost politik, ukrepov in postopkov, vzpostavljenih za namene izpolnitve obveznosti iz Direktive 2009/65/ES;
(b)
sprejmeta ustrezne ukrepe za odpravo pomanjkljivosti.
4. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje zagotovijo, da njihovo višje vodstvo redno in vsaj enkrat na leto prejme pisna poročila o izpolnjevanju obveznosti, notranji reviziji in obvladovanju tveganj, v katerih je zlasti navedeno, ali so bili za odpravo morebitnih pomanjkljivosti sprejeti ustrezni ukrepi.
5. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje zagotovijo, da njihovo višje vodstvo redno prejema poročila o izvajanju naložbenih strategij in notranjih postopkov za sprejemanje naložbenih odločitev iz točk (b) do (e) odstavka 2.
6. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje zagotovijo, da morebitna nadzorna funkcija redno prejema pisna poročila o zadevah iz odstavka 4.
Člen 10
Trajna funkcija spremljanja skladnosti
1. Države članice zagotovijo, da družbe za upravljanje določijo, izvajajo in ohranjajo ustrezne politike in postopke, katerih cilj je odkriti vsako tveganje, da družba za upravljanje ne bi izpolnila obveznosti iz Direktive 2009/65/ES, ter s tem povezana tveganja, ter da sprejmejo ustrezne ukrepe in postopke, katerih cilj je čim bolj zmanjšati to tveganje in omogočiti pristojnim organom, da učinkovito izvajajo svoja pooblastila na podlagi navedene direktive.
Države članice zagotovijo, da družbe za upravljanje upoštevajo vrsto, obseg in kompleksnost poslov družbe ter naravo in obseg storitev in dejavnosti, ki se opravljajo pri teh poslih.
2. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje vzpostavijo in vzdržujejo trajno in učinkovito funkcijo spremljanja skladnosti, ki deluje neodvisno in ima naslednje naloge:
(a)
spremljanje in redno ocenjevanje ustreznosti in učinkovitosti ukrepov, politik in postopkov, uvedenih v skladu z odstavkom 1, ter ukrepov, sprejetih za odpravljanje morebitnih pomanjkljivosti družbe za upravljanje pri izpolnjevanju njenih obveznosti;
(b)
svetovanje in pomoč zadevnim osebam, pristojnim za opravljanje storitev in dejavnosti za namen izpolnitve obveznosti družbe za upravljanje na podlagi Direktive 2009/65/ES.
3. Da lahko funkcija spremljanja skladnosti iz odstavka 2 pravilno in neodvisno opravlja svoje naloge, družba za upravljanje zagotovi, da so izpolnjeni naslednji pogoji:
(a)
funkcija spremljanja skladnosti mora imeti potrebno pristojnost, vire, strokovno znanje in dostop do vseh ustreznih informacij;
(b)
imenovati je treba uradnika za spremljanje skladnosti, ki mora biti odgovoren za funkcijo spremljanja skladnosti in pripravo poročil o izpolnjevanju skladnosti, ki jih redno, vsaj enkrat na leto predloži višjemu vodstvu in v katerih je zlasti navedeno, ali so bili za odpravo morebitnih pomanjkljivosti sprejeti ustrezni ukrepi;
(c)
zadevne osebe, vključene v funkcijo spremljanja skladnosti, se ne smejo ukvarjati z opravljanjem storitev ali dejavnosti, ki jih spremljajo;
(d)
metoda določanja plačila zadevnih oseb, vključenih v funkcijo spremljanja skladnosti, ne sme vplivati na njihovo objektivnost, niti ne sme biti verjetno, da bi vplivala nanjo.
Od družbe za upravljanje pa se ne zahteva, da izpolni obveznost iz točke (c) ali točke (d) prvega pododstavka, kadar lahko dokaže, da ta obveznost ni sorazmerna glede na naravo, obseg in kompleksnost poslov ter vrsto in obseg njenih storitev in dejavnosti in da je njena funkcija spremljanja skladnosti še naprej učinkovita.
Člen 11
Trajna funkcija notranje revizije
1. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje, če je primerno in sorazmerno glede na vrsto, obseg in kompleksnost njihovih poslov ter naravo in obseg dejavnosti upravljanja skupnega premoženja, ki jih opravljajo pri teh poslih, uvedejo in vzdržujejo funkcijo notranje revizije, ki je ločena in neodvisna od drugih funkcij in dejavnosti družbe za upravljanje.
2. Funkcija notranje revizije iz odstavka 1 ima naslednje naloge:
(a)
izdelava, izvajanje in vzdrževanje revizijskega načrta za pregled in ocenjevanje ustreznosti in učinkovitosti sistemov, mehanizmov notranjega nadzora in ukrepov družbe za upravljanje;
(b)
izdajanje priporočil na podlagi rezultatov dela, opravljenega v skladu s točko (a);
(c)
preverjanje spoštovanja priporočil iz točke (b);
(d)
poročanje v zvezi z notranjo revizijo v skladu s členom 9(4).
Člen 12
Trajna funkcija obvladovanja tveganj
1. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje uvedejo in vzdržujejo trajno funkcijo obvladovanja tveganj.
2. Trajna funkcija obvladovanja tveganj iz odstavka 1 je hierarhično in funkcionalno neodvisna od operativnih enot.
Države članice pa lahko družbam za upravljanje dovolijo, da odstopajo od te zahteve, kadar je odstopanje primerno in sorazmerno glede na naravo, obseg in kompleksnost poslov družbe za upravljanje in KNPVP, ki ga upravlja.
Družba za upravljanje je zmožna dokazati, da so bili sprejeti ustrezni ukrepi za zaščito pred navzkrižji interesov, da se omogoči neodvisno opravljanje dejavnosti obvladovanja tveganj, in da njen postopek obvladovanja tveganj izpolnjuje zahteve člena 51 Direktive 2009/65/ES.
3. Trajna funkcija obvladovanja tveganj:
(a)
izvaja politiko in postopke obvladovanja tveganj;
(b)
zagotavlja upoštevanje sistema omejitve tveganja za KNPVP, vključno z zakonskimi omejitvami za celotno izpostavljenost in tveganje nasprotne stranke v skladu s členi 41, 42 in 43;
(c)
svetuje upravnemu odboru glede ugotavljanja profila tveganja vsakega upravljanega KNPVP;
(d)
redno pripravlja poročila za upravni odbor in, kadar obstaja, nadzorno funkcijo o:
(i)
usklajenosti trenutnih ravni tveganja vsakega upravljanega KNPVP in profila tveganja, dogovorjenega za ta KNPVP;
(ii)
tem, kako je pri vsakem upravljanem KNPVP upoštevan zadevni sistem omejitve tveganja;
(iii)
ustreznosti in učinkovitosti postopka upravljanja tveganja, pri čemer zlasti navede, ali so bili za odpravo morebitnih pomanjkljivosti sprejeti ustrezni ukrepi;
(e)
višjemu vodstvu redno poroča o trenutni ravni tveganja pri vsakem upravljanem KNPVP in vseh dejanskih ali predvidljivih kršitvah njegovih omejitev tveganja, da se lahko hitro sprejmejo ustrezni ukrepi;
(f)
pregleda ter po potrebi okrepi ukrepe in postopke za vrednotenje izvedenih vrednostnih papirjev, s katerimi se trguje na izvenborznem prostem trgu, iz člena 44.
4. Trajna funkcija obvladovanja tveganj ima potrebna pooblastila in dostop do vseh pomembnih informacij, ki jih potrebuje za izpolnitev nalog iz odstavka 3.
Člen 13
Osebne transakcije
1. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje določijo, izvajajo in ohranjajo ustrezne ukrepe, katerih cilj je vsaki zadevni osebi, ki se ukvarja z dejavnostmi, ki lahko povzročijo navzkrižje interesov, ali ima zaradi dejavnosti, ki jo opravlja v imenu družbe za upravljanje, dostop do notranjih informacij v smislu člena 1(1) Direktive 2003/6/ES ali drugih zaupnih informacij v zvezi s KNPVP ali transakcijami s KNPVP ali zanj, preprečiti naslednje dejavnosti:
(a)
sklenitev osebne transakcije, ki izpolnjuje vsaj enega od naslednjih meril:
(i)
oseba osebne transakcije ne sme skleniti na podlagi Direktive 2003/6/ES;
(ii)
gre za zlorabo ali nepravilno razkritje zaupnih informacij;
(iii)
je v navzkrižju ali bi lahko prišla v navzkrižje z obveznostjo družbe za upravljanje na podlagi Direktive 2009/65/ES ali Direktive 2004/39/ES;
(b)
svetovanje ali naročanje, razen v okviru njene zaposlitve ali pogodbe o storitvah, kateri koli drugi osebi, naj sklene transakcijo s finančnimi instrumenti, ki bi, če bi bila to osebna transakcija zadevne osebe, spadala pod točko (a) tega odstavka ali pod točko (a) ali (b) člena 25(2) Direktive 2006/73/ES ali bi kako drugače pomenila zlorabo informacij v zvezi s tekočimi naročili;
(c)
razkritje, razen v okviru njene zaposlitve ali pogodbe o storitvah in ne glede na člen 3(a) Direktive 2003/6/ES, kakršnih koli informacij ali mnenj kateri koli drugi osebi, če zadevna oseba ve ali od katere je razumno pričakovati, da bi morala vedeti, da bo ali bi lahko zaradi takega razkritja druga oseba storila naslednje:
(i)
sklenila transakcijo s finančnimi instrumenti, ki bi, če bi bila to osebna transakcija zadevne osebe, spadala pod točko (a) tega odstavka ali pod točko (a) ali (b) člena 25(2) Direktive 2006/73/ES ali bi kako drugače pomenila zlorabo informacij v zvezi s tekočimi naročili;
(ii)
svetovala ali naročila drugi osebi sklenitev take transakcije.
2. Ukrepi, zahtevani v odstavku 1, morajo zlasti zagotoviti, da se:
(a)
vsaka zadevna oseba iz odstavka 1 zaveda omejitev osebnih transakcij in ukrepov, ki jih družba za upravljanje sprejme v zvezi z osebnimi transakcijami in razkritjem v skladu z odstavkom 1;
(b)
družba za upravljanje takoj obvesti o vsaki osebni transakciji, ki jo sklene zadevna oseba, z uradnim obvestilom o taki transakciji ali z drugimi postopki, ki družbi za upravljanje omogočajo identifikacijo takih transakcij;
(c)
vodi evidenca osebne transakcije, o kateri je družba za upravljanje obveščena ali jo je identificirala, vključno z vsemi dovoljenji ali prepovedmi v zvezi s tako transakcijo.
Kadar določene dejavnosti opravljajo tretje osebe, družba za upravljanje za namene točke (b) prvega pododstavka zagotovi, da subjekt, ki opravlja dejavnost, vodi evidenco osebnih transakcij, ki jih je sklenila katera koli zadevna oseba, in te informacije na zahtevo takoj posreduje družbi za upravljanje.
3. Odstavka 1 in 2 se ne uporabljata za naslednje vrste osebnih transakcij:
(a)
osebne transakcije, opravljene na podlagi storitve diskrecijskega upravljanja premoženja, pri katerih ni predhodne komunikacije v zvezi s transakcijo med upravljavcem portfelja in zadevno osebo ali drugo osebo, za račun katere je izvedena transakcija;
(b)
osebne transakcije s KNPVP ali enotami v kolektivnih podjemih, ki so v skladu s pravom države članice, ki za njihovo premoženje zahteva enakovredno stopnjo razpršitve tveganja, predmet nadzora, kadar zadevna oseba in katera koli druga oseba, za katere račun se izvedejo transakcije, ne sodelujeta v upravi tega podjema.
4. Za namene odstavkov 1, 2 in 3 tega člena ima pojem „osebna transakcija“ enak pomen kot v členu 11 Direktive 2006/73/ES.
Člen 14
Evidentiranje premoženjskih transakcij
1. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje zagotovijo, da se za vsako premoženjsko transakcijo v zvezi s KNPVP izdela evidenca, ki vsebuje dovolj informacij za takojšnjo podrobno rekonstrukcijo naročila in izvedene transakcije.
2. Evidenca iz odstavka 1 vključuje:
(a)
ime ali drugo poimenovanje KNPVP ali osebe, ki deluje v imenu KNPVP;
(b)
podatke, potrebne za identifikacijo zadevnega instrumenta;
(c)
količino;
(d)
vrsto naročila ali transakcije;
(e)
ceno;
(f)
pri naročilih datum in točen čas prenosa naročila in ime ali drugo poimenovanje osebe, ki ji je bilo naročilo posredovano, pri transakcijah pa datum in točen čas odločitve o trgovanju in izvedbe transakcije;
(g)
ime osebe, ki posreduje naročilo ali izvaja transakcijo;
(h)
po potrebi razloge za preklic naročila;
(i)
nasprotno stranko in izvedbeno mesto za izvedene transakcije.
Za namene točke (i) prvega pododstavka pomeni „izvedbeno mesto“ reguliran trg v smislu člena 4(14) Direktive 2004/39/ES, večstranski sistem trgovanja v smislu člena 4(15) navedene direktive, sistematični internalizer v smislu člena 4(7) navedene direktive ali ustvarjalec trga ali zagotovitelj likvidnosti ali subjekt, ki v tretji državi opravlja podobno funkcijo.
Člen 15
Evidentiranje naročil za vpis in odkup
1. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje sprejmejo vse potrebne ukrepe za zagotovitev, da se prejeta naročila KNPVP za vpis in odkup takoj po prejemu centralizirajo in evidentirajo.
2. Evidentirajo se naslednje informacije:
(a)
zadevni KNPVP;
(b)
oseba, ki daje ali posreduje naročilo;
(c)
oseba, ki prejme naročilo;
(d)
datum in čas naročila;
(e)
pogoji in način plačila;
(f)
vrsta naročila;
(g)
datum izvedbe naročila;
(h)
število vpisanih ali odkupljenih enot;
(i)
vpisna ali odkupna cena za vsako enoto;
(j)
skupna vpisna ali odkupna vrednost enot;
(k)
bruto vrednost naročila, vključno s provizijo za vpis, ali neto znesek brez provizije za odkup.
Člen 16
Zahteve v zvezi z vodenjem evidenc
1. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje zagotovijo, da se evidence iz členov 14 in 15 hranijo vsaj pet let.
Pristojni organi pa lahko v izjemnih okoliščinah od družbe za upravljanje zahtevajo, da hrani katero koli ali vse te evidence daljše obdobje, določeno z naravo instrumenta ali premoženjske transakcije, če je to potrebno za izvajanje njegovih nadzornih nalog na podlagi Direktive 2009/65/ES.
2. V primeru prenehanja dovoljenja družbe za upravljanje, lahko države članice ali pristojni organi zahtevajo, da družba za upravljanje hrani evidence iz odstavka 1 do konca petletnega obdobja.
Kadar družba za upravljanje prenese svoje naloge v zvezi k KNPVP na drugo družbo za upravljanje, lahko države članice ali pristojni organi zahtevajo, da stori vse potrebno, da so evidence za zadnjih pet let na voljo tej družbi za upravljanje.
3. Evidence se shranijo na nosilcu podatkov, na katerem se lahko informacije shranijo tako, da ima pristojni organ v prihodnosti dostop do njih, ter v taki obliki in na tak način, da so izpolnjeni naslednji pogoji:
(a)
pristojni organ lahko hitro dostopi do njih in rekonstruira vsako ključno fazo obdelave vsake premoženjske transakcije;
(b)
vsi popravki ali druge spremembe ter vsebina evidenc pred takimi popravki ali spremembami se lahko enostavno ugotovijo;
(c)
drugačno ravnanje z evidencami ali njihovo spreminjanje ne sme biti možno.
POGLAVJE III
NAVZKRIŽJE INTERESOV
(Člen 12(1)(b) ter člen 14(1)(d) in (2)(c) Direktive 2009/65/ES)
Člen 17
Merila za ugotavljanje navzkrižij interesov
1. Države članice zagotovijo, da družbe za upravljanje pri ugotavljanju vrst navzkrižij interesov, ki nastajajo med opravljanjem storitev in dejavnosti ter ki lahko škodujejo interesom KNPVP, kot minimalno merilo upoštevajo vsaj vprašanje, ali se družba za upravljanje ali zadevna oseba ali oseba, ki je z družbo za upravljanje neposredno ali posredno povezana prek nadzora, zaradi opravljanja dejavnosti upravljanja skupnega premoženja ali kako drugače nahaja v kateri od naslednjih okoliščin:
(a)
družba za upravljanje ali zadevna oseba bo verjetno na račun KNPVP ustvarila finančni dobiček ali se izognila finančni izgubi;
(b)
družba za upravljanje ali zadevna oseba ima interes v rezultatih storitve ali dejavnosti, ki se opravlja za KNPVP ali drugo stranko, ali v transakciji, ki se opravi v imenu KNPVP ali druge stranke, ki je drugačen od interesa KNPVP v teh rezultatih;
(c)
družba za upravljanje ali zadevna oseba ima finančno ali drugo spodbudo, da interes druge stranke ali skupine strank postavi pred interes KNPVP;
(d)
družba za upravljanje ali zadevna oseba opravlja enake dejavnosti za KNPVP in za drugo stranko ali stranke, ki niso KNPVP;
(e)
družba za upravljanje ali zadevna oseba prejme ali bo prejela od osebe, ki ni KNPVP, spodbudo v zvezi z dejavnostmi upravljanja skupnega premoženja, ki se opravljajo za KNPVP, v obliki denarnih sredstev, blaga ali storitev, ki niso standardna provizija ali pristojbina za to storitev.
2. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje pri ugotavljanju vrst navzkrižij interesov, upoštevajo:
(a)
interese družbe za upravljanje, vključno s tistimi, ki izhajajo iz pripadnosti družbe za upravljanje skupini ali iz opravljanja storitev in dejavnosti, interese strank in dolžnost družbe za upravljanje nasproti KNPVP;
(b)
interese dveh ali več upravljanih KNPVP.
Člen 18
Politika obvladovanja navzkrižij interesov
1. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje določijo, izvajajo in ohranjajo učinkovito politiko obvladovanja navzkrižij interesov. Ta politika se pisno določi ter je sorazmerna z velikostjo in organizacijo družbe za upravljanje ter naravo, obsegom in kompleksnostjo njenih poslov.
Kadar je družba za upravljanje članica skupine, politika upošteva tudi okoliščine, s katerimi je družba seznanjena ali bi morala biti seznanjena ter ki lahko zaradi strukture in poslovnih dejavnosti drugih članic skupine povzročijo navzkrižje interesov.
2. Politika obvladovanja navzkrižja interesov, določena v skladu z odstavkom 1, obsega naslednje:
(a)
glede na dejavnosti upravljanja skupnega premoženja, ki jih opravlja družba za upravljanje ali se opravljajo v njenem imenu, opredelitev okoliščin, ki predstavljajo ali zaradi katerih lahko nastane navzkrižje interesov z bistvenim tveganjem povzročitve škode interesom KNPVP ali ene ali več strank;
(b)
postopke, ki jih je treba upoštevati, in ukrepe, ki jih je treba sprejeti za obvladovanje teh navzkrižij.
Člen 19
Neodvisnost pri obvladovanju navzkrižij
1. Države članice zagotovijo, da so postopki in ukrepi iz člena 18(2)(b) oblikovani tako, da zagotavljajo, da zadevne osebe, ki opravljajo različne poslovne dejavnosti, pri katerih obstaja navzkrižje interesov, opravljajo te dejavnosti s stopnjo neodvisnosti, ki ustreza velikosti in dejavnostim družbe za upravljanje in skupine, kateri pripada, ter pomembnosti tveganja škodovanja interesom strank.
2. Postopki, ki jih je treba upoštevati, in ukrepi, ki jih je treba v skladu s členom 18(2)(b) sprejeti, vključujejo - kadar je to potrebno in ustrezno, da družba za upravljanje zagotovi zahtevano stopnjo neodvisnosti, - naslednje:
(a)
učinkovite postopke za preprečevanje ali nadzor izmenjave informacij med zadevnimi osebami, ki opravljajo dejavnosti upravljanja skupnega premoženja, pri katerih obstaja tveganje nastanka navzkrižja interesov, kadar bi lahko izmenjava takih informacij škodovala interesom ene ali več strank;
(b)
ločeni nadzor zadevnih oseb, katerih glavne naloge zajemajo opravljanje dejavnosti upravljanja skupnega premoženja v imenu strank ali vlagateljev ali opravljanje storitev za stranke ali vlagatelje, katerih interesi bi lahko bili v navzkrižju ali ki kako drugače zastopajo različne interese, ki bi lahko bili v navzkrižju, vključno z interesi družbe za upravljanje;
(c)
odstranitev vsake neposredne povezave med plačilom zadevnih oseb, ki se ukvarjajo v glavnem z eno dejavnostjo, in plačilom ali ustvarjenimi prihodki različnih zadevnih oseb, ki se ukvarjajo v glavnem z drugo dejavnostjo, kadar bi lahko v zvezi s temi dejavnostmi nastalo navzkrižje interesov;
(d)
ukrepi, ki vsaki osebi preprečujejo, da bi neustrezno vplivala na način, kako zadevna oseba opravlja dejavnosti upravljanja skupnega premoženja, ali jo omejujejo pri tem;
(e)
ukrepi za preprečevanje ali nadzor hkratne ali naknadne vključitve zadevne osebe v ločene dejavnosti upravljanja skupnega premoženja, kadar lahko takšna vključitev škoduje ustreznemu obvladovanju navzkrižij interesov.
Kadar sprejem ali izvajanje enega ali več teh ukrepov in postopkov ne zagotavlja zahtevane stopnje neodvisnosti, države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje sprejmejo alternativne ali dodatne ukrepe in postopke, ki so potrebni in primerni za te namene.
Člen 20
Upravljanje dejavnosti, ki povzročajo škodljiva navzkrižja interesov
1. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje vodijo in redno posodabljajo evidenco vseh vrst dejavnosti upravljanja skupnega premoženja, ki jih opravlja družba za upravljanje ali se opravljajo v njenem imenu, pri katerih je nastalo ali, v primeru tekoče dejavnosti upravljanja skupnega premoženja, bi lahko nastalo navzkrižje interesov z bistvenim tveganjem povzročitve škode interesom enega ali več KNPVP ali drugih strank.
2. Kadar organizacijski ali upravni ukrepi, ki jih je družba za upravljanje sprejela za obvladovanje navzkrižij interesov, niso dovolj, da bi s primerno stopnjo verjetnosti zagotovili, da bodo tveganja za škodo interesom KNPVP ali imetnikov enot njegovega premoženja preprečena, države članice zahtevajo, da se višje vodstvo ali kateri drugi pristojni notranji organ družbe za upravljanje takoj obvesti o tem, da lahko sprejme potrebno odločitev za zagotovitev, da družba za upravljanje v vsakem primeru deluje v najboljšem interesu KNPVP ali imetnikov enot njegovega premoženja.
3. Družba za upravljanje sporoči vlagateljem primere iz odstavka 2 s katerim koli ustreznim trajnim nosilcem podatkov in poda razloge za svojo odločitev.
Člen 21
Strategije za uveljavljanje glasovalnih pravic
1. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje izdelajo ustrezne in učinkovite strategije za odločanje o tem, kdaj in kako se glasovalne pravice, ki izhajajo iz instrumentov v upravljanih portfeljih, uveljavljajo izključno v korist zadevnega KNPVP.
2. V strategiji iz odstavka 1 se določijo ukrepi in postopki za:
(a)
spremljanje zadevnih dogodkov v zvezi s podjetjem;
(b)
zagotovitev, da se glasovalne pravice uveljavljajo v skladu z naložbenimi cilji in politiko zadevnega KNPVP;
(c)
preprečevanje ali obvladovanje vseh navzkrižij interesov, ki izhajajo iz uveljavljanja glasovalnih pravic.
3. Povzetek strategij iz odstavka 1 je na voljo vlagateljem.
Podrobnosti ukrepov, sprejetih na podlagi teh strategij, so imetnikom enot premoženja na voljo brezplačno na njihovo zahtevo.
POGLAVJE IV
PRAVILA RAVNANJA
(Člen 14(1)(a), (b) in (2)(a), (b) Direktive 2009/65/ES)
ODDELEK 1
Splošna načela
Člen 22
Dolžnost ravnanja v najboljšem interesu KNPVP in njegovih imetnikov enot premoženja
1. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje zagotovijo pošteno obravnavo imetnikov enot premoženja upravljanega KNPVP.
Družbe za upravljanje se vzdržijo dajanja prednosti interesom katere koli skupine imetnikov enot premoženja pred interesi katere koli druge skupine imetnikov enot premoženja.
2. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje uporabijo ustrezne politike in postopke za preprečevanje nedopustnih praks, pri katerih se upravičeno pričakuje, da vplivajo na stabilnost in integriteto trga.
3. Ne glede na zahteve na podlagi nacionalnega prava države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje zagotovijo, da se za KNPVP, ki ga upravljajo, uporabijo pošteni, pravilni in pregledni modeli in sistemi vrednotenja, ter tako izpolnijo dolžnost ravnanja v najboljšem interesu imetnikov enot premoženja. Družbe za upravljanje morajo biti zmožne dokazati, da so bili portfelji KNPVP pravilno ovrednoteni.
4. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje delujejo tako, da se prepreči zaračunavanje neupravičenih stroškov KNPVP in njegovim imetnikom enot premoženja.
Člen 23
Zahteve glede skrbnega pregleda
1. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje pri izbiri in stalnem spremljanju naložb v najboljšem interesu KNPVP in integritete trga zagotovijo visoko stopnjo potrebne skrbnosti.
2. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje zagotovijo, da razpolagajo z zadostnim znanjem in razumevanjem sredstev, v katere se vlagajo KNPVP.
3. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje izdelajo pisne politike in postopke o skrbnem pregledu ter izvajajo učinkovite ukrepe, s katerimi zagotovijo, da se naložbene odločitve, sprejete v imenu KNPVP, izvedejo v skladu s cilji, naložbeno strategijo in omejitvami tveganja KNPVP.
4. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje, ko izvajajo svojo politiko obvladovanja tveganj in po potrebi potem, ko so upoštevale naravo predvidene naložbe, izdelajo napovedi in opravijo analizo v zvezi s prispevkom naložbe k sestavi, likvidnosti in tveganju portfelja KNPVP, preden izvedejo naložbo. Analizo lahko opravijo samo na podlagi zanesljivih in najnovejših informacij v kvalitativnem in kvantitativnem smislu.
Družbe za upravljanje ravnajo z ustrezno sposobnostjo, skrbnostjo in gospodarnostjo, ko sklepajo, upravljajo ali prekinejo dogovore s tretjimi osebami o opravljanju dejavnosti obvladovanja tveganj. Preden sklenejo takšne dogovore, družbe za upravljanje sprejmejo potrebne ukrepe, da preverijo, da je tretja oseba sposobna in zmožna zanesljivo, strokovno in učinkovito opravljati dejavnosti obvladovanja tveganj. Družba za upravljanje določi metode za stalno ocenjevanje standardne uspešnosti tretjih oseb.
ODDELEK 2
Ravnanje z naročili za vpis in odkup
Člen 24
Obveznosti poročanja v zvezi z izvajanjem naročil za vpis in odkup
1. Države članice zagotovijo, da morajo družbe za upravljanje imetniku enot premoženja, čigar naročilo za vpis ali odkup so izvedle, na trajnem nosilcu podatkov poslati obvestilo o potrditvi izvedbe naročila čim prej in najpozneje prvi poslovni dan po izvedbi ali, kadar družba za upravljanje prejme potrdilo od tretje osebe, najpozneje prvi poslovni dan po prejemu potrdila od tretje osebe.
Prvi odstavek pa se ne uporablja, kadar bi obvestilo vsebovalo iste informacije kot potrdilo, ki ga mora imetniku enot premoženja takoj poslati druga oseba.
2. Obvestilo iz odstavka 1 vključuje, kjer je primerno, naslednje informacije:
(a)
ime družbe za upravljanje;
(b)
ime ali drugo poimenovanje imetnika enot premoženja;
(c)
datum in čas prejema naročila ter način plačila;
(d)
datum izvedbe;
(e)
ime KNPVP;
(f)
narava naročila (vpis ali odkup);
(g)
število zadevnih enot;
(h)
vrednost enote, pri kateri so bile enote vpisane ali odkupljene;
(i)
referenčni datum valute;
(j)
bruto vrednost naročila, vključno s provizijo za vpis, ali neto znesek brez provizije za odkup;
(k)
skupna vsota zaračunanih provizij in stroškov ter, kadar vlagatelj zahteva, razčlemba po postavkah.
3. Kadar se naročila imetnika enot premoženja redno izvajajo, družba za upravljanje sprejme ukrep iz odstavka 1 ali pa imetniku enot premoženja vsaj enkrat na šest mesecev pošlje informacije iz odstavka 2 v zvezi z zadevnimi transakcijami.
4. Družbe za upravljanje imetniku enot premoženja na njegovo zahtevo pošljejo informacije o statusu njegovega naročila.
ODDELEK 3
Najboljša izvedba
Člen 25
Izvajanje odločitev za trgovanje v imenu upravljanega KNPVP
1. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje delujejo v najboljšem interesu KNPVP, ki ga upravljajo, ko pri upravljanju portfeljev izvajajo odločitve za trgovanje v imenu upravljanega KNPVP.
2. Za namene odstavka 1 države članice zagotovijo, da družbe za upravljanje ob upoštevanju cene, stroškov, hitrosti, verjetnosti izvedbe in poravnave, velikosti in narave naročila ali kakršnega koli drugega vidika v zvezi z izvajanjem naročila sprejmejo vse ustrezne ukrepe, da bi dosegle najboljši možni rezultat za KNPVP. Relativni pomen teh dejavnikov se določi z naslednjimi merili:
(a)
cilji, naložbena politika in tveganja, značilna za KNPVP, kot so navedeni v prospektu oziroma v pravilih upravljanja sklada ali v statutu KNPVP;
(b)
značilnosti naročila;
(c)
značilnosti finančnih instrumentov, ki so predmet zadevnega naročila;
(d)
značilnosti izvedbenih mest, na katera se lahko usmeri zadevno naročilo.
3. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje uvedejo in uporabljajo učinkovite ukrepe za izpolnitev obveznosti iz odstavka 2. Družbe za upravljanje zlasti določijo in izvajajo politiko, ki jim omogoča, da pri naročilih KNPVP dosežejo najboljši možni rezultat v skladu z odstavkom 2.
Družbe za upravljanje pridobijo za politiko izvajanja naročil predhodno soglasje investicijske družbe. Družba za upravljanje da imetnikom enot premoženja na voljo ustrezne informacije o politiki, določeni v skladu s tem členom, in o vseh bistvenih spremembah svoje politike.
4. Družbe za upravljanje redno spremljajo učinkovitost svojih ukrepov in politike izvajanja naročil, da odkrijejo in po potrebi odpravijo morebitne pomanjkljivosti.
Poleg tega družbe za upravljanje vsako leto pregledajo politiko izvajanja naročil. Pregled se opravi tudi, kadar nastopi bistvena sprememba, ki vpliva na zmožnost družbe za upravljanje, da še naprej dosega najboljši možni rezultat za upravljani KNPVP.
5. Družbe za upravljanje so zmožne dokazati, da so naročila za trgovanje v imenu KNPVP izvedle v skladu s svojo politiko izvajanja naročil.
Člen 26
Dajanje naročil za trgovanje v imenu KNPVP v izvedbo drugim subjektom
1. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje delujejo v najboljšem interesu KNPVP, ki ga upravljajo, kadar pri upravljanju portfeljev dajejo naročila za trgovanje v imenu upravljanega KNPVP v izvedbo drugim subjektom.
2. Države članice zagotovijo, da družbe za upravljanje ob upoštevanju cene, stroškov, hitrosti, verjetnosti izvedbe in poravnave, velikosti in narave naročila ali kakršnega koli drugega vidika v zvezi z izvajanjem naročila sprejmejo vse ustrezne ukrepe, da bi dosegle najboljši možni rezultat za KNPVP. Relativni pomen teh dejavnikov se določi na podlagi člena 25(2).
Za te namene družbe za upravljanje določijo in izvajajo politiko, ki jim omogoča izpolnitev obveznosti iz prvega pododstavka. Politika za vsak razred instrumentov navaja subjekte, katerim se lahko dajo naročila. Družba za upravljanje sklene dogovore za izvajanje naročil samo, kadar so ti dogovori skladni z obveznostmi iz tega člena. Družba za upravljanje da imetnikom enot premoženja na voljo ustrezne informacije o politiki, določeni v skladu s tem odstavkom, in o vseh bistvenih spremembah te politike.
3. Družbe za upravljanje redno spremljajo učinkovitost politike, določene v skladu z odstavkom 2, zlasti pa kakovost izvedbe pri subjektih, ki so navedeni v tej politiki, in po potrebi odpravijo morebitne pomanjkljivosti.
Poleg tega družbe za upravljanje vsako leto pregledajo politiko. Tak pregled se opravi tudi, kadar nastopi bistvena sprememba, ki vpliva na zmožnost družbe za upravljanje, da še naprej dosega najboljši možni rezultat za KNPVP, ki ga upravlja.
4. Družbe za upravljanje so zmožne dokazati, da so naročila za trgovanje v imenu KNPVP dala v izvajanje drugemu subjektu v skladu s politiko, določeno v skladu z odstavkom 2.
ODDELEK 4
Ravnanje z naročili
Člen 27
Splošna načela
1. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje uvedejo in izvajajo postopke in ukrepe, ki zagotavljajo takojšnje, pošteno in hitro izvajanje premoženjskih transakcij v imenu KNPVP.
Postopki in ukrepi, ki jih izvajajo družbe za upravljanje, izpolnjujejo naslednje pogoje:
(a)
zagotavljajo, da se naročila, ki se izvajajo v imenu KNPVP, takoj in točno evidentirajo in dodelijo;
(b)
sicer primerljiva naročila KNPVP se izvajajo v zaporednem vrstnem redu in takoj, razen če je to zaradi vrste naročila ali prevladujočih tržnih pogojev neizvedljivo, ali če interesi KNPVP zahtevajo drugače.
Finančni instrumenti ali denarni zneski, prejeti pri obračunu izvedenih naročil, se takoj in pravilno prenesejo na račun ustreznega KNPVP.
2. Družba za upravljanje ne zlorabi informacij v zvezi s tekočimi naročili KNPVP in sprejme vse ustrezne ukrepe za preprečitev, da bi katera koli njena zadevna oseba zlorabila take informacije.
Člen 28
Združevanje in razdeljevanje naročil za trgovanje
1. Države članice družbam za upravljanje ne dovolijo, da izvedejo naročilo KNPVP skupaj z naročilom drugega KNPVP ali druge stranke ali z naročilom za lasten račun, razen če so izpolnjeni naslednji pogoji:
(a)
obstajati mora velika verjetnost, da združevanje naročil v splošnem ne bo imelo negativnih posledic za KNPVP ali stranke, katerih naročilo bo združeno z drugimi;
(b)
politika razdeljevanja naročil, ki dovolj natančno ureja pravično razdeljevanje združenih naročil, vključno s tem, kako na razdeljevanje in obravnavo delnih izvedb vplivata obseg in cena naročil, mora biti določena in se izvajati.
2. Države članice zagotovijo, da kadar družba za upravljanje združi naročilo KNPVP z enim ali več naročili drugih KNPVP ali strank in delno izvede združeno naročilo, razdeli s tem povezane dejavnosti v skladu s svojo politiko razdeljevanja naročil.
3. Države članice zagotovijo, da družbe za upravljanje, ki so transakcije za lasten račun združile z enim ali več naročili KNPVP ali drugih strank, ne razdelijo s tem povezanih dejavnosti na način, ki bi škodoval KNPVP ali drugi stranki.
4. Države članice zahtevajo, da kadar družba za upravljanje združi naročilo KNPVP ali druge stranke s transakcijo za lasten račun in delno izvede združeno naročilo, razdeli s tem povezane dejavnosti tako, da ima KNPVP ali druga stranka prednost pred družbo.
Če pa lahko družba za upravljanje KNPVP ali drugi stranki utemeljeno dokaže, da brez združitve ne bi mogla izvesti naročila tako ugodno, ali pa ga sploh ne bi mogla izvesti, lahko razdeli transakcijo za lasten račun sorazmerno v skladu s svojo politiko iz odstavka 1(b).
ODDELEK 5
Spodbude
Člen 29
Varovanje najboljših interesov KNPVP
1. Države članice zagotovijo, da se ne šteje, da družbe za upravljanje ravnajo pošteno, pravično in strokovno v skladu z najboljšimi interesi KNPVP, če v zvezi z upravljanjem naložb in opravljanjem upravnih nalog za KNPVP plačajo ali prejmejo kakršno koli pristojbino ali provizijo, ali dajejo ali prejmejo nedenarno ugodnost, razen naslednjih:
(a)
pristojbina, provizija ali nedenarna ugodnost, ki se plača ali zagotovi KNPVP ali osebi, ki deluje v imenu KNPVP, oziroma jo plača ali zagotovi KNPVP ali oseba, ki delujejo v imenu KNPVP;
(b)
pristojbina, provizija ali nedenarna ugodnost, ki se plača ali zagotovi tretji osebi ali osebi, ki deluje v imenu tretje osebe, oziroma jo plača ali zagotovi tretja oseba ali oseba, ki deluje v imenu tretje osebe, kadar so izpolnjeni naslednji pogoji:
(i)
obstoj, narava in znesek pristojbine, provizije ali ugodnosti ali, kadar zneska ni mogoče določiti, način izračuna tega zneska morajo biti pred začetkom opravljanja zadevne storitve na izčrpen, natančen in razumljiv način jasno razkriti KNPVP;
(ii)
plačilo pristojbine ali provizije ali zagotovitev nedenarne ugodnosti mora biti oblikovano tako, da izboljšuje kakovost zadevne storitve in ne ovira družbe za upravljanje pri izpolnjevanju dolžnosti, da ravna v najboljšem interesu KNPVP;
(c)
ustrezne pristojbine, ki omogočajo opravljanje zadevnih storitev ali so za to potrebne, kot so za stroške hrambe, poravnave in menjave, zakonske dajatve ali pravni stroški, in ki po svoji naravi ne morejo povzročiti navzkrižij z dolžnostmi družbe za upravljanje, da ravnajo pošteno, pravično in strokovno v skladu z najboljšimi interesi KNPVP.
2. Države članice družbi za upravljanje za namene odstavka 1(b)(i) dovolijo, da v obliki povzetka razkrije bistvene pogoje dogovorov o provizijah, pristojbinah in nedenarnih ugodnostih, pod pogojem da se zaveže, da bo na zahtevo imetnika enot premoženja razkrila nadaljnje podrobnosti, in pod pogojem, da spoštuje to zavezo.
POGLAVJE V
INFORMACIJE V STANDARDNEM SPORAZUMU MED DEPOZITARJEM IN DRUŽBO ZA UPRAVLJANJE
(Člena 23(5) in člen 33(5) Direktive 2009/65/ES)
Člen 30
Elementi v zvezi s postopkom, ki ga morata upoštevati stranki sporazuma
Države članice zahtevajo, da depozitar in družba za upravljanje (v nadaljnjem besedilu tega poglavja: stranki sporazuma) v pisni sporazum iz člena 23(5) ali člena 33(5) Direktive 2009/65/ES vključita vsaj naslednje informacije v zvezi s storitvami in postopki, ki jih stranki sporazuma opravljata oziroma morata upoštevati:
(a)
opis postopkov, vključno s tistimi v zvezi s hrambo, ki jih je treba sprejeti za vsako vrsto sredstev, ki jih KNPVP zaupa depozitarju;
(b)
opis postopkov, ki jih je treba upoštevati, kadar družba za upravljanje namerava spremeniti pravila upravljanja sklada ali prospekt KNPVP, in ki določajo, kdaj je treba obvestiti depozitarja ali kdaj sprememba zahteva predhodno soglasje depozitarja;
(c)
opis sredstev in postopkov, s katerimi bo depozitar posredoval družbi za upravljanje vse zadevne informacije, ki jih družba za upravljanje potrebuje za opravljanje svojih nalog, vključno z opisom sredstev in postopkov v zvezi z uveljavljanjem morebitnih pravic, povezanih s finančnimi instrumenti, ter sredstev in postopkov, ki se uporabljajo, da imata družba za upravljanje in KNPVP dostop do pravočasnih in točnih informacij v zvezi z računi KNPVP;
(d)
opis sredstev in postopkov, s katerimi bo imel depozitar dostop do vseh zadevnih informacij, ki jih potrebuje za opravljanje svojih nalog;
(e)
opis postopkov, s katerimi ima depozitar možnost poizvesti o ravnanju družbe za upravljanje in oceniti kakovost posredovanih informacij, vključno z obiski na kraju samem;
(f)
opis postopkov, s katerimi lahko družba za upravljanje preuči uspešnost depozitarja pri izpolnjevanju njegovih pogodbenih obveznosti.
Člen 31
Elementi v zvezi z izmenjavo informacij ter obveznostmi glede zaupnosti in pranja denarja
1. Države članice zahtevajo, da stranki sporazuma iz člena 23(5) ali člena 33(5) Direktive 2009/65/ES v sporazum vključita vsaj naslednje informacije v zvezi z izmenjavo informacij ter obveznostmi glede zaupnosti in pranja denarja:
(a)
seznam vseh informacij v zvezi z vpisom, odkupom, izdajo, umikom in ponovnim odkupom enot premoženja KNPVP, ki si jih morajo izmenjati KNPVP, njegova družba za upravljanje in depozitar;
(b)
obveznosti v zvezi z zaupnostjo, ki veljajo za stranki sporazuma;
(c)
informacije o nalogah in pristojnostih strank sporazuma glede obveznosti v zvezi s preprečevanjem pranja denarja in financiranja terorizma, kjer je to primerno.
2. Obveznosti iz točke (b) odstavka 1 so oblikovane tako, da ne zmanjšujejo možnosti pristojnih organov matične države članice družbe za upravljanje ali pristojnih organov matične države članice KNPVP za dostop do zadevnih dokumentov in informacij.
Člen 32
Elementi v zvezi z imenovanjem tretjih oseb
Kadar depozitar ali družba za upravljanje nameravata imenovati tretje osebe za opravljanje njunih zadevnih nalog, države članice zahtevajo, da obe stranki sporazuma iz člena 23(5) ali člena 33(5) Direktive 2009/65/ES v sporazum vključita vsaj naslednje informacije:
(a)
zaveza obeh strank sporazuma, da bosta redno posredovali podatke o morebitnih tretjih osebah, ki jih je depozitar ali družba za upravljanje imenoval za opravljanje svojih zadevnih nalog;
(b)
zaveza, da bo na zahtevo ene stranke druga stranka posredovala informacije o merilih, na podlagi katerih je bila izbrana tretja oseba, in ukrepih, sprejetih za spremljanje dejavnosti, ki jih opravlja izbrana tretja oseba;
(c)
izjava, da dejstvo, da je depozitar zaupal tretji osebi vsa ali del premoženja v svoji hrambi, ne vpliva na depozitarjevo odgovornost iz člena 24 ali 34 Direktive 2009/65/ES.
Člen 33
Elementi v zvezi z možnimi spremembami in odpovedjo sporazuma
Države članice zahtevajo, da stranki sporazuma iz člena 23(5) ali člena 33(5) Direktive 2009/65/ES v sporazum vključita vsaj naslednje informacije v zvezi s spremembami in odpovedjo sporazuma:
(a)
obdobje veljavnosti sporazuma;
(b)
pogoji, pod katerimi se lahko sporazum spremeni ali odpove;
(c)
pogoji, ki so potrebni za olajšanje prehoda k drugemu depozitarju, in postopek, v skladu s katerim depozitar v primeru takega prehoda pošlje vse zadevne informacije drugemu depozitarju.
Člen 34
Pravo, ki se uporablja
Države članice zahtevajo, da stranki sporazuma iz člena 23(5) ali člena 33(5) Direktive 2009/65/ES določita, da se za sporazum uporablja pravo matične države članice KNPVP.
Člen 35
Elektronski prenos informacij
Kadar se stranki sporazuma iz člena 23(5) ali člena 33(5) Direktive 2009/65/ES dogovorita o elektronskem prenosu dela ali vseh informacij, ki si jih izmenjujeta, države članice zahtevajo, da sporazum vsebuje določbe, ki zagotavljajo vodenje evidence teh informacij.
Člen 36
Področje uporabe sporazuma
Države članice lahko dovolijo, da sporazum iz člena 23(5) ali člena 33(5) Direktive 2009/65/ES velja za več kot en KNPVP, ki jih upravlja družba za upravljanje. V takem primeru se v sporazumu navedejo KNPVP, za katere sporazum velja.
Člen 37
Dogovor o ravni storitev
Države članice strankama sporazuma dovolijo, da podrobnosti o sredstvih in postopkih iz člena 30(c) in (d) vključita v sporazum iz člena 23(5) ali člena 33(5) Direktive 2009/65/ES ali v ločen pisni dogovor.
POGLAVJE VI
OBVLADOVANJE TVEGANJ
(Člen 51(1) Direktive 2009/65/ES)
ODDELEK 1
Politika obvladovanja tveganj in merjenje tveganj
Člen 38
Politika obvladovanja tveganj
1. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje določijo, izvajajo in ohranjajo ustrezno in dokumentirano politiko obvladovanja tveganj, v kateri so določena tveganja, katerim so KNPVP, ki jih upravljajo, izpostavljeni ali bi lahko bili izpostavljeni.
Politika obvladovanja tveganj zajema vse postopke, ki so potrebni, da lahko družba za upravljanje pri vsakem KNPVP, ki ga upravlja, oceni njegovo izpostavljenost tržnemu in likvidnostnemu tveganju ter tveganju nasprotne stranke in izpostavljenost vsem drugim tveganjem, vključno z operativnim, ki so lahko bistveni za posamezne KNPVP, ki jih upravlja.
Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje v politiki obvladovanja tveganj določijo vsaj naslednje:
(a)
tehnike, orodja in ukrepe, ki jim omogočajo izpolnjevanje obveznosti iz členov 40 in 41;
(b)
razdelitev pristojnosti v družbi za upravljanje v zvezi z obvladovanjem tveganj.
2. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje zagotovijo, da so v politiki obvladovanja tveganj iz odstavka 1 določeni pogoji, vsebina in pogostost poročanja funkcije obvladovanja tveganj iz člena 12 upravnemu odboru in višjemu vodstvu ter po potrebi nadzorni funkciji.
3. Za namene odstavkov 1 in 2 države članice zagotovijo, da družbe za upravljanje upoštevajo naravo, obseg in kompleksnost svojih poslov in poslov KNPVP, ki ga upravljajo.
Člen 39
Ocenjevanje, spremljanje in pregled politike obvladovanja tveganj
1. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje ocenjujejo, spremljajo in redno pregledujejo:
(a)
ustreznost in učinkovitost politike upravljanja tveganja ter ukrepov, postopkov in tehnik iz členov 40 in 41;
(b)
stopnjo upoštevanja politike upravljanja tveganja ter ukrepov, postopkov in tehnik iz členov 40 in 41 s strani družbe za upravljanje;
(c)
ustreznost in učinkovitost ukrepov, sprejetih za odpravo morebitnih pomanjkljivosti v delovanju postopka obvladovanja tveganj.
2. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje obvestijo pristojne organe v svoji matični državi članici o vseh bistvenih spremembah postopka obvladovanja tveganj.
3. Države članice zagotovijo, da pristojni organi matične države članice družbe za upravljanje stalno in torej, ko izdajo dovoljenje, preučujejo zahteve iz odstavka 1.
ODDELEK 2
Postopek obvladovanja tveganj, izpostavljenost tveganju nasprotne stranke in koncentracija izdajateljev
Člen 40
Merjenje in obvladovanje tveganj
1. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje sprejmejo ustrezne in učinkovite ukrepe, postopke in tehnike, s katerimi lahko:
(a)
kadar koli izmerijo in obvladujejo tveganja, ki jim je KNPVP, ki ga upravljajo, izpostavljen ali bi jim lahko bil izpostavljen;
(b)
zagotovijo spoštovanje omejitev glede celotne izpostavljenosti in tveganja nasprotne stranke v skladu s členoma 41 in 43.
Ti ukrepi, postopki in tehnike so sorazmerni z naravo, obsegom in kompleksnostjo poslov družbe za upravljanje in KNPVP, ki ga upravljajo, ter ustrezajo profilu tveganja KNPVP.
2. Za namene odstavka 1 države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje za vsak KNPVP, ki ga upravljajo, sprejmejo naslednje ukrepe:
(a)
sprejmejo potrebne ukrepe, postopke in tehnike obvladovanja tveganj za zagotovitev, da se lahko tveganja sprejetih pozicij in njihov delež v celotnem profilu tveganja izmerijo natančno na podlagi točnih in zanesljivih podatkov, ter da so ukrepi, postopki in tehnike obvladovanja tveganj ustrezno dokumentirani;
(b)
po potrebi izvajajo redne teste za nazaj za preučitev veljavnosti ureditev merjenja tveganja, ki vključujejo napovedi in ocene na podlagi modelov;
(c)
po potrebi izvajajo redne teste izjemnih situacij in analize scenarijev za določitev tveganj, ki izhajajo iz morebitnih sprememb tržnih pogojev, ki lahko negativno vplivajo na KNPVP;
(d)
uvedejo, izvajajo in vzdržujejo dokumentiran sistem notranjih omejitev v zvezi z ukrepi, s katerimi se upravljajo in nadzorujejo zadevna tveganja pri vsakem KNPVP, pri čemer upoštevajo vsa tveganja, ki so lahko bistvena za KNPVP, kot je določeno v členu 38, in zagotovijo usklajenost s profilom tveganja KNPVP;
(e)
zagotovijo, da je trenutna stopnja tveganja pri vsakem KNPVP v skladu s sistemom omejitve tveganja, kot je določen v točki (d);
(f)
uvedejo, izvajajo in vzdržujejo ustrezne postopke, ki v primeru dejanske ali pričakovane kršitve sistema omejitve tveganja pri KNPVP zagotavljajo pravočasne popravne ukrepe v najboljšem interesu imetnikov premoženja.
3. Države članice zagotovijo, da družbe za upravljanje uporabijo ustrezen postopek obvladovanja likvidnostnega tveganja in tako zagotovijo, da lahko vsak KNPVP, ki ga upravljajo, vedno izpolnjuje zahteve iz člena 84(1) Direktive 2009/65/ES.
Družbe za upravljanje po potrebi izvedejo teste izjemnih situacij, s katerimi lahko ocenijo likvidnostno tveganje KNPVP v izjemnih okoliščinah.
4. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje zagotovijo, da likvidnostni profil naložb KNPVP pri vsakem KNPVP, ki ga upravljajo, ustreza politiki odkupov iz pravil upravljanja sklada ali ustanovnih listin investicijske družbe ali prospekta.
Člen 41
Računanje celotne izpostavljenosti
1. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje izračunajo celotno izpostavljenost KNPVP, ki ga upravljajo, v skladu s členom 51(3) Direktive 2009/65/ES kot eno od naslednjih količin:
(a)
dodatna izpostavljenost in vzvod, ki ju KNPVP, ki ga upravljajo, ustvari z uporabo izvedenih finančnih instrumentov, vključno z vloženimi izvedenimi finančnimi instrumenti v skladu s četrtim pododstavkom člena 51(3) Direktive 2009/65/ES, ki ne smeta presegati skupnega zneska čiste vrednosti premoženja KNPVP;
(b)
tržno tveganje portfelja KNPVP.
2. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje izračunajo celotno izpostavljenost KNPVP vsaj vsak dan.
3. Države članice lahko družbam za upravljanje dovolijo, da celotno izpostavljenost izračunajo s pristopno zavezo, modelom tvegane vrednosti ali katero drugo napredno metodo merjenja tveganja, kot je ustrezno. Za namene te določbe pomeni „tvegana vrednost“ največjo pričakovano izgubo pri določeni stopnji zaupanja v določenem obdobju.
Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje zagotovijo, da je izbrana metoda za merjenje celotne izpostavljenosti ob upoštevanju naložbene strategije KNPVP, vrst in kompleksnosti uporabljenih izvedenih finančnih instrumentov ter deleža portfelja KNPVP, ki zajema izvedene finančne instrumente, ustrezna.
4. Kadar KNPVP v skladu s členom 51(2) Direktive 2009/65/ES uporablja tehnike in instrumente, vključno z dogovori o ponovnem odkupu ali posojanjem vrednostnih papirjev, za povečanje vzvoda ali izpostavljenosti tržnemu tveganju, države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje pri računanju celotne izpostavljenosti upoštevajo te transakcije.
Člen 42
Pristopna zaveza
1. Kadar se celotna izpostavljenosti izračuna s pristopno zavezo, države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje uporabijo ta pristop za vse pozicije v izvedenih finančnih instrumentih, vključno z vloženimi izvedenimi finančnimi instrumenti v skladu s četrtim pododstavkom člena 51(3) Direktive 2009/65/ES, in sicer ne glede na to, ali se uporabljajo kot del splošne naložbene politike KNPVP za zmanjšanje tveganja ali učinkovito upravljanje portfelja v skladu s členom 51(2) navedene direktive.
2. Kadar se celotna izpostavljenosti izračuna s pristopno zavezo, države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje vsako pozicijo v izvedenih finančnih instrumentih preračunajo v tržno vrednost enakovredne pozicije v osnovnem sredstvu zadevnega izvedenega finančnega instrumenta (standardna pristopna zaveza).
Države članice lahko družbam za upravljanje dovolijo uporabo drugih metod izračuna, ki so enakovredne standardni pristopni zavezi.
3. Države članice lahko družbam za upravljanje dovolijo, da pri računanju celotne izpostavljenosti upoštevajo dogovore o pobotu in o varovanju pred tveganji, kadar ti dogovori upoštevajo očitna in bistvena tveganja ter nedvomno zmanjšujejo izpostavljenost tveganju.
4. Kadar uporaba izvedenih finančnih instrumentov ne povzroči dodatnega tveganja za KNPVP, osnovne izpostavljenosti ni treba vključiti v izračun zaveze.
5. Kadar se uporabi pristopna zaveza, dogovorov o začasnih posojil, sklenjenih v imenu KNPVP v skladu s členom 83 Direktive 2009/65/ES, ni treba vključiti v izračun celotne izpostavljenosti.
Člen 43
Tveganje nasprotne stranke in koncentracija izdajateljev
1. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje zagotovijo, da za tveganje nasprotne stranke, ki nastane pri izvedenih finančnih instrumentih, s katerimi se trguje na izvenborznem prostem trgu, veljajo omejitve iz člena 52 Direktive 2009/65/ES.
2. Pri računanju izpostavljenosti KNPVP tveganju nasprotne stranke v skladu z omejitvami iz člena 52(1) Direktive 2009/65/ES družbe za upravljanje uporabijo pozitivno medtržno vrednost izvedenih finančnih instrumentov, s katerimi se trguje na izvenborznem prostem trgu, z zadevno nasprotno stranko.
Družbe za upravljanje lahko izvedejo pobot pozicij v izvedenih finančnih instrumentih KNPVP z isto nasprotno stranko, če lahko pravno uveljavijo dogovor o pobotu z nasprotno stranko v imenu KNPVP. Pobot je dopusten samo pri izvedenih finančnih instrumentih, s katerimi se trguje na izvenborznem prostem trgu, z isto nasprotno stranko, pri drugih izpostavljenostih KNPVP nasproti tej isti nasprotni stranki pa ne.
3. Države članice lahko družbam za upravljanje dovolijo, da zmanjšajo izpostavljenost KNPVP tveganju nasprotne stranke v poslu z izvedenim finančnim instrumentom, s katerim se trguje na izvenborznem prostem trgu, prek prejetega zavarovanja s premoženjem. Prejeto zavarovanje mora biti dovolj likvidno, da se lahko hitro proda po ceni, ki je blizu njegovi vrednosti, določeni pred prodajo.
4. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje zavarovanje s premoženjem upoštevajo pri izračunu izpostavljenosti tveganju nasprotne stranke v skladu s členom 52(1) Direktive 2009/65/ES, kadar družba za upravljanje da v imenu KNPVP zavarovanje nasprotni stranki na izvenborznem prostem trgu. Dano zavarovanje se lahko upošteva na neto osnovi samo, če lahko družba za upravljanje pravno uveljavi dogovore o pobotu v imenu KNPVP s to tretjo osebo.
5. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje izračunajo omejitve koncentracije izdajateljev iz člena 52 Direktive 2009/65/ES na podlagi osnovne izpostavljenosti, nastale z uporabo izvedenih finančnih instrumentov, z uporabo pristopne zaveze.
6. V zvezi z izpostavljenostjo, ki izhaja iz poslov z izvedenimi finančnimi instrumenti, s katerimi se trguje na izvenborznem prostem trgu, iz člena 52(2) Direktive 2009/65/ES, države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje vključijo v izračun vsako izpostavljenost tveganju nasprotne stranke v zvezi z izvedenimi finančnimi instrumenti, s katerimi se trguje na izvenborznem prostem trgu.
ODDELEK 3
Postopki za vrednotenje izvedenih finančnih instrumentov, s katerimi se trguje na izvenborznem prostem trgu
Člen 44
Postopki za ocenjevanje vrednosti izvedenih finančnih instrumentov, s katerimi se trguje na izvenborznem prostem trgu
1. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje preverijo, da so izpostavljenostim KNPVP izvedenim finančnim instrumentom, s katerimi se trguje na izvenborznem prostem trgu, dodeljene poštene vrednosti, ki ne temeljijo samo na tržnih kotacijah nasprotnih strank v poslih na izvenborznem prostem trgu in izpolnjujejo merila iz člena 8(4) Direktive 2007/16/ES.
2. Za namene odstavka 1 družbe za upravljanje uvedejo, izvajajo in vzdržujejo ukrepe in postopke, ki zagotavljajo ustrezno, pregledno in pošteno vrednotenje izpostavljenosti KNPVP izvedenim finančnim instrumentom, s katerimi se trguje na izvenborznem prostem trgu.
Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje zagotovijo, da se poštena vrednost izvedenih finančnih instrumentov, s katerimi se trguje na izvenborznem prostem trgu, določi z ustrezno, točno in neodvisno oceno.
Ukrepi in postopki za vrednotenje ustrezajo vrsti in kompleksnosti zadevnih izvedenih finančnih instrumentov, s katerimi se trguje na izvenborznem prostem trgu, ter so sorazmerni z njihovo naravo in kompleksnostjo.
Kadar ukrepi in postopki za vrednotenje izvedenih finančnih instrumentov, s katerimi se trguje na izvenborznem prostem trgu, zahtevajo, da tretje osebe opravijo določene naloge, družbe za upravljanje izpolnijo zahteve iz člena 5(2) in drugega pododstavka člena 23(4),
3. Za namene odstavkov 1 in 2 se imenuje funkcija obvladovanja tveganj s posebnimi obveznostmi in pristojnostmi.
4. Ukrepi in postopki za vrednotenje iz odstavka 2 se ustrezno dokumentirajo.
ODDELEK 4
Posredovanje informacij o izvedenih finančnih instrumentih
Člen 45
Poročila o izvedenih finančnih instrumentih
1. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje pristojnim organom v svoji matični državi članici vsaj enkrat letno pošljejo poročila z informacijami, ki odražajo dejanski in pošten pogled na vrste izvedenih finančnih instrumentov, ki se uporabijo za vsak upravljani KNPVP, osnovna tveganja, količinske omejitve in izbrane metode za oceno tveganj, povezanih s posli z izvedenimi finančnimi instrumenti.
2. Države članice zagotovijo, da pristojni organi matične države članice družbe za upravljanje preučijo pravilnost in popolnost informacij iz odstavka 1 ter da imajo po potrebi možnost posredovati.
POGLAVJE VII
KONČNE DOLOČBE
Člen 46
Prenos
1. Države članice sprejmejo zakone in druge predpise, potrebne za uskladitev s to direktivo, najpozneje do 30. junija 2011. Komisiji takoj sporočijo besedila navedenih predpisov in korelacijsko tabelo med navedenimi predpisi in to direktivo.
Države članice se v sprejetih predpisih sklicujejo na to direktivo ali pa sklic nanjo navedejo ob njihovi uradni objavi. Način sklicevanja določijo države članice.
2. Države članice Komisiji sporočijo besedilo temeljnih predpisov nacionalnega prava, ki jih sprejmejo na področju, ki ga ureja ta direktiva.
Člen 47
Začetek veljavnosti
Ta direktiva začne veljati na dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Člen 48
Naslovniki
Ta direktiva je naslovljena na države članice.
V Bruslju, 1. julija 2010