PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 17. července 2012,
kterým se mění přílohy I až IV rozhodnutí 2006/168/ES, pokud jde o některé požadavky na veterinární osvědčení pro dovoz embryí skotu do Unie
(oznámeno pod číslem C(2012) 4816)
(Text s významem pro EHP)
(2012/414/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Rady 89/556/EHS ze dne 25. září 1989 o veterinárních otázkách obchodu s embryi skotu ve Společenství a dovozů těchto embryí ze třetích zemí (1), a zejména na čl. 7 odst. 1 a čl. 9 odst. 1 první pododstavec písm. b) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Rozhodnutí Komise 2006/168/ES ze dne 4. ledna 2006, kterým se stanoví veterinární podmínky a požadavky na veterinární osvědčení pro dovoz embryí skotu do Společenství a kterým se ruší rozhodnutí 2005/217/ES (2), stanoví v příloze I seznam třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz embryí skotu (dále jen „embrya“). Stanoví také doplňkové záruky týkající se konkrétních nákaz zvířat, které mají určité třetí země uvedené v dané příloze poskytnout.
(2)
V rozhodnutí 2006/168/ES se rovněž stanoví, že členské státy povolí dovoz embryí, která jsou v souladu s veterinárními požadavky uvedenými ve vzorových veterinárních osvědčeních v přílohách II, III a IV uvedeného rozhodnutí.
(3)
Veterinární požadavky týkající se katarální horečky ovcí ve vzorovém veterinárním osvědčení v přílohách II, III a IV rozhodnutí 2006/168/ES jsou založeny na doporučeních kapitoly 8.3 Kodexu zdraví suchozemských živočichů Světové organizace pro zdraví zvířat (OIE), která se týká katarální horečky ovcí. Uvedená kapitola obsahuje celou řadu opatření ke zmírnění rizik zaměřených buď na ochranu hostitelů z řad savců před expozicí vektoru infekce, nebo na inaktivaci viru protilátkami.
(4)
Světová organizace pro zdraví zvířat dále v rámci Kodexu zdraví suchozemských živočichů stanovila kapitolu o dozoru nad členovci, kteří jsou přenašeči nákaz zvířat. V ní uvedená doporučení nezahrnují sledování přežvýkavců na protilátky virů Simbu, jako jsou viry Akabane a Aino čeledi Bunyaviridae, což bylo v minulosti do doby, než bylo k dispozici více informací o šíření těchto nákaz, považováno za úspornou metodu stanovení výskytu vektorů katarální horečky ovcí.
(5)
Světová organizace pro zdraví zvířat rovněž nákazy Akabane a Aino neuvádí v Kodexu zdraví suchozemských živočichů. Požadavek každoročního vyšetření na tyto nákazy k prokázání nepřítomnosti vektoru by proto měl být v příloze I rozhodnutí 2006/168/ES a ve vzorovém veterinárním osvědčení v příloze II, III a IV uvedeného rozhodnutí zrušen.
(6)
Kromě toho byly uzavřeny dvoustranné dohody mezi Unií a některými třetími zeměmi, které obsahují zvláštní podmínky pro dovoz embryí do Unie. V zájmu jednotnosti by proto v případě, že tyto dvoustranné dohody obsahují specifické podmínky a vzorová veterinární osvědčení pro dovoz, měly být místo podmínek a vzorů stanovených v rozhodnutí 2006/186/ES použity uvedené podmínky a vzory.
(7)
Nákazový status ve Švýcarsku je rovnocenný statusu členských států. Proto je vhodné, aby embrya získaná in vivo a vyprodukovaná in vitro dovážená do Unie z uvedené třetí země byla doprovázena veterinárním osvědčením vypracovaným v souladu se vzorem osvědčení pro obchod uvnitř Unie, které se používá v případě obchodu s embryi skotu v rámci Unie a které je uvedeno v příloze C směrnice 89/556/EHS. Dané osvědčení by mělo zohlednit úpravy stanovené v dodatku 2 kapitole VI oddíle B bodě 2 přílohy 11 Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o obchodu se zemědělskými produkty, schválené rozhodnutím Rady a Komise 2002/309/ES, Euratom týkajícím se dohody o vědeckotechnické spolupráci, ze dne 4. dubna 2002 o uzavření sedmi dohod se Švýcarskou konfederací (3).
(8)
Směrnicí 89/556/EHS byl jako třetí země s nákazovým statusem rovnocenným statusu členských států pro dovoz embryí získaných in vivo rovněž uznán Nový Zéland.
(9)
Proto je vhodné, aby embrya získaná in vivo, která byla odebrána na Novém Zélandu a z této třetí země dovezena do Unie, byla doprovázena zjednodušeným osvědčením vypracovaným v souladu s příslušným vzorovým veterinárním osvědčením stanoveným v příloze IV rozhodnutí Komise 2003/56/ES ze dne 24. ledna 2003 o veterinárních osvědčeních pro dovoz živých zvířat a živočišných produktů z Nového Zélandu (4) v souladu s Dohodou mezi Evropským společenstvím a Novým Zélandem o hygienických opatřeních použitelných při obchodu s živými zvířaty a živočišnými produkty (5), schválenou rozhodnutím Rady 97/132/ES (6).
(10)
Rozhodnutí Komise 2007/240/ES (7) stanoví, že předkládání různých veterinárních osvědčení a osvědčení o zdravotní nezávadnosti vyžadovaných pro dovoz živých zvířat, spermatu, embryí, vajíček a produktů živočišného původu do Unie probíhá na základě jednotných vzorů veterinárních osvědčení uvedených v příloze I uvedeného rozhodnutí. V zájmu jednotnosti a zjednodušení právních předpisů Unie by vzorová veterinární osvědčení stanovená v přílohách II, III a IV rozhodnutí 2006/168/ES měla zohledňovat rozhodnutí 2007/240/ES.
(11)
Přílohy I až IV rozhodnutí 2006/168/ES by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny.
(12)
Aby nedošlo k narušení obchodu, mělo by být za určitých podmínek v přechodném období povoleno používání veterinárních osvědčení vydaných v souladu s rozhodnutím 2006/168/ES ve znění platném před zavedením změn na základě tohoto rozhodnutí.
(13)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Přílohy I až IV rozhodnutí 2006/168/ES se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Po přechodné období do 30. června 2013 budou členské státy nadále povolovat dovoz zásilek embryí skotu ze třetích zemí, které jsou doprovázeny veterinárním osvědčením vydaným nejpozději 31. května 2013 v souladu se vzory stanovenými v přílohách II, III a IV rozhodnutí 2006/168/ES ve znění platném před zavedením změn na základě tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. ledna 2013.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 17. července 2012.
IZVEDBENI SKLEP KOMISIJE
z dne 17. julija 2012
o spremembi prilog I do IV k Odločbi 2006/168/ES glede nekaterih zahtev za izdajanje veterinarskih spričeval za uvoz govejih zarodkov v Unijo
(notificirano pod dokumentarno številko C(2012) 4816)
(Besedilo velja za EGP)
(2012/414/EU)
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju Direktive Sveta 89/556/EGS z dne 25. septembra 1989 o pogojih za zdravstveno varstvo živali, ki urejajo trgovanje znotraj Skupnosti in uvoz iz tretjih držav za zarodke domačih živali vrste goveda (1), ter zlasti člena 7(1) in točke (b) prvega pododstavka člena 9(1) Direktive,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Odločba Komisije 2006/168/ES z dne 4. januarja 2006 o uvedbi zahtev za zdravstveno varstvo živali in izdajanje veterinarskih spričeval za uvoz govejih zarodkov v Skupnost ter razveljavitvi Odločbe 2005/217/ES (2) v Prilogi I k Odločbi navaja seznam tretjih držav, iz katerih morajo države članice odobriti uvoz zarodkov domačih živali iz vrst goveda (v nadaljnjem besedilu: zarodki). Odločba določa tudi dodatna zagotovila glede posebnih živalskih bolezni, ki jih morajo predložiti nekatere tretje države iz navedene priloge.
(2)
Odločba 2006/168/ES določa tudi, da države članice dovolijo uvoz zarodkov, ki so skladni z zahtevami za zdravstveno varstvo živali iz vzorcev veterinarskih spričeval iz prilog II, III in IV k navedeni odločbi.
(3)
Zahteve za zdravstveno varstvo živali, povezane z boleznijo modrikastega jezika v vzorcih veterinarskih spričeval v prilogah II, III in IV k Odločbi 2006/168/ES, temeljijo na priporočilih poglavja 8.3 Zoosanitarnega kodeksa za kopenske živali Mednarodne organizacije za zdravje živali (OIE), ki se ukvarja z boleznijo modrikastega jezika. V navedenem poglavju je priporočena vrsta ukrepov za zmanjšanje tveganj z zaščito sesalca gostitelja pred izpostavljenostjo prenašalcem ali inaktivacijo virusa s protitelesi.
(4)
OIE je poleg tega v Zoosanitarni kodeks za kopenske živali vključila poglavje o nadzoru živalskih bolezni, ki jih prenašajo vektorji členonožci. Navedena priporočila ne vključujejo nadzora protiteles proti virusom Simbu, kot so virusi Akabane in Aino družine Bunyaviridae, pri prežvekovalcih, ki je v preteklosti veljal za gospodarno metodo določitve razporeditve ustreznih vektorjev bolezni modrikastega jezika, dokler ni bilo na voljo več informacij o razširjenosti navedenih bolezni.
(5)
OIE poleg tega bolezni Akabane in Aino ne vključuje v Zoosanitarni kodeks za kopenske živali. Zato bi bilo treba zahtevo za letno testiranje na navedene bolezni, da bi se dokazala odsotnost vektorja, črtati iz Priloge I k Odločbi 2006/168/ES in iz vzorca veterinarskega spričevala iz Prilog II, III in IV k Odločbi.
(6)
Poleg tega so bili med Unijo in nekaterimi tretjimi državami sklenjeni dvostranski sporazumi, ki vsebujejo posebne pogoje za uvoz zarodkov v Unijo. Zato je treba zaradi doslednosti v primeru, kadar dvostranski sporazumi vsebujejo posebne pogoje in vzorce veterinarskih spričeval za uvoz, uporabljati navedene pogoje in vzorce namesto pogojev in vzorcev iz Odločbe 2006/168/ES.
(7)
Švicarski zdravstveni status živali je enakovreden zdravstvenemu statusu živali držav članic. Zato je primerno, da je zarodkom, pridobljenim in vivo in in vitro, uvoženim v Unijo iz navedene tretje države, priloženo veterinarsko spričevalo, sestavljeno v skladu z vzorcem za trgovino znotraj Unije z zarodki domačih živali vrste goveda iz Priloge C k Direktivi 89/556/EGS. To spričevalo bi moralo upoštevati prilagoditve iz točke 2 poglavja VI(B) Dodatka 2 Priloge 11 k Sporazumu med Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o trgovini s kmetijskimi proizvodi, kakor je bil odobren s Sklepom 2002/309/ES, Euratom, Sveta in Komisije glede sporazuma o znanstvenem in tehnološkem sodelovanju z dne 4. aprila 2002 o sklenitvi sedmih sporazumov s Švicarsko konfederacijo (3).
(8)
Na podlagi Direktive 89/556/EGS je bila Nova Zelandija za uvoz zarodkov, pridobljenih in vivo, prav tako priznana kot tretja država z zdravstvenim statusom živali, enakovrednim tistem držav članic.
(9)
Zato je primerno, da zarodke, pridobljene in vivo, zbrane na Novi Zelandiji in uvožene v Unijo iz navedene tretje države, spremlja poenostavljeno spričevalo, sestavljeno v skladu z ustreznim vzorcem veterinarskega spričevala iz Priloge IV k Odločbi Komisije 2003/56/ES z dne 24. januarja 2003 o zdravstvenih spričevalih za uvoz živih živali in proizvodov živalskega izvora iz Nove Zelandije (4), določenem v skladu s Sporazumom med Evropsko skupnostjo in Novo Zelandijo o sanitarnih ukrepih, ki veljajo za trgovino z živimi živalmi in živalskimi proizvodi (5), kot je bil odobren s Sklepom Sveta 97/132/ES (6).
(10)
Odločba Komisije 2007/240/ES (7) določa, da morajo različna veterinarska in javnozdravstvena spričevala, ki se zahtevajo za uvoz živih živali, semena, zarodkov, jajčnih celic in proizvodov živalskega izvora v Unijo, temeljiti na standardnih vzorcih veterinarskih spričeval iz Priloge I k Odločbi. Zaradi doslednosti in poenostavitve zakonodaje Unije bi bilo treba za vzorce veterinarskih spričeval iz prilog II, III in IV k Odločbi 2006/168/ES upoštevati Odločbo 2007/240/ES.
(11)
Priloge I do IV k Direktivi 2006/168/ES bi bilo zato treba ustrezno spremeniti.
(12)
Za zagotovitev nemotene trgovine bi bilo treba v prehodnem obdobju pod nekaterimi pogoji dovoliti uporabo veterinarskih spričeval, izdanih v skladu z različico Odločbe 2006/168/ES pred spremembami, ki jih uvaja ta sklep.
(13)
Ukrepi, predvideni s tem sklepom, so v skladu z mnenjem Stalnega odbora za prehranjevalno verigo in zdravje živali -
SPREJELA NASLEDNJI SKLEP:
Člen 1
Priloge I do IV k Odločbi 2006/168/ES se spremenijo v skladu s Prilogo k temu sklepu.
Člen 2
Države članice v prehodnem obdobju do 30. junija 2013 še naprej dovoljujejo uvoz pošiljk zarodkov domačih živali vrste goveda iz tretjih držav, ki jim je priloženo veterinarsko spričevalo, izdano najpozneje 31. maja 2013 v skladu z vzorci iz prilog II, III in IV k različici Odločbe 2006/168/ES pred spremembami, ki jih uvaja ta sklep.
Člen 3
Ta sklep se uporablja od 1. januarja 2013.
Člen 4
Ta sklep je naslovljen na države članice.
V Bruslju, 17. julija 2012