ROZHODNUTÍ RADY
ze dne 25. února 2011
o podmínkách pro sjednání nového znění Měnové dohody mezi vládou Francouzské republiky, jménem Evropského společenství, a vládou Jeho Jasnosti knížete monackého
(2011/190/EU)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 219 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na doporučení Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Od zavedení eura má Unie pravomoci v oblasti měnové politiky a směnných kurzů.
(2)
Rada rozhoduje o podmínkách pro sjednávání a uzavírání dohod týkající se otázek měnového nebo kurzového režimu.
(3)
Dne 26. prosince 2001 byla uzavřena Měnová dohody mezi vládou Francouzské republiky, jménem Evropského společenství, a vládou Jeho Jasnosti knížete monackého (1) (dále jen „dohoda“).
(4)
Francie má s Monackým knížectvím (dále jen „Monako“) dlouholeté měnové vztahy a ty se odrážejí v různých právních nástrojích. Finanční instituce usazené v Monaku mají právo přístupu k nástrojům refinancování Banque de France a účastní se některých francouzských platebních systémů za stejných podmínek jako francouzské banky.
(5)
Ve svých závěrech ze dne 10. února 2009 Rada vyzvala Komisi, aby prověřila, jak stávající měnové dohody fungují, a zvážila, zda by se neměly zvýšit stropy pro emisi mincí.
(6)
Ve svém sdělení nazvaném „Zpráva o fungování měnových dohod s Monakem, San Marinem a Vatikánem“, dospěla Komise k závěru, že je třeba stávající dohodu pozměnit tak, aby se zajistil konzistentnější přístup, pokud jde o vztahy mezi Unií a zeměmi, které měnovou dohodu podepsaly.
(7)
Mělo by být proto sjednáno nové znění dohody za účelem přizpůsobení stropu pro emisi mincí, určení příslušného soudu pro případné řešení sporů a přizpůsobení formátu dohody novému společnému modelu měnových dohod. Dohoda by měla zůstat v platnosti, dokud obě strany neuzavřou dohodu v novém znění,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Francie oznámí Monaku, že je třeba pozměnit dohodu mezi Francouzskou republikou co možná nejdříve, a navrhne mu jednání o novém znění příslušných ustanovení dohody.
Článek 2
Při jednání o novém znění dohody usiluje Unie o dosažení těchto změn:
a)
Nové znění dohody se uzavírá mezi Unií, zastoupenou vládou Francouzské republiky a Komisí, a vládou Jeho Jasnosti knížete monackého;
b)
Je třeba zrevidovat metodu určování stropů u emise monackých euromincí. Nový strop se vypočte metodou, která zahrne na jedné straně pevnou část, jež by měla uspokojit poptávku na trhu sběratelů mincí, a zamezit tak nadměrným numismatickým spekulacím s monackými mincemi, a na druhé straně proměnlivou část, jež se vypočítá jako průměr emise mincí na hlavu ve Francii v roce n-1 vynásobený počtem obyvatel Monaka. Aniž je dotčeno vydávání sběratelských mincí, stanoví nové znění dohody minimální poměrnou část monackých euromincí, jež se mají uvést do oběhu v nominální hodnotě, na 80 % každoročně emitovaných euromincí;
c)
Orgánem příslušným pro řešení sporů v souvislosti s dohodou je Soudní dvůr Evropské unie (dále jen „Soudní dvůr“). Pokud se Unie nebo Monako domnívá, že druhá strana nesplnila závazek z nového znění dohody, může věc předat Soudnímu dvoru. Rozsudek Soudního dvora je pro obě strany závazný a obě strany učiní nezbytná opatření pro dosažení souladu s rozsudkem ve lhůtě stanovené v rozsudku Soudního dvora. Pokud Unie nebo Monako nepřijme nezbytná opatření k dosažení souladu s rozsudkem v dané lhůtě, může druhá strana nové znění dohody okamžitě vypovědět;
d)
Formát nového znění dohody se přizpůsobí.
Článek 3
Jednání s Monakem vedou Francie a Komise jménem Unie. Evropská centrální banka se jednání plně účastní a její souhlas je nezbytný ve věcech, jež spadají do oblasti její pravomoci. Francie a Komise předloží návrh nového znění dohody Hospodářskému a finančnímu výboru ke stanovisku.
Článek 4
Francie a Komise jsou zmocněny uzavřít dohodu v novém znění jménem Unie, ledaže se Hospodářský a finanční výbor nebo Evropská centrální banka domnívá, že je třeba dohodu v novém znění předložit Radě.
Článek 5
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem oznámení.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice, Komisi a Evropské centrální bance.
V Bruselu dne 25. února 2011.
SKLEP SVETA
z dne 25. februarja 2011
o pogojih ponovnih pogajanj o Monetarnem sporazumu med vlado Francoske republike, v imenu Evropske skupnosti, ter vlado njegove presvetle visokosti monaškega princa
(2011/190/EU)
SVET EVROPSKE UNIJE JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije, zlasti člena 219(3) Pogodbe,
ob upoštevanju priporočila Evropske komisije,
ob upoštevanju mnenja Evropske centralne banke,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Unija je od uvedbe eura pristojna za monetarne zadeve in zadeve, povezane z menjalnim tečajem.
(2)
Svet določa pogoje za pogajanja in sklepanje sporazumov o monetarnih zadevah ali zadevah, povezanih z menjalnim tečajem.
(3)
Monetarni sporazum med vlado Francoske republike, v imenu Evropske skupnosti, ter vlado njegove presvetle visokosti monaškega princa (1) (v nadaljnjem besedilu: Sporazum) je bil sklenjen dne 26. decembra 2001.
(4)
Francija ima s Kneževino Monako (v nadaljnjem besedilu: Monako) dolgoletne monetarne vezi, ki se odražajo v različnih zakonodajnih instrumentih. Finančne institucije v Monaku lahko dostopajo do mehanizmov francoske centralne banke („Banque de France“) za refinanciranje, poleg tega sodelujejo v nekaterih francoskih plačilnih sistemih pod istimi pogoji kot francoske banke.
(5)
Svet je v svojih zaključkih z dne 10. februarja 2009 povabil Komisijo naj ponovno preuči, ali obstoječi monetarni sporazumi delujejo in ali bi bilo treba zvišati zgornje meje za izdajo kovancev.
(6)
Komisija je v „Poročilu o monetarnih sporazumih z Monakom, San Marinom in Vatikanom“ ugotovila, da je treba obstoječi Sporazum spremeniti, da bi bili odnosi med Unijo in državami, ki so podpisale monetarne sporazume bolj usklajeni.
(7)
Zato se je treba o Sporazumu ponovno pogajati, da bi se spremenile zgornje meje za izdajo kovancev in določila sodna pristojnost za reševanje morebitnih sporov, ter da bi se oblika Sporazuma prilagodila in tako približala novi skupni obliki monetarnih sporazumov. Sporazum bi moral veljati, dokler pogodbenici ne skleneta s ponovnimi pogajanji doseženega sporazuma -
SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:
Člen 1
Francija uradno obvesti Monako, da je treba Sporazum čim prej spremeniti ter ponudi ponovna pogajanja o njegovih zadevnih določbah.
Člen 2
Unija si pri ponovnih pogajanjih o Sporazumu prizadeva za naslednje spremembe:
(a)
sklene se s ponovnimi pogajanji dosežen Sporazum med Unijo, ki jo zastopata vlada Francoske republike in Komisija, ter vlado njegove presvetle visokosti monaškega princa;
(b)
metoda določitve zgornje meje za izdajanje monaških eurokovancev se spremeni. Nova zgornja meja se izračuna z metodo, ki bo vključevala fiksni del, namenjen preprečevanju čezmernih špekulacij na področju numizmatike z monaškimi kovanci z zadovoljitvijo povpraševanja na trgu zbirateljev kovancev, in spremenljivi del, ki se izračuna kot povprečna izdaja kovancev na prebivalca v Franciji v letu n-1, pomnoženo s številom prebivalcev Monaka. Brez poseganja v izdajanje zbirateljskih kovancev, Sporazum dosežen s ponovnimi pogajanji, določa 80-odstotni minimalni delež monaških eurokovancev, ki se izdajo v nominalni vrednosti vsako leto;
(c)
Sodišče Evropske unije (v nadaljnjem besedilu: Sodišče) se določi kot organ, pristojen za reševanje sporov, ki bi lahko nastali zaradi uporabe Sporazuma. Če Unija ali Monako meni, da druga pogodbenica ni izpolnila obveznosti iz Sporazuma, doseženega s ponovnimi pogajanji, lahko predloži zadevo Sodišču. Pogodbenici sprejmeta potrebne ukrepe za upoštevanje zavezujoče sodne odločbe Sodišča, ki je v njej določilo rok. Če Unija ali Monako v določenem roku ne sprejmeta potrebnih ukrepov za upoštevanje sodne odločbe, lahko druga pogodbenica nemudoma prekine Sporazum, dosežen s ponovnimi pogajanji;
(d)
oblika Sporazuma, doseženega s ponovnimi pogajanji, se prilagodi.
Člen 3
Pogajanja z Monakom vodita Francija in Komisija v imenu Unije. Evropska centralna banka (ECB) je v pogajanja v celoti vključena in na področjih, za katera je pristojna, je potrebno njeno soglasje. Francija in Komisija predložita v mnenje Ekonomsko-finančnemu odboru (EFO) osnutek Sporazuma, doseženega s ponovnimi pogajanji.
Člen 4
Francija in Komisija sta pristojni, da v imenu Unije skleneta Sporazum, dosežen s ponovnimi pogajanji, razen če EFO ali ECB meni, da je treba navedeni sporazum predložiti Svetu.
Člen 5
Ta sklep začne učinkovati na dan svojega uradnega obvestila.
Člen 6
Ta sklep je naslovljen na Francosko republiko, Komisijo in Evropsko centralno banko.
V Bruslju, 25. februarja 2011