ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 12. června 2012
o opatřeních SA. 27420 (C 12/2009) (ex N 19/2009), která provedlo Finsko ve prospěch společnosti Osuuskunta Karjaportti
(oznámeno pod číslem C(2012) 3249)
(Pouze finské a švédské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2013/8/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s výše uvedenými ustanoveními, a s ohledem na tyto připomínky (1),
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1)
Dopisem ze dne 15. ledna 2009 oznámilo Finsko Komisi podporu na záchranu spočívající v záruce a úpravě splátkového kalendáře, která byla poskytnuta společnosti Osuuskunta Karjaportti (dále jen „Karjaportti“; v době podání oznámení byla společnost známa jako Järvi-Suomen Portti Osuuskunta). Dopisy ze dne 5. února 2009, 11. února 2009, 16. února 2009 a 20. února 2009 poskytlo Finsko Komisi další informace.
(2)
Dopisem ze dne 8. dubna 2009 Komise Finsko informovala, že se s ohledem na oznámená opatření a některá opatření provedená v minulosti rozhodla zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) (2). Na základě tohoto rozhodnutí o zahájení řízení poskytlo Finsko Komisi dopisem ze dne 13. května 2009 další informace.
(3)
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (3). Komise vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek k opatřením podpory.
(4)
Komise obdržela připomínky od jedné zúčastněné strany. Tyto připomínky předala Finsku, aby se k nim mohlo vyjádřit. Připomínky Finska byly obdrženy dopisem ze dne 28. srpna 2009. Finsko poskytlo další informace e-mailem ze dne 3. listopadu 2009.
(5)
Dopisem ze dne 15. prosince 2009 Komise Finsko informovala, že se rozhodla řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU rozšířit na dodatečná opatření podpory, která byla provedena v minulosti. Finsko poskytlo další informace dopisem ze dne 12. února 2010.
(6)
Rozhodnutí Komise o rozšíření řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (4). Komise vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek k opatřením podpory. Komise neobdržela od zúčastněných stran žádné další připomínky.
(7)
Dne 1. března 2010 informovalo Finsko Komisi o zpětvzetí oznámení o záruce ve prospěch společnosti Karjaportti. Dopisem ze dne 26. března 2010 Komise Finsku sdělila, že se zpětvzetím oznámení o záruce bude zabývat v konečném rozhodnutí spolu s ostatními posuzovanými opatřeními. Komise mimoto Finsku zaslala další dotazy, na něž Finsko odpovědělo dopisem ze dne 22. dubna 2010. Dne 15. července 2010 zaslala Komise Finsku žádost o informace, na niž Finsko odpovědělo dne 20. srpna 2010. Další žádost o informace zaslala Komise dne 28. září 2010 a Finsko na ni odpovědělo dne 29. listopadu 2010. Komise si posléze vyžádala doplňkové informace dopisem ze dne 16. listopadu 2011. Finsko tyto informace poskytlo dne 16. prosince 2011.
2. PŘÍJEMCE
2.1. Družstvo Karjaportti
(8)
Karjaportti je družstevní společnost se sídlem v Mikkeli, s výrobními zařízeními ve městech Mikkeli a Kouvola, jež se obě nacházejí ve východním Finsku (Itä-Suomi), což je region způsobilý pro regionální podporu podle čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU. Družstvo bylo původně založeno v roce 1914. V roce 1950 bylo nazváno Osuusteurastamo Karjaportti; ode dne 31. prosince 2002 bylo známo jako Järvi-Suomen Portti Osuuskunta a ode dne 14. prosince 2010 pak jako Karjaportti. V současnosti společnost Karjaportti zaměstnává trvale 300 osob a na jaře a v létě dalších 100 až 120 sezónních pracovníků.
(9)
Společnost Karjaportti podniká v oblasti výroby potravin, především v oblasti zpracování masa na výrobky jako masové kuličky a párky. Družstvo mimoto prodává balené maso, kusy masa a jatečně upravená těla. Společnost Karjaportti vyváží malý objem do ostatních členských států.
2.2. Finanční situace společnosti Karjaportti
(10)
Ode dne 1. prosince 2004 prochází společnost Karjaportti restrukturalizací pod soudním dohledem podle zákona o restrukturalizaci podniků č. 47/1993 (5) (dále jen „řízení pod soudním dohledem“; podrobnější informace o restrukturalizaci pod soudním dohledem viz 31.-43. bod odůvodnění).
(11)
Informace o finanční situaci společnosti Karjaportti před restrukturalizací pod soudním dohledem a během ní jsou uvedeny v následující tabulce:
Tabulka I
Hlavní finanční údaje společnosti Karjaportti v EUR
Rok
Obrat
Hospodářský výsledek
Čistý výsledek (zisk/ztráta)
Schodek z předchozích účetních období
Akciový kapitál / rezervy a rezervní fondy
Zůstatek vlastního kapitálu
2000
139 620 882
8 682
-1 169 091
7 681 411/ 10 247 107
8 893 097
2001
139 748 861
2 082 662
549 865
7 812 809/ 9 078 473
9 442 963
2002
135 781 234
2 259 488
14 382
7 783 428/ 9 559 942
17 357 751
2003
128 354 480
-3 299 914
-6 009 055
7 585 778/ 9 506 525
11 083 248
2004
125 849 631
-3 972 464
-10 686 420
7 234 608/ 3 497 953
46 141
2005
101 507 619
-6 629 915
-9 235 908
-7 404 955
7 772 913/ 216 662
-8 651 289
2006
99 802 293
-3 485 054
4 277 565
-16 640 864
8 141 610/ 216 662
-4 005 028
2007
86 962 069
-8 916 539
-7 943 878
-12 363 299
6 244 277/ 216 662
-13 846 239
2008
80 901 753
-3 791 985
-2 770 037
-20 307 178
5 768 185/ 216 662
-17 092 368
2009
64 793 763
305 936
-2 124 435
-23 077 214
5 077 160/ 216 662
-19 907 828
(12)
V roce 2008 podaly finské daňové úřady dvakrát návrh na vyhlášení úpadkového řízení proti společnosti Karjaportti. Při prvním návrhu dne 7. října 2008 předložily příkaz k úhradě částky ve výši 461 579 EUR. Daňové úřady posléze svůj návrh stáhly. Návrh byl opětovně podán dne 1. prosince 2008 s příkazem k úhradě částky ve výši 981 658 EUR. Úpadkové řízení proti společnosti Karjaportti bylo v červnu 2009 uzavřeno, jelikož družstvo splatilo daňovým úřadům dlužnou částku.
3. POPIS OPATŘENÍ
(13)
Posuzovaná opatření spočívají v opatřeních, která provedlo město Mikkeli, kde má společnost Karjaportti své sídlo, a opatřeních provedených společností Finnvera Oyj (dále jen „Finnvera“). Finnvera je specializovaná finanční společnost, kterou vlastní finský stát, a je oficiální finskou vývozní úvěrovou agenturou (6). Níže jsou popsána nejprve opatření, která provedlo město Mikkeli (oddíl 3.1), a poté opatření společnosti Finnvera (oddíl 3.2).
3.1. Opatření, která provedlo město Mikkeli
3.1.1. Záruka poskytnutá dne 12. června 2000 (opatření č. 1) a postoupení pozemku (opatření č. 2)
(14)
Opatření č. 1: Rozhodnutím ze dne 12. června 2000 poskytlo zastupitelstvo města Mikkeli společnosti Karjaportti absolutní záruku („takaus“) pokrývající celý budoucí úvěr ve výši 25 milionů FIM (přibližně 4,2 milionu EUR (7)). Úvěr s pevnou úrokovou sazbou ve výši 5,35 % a s desetiletou dobou trvání společnosti Karjaportti poskytla v září 2000 banka Tapiola Pankki Oy (dále jen „Tapiola“). Rada města Mikkeli zároveň záruku provedla, a to podepsáním smlouvy o záruce. Záruka byla poskytnuta bez poplatku a jako absolutní záruka, kdy ručitel odpovídá za jistinu, jako by se jednalo o jeho vlastní dluh, což znamená, že věřitel mohl ručitele požádat o splacení jistiny, jakmile se stala splatnou. Úvěr se zárukou byl poskytnut na financování výstavby výrobního zařízení v obvodu Tikkala ve městě Mikkeli (8).
(15)
Záruka byla zajištěna formou již existujících zástavních práv k nemovitostem se zapsanou hodnotou ve výši 7,5 milionu FIM (1 261 409 EUR) (9). Při provedení opatření č. 1 byly jako zajištění k dispozici zástavní práva k nemovitostem v hodnotě přibližně 3 milionů FIM. Záruka byla mimoto zajištěna obchodními hypotékami (10) se zapsanou hodnotou ve výši 25 milionů FIM resp. 30,5 milionu FIM, které se vztahovaly na movitý majetek společnosti Karjaportti.
(16)
Při zahájení restrukturalizace pod soudním dohledem v prosinci 2004 požádala banka Tapiola město Mikkeli na základě záruky o uhrazení nesplacených dluhů společnosti Karjaportti. Po provedení těchto plateb ve prospěch banky Tapiola nastoupilo město Mikkeli na místo banky Tapiola jako věřitel společnosti Karjaportti (viz 34. bod odůvodnění).
(17)
Opatření č. 2: V roce 2000 byl společnosti Karjaportti postoupen rovněž pozemek na výstavbu výrobního závodu v Tikkale, a to venkovským okresem Mikkeli (11). Pozemek měl rozlohu 152 366 m2 a město Mikkeli jej společnosti Karjaportti poskytlo bezúplatně, tj. nebyla uhrazena žádná kupní cena. Město Mikkeli se mimoto zavázalo, že převede pozemek, který je připraven na výstavbu. Za tímto účelem město Mikkeli uhradilo společnosti Karjaportti náklady na přípravu pozemku ve výši 2 000 000 FIM (přibližně 336 376 EUR) (12).
(18)
V souvislosti s výstavbou výrobního závodu v Tikkale byla provedena další opatření ve prospěch společnosti Karjaportti. Společnost Finnvera poskytla úvěry a záruky ve výši 20 000 000 FIM (přibližně 3 363 759 EUR) a Ministerstvo práce a hospodářství (posléze Ministerstvo obchodu a průmyslu) udělilo přímé granty ve výši 15 000 000 FIM (přibližně 2 552 819 EUR).
(19)
Celkově měla opatření popsaná v 14.-18. bodě odůvodnění, která měla být provedena za účelem výstavby výrobního závodu v Tikkale, nominální hodnotu 63 783 719 FIM (přibližně 10 757 652 EUR). Podle přehledu uvedeného v následující tabulce činil hrubý grantový ekvivalent provedených opatření 3 617 143 EUR:
Tabulka II
Hrubý grantový ekvivalent provedených opatření v EUR
Opatření
Částka
Hrubý grantový ekvivalent
Záruka města Mikkeli
4 204 698
345 786
Postoupení pozemku městem Mikkeli
300 000
300 000
Příprava pozemku uhrazená městem Mikkeli
336 376
336 376
Úvěr společnosti Finnvera
1 681 879
82 162
Přímé granty: Ministerstvo obchodu a průmyslu
2 552 819
2 552 819
CELKEM
10 757 652
3 617 143
(20)
Hrubý grantový ekvivalent záruky poskytnuté městem Mikkeli vypočítalo Finsko takto: Porovnalo tržní sazbu u srovnatelné záruky (1,75 %) se záruční prémií, kterou skutečně účtovalo město Mikkeli (0 %). Prvek podpory v záruce se rovná rozdílu mezi oběma prémiemi, tj. 1,75 %. Pokud by město Mikkeli účtovalo prémii s touto sazbou, získalo by během desetileté doby platnosti záruky jako prémie částku ve výši 2 406 250 FIM, což by při použití diskontní sazby ve výši 5,7 % ke dni poskytnutí záruky činilo 1 055 949 FIM (přibližně 345 786 EUR).
(21)
Hrubý grantový ekvivalent úvěru společnosti Finnvera vypočítalo Finsko takto: Porovnalo úrokovou sazbu, kterou za úvěr účtovala společnost Finnvera (šestiměsíční EURIBOR plus 1,75 %), s referenční sazbou podle sdělení Komise o způsobu stanovení referenčních a diskontních sazeb (13), jež bylo platné v době poskytnutí úvěru. Prvek podpory odpovídá rozdílu mezi oběma sazbami za dobu trvání úvěru (10 let). Od výsledku výpočtu byla odečtena provize, kterou musela společnost Karjaportti za úvěr zaplatit (0,5 %). Při použití diskontní sazby ve výši 5,7 % ke dni poskytnutí úvěru činil prvek podpory 82 162 EUR.
(22)
Způsobilé investiční náklady byly vypočteny na základě nákladů souvisejících s pořizovacími cenami podle rozdělení uvedeného v tabulce:
Tabulka III
Rozdělení projektových nákladů souvisejících s pořizovacími cenami v EUR
Pozemky a stavby
14 208 192
Stroje a zařízení
11 155 379
Kancelářské vybavení / programové vybavení
572 356
CELKEM
25 935 928
(23)
Prvek podpory ve výši 3 617 143 EUR odpovídá intenzitě podpory 13,95 % celkových způsobilých nákladů ve výši 25 935 928 EUR.
(24)
Společnost Karjaportti požádala o opatření, která provedlo město Mikkeli, před zahájením prací na investičním projektu (14). Opatření přijalo Finsko na podporu regionálního rozvoje. Nový výrobní závod měl zvýšit počet pracovních míst z přibližně 400 na 550 až 600.
3.1.2. Odkoupení pozemků (opatření č. 3)
(25)
Dne 28. února 2002 odkoupilo město Mikkeli od společnosti Karjaportti šest pozemků a jednu stavbu i se souvisejícími nájmy. Kupní cena, která byla uhrazena, činila 6 646 787 EUR (15). Ke dni odkupu nemovitostí městem Mikkeli a v případě jednoho pozemku ke dni převodu jeho vlastnictví na město Mikkeli nebyly nemovitosti zatíženy zástavními právy.
3.1.3. Záruka poskytnutá dne 8. března 2004 (opatření č. 4)
(26)
Rozhodnutím ze dne 8. března 2004 udělilo zastupitelstvo města Mikkeli záruku pokrývající celý úvěr ve výši 607 054 EUR, který měla poskytnout banka Tapiola. Dne 14. dubna 2004 byl úvěr poskytnut s pevnou úrokovou sazbou ve výši 4 % a s desetiletou dobou trvání. Záruka byla udělena bez jakéhokoli poplatku a jako absolutní záruka. Úvěr resp. záruka měly nahradit úvěr poskytnutý bankou Tapiola, pro nějž město Mikkeli původně udělilo záruku rozhodnutím ze dne 2. listopadu 1992. Původní úvěr činil 7,5 milionu FIM (1 261 409 EUR) a byl poskytnut s úrokovou sazbou ve výši 4,5 % na dobu 10 let.
(27)
Záruka byla zajištěna formou zástavního práva k nemovitosti, a to výrobnímu závodu v Tikkale, který byl použit jako zajištění již u opatření č. 1. Město Mikkeli mimoto drželo obchodní hypotéku se zapsanou hodnotou v registru obchodních hypoték ve výši 25 milionů FIM. Rovněž tato obchodní hypotéka byla použita jako zajištění již u opatření č. 1.
(28)
Při zahájení restrukturalizace pod soudním dohledem v prosinci 2004 požádala banka Tapiola město Mikkeli na základě záruky o uhrazení nesplacených dluhů společnosti Karjaportti. Po provedení těchto plateb nastoupilo město Mikkeli na místo věřitele společnosti Karjaportti místo banky Tapiola (viz 34. bod odůvodnění).
3.1.4. Záruka poskytnutá dne 10. května 2004 (opatření č. 5)
(29)
Rozhodnutím ze dne 10. května 2004 udělilo město Mikkeli absolutní záruku, která se vztahovala na celý úvěr ve výši 1,7 milionu EUR, jenž měla poskytnout banka Tapiola. Dne 8. června 2004 se banka Tapiola rozhodla poskytnout tříletý investiční úvěr ve výši 1,7 milionu EUR s pohyblivou úrokovou sazbou dvanáctiměsíční EURIBOR s připočtením pevného rozpětí ve výši 0,3 %. Záruka byla udělena bez jakéhokoli poplatku a jako absolutní záruka. Záruka byla zajištěna stejným zástavním právem k nemovitosti vztahujícím se na výrobní závod Tikkala jako opatření č. 1 a č. 4 a stejnou obchodní hypotékou (16), kterou drželo město Mikkeli. Město Mikkeli mimoto získalo jako zvláštní zástavu nové zajištění ve formě zástavního práva se zapsanou hodnotou ve výši 1 135 268 EUR vztahující se na výrobní závod Tikkala.
(30)
Při zahájení restrukturalizace pod soudním dohledem v prosinci 2004 požádala banka Tapiola město Mikkeli na základě záruky o uhrazení nesplacených dluhů společnosti Karjaportti. Po provedení těchto plateb nastoupilo město Mikkeli na místo věřitele společnosti Karjaportti místo banky Tapiola (viz 34. bod odůvodnění).
3.1.5. Opatření přijatá v rámci restrukturalizace pod soudním dohledem (opatření č. 6)
(31)
Dne 17. listopadu 2004 podala společnost Karjaportti společně s věřiteli Nordea Bank Finland Abp (dále jen „Nordea Bank“), Nordea Rahoitus Suomi Oy (dále jen „Nordea Financing“) a OKO Osuuspankkien Keskuspankki Oyj (ode dne 1. března 2008 se tato společnost nazývá Pohjola Pankki Oyj; dále jen „OKO/Pohjola Bank“) u okresního soudu v Mikkeli návrh na restrukturalizaci pod soudním dohledem. Podle finského práva lze takovouto restrukturalizaci provést za účelem obnovení životaschopného podnikání dlužníka v tísni, zajištění jeho další životaschopnosti nebo dosažení restrukturalizace dluhu (17). Restrukturalizace společnosti Karjaportti pod soudním dohledem byla na základě rozhodnutí okresního soudu v Mikkeli zahájena dne 1. prosince 2004. Z právního hlediska nesmí dlužník ode dne zahájení splácet restrukturalizované dluhy nebo poskytovat zajištění za takovéto dluhy (18). Restrukturalizovanými dluhy jsou veškeré dluhy, které vznikly přede dnem zahájení restrukturalizace.
(32)
Následně byl okresnímu soudu předložen dne 23. června 2005 program restrukturalizace a dne 30. listopadu 2005 revidovaný program restrukturalizace. Doba trvání programu restrukturalizace, kterou okresní soud schválil dne 30. ledna 2006, činila deset let (do dne 1. července 2015). Mezi rokem 2004 a 2008 ukončila společnost Karjaportti 372 pracovních smluv a zadala některé své činnosti externím dodavatelům, například akvizice a činnosti týkající se jatek a bourání masa.
(33)
Celkově představovalo přibližně [30-70] (19) % restrukturalizovaných dluhů, na něž se vztahovala restrukturalizace pod soudním dohledem, dluhy vůči soukromým věřitelům. Soukromými věřiteli s nejvyššími podíly na těchto dluzích byly výše zmíněné banky Nordea Bank a OKO/Pohjola Bank a rovněž Nordea Financing.
(34)
Dne 16. prosince 2004 požádala banka Tapiola v souvislosti s restrukturalizací pod soudním dohledem město Mikkeli o uhrazení tří nesplacených úvěrů, za něž se město Mikkeli zaručilo a které jsou popsány v bodě 3.1.1, 3.1.3 a 3.1.4. a . Po zaplacení dlužných částek bance Tapiola se město Mikkeli stalo věřitelem společnosti Karjaportti, co se týká celkové částky tří nesplacených úvěrů, která činila 5 356 895 EUR. Na úvěry se vztahovalo zajištění popsané v 15., 27. a 29. bodě odůvodnění.
(35)
V rámci restrukturalizace pod soudním dohledem město Mikkeli mimoto zapsalo pohledávku ve výši 682 087 EUR, která sestávala z poplatků, jež nebyly zaplaceny oddělení správy majetku, oddělení vodního hospodářství a oddělení nakládání s odpady v rámci městského úřadu Mikkeli. Na tuto pohledávku se rovněž vztahovalo zajištění popsané v 15., 27. a 29. bodě odůvodnění.
(36)
Úvěry a ostatní dluhy (nezaplacené poplatky) vůči městu Mikkeli se v rámci restrukturalizace pod soudním dohledem považovaly za velké zajištěné pohledávky (20). Ostatní velké zajištěné pohledávky držely soukromé strany (Nordea Bank, Nordea Financing, OKO/Pohjola Bank) a společnost Finnvera (21).
Tabulka IV
Velké zajištěné pohledávky v EUR
Věřitel s velkými zajištěnými pohledávkami
Částka
Podíl v %
Nordea Bank
[…](*)
[10-40] %
Nordea Financing
[…]
[0-20] %
OKO/Pohjola Bank
[…]
[10-40] %
Finnvera
[…]
[10-40] %
Město Mikkeli - úvěry v důsledku uplatněných záruk
[…]
[10-40] %
Město Mikkeli - ostatní dluhy (nezaplacené poplatky)
[…]
[0-20] %
CELKEM
24 579 150
100 %
(37)
Ve vztahu k úvěrům a ostatním dluhům (nezaplaceným poplatkům) vůči městu Mikkeli se v programu restrukturalizace předpokládala tato opatření:
(38)
Úvěr města Mikkeli ve výši 5 356 895 EUR se považoval za „zajištěnou pohledávku“ a byl rozdělen na dvě části. U obou částí byly v souladu s programem restrukturalizace sníženy úrokové sazby: u části ve výši 4,0 milionů EUR činila úroková sazba do dne 31. prosince 2010 […] EURIBOR minus […] % (předpokládalo se však, že úroková sazba nebude vyšší než […] % nebo nižší než […] %). Po tomto datu se účtovala úroková sazba […] EURIBOR. U zbývající části ve výši 1 356 895 milionů EUR byla účtována úroková sazba […] EURIBOR (22). Stejně jako v případě úvěrů se nezaplacené poplatky ve výši 682 087 EUR považovaly za „zajištěnou pohledávku“ a úroková sazba se snížila na […] EURIBOR (23).
(39)
Rovněž u zajištěných pohledávek soukromých věřitelů se v programu restrukturalizace předpokládá úroková sazba […] EURIBOR. U určité částky každého věřitele kromě […] se do dne 31. prosince 2010 předpokládala snížená úroková sazba […] EURIBOR minus […] %; minimální úroková sazba ve výši […] % a maximální úroková sazba ve výši […] %. Po dni 31. prosince 2010 činila úroková sazba u všech zajištěných pohledávek […] EURIBOR.
Tabulka V
Částky úroků u velkých zajištěných pohledávek v EUR
Věřitel s velkými zajištěnými pohledávkami
Úroková sazba […] EURIBOR minus […] % do dne 31. prosince 2010; po tomto dni bude účtována úroková sazba […] EURIBOR u částky
Úroková sazba […] EURIBOR u částky
Nordea Bank a Nordea Financing
[…]
[…]
OKO/Pohjola Bank
[…]
[…]
Finnvera
[…]
[…]
Město Mikkeli - úvěry v důsledku uplatněných záruk
[…]
[…]
Město Mikkeli - ostatní dluhy (nezaplacené poplatky)
[…]
(40)
Město Mikkeli souhlasilo s odkladem splátek výše uvedených dluhů. Podle programu restrukturalizace se splacení zajištěných pohledávek města Mikkeli předpokládá v roce 2015. První splátka měla být uhrazena dne 1. července 2009, od roku 2010 se předpokládají dvě splátky ročně a v roce 2015 má být zaplacena zbývající velká část zajištěných pohledávek, tj. […] EUR v případě úvěrů v důsledku uplatněných záruk a […] EUR v případě ostatních dluhů (nezaplacené poplatky).
(41)
Rovněž soukromí věřitelé souhlasili s odkladem splátek zajištěných pohledávek.
Tabulka VI
Odklad plateb v EUR
Věřitel s velkými zajištěnými pohledávkami
Dluh
Splátka splatná dne 1.7.2009 a 2.1.2010 a 1.7.2010
% celkové výše dluhů
Splátka splatná dne 2.1.2011 a 1.7.2011
% celkové výše dluhů
Splátka splatná co šest měsíců počínaje dnem 2.1.2012 do dne 2.1.2015
% celkové výše dluhů
Splátka splatná dne 1.7.2015
% celkové výše dluhů
Nordea Bank
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Nordea Financing
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
OKO/Pohjola Bank
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Finnvera
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Město Mikkeli
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Město Mikkeli
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Celkem
24 579 150
500 000
2 %
1 000 000
4 %
1 500 000
6 %
10 579 150
43 %
(42)
Podle programu restrukturalizace mělo být splácení úvěrů a nezaplacených poplatků městu Mikkeli dokončeno do roku 2015, přičemž velká část dlužné částky měla být uhrazena v roce 2015. Pokud společnost Karjaportti v roce 2015 na konci restrukturalizace pod soudním dohledem nesplní určité ekonomické požadavky (poměr mezi závazky a provozní marží vyšší než 4), promine město Mikkeli částku nesplacených dluhů ve výši maximálně [0-3] milionů EUR.
(43)
Na konci restrukturalizace pod soudním dohledem se sníží rovněž pohledávky ostatních věřitelů. Nordea Bank odepíše částku ve výši maximálně [0-3 miliony] EUR a Nordea Financing částku ve výši maximálně [0-2 miliony] EUR. Pohledávka společnosti Finnvera se sníží nejvýše o [0-2 miliony] EUR. Pohledávka […] nebude snížena. Podle programu restrukturalizace se částky, o něž mají být zajištěné pohledávky sníženy, zakládají na hodnotě zajištění u zajištěných úvěrů v případě dvou různých scénářů: podle prvního scénáře pokračuje společnost Karjaportti v činnosti; podle druhého scénáře společnost Karjaportti svou činnost změní nebo ukončí, tj. bude nutno zajištění uplatnit. Obě hodnoty byly stanoveny prostřednictvím dvou nezávislých ocenění (24). Konkrétní částka, o niž byla zajištěná pohledávka snížena, pak byla u každého věřitele určena zvlášť s přihlédnutím k jeho pořadí a po srovnání hodnot v případě dvou rozdílných scénářů.
3.1.6. Odkoupení akcií od společnosti Karjaportti (opatření č. 7)
(44)
Dne 2. září 2005 prodala společnost Karjaportti 50 % akcií v realitní společnosti Kiinteistö Oy Suksimäki společnosti ve vlastnictví města Mikkeli za kupní cenu ve výši 860 000 EUR.
3.1.7. Přeměna nezaplacených úroků na úvěry (opatření č. 8)
(45)
Společnost Karjaportti neplatila u zajištěných pohledávek města Mikkeli úroky za období od 16. prosince 2004 do 19. prosince 2005 (25). Tyto úroky činily 281 982 EUR a rozhodnutím zastupitelstva města Mikkeli ze dne 19. prosince 2005 byly přeměněny na úvěr s dobou trvání do konce roku 2010. Úrokovou sazbou u tohoto úvěru je tříměsíční EURIBOR plus 0,3 %. Předpokládalo se, že úvěr začne být splácen v březnu 2009, a ke splácení mělo dojít ve čtyřech stejných splátkách, jež měly být hrazeny dvakrát ročně, tj. v roce 2009 měla být zaplacena částka ve výši 144 991 EUR a v roce 2010 měla být zaplacena částka ve výši 144 991 EUR (26). Splacení dlužných částek bylo přinejmenším částečně odloženo (viz opatření č. 12).
(46)
Přeměna nezaplacených úroků na úvěry v roce 2005 byla v zásadě stanovena v programu restrukturalizace. Podle programu mělo být v této souvislosti zacházeno stejně nejen s městem Mikkeli, nýbrž rovněž se všemi zajištěnými věřiteli. V souladu s tím přeměnil dne 28. prosince 2005 [jeden soukromý věřitel] úroky na úvěr ve výši přibližně 1 623 000 EUR s dobou trvání půjčky do konce roku 2010. Úroková sazba činila tříměsíční EURIBOR plus 1,5 %. Předpokládalo se, že splácení začne v roce 2009. Dne 29. prosince 2005 přeměnil [další soukromý věřitel] úroky na úvěr ve výši přibližně 1 532 500 EUR s dobou trvání půjčky do konce roku 2010. Úroková sazba činila tříměsíční EURIBOR plus 2 %. Začátek splácení se předpokládal v roce 2009.
3.1.8. Odpis dluhů v účetních výkazech za rok 2006 (opatření č. 9)
(47)
Rozhodnutím ze dne 5. února 2007 schválila rada města Mikkeli odepsání pohledávky vůči společnosti Karjaportti ve výši 274 023 EUR v účetních výkazech za rok 2006. Odpis dluhu v účetních výkazech neměl žádný dopad na právní vztah mezi věřitelem a dlužníkem, a město Mikkeli proto nadále usilovalo o splacení tohoto dluhu.
3.1.9. Odpis dluhů v účetních výkazech za rok 2008 (opatření č. 10)
(48)
Město Mikkeli odepsalo ve svých účetních výkazech za rok 2008 nejistou pohledávku vůči společnosti Karjaportti ve výši 5,7 milionu EUR. Odpis dluhu v účetních výkazech neměl žádný dopad na právní vztah mezi věřitelem a dlužníkem, a město Mikkeli proto nadále usilovalo o splacení tohoto dluhu.
3.1.10. Neprovedená záruka, která se plánovala v roce 2009 (opatření č. 11)
(49)
Zastupitelstvo města Mikkeli rozhodlo dne 8. prosince 2008 o poskytnutí absolutní záruky ve výši 2,75 milionu EUR k pokrytí budoucího úvěru, který měla společnosti Karjaportti poskytnout banka Tapiola. Zastupitelstvo pověřilo městskou radu, aby rozhodla o podrobných podmínkách týkajících se absolutní záruky, tj. provedení záruky. Podle oznámení měl úvěr činit 5 819 807 EUR s úrokovou sazbou ve výši 3,65 %. Jako odměna za záruku předpokládá oznámené opatření jednorázový poplatek ve výši 4 % a záruka bude udělena na dobu deseti let (27).
(50)
Rozhodnutí zastupitelstva města Mikkeli se nestalo pravomocným, jelikož u správního soudu v Kuopio (Kuopion Hallinto-Oikeus) byla podána stížnost. Na základě této stížnosti soud městu Mikkeli nařídil, aby provádění záruky ukončilo a požádalo Komisi o schválení podpory.
(51)
Jelikož se rozhodnutí zastupitelstva města Mikkeli o poskytnutí záruky nestalo pravomocným, banka Tapiola úvěr společnosti Karjaportti neposkytla. Finsko vzalo oznámení týkající se záruky v březnu 2010 zpět, jelikož společnost Karjaportti stáhla svou žádost o záruku a městská rada dne 22. února 2010 rozhodla o neprovedení rozhodnutí městského zastupitelstva.
3.1.11. Úprava splátkového kalendáře od roku 2009 (opatření č. 12)
(52)
Odklad splácení zajištěných pohledávek: Podle programu restrukturalizace schváleného soudem se předpokládalo, že společnost Karjaportti uhradí v roce 2009 částku ve výši […] EUR a v roce 2010 zbývající částku zajištěných pohledávek ve výši […] EUR (viz tabulka VI). Podle oznámení mělo být splacení těchto částek odloženo nejpozději do dne 1. července 2015.
(53)
Odklad splácení úvěru poskytnutého v roce 2005 (přeměna nezaplacených úroků): Předpokládalo se, že společnost Karjaportti uhradí v roce 2009 částku ve výši 140 991 EUR a v roce 2010 stejnou částku nezaplacených úroků přeměněných na úvěr (40. bod odůvodnění). Podle oznámení mělo být uhrazení těchto částek odloženo na roky 2011 až 2013 (28).
(54)
Správní soud v Kuopio (Kuopion Hallinto-Oikeus) zakázal dne 4. února 2009 provedení rozhodnutí městského zastupitelstva, které se týkalo úpravy splátkového kalendáře. Zdá se však, že k úpravě splátkového kalendáře přesto došlo. Počínaje od května 2009 předkládala společnost Karjaportti městu Mikkeli a ostatním věřitelům pravidelně návrhy na odklad plateb týkajících se splatných dluhů za účelem zachování činnosti družstva (29). Tyto návrhy rada města Mikkeli schválila.
3.2. Opatření provedená společností Finnvera
(55)
Podle informací, které předložilo Finsko, poskytla společnost Finnvera společnosti Karjaportti v letech 2004 až 2008 řadu úvěrů a záruk.
(56)
Finnvera je specializovaná finanční společnost, kterou vlastní Finsko a která je oficiální finskou vývozní úvěrovou agenturou. Činnosti společnosti Finnvera se řídí cíli průmyslové politiky a politiky týkající se vlastnictví, které stanoví stát. K těmto cílům patří: zvýšení počtu začínajících podniků; poskytování financování na změny, s nimiž se setkávají malé a střední podniky, a podpora růstu podniků, internacionalizace a vývozu. Předpokládá se, že společnost Finnvera dodržuje při svých činnostech zásadu ekonomické soběstačnosti. Finsko však hradí část ztrát společnosti Finnvera z úvěrů a záruk; stát je přímo odpovědný za domácí záruky a vývozní úvěrové záruky poskytnuté společností Finnvera a uděluje záruky při získávání finančních prostředků ze strany společnosti Finnvera. Tato státní opatření ve vztahu k společnosti Finnvera nespadají do oblasti působnosti tohoto rozhodnutí; Komise si vyhrazuje právo posoudit je v pozdější fázi. Na společnost Finnvera se vztahuje zákon o správním řízení č. 434/2003.
(57)
Co se týká řízení společnosti Finnvera, vlastníka společnosti, kterým je v případě společnosti Finnvera stát, zastupuje dozorčí rada, která dohlíží na správu společnosti ze strany představenstva a generálního ředitele. Členové dozorčí rady jsou voleni z parlamentních skupin politických stran na základě jejich zastoupení ve finském parlamentu. Dozorčí rada společnosti Finnvera mimoto zahrnuje zástupce organizací v souladu s cíli průmyslové politiky společnosti. Představenstvo, které má 6-9 členů a 2 náhradníky, potvrzuje strategii společnosti, schvaluje účetní výkazy a průběžnou zprávu, podporuje rozvoj společnosti a zajišťuje, aby její činnosti byly v souladu se zákonem a plnily cíle stanovené vlastníkem. Čtyři členové představenstva a dva náhradníci jsou voleni z kandidátů, které jmenují různá ministerstva. Za správu společnosti odpovídá generální ředitel.
(58)
Společnost Finnvera je ode dne 25. září 2007 osvobozena od placení daně z příjmů. Toto osvobození od daně schválila Komise. Schvalující rozhodnutí se zakládá na závazku finských orgánů, že společnost Finnvera omezí své činnosti na správu režimů státní podpory (30).
3.2.1. Záruka poskytnutá dne 17. března 2004 (opatření č. 13)
(59)
Dne 17. března 2004 udělila společnost Finnvera záruku na celý úvěr ve výši 91 000 EUR s poplatkem za poskytnutí záruky ve výši 3 % ročně. Úvěr, který měl dobu trvání 3 roky, poskytla banka Tapiola s pevnou úrokovou sazbou ve výši [2-5] % ročně. Úvěr resp. záruka měly nahradit úvěr, který banka Tapiola poskytla v roce 1992.
3.2.2. Úvěr poskytnutý dne 12. ledna 2006 (opatření č. 14)
(60)
Dne 12. ledna 2006 poskytla společnost Finnvera úvěr ve výši 180 000 EUR s úrokovou sazbou šestiměsíční EURIBOR + 2 % ročně. Úvěr souvisí s úroky narostlými během procesu restrukturalizace v období od 2. prosince 2004 do 28. února 2008, které byly přeměněny na nový úvěr. Úvěr byl zajištěn zástavními právy k nemovitostem nacházejícím se v obcích Tikkala, Lappeenranta a Kouvola, a akciemi v […]. Úvěr byl poskytnut do konce roku 2010 a splácení mělo začít v roce 2009. Ke dni 23. listopadu 2011 nebyla dosud splacena jistina ve výši […] EUR. Úroky na úvěry současně přeměnili i soukromí věřitelé […] a […].
(61)
Dne 28. prosince 2005 přeměnil [soukromý věřitel] úroky na úvěr ve výši přibližně 1 623 000 EUR s dobou trvání půjčky do konce roku 2010. Úrokovou sazbou je tříměsíční EURIBOR plus 1,5 %. Splácení mělo podle předpokladů začít v roce 2009.
(62)
Dne 29. prosince 2005 přeměnil [další soukromý věřitel] úroky na úvěr ve výši přibližně 1 532 500 EUR s dobou trvání půjčky do konce roku 2010. Úroková sazba činila tříměsíční EURIBOR plus 2 %. Splácení mělo podle předpokladů začít v roce 2009.
3.2.3. Záruka poskytnutá dne 14. září 2006 (opatření č. 15)
(63)
Dne 14. září 2006 udělila společnost Finnvera společnosti […] protizáruku ve výši 300 000 EUR s poplatkem za poskytnutí záruky ve výši 1,65 % ročně, který hradí společnost Karjaportti. […] zase poskytla společnosti Karjaportti záruku za tutéž částku s úrokovou sazbou ve výši 1,25 %. Tato záruka a protizáruka pokrývaly 16,7 % částky ve výši 1,8 milionu EUR týkající se smlouvy o subdodávkách uzavřené mezi společnostmi […] a Karjaportti. Doba platnosti záruky společnosti Finnvera činila 8 měsíců. Na zbývající část smlouvy o subdodávkách se vztahovaly záruky od […] a […] (825 000 EUR resp. 675 000 EUR), které účtovaly poplatek za poskytnutí záruky ve výši 1,75 %. Společnost Finnvera se na poskytnutí těchto záruk nepodílela, tj. s ohledem na tyto záruky nebyly poskytnuty žádné protizáruky. Platnost protizáruky společnosti Finnvera skončila dne 30. června 2007, aniž by byla tato protizáruka uplatněna. Na základě této záruky proto společnosti Finnvera nevznikly žádné platební povinnosti.
3.2.4. Úvěr poskytnutý dne 6. července 2007 (opatření č. 16)
(64)
Dne 6. července 2007 poskytla společnost Finnvera úvěr ve výši 250 000 EUR s úrokovou sazbou šestiměsíční EURIBOR + 2,5 % ročně. Úvěr byl poskytnut na šest měsíců a měl být splacen do dne 15. ledna 2008. Dosud byla splacena pouze část tohoto úvěru (nesplacená částka ke dni 23. listopadu 2011: […]).
(65)
Soukromí věřitelé, […] a […], poskytli současně úvěry ve výši 800 000 EUR resp. 650 000 EUR, rovněž s šestiměsíční dobou trvání. Úrokovou sazbou u těchto úvěrů byl měsíční EURIBOR plus 2 %. Splácení těchto úvěrů je rovněž opožděno (nesplacené částky ke dni 23. listopadu 2011: […] EUR a […] EUR).
(66)
U těchto dvou úvěrů a u úvěru poskytnutého společností Finnvera poskytla společnost Karjaportti toto zajištění: obchodní hypotéku se zapsanou hodnotou ve výši 1 850 067 EUR; akcie ve společnosti […] a bankovní účet. Tato zajištění byla mezi společnosti Finnvera, […] a […] rozdělena podle jejich rizika ve vztahu k těmto úvěrům. Ve skutečnosti měli tito tři věřitelé stejné pořadí a zajištění si rozdělili podle svých procentních podílů (Finnvera: [0-30] %; [první soukromý věřitel]: [10-50] %; [druhý soukromý věřitel]: [10-50] %).
3.2.5. Záruka poskytnutá dne 9. ledna 2008 (opatření č. 17)
(67)
Dne 9. ledna 2008 udělila společnost Finnvera společnosti […] protizáruku ve výši 280 000 EUR s poplatkem za poskytnutí záruky ve výši 2,5 % ročně, který hradí společnost Karjaportti. Protizáruka pokrývala 80 % záruky ve výši 350 000 EUR, kterou společnosti Karjaportti poskytla dne 11. ledna 2008 společnost […] v souvislosti se smlouvou o subdodávkách uzavřenou mezi […] a […]. Společnost […] účtovala poplatek za poskytnutí záruky ve výši [0-3] %. Společnost Finnvera měla přístup k zajištění ve formě držby akcií ve společnosti […] společností Karjaportti. Podle odhadu společnosti Finnvera ze dne 8. ledna 2008 měly v době udělení protizáruky tyto akcie pro společnost Finnvera hodnotu ve výši […] EUR. Platnost protizáruky skončila dne 28. února 2011 a na základě této záruky se neuskutečnily žádné platby.
4. DŮVODY PRO ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(68)
Jak je popsáno v 2., 3. a 6. bodě odůvodnění, Komise se dne 8. dubna 2009 rozhodla zahájit formální vyšetřovací řízení (dále jen „první rozhodnutí o zahájení řízení“). Toto formální vyšetřovací řízení bylo dne 15. prosince 2009 rozšířeno na několik dodatečných opatření (dále jen „druhé rozhodnutí o zahájení řízení“).
4.1. Opatření, která provedlo město Mikkeli
4.1.1. Záruka poskytnutá dne 12. června 2000 (opatření č. 1)
(69)
V prvním rozhodnutí o zahájení řízení měla Komise pochybnosti, zda je dotyčné opatření v souladu se zásadou soukromého investora v tržním hospodářství. Za prvé, podle sdělení Komise o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory ve formě záruk (31) (dále jen „sdělení o zárukách z roku 2000“), které platilo v době provedení opatření, může opatření představovat státní podporu, jelikož záruka pokrývala dotyčný úvěr v plné výši. Tento závěr by nezměnilo ani sdělení o zárukách z roku 2008, které platí v současnosti (32). Poskytnutí záruky bez poplatku, tj. ve skutečnosti převzetí finančního rizika bez jakéhokoli protiplnění, nelze popsat jako chování tržního subjektu.
(70)
Co se týká slučitelnosti, Komise měla pochybnosti, že by záruka mohla být způsobilá pro výjimku podle čl. 107 odst. 3 SFEU; podle předběžného posouzení se zdálo, že nejsou splněny podmínky pokynů Společenství o státní podpoře na záchranu a restrukturalizaci podniků v nesnázích (33) (dále jen „pokyny k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999“).
4.1.2. Postoupení pozemku (opatření č. 2)
(71)
Ve druhém rozhodnutí o zahájení řízení vyslovila Komise pochybnosti, zda se prodej uskutečnil v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství, jelikož nebyly splněny požadavky stanovené ve sdělení Komise o prvcích státní podpory při prodejích pozemků a staveb orgány veřejné moci (34). Usuzovalo se, že nebyla zaplacena tržní cena, jelikož pozemky byly společnosti Karjaportti postoupeny bezúplatně. Společnost Karjaportti nemusela mimoto uhradit náklady na přípravu pozemku.
4.1.3. Odkoupení pozemků (opatření č. 3)
(72)
Ve druhém rozhodnutí o zahájení řízení vyslovila Komise pochybnosti, zda podmínky prodeje vyhovovaly zásadě investora v tržním hospodářství, jelikož Finsko neposkytlo žádné důkazy, že se odkoupení pozemků uskutečnilo za tržních podmínek, jako je ocenění nemovitostí nezávislým odborníkem.
4.1.4. Záruka poskytnutá dne 8. března 2004 (opatření č. 4)
(73)
Ve druhém rozhodnutí o zahájení řízení měla Komise pochybnosti, zda je dotyčné opatření v souladu se zásadou soukromého investora v tržním hospodářství. Za prvé, podle sdělení o zárukách z roku 2000, které bylo v té době v platnosti, může opatření představovat státní podporu, jelikož záruka pokrývala dotyčný úvěr v plné výši. Tento závěr nemění ani sdělení o zárukách z roku 2008, které platí v současnosti. Poskytnutí záruky bez poplatku, tj. ve skutečnosti převzetí finančního rizika bez jakéhokoli protiplnění, nelze mimoto popsat jako chování tržního subjektu, zejména v situaci, kdy společnost již měla potíže.
(74)
Co se týká slučitelnosti opatření, Komisi nebyly poskytnuty dostatečné informace, které by jí umožnily určit, zda byly splněny požadavky stanovené v pokynech k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999.
4.1.5. Záruka poskytnutá dne 10. května 2004 (opatření č. 5)
(75)
Komise měla podobné pochybnosti jako v případě záruky poskytnuté dne 8. března 2004.
4.1.6. Dohoda o restrukturalizaci pod soudním dohledem (opatření č. 6)
(76)
V prvním rozhodnutí o zahájení řízení měla Komise pochybnosti, zda jsou opatření přijatá během restrukturalizace v souladu se zásadou soukromého investora v tržním hospodářství.
(77)
Za prvé, město Mikkeli souhlasilo se snížením úrokových sazeb u zajištěných pohledávek s tím, že účtované úrokové sazby byly mnohem nižší než referenční sazba pro Finsko platná v té době. Jelikož se referenční sazba považuje za tržní sazbu u zdravých podniků a jelikož společnost Karjaportti byla v té době podnikem v obtížích, nepovažuje Komise za pravděpodobné, že by soukromý věřitel poskytl úvěry s tak nízkou úrokovou sazbou.
(78)
Co se týká slučitelnosti opatření, Komise měla v době zahájení řízení pouze omezené poznatky o restrukturalizačních opatřeních, která společnost Karjaportti přijala od roku 2004. Usuzovalo se, že probíhající restrukturalizace nebyla úspěšná, jelikož daňové úřady podaly v prosinci 2008 návrh na vyhlášení úpadkového řízení proti společnosti Karjaportti. Komise měla tudíž pochybnosti, zda lze prostřednictvím přijatých restrukturalizačních opatření dosáhnout dlouhodobé životaschopnosti podniku. Co se týká ostatních kritérií pro podporu na restrukturalizaci podle pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004 (35), bez oznámení a plánu restrukturalizace nemohla Komise posoudit, zda byly splněny ostatní požadavky pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004.
4.1.7. Odkoupení akcií od společnosti Karjaportti (opatření č. 7)
(79)
Ve druhém rozhodnutí o zahájení řízení měla Komise pochybnosti, zda je dotyčné opatření v souladu se zásadou soukromého investora v tržním hospodářství, jelikož Finsko nepředložilo žádné důkazy, že se odkup akcií uskutečnil za tržních podmínek.
4.1.8. Přeměna nezaplacených úroků na úvěry (opatření č. 8)
(80)
Co se týká přeměny nezaplacených úroků na úvěry, město Mikkeli souhlasilo s účtováním velmi nízké úrokové sazby u tohoto úvěru. Soukromí věřitelé, kteří rovněž přeměnili nezaplacené úroky na úvěry, ve skutečnosti sjednali vyšší úrokové sazby, což vedlo Komisi k otázce, zda může být takovýto přístup v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství.
4.1.9. Odpis dluhů v účetních výkazech za rok 2006 a 2008 (opatření č. 9 a opatření č. 10)
(81)
Ve druhém rozhodnutí o zahájení řízení se Komise domnívala, že pokud by odpis dluhů v účetních výkazech za rok 2006 a 2008 znamenal rovněž zánik právní povinnosti, mohl odpis poskytnout společnosti Karjaportti výhodu. Podle názoru Komise bylo sporné, zda by soukromý investor v tržním hospodářství jednal stejně.
4.1.10. Neprovedení záruky, která se plánovala v roce 2009 (opatření č. 11)
(82)
V prvním rozhodnutí o zahájení řízení Komise pochybovala, že město Mikkeli jednalo při poskytnutí záruky jako soukromý investor v tržním hospodářství, a předběžně usuzovala, že záruka představuje státní podporu. Co se týká slučitelnosti, Komise měla pochybnosti, zda je záruka v souladu s pokyny k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004, jelikož se zdálo, že není dodržena zásada „jednou a dost“. Poplatek za poskytnutí záruky a úroková sazba u úvěru byly mimoto příliš nízké, než aby splňovaly bod 25 písm. a) pokynů, a záruka nebyla v souladu s bodem 25 písm. c) pokynů, jelikož nebyla omezena na šest měsíců.
4.1.11. Úprava splátkového kalendáře od roku 2009 (opatření č. 12)
(83)
V prvním rozhodnutí o zahájení řízení Komise pochybovala, že město Mikkeli jednalo jako soukromý věřitel v tržním hospodářství, když souhlasilo s úpravou splátkového kalendáře, a měla předběžně za to, že opatření představuje státní podporu. Co se týká slučitelnosti, Komise měla pochybnosti, zda je úprava splátkového kalendáře v souladu se zásadou pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004, jelikož se zdálo, že nebyla dodržena zásada „jednou a dost“. Mimoto se zdálo, že úprava splátkového kalendáře nesplňuje požadavky vztahující se na podporu na záchranu. Úprava splátkového kalendáře nebyla omezena na šest měsíců, a nebyla tudíž v souladu s bodem 25 písm. c) pokynů.
4.2. Opatření provedená společností Finnvera (opatření č. 13-17)
(84)
Ve druhém rozhodnutí o zahájení řízení se Komise domnívala, že opatření byla provedena ze státních prostředků a že je lze přičíst státu, jelikož společnost Finnvera je zcela ve vlastnictví Finska. Co se týká úvěrů, Komise měla pochybnosti, zda účtovaná úroková sazba překročila příslušné referenční sazby. Komise neměla mimoto dostatek informací, aby mohla posoudit, zda byla opatření provedena společně se soukromými investory a za stejných podmínek. Co se týká záruk, Komise měla pochybnosti, zda byly uděleny na základě stávajících režimů, jelikož záruky poskytnuté velkému podniku v obtížích do těchto režimů nespadají. Pokud byla opatření provedena mimo existující režim podpory, Komise pochybovala, že by byla v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství.
5. PŘIPOMÍNKY FINSKA
5.1. Opatření, která provedlo město Mikkeli
5.1.1. Záruka poskytnutá dne 12. června 2000 (opatření č. 1)
(85)
Finsko tvrdí, že by se záruka neměla považovat za státní podporu, jelikož společnost Karjaportti by pravděpodobně byla schopna získat takovouto záruku na soukromých kapitálových trzích. Finsko poukazuje na skutečnost, že banka Tapiola poskytla úvěr, který byl zajištěn dotyčnou zárukou, jako součást celkového financování ve výši 25 milionů EUR určeného na investice do výrobního závodu Tikkala. K financování přispěly i další strany. Státní podpora pro investici spočívala v postoupení pozemku a uhrazení nákladů na jeho přípravu ze strany města Mikkeli (viz 89. a 90. bod odůvodnění), úvěrech a zárukách poskytnutých společností Finnvera a rovněž přímých grantech poskytnutých Ministerstvem obchodu a průmyslu.
(86)
Finsko mimoto tvrdí, že město Mikkeli jednalo se všemi společnostmi, které požádaly o záruku, stejně.
(87)
Pokud by se opatření považovalo za státní podporu, zastávalo Finsko názor, že by tato podpora byla slučitelná s vnitřním trhem, jelikož byla poskytnuta v souladu s pokyny k vnitrostátní regionální podpoře (36) (dále jen „pokyny k regionální podpoře z roku 1998“). Velké podniky byly způsobilé pro regionální podporu podle čl. 107 odst. 3 písm. a) SFEU, pokud nepřekročily 24 % způsobilých čistých nákladů. Tyto podmínky byly splněny. Finsko zejména předložilo výpočet, podle něhož byl hrubý grantový ekvivalent nižší než 24 % i s přihlédnutím k veškeré státní podpoře na investici.
5.1.2. Postoupení pozemku (opatření č. 2)
(88)
Finsko uvedlo, že současná účetní hodnota pozemku není vhodným ukazatelem pro určení hodnoty pozemku v době převodu. Město Mikkeli odhaduje tržní hodnotu pozemku v době postoupení na 300 000 EUR. Podle Finska činily náklady na přípravu pozemku 2 miliony FIM (336 376 EUR).
(89)
Finsko se domnívá, že převod pozemku a uhrazení nákladů na jeho přípravu jsou v souladu s pokyny k regionální podpoře z roku 1998 (viz 87. bod odůvodnění).
5.1.3. Odkoupení pozemků (opatření č. 3)
(90)
Podle Finska souviselo odkoupení pozemků v roce 2002 s projektem výstavby výrobního závodu v Tikkale, pro nějž společnost Karjaportti potřebovala finanční prostředky. Finsko uvedlo, že nemovitosti byly odkoupeny za tržní cenu. Ocenění přihlédlo ke skutečnosti, že nemovitosti byly pořízeny za účelem jejich přeměny převážně k využití pro obytné účely prostřednictvím změny územních plánů, přičemž část plochy se bude nadále využívat k obchodním účelům. Na nemovitosti se mimoto vztahovala zástavní práva poskytnutá soukromým věřitelům a celková hodnota zástavního práva jen k jedné ze šesti nemovitostí činila přibližně 9,6 milionu EUR, což potvrzuje, že hodnota nemovitostí byla vyšší než kupní cena. Město Mikkeli tudíž dodrželo zásadu investora v tržním hospodářství a odkoupení nezahrnovalo státní podporu.
5.1.4. Záruka poskytnutá dne 8. března 2004 (opatření č. 4)
(91)
Finsko uvádí, že úvěr se zárukou byl poskytnut za účelem nahrazení staré půjčky na důchody, která byla poskytnuta v roce 1992. V té době poskytlo město Mikkeli společně se společností Finnvera a […] záruku za půjčku na důchody. Jako protizáruku získalo město Mikkeli zástavní právo s hodnotou 7,5 milionu FIM (1 261 409 EUR) vztahující se na nemovitost společnosti Karjaportti. Při vydání záruky dne 8. března 2004 si město Mikkeli tuto protizáruku ponechalo.
(92)
Finsko uvádí, že původní záruka byla poskytnuta před přistoupením Finska k EU. Když město Mikkeli poskytlo dne 8. března 2004 novou záruku, nejednalo se o novou podporu, jelikož původní záruka byla přeměněna na novou záruku, přičemž zůstaly zachovány dostatečné protizáruky. V té době poskytli rovněž ostatní ručitelé u původní půjčky na důchody z roku 1992 společnosti Karjaportti úvěry.
(93)
Finsko popírá, že by společnost Karjaportti byla na jaře 2004 podnikem v obtížích ve smyslu pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999. Podle Finska byly tržní prognózy v prvním pololetí roku 2004 uspokojivé a společnost Karjaportti plánovala v roce 2004 zisk ve výši 3 miliony EUR. Společnosti Karjaportti se mimoto na jaře a v létě 2004 podařilo získat od soukromých věřitelů úvěry s poměrně nízkými úrokovými sazbami. V prosinci 2004 se společnost Karjaportti považovala za životaschopný podnik, když její věřitelé schválili restrukturalizaci navzdory dlouhodobým finančním potížím. V opačném případě by společnost Karjaportti vyhlásila úpadek.
5.1.5. Záruka poskytnutá dne 10. května 2004 (opatření č. 5)
(94)
Finsko považuje záruku za pokračování financování, které v roce 2000 poskytlo město Mikkeli na investici do výrobního závodu Tikkala. Záruka byla poskytnuta s cílem dokončit původní investiční projekt zahájený v roce 2000. V době poskytnutí záruky nebyla společnost Karjaportti podnikem v nesnázích ve smyslu pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999, jak již bylo uvedeno u záruky poskytnuté v březnu 2004 (viz 93. bod odůvodnění).
(95)
Podle Finska by se v případě, že by záruka zahrnovala státní podporu, jednalo o slučitelnou podporu, jelikož byla v souladu s pokyny k regionální podpoře z roku 1998. Velké podniky byly způsobilé pro regionální podporu podle čl. 107 odst. 3 písm. a) SFEU, pokud nepřekročily 24 % způsobilých čistých nákladů. Tyto podmínky byly splněny, jelikož prvek podpory v záruce činil pouze 57 835 EUR, zatímco celkové investice společnosti Karjaportti v Tikkale dosáhly výše […] EUR.
5.1.6. Restrukturalizace pod soudním dohledem (opatření č. 6)
(96)
Finsko uvedlo, že všechna přijatá opatření souvisela se zahájením restrukturalizace pod soudním dohledem. V souladu s judikaturou Soudního dvora neodůvodňuje použití právních předpisů o úpadkovém řízení nebo insolvenčním řízení pod soudním dohledem samo o sobě to, aby se tyto právní předpisy považovaly za státní podporu (37).
(97)
Za druhé, během restrukturalizace nebyly poskytnuty žádné nové úvěry, nýbrž byl upraven splátkový kalendář u dluhů, které vznikly před restrukturalizací, a to v souladu s vnitrostátními právními předpisy o restrukturalizaci podniků, přičemž se s věřiteli zacházelo stejně. Kromě pohledávek města Mikkeli byly během tohoto řízení restrukturalizovány rovněž pohledávky soukromých subjektů. Věřitelé společnosti Karjaportti byli rozděleni do několika skupin. Pohledávky každé skupiny věřitelů podléhaly vzájemně rovným a obdobným podmínkám. Finsko podotýká, že to platí zejména s ohledem na zajištěné pohledávky města Mikkeli. Zdá se tudíž, že město Mikkeli jednalo jako soukromý investor v tržním hospodářství, když souhlasilo s restrukturalizací pod soudním dohledem.
(98)
Finsko rovněž uvedlo, že město Mikkeli považovalo za ziskovější upravit splátkový kalendář než umožnit, aby společnost Karjaportti vyhlásila úpadek a byla trvale uzavřena, což je prokázáno rovněž v likvidační rozvaze připojené k programu restrukturalizace.
(99)
Co se týká slučitelnosti opatření podle pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999, Finsko tvrdí, že by se společnost, která prochází restrukturalizací, měla obecně považovat za podnik v nesnázích ve smyslu pokynů. Poté opakuje, že restrukturalizace nezahrnovala státní podporu a že město Mikkeli neprovedlo během restrukturalizace žádná opatření podpory.
(100)
Finsko posléze předložilo tvrzení týkající se jednotlivých provedených opatření: Co se týká uplatnění záruky města Mikkeli za úvěr poskytnutý v roce 2000, Finsko uvedlo, že město Mikkeli neposkytlo společnosti Karjaportti žádné nové úvěry, nýbrž na žádost banky Tapiola pouze nastoupilo na počátku restrukturalizace pod soudním dohledem na místo věřitele, což je běžné opatření v rámci takovéto restrukturalizace. Co se týká podmínek splácení úvěru, Finsko podotýká, že tyto podmínky byly stanoveny v programu restrukturalizace a že byly pro všechny věřitele v dané skupině věřitelů stejné.
(101)
Pokud jde o nezaplacené poplatky, Finsko objasnilo, že pohledávky vznikly vůči oddělení správy majetku, oddělení vodního hospodářství a oddělení nakládání s odpady v rámci městského úřadu. Pohledávky spočívají v nezaplacených poplatcích, které vznikly před zahájením restrukturalizace pod soudním dohledem. Město Mikkeli neposkytlo za tyto dlužné částky žádné záruky, jelikož se jednalo o pohledávky splatné městu. Při zahájení restrukturalizace pod soudním dohledem proto byly v programu restrukturalizace uvedeny jako jedna částka.
5.1.7. Odkoupení akcií od společnosti Karjaportti (opatření č. 7)
(102)
Finsko uvedlo, že akcie realitní společnosti Kiinteistö Oy Suksimäki byly od společnosti Karjaportti odkoupeny za tržní cenu. Finsko předložilo nezávislé prohlášení odhadce, podle něhož hodnota akcií činila na základě převládající výše nájemného přibližně 1 milion EUR. Tato hodnota byla upravena s ohledem na aktuální výši nájemného, a akcie byly proto odkoupeny za cenu 860 000 EUR. Tato majetková transakce tudíž nezahrnovala prvek podpory.
5.1.8. Přeměna nezaplacených úroků na úvěry (opatření č. 8)
(103)
Co se týká přeměny nezaplacených úroků na úvěr, Finsko za prvé tvrdí, že neplacení úroků je obvyklým opatřením v rámci restrukturalizace pod soudním dohledem. Přeměna těchto nezaplacených úroků na úvěry, které budou mít lepší pořadí než ostatní úvěry, se předpokládá ve finských právních předpisech. Finsko se mimoto domnívá, že přeměna nezaplacených úroků na úvěr byla provedena v souladu se zásadou soukromého investora v tržním hospodářství, jelikož soukromí věřitelé přeměnili nezaplacené úroky na úvěry společně s městem Mikkeli.
5.1.9. Odpisy dluhů v účetních výkazech za rok 2006 a 2008 (opatření č. 9 a opatření č. 10)
(104)
Finsko potvrdilo, že vykazování dluhů jako ztráty je pouhou účetní operací na straně věřitele, která se provádí v souladu se zásadou obezřetnosti a příslušnými ustanoveními zákona o účetnictví č. 1336/1997. Finsko tvrdí, že odpis dluhů neovlivňuje právní vztah mezi věřitelem a dlužníkem, tj. dluhy nejsou prominuty. Město Mikkeli potvrdilo, že neprominulo dluhy vykazované jako ztráty a že nadále usiluje o jejich splacení. Dluh je součástí zajištěné pohledávky v rámci restrukturalizace pod soudním dohledem.
5.1.10. Neprovedení záruky, která se plánovala v roce 2009 (opatření č. 11)
(105)
Před zpětvzetím oznámení o záruce v březnu 2010 Finsko uvedlo, že záruka je slučitelná podle pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004. Vzhledem k zpětvzetí oznámení nejsou argumenty Finska představeny podrobněji.
5.1.11. Úprava splátkového kalendáře od roku 2009 (opatření č. 12)
(106)
Finsko uvedlo, že úprava splátkového kalendáře představuje opatření, které je neodmyslitelně spojeno s restrukturalizací pod soudním dohledem a nezahrnuje státní podporu. Podle Finska se věřitelé společnosti Karjaportti vzájemně dohodli, že úprava splátkového kalendáře je přiměřenou alternativou v zájmu ochrany jejich pohledávek. Finsko Komisi informovalo, že k oznámené úpravě splátkového kalendáře nikdy nedošlo, jelikož správní soud v Kuopio (Kuopion Hallinto-Oikeus) úpravu splátkového kalendáře zastavil. Finsko objasnilo, že dluhy společnosti Karjaportti byly přesto restrukturalizovány, a to na základě řady návrhů společnosti Karjaportti v období 2009-2011, které město Mikkeli přijalo. Finsko uvádí, že tato následná úprava splátkového kalendáře je v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství, jelikož město Mikkeli a všichni ostatní věřitelé provedli úpravu splátkového kalendáře za stejných podmínek.
5.2. Opatření provedená společností Finnvera
5.2.1. Záruka poskytnutá dne 17. března 2004 (opatření č. 13)
(107)
Finsko se domnívá, že záruka byla poskytnuta v souladu se sdělením o zárukách z roku 2000. Záruka každopádně nezahrnovala státní podporu. Za prvé se nezvýšilo riziko společnosti Finnvera, jelikož záruka nahradila záruku, kterou společnost Finnvera poskytla na půjčku na důchody již dříve (v roce 1992). Tato půjčka byla v roce 2004 nahrazena novou půjčkou na důchody, pro niž společnost Finnvera poskytla dotyčnou záruku. Současně poskytli společnosti Karjaportti úvěry dva soukromí věřitelé, aby bylo možné financovat odklad plateb z roku 2004. Na záruku se mimoto vztahoval vysoký poplatek a prvek podpory obsažený v záruce byl nižší než strop podpory de minimis. Výhledy společnosti Karjaportti byly v době poskytnutí záruky dobré.
5.2.2. Úvěr poskytnutý dne 12. ledna 2006 (opatření č. 14)
(108)
Finsko se domnívá, že úvěr poskytnutý v roce 2006 nezahrnuje státní podporu, jelikož společnost Finnvera jednala jako soukromý věřitel v tržním hospodářství, když v souladu s programem restrukturalizace přeměnila nezaplacené úroky na nový úvěr. Rovněž soukromí věřitelé přeměnili nezaplacené úroky na nové úvěry krátce před tím, než tak učinila společnost Finnvera, a to za obdobných podmínek.
5.2.3. Záruka poskytnutá dne 14. září 2006 (opatření č. 15)
(109)
Finsko se domnívá, že záruka byla udělena v souladu se sdělením o zárukách z roku 2000. Záruka každopádně nezahrnuje státní podporu, jelikož pokrývá pouze 16,7 % částky ve výši 1,8 milionu EUR, a zbývající částku pokryli soukromí věřitelé formou záruk.
5.2.4. Úvěr poskytnutý dne 6. července 2007 (opatření č. 16)
(110)
Finsko se domnívá, že úvěr poskytnutý v roce 2007 nezahrnoval státní podporu, jelikož společnost Finnvera jednala společně se dvěma soukromými věřiteli, kteří ve stejné době poskytli nové úvěry za obdobných podmínek. Úvěr byl mimoto zajištěn hodnotnými zástavními právy k nemovitostem a obchodními hypotékami.
5.2.5. Záruka poskytnutá dne 9. ledna 2008 (opatření č. 17)
(111)
Finsko se domnívá, že protizáruka byla poskytnuta v souladu se sdělením o zárukách z roku 2000. Protizáruka každopádně nezahrnuje státní podporu, jelikož druhou zúčastněnou stranou byl soukromý věřitel a poplatek za poskytnutí záruky, který uložila společnost Finnvera, byl podstatně vyšší než poplatek za poskytnutí záruky, který stanovil soukromý věřitel.
6. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(112)
Zúčastněná strana se vyjádřila pouze k opatřením č. 1, č. 2, č. 3, č. 5, č. 7, č. 9 a č. 10.
6.1.1. Záruka poskytnutá dne 12. června 2000 (opatření č. 1)
(113)
Zúčastněná strana uvedla, že záruka byla poskytnuta k zajištění úvěru ve výši 25 milionů FIM určeného na investici do nového výrobního závodu.
6.1.2. Postoupení pozemku (opatření č. 2)
(114)
Zúčastněná strana uvedla, že pozemek byl přidělen společnosti Karjaportti a město Mikkeli se zavázalo zajistit inženýrské sítě a další potřebné technické práce, přičemž celkové náklady činily 2,5 milionu FIM. Společnost Karjaportti zaplatila za pozemek částku ve výši 1,2 milionu FIM. V účetních knihách společnosti Karjaportti je pozemek oceněn na 403 000 EUR a zúčastněná strana se dotázala, zda mohlo přidělení pozemku představovat státní podporu.
6.1.3. Odkoupení pozemků (opatření č. 3)
(115)
Zúčastněná strana tvrdí, že město Mikkeli odkoupilo v Mikkeli šest opuštěných továrních budov a zaplatilo za ně celkem 6,7 milionu EUR. Investor jednající v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství by neodkoupil majetek společnosti ve vážných finančních potížích za takovouto cenu.
6.1.4. Záruka poskytnutá dne 10. května 2004 (opatření č. 5)
(116)
Zúčastněná strana uvedla, že společnost Karjaportti měla v době poskytnutí záruky vážné potíže. Společnost měla velké dluhy vůči městu Mikkeli a skupině společností ve vlastnictví města Mikkeli.
6.1.5. Odkoupení akcií od společnosti Karjaportti (opatření č. 7)
(117)
Zúčastněná strana tvrdí, že cena zaplacená za akcie v realitní společnosti byla vyšší než účetní hodnota těchto akcií.
6.1.6. Odpis dluhů v účetních výkazech za rok 2006 a 2008 (opatření č. 9 a opatření č. 10)
(118)
Zúčastněná strana předložila kopii záznamu ze zasedání rady města Mikkeli ze dne 5. února 2007, na němž bylo rozhodnuto o odpisu dluhů v účetních výkazech za rok 2006. Zúčastněná strana mimoto uvedla, že bylo přinejmenším neobvyklé, že město Mikkeli odepsalo ve svých účetních výkazech za rok 2008 miliony eur dluhu společnosti Karjaportti, a zejména se ptá, proč bylo město Mikkeli současně ochotno poskytnout společnosti Karjaportti další záruky.
7. POSOUZENÍ
(119)
V čl. 107 odst. 1 SFEU je stanoveno, že podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem.
(120)
Podmínky stanovené v čl. 107 odst. 1 SFEU jsou kumulativní, a musí být tudíž splněny současně, aby se opatření považovalo za státní podporu.
(121)
Zatímco čl. 107 odst. 1 SFEU stanoví obecný zákaz státních podpor v Unii, v čl. 107 odst. 2 a 3 SFEU jsou uvedeny výjimky z obecného pravidla, že takováto podpora je neslučitelná s vnitřním trhem, jak se uvádí v čl. 107 odst. 1 SFEU.
(122)
V následujících oddílech posoudí Komise existenci podpory zvlášť u každého z popsaných opatření. Pokud opatření zahrnuje státní podporu, posoudí Komise její slučitelnost. Komise rozlišuje mezi opatřeními, která byla zrušena, opatřeními, která provedlo město Mikkeli, a opatřeními provedenými společností Finnvera. Nejprve je posouzeno, ke kterému okamžiku lze společnost Karjaportti považovat za podnik v obtížích.
7.1. Podnik v obtížích
(123)
Pro existenci státní podpory i slučitelnost dotyčných opatření je důležité, zda byl příjemce v době provedení opatření podnikem v obtížích. Otázku, zda lze společnost Karjaportti považovat za podnik v obtížích, je nutno posoudit podle pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999, a to až do dne 9. října 2004, což je datum, kdy tyto pokyny přestaly platit (38). Ode dne 10. října 2004 jsou použitelné pokyny k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004 (39).
(124)
Podle pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999 lze společnost považovat za podnik v nesnázích, pokud splňuje tzv. tvrdá kritéria stanovená v bodě 5 těchto pokynů, tj. v případě, že zmizela více než polovina upsaného kapitálu nebo pokud společnost může být předmětem kolektivního úpadkového řízení podle vnitrostátního práva. Nejsou-li tvrdá kritéria splněna, může přesto společnost vykazovat „obvyklé znaky podniku v nesnázích“ podle bodu 6 pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999, jako jsou zvyšující se ztráty, snižující se obrat, rostoucí množství zásob, nadbytečná kapacita, snižující se peněžní tok, rostoucí dluh, rostoucí úrokové platby a klesající nebo nulová čistá hodnota aktiv (tzv. měkká kritéria). Pokyny k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004 obsahují podobná tvrdá a měkká kritéria v bodech 10 a 11.
(125)
V tomto kontextu Komise podotýká, že v roce 2000 společnost Karjaportti nepřišla o svůj kapitál, ani nevykazovala „obvyklé znaky“ podniku v nesnázích. Ve skutečnosti se zdá, že společnost Karjaportti byla zdravým podnikem, který v období mezi rokem 2000 a 2002 vykazoval vysoký obrat, kladný hospodářský výsledek, stabilní akciový kapitál a rezervy na poměrně vysoké úrovni (viz rovněž tabulka I).
(126)
V následujících letech vypadala situace neutěšeněji. Obrat se snižoval a ztráty se od roku 2003 do roku 2004 významně zvýšily. Dluh narůstal a již počátkem roku 2004 začal příjemce dluhy restrukturalizovat a musel věřitele požádat o odklad plateb (40). Rovněž se zdá, že společnost Karjaportti měla určité nadbytečné kapacity. Mimoto je třeba vzít v úvahu, že již v roce 2004 nebyly ztráty společnosti Karjaportti pokryty rezervním fondem (viz tabulka I).
(127)
Podle účetních výkazů společnosti Karjaportti akciový kapitál společnosti v roce 2004 téměř zmizel, jelikož se v porovnání s rokem 2003 dramaticky snížil na méně než desetinu své hodnoty. Od té doby společnost vykazovala zápornou hodnotu majetku, jež se v posledních letech zvyšovala. Společnost Karjaportti byla od roku 2003 ztrátová s výjimkou roku 2006. Zisk, jehož bylo dosaženo v roce 2006, nelze považovat za známku zotavování společnosti, jelikož nevyplýval z její hlavní činnosti. Provozní zisk společnosti Karjaportti byl i nadále záporný stejně jako v předchozích a následujících letech. Zisk v roce 2006 nepostačoval k vyrovnání výše schodku, který se nahromadil v minulých účetních obdobích, ani k vyrovnání záporné hodnoty majetku. Celková finanční situace společnosti Karjaportti byla i nadále značně nepříznivá. V roce 2008 navrhly daňové úřady dvakrát vyhlášení úpadkového řízení vůči společnosti Karjaportti.
(128)
Na základě skutečností uvedených v 125.-127. bodě odůvodnění lze vyvodit závěr, že se společnost Karjaportti považuje od počátku roku 2004 za podnik v potížích podle bodu 5 pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999 resp. bodu 11 pokynů k podpoře na záchranu z roku 2004. Rovněž v roce 2008, kdy byla společnost Karjaportti předmětem úpadkového řízení, se považuje za podnik v obtížích podle bodu 10 písm. c) pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004.
7.2. Zrušená opatření
7.2.1. Neprovedená záruka, která se plánovala v roce 2009 (opatření č. 11)
(129)
V souladu s článkem 8 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (41) (dále jen „procesní nařízení“), může členský stát po zahájení formálního vyšetřovacího řízení oznámení vzít zpět v přiměřené době před rozhodnutím Komise o tom, zda oznámené opatření představuje státní podporu. V tomto případě Komise rozhodne o ukončení řízení z toho důvodu, že je bezpředmětné.
(130)
Jelikož se rozhodnutí zastupitelstva města Mikkeli o poskytnutí záruky společnosti Karjaportti nestalo pravomocným a městská rada v únoru 2010 rozhodla, že záruka nebude poskytnuta, Finsko vzalo oznámení o záruce v březnu 2010 zpět. Co se týká této záruky, šetření je tudíž bezpředmětné.
7.3. Opatření, která provedlo město Mikkeli
7.3.1. Záruka poskytnutá dne 12. června 2000 (opatření č. 1) a postoupení pozemku (opatření č. 2)
(131)
Záruka (opatření č. 1): Jak je popsáno v (14).-(16). bodě odůvodnění, město Mikkeli poskytlo záruku v červnu 2000 a v prosinci 2004 uskutečnilo platby na základě této záruky. Poté, co se město Mikkeli stalo věřitelem společnosti Karjaportti, podmínky úvěru se v rámci restrukturalizace pod soudním dohledem změnily (podrobnosti viz 34.-39. bod odůvodnění).
(132)
Proto je třeba rozlišovat několik kroků. Zatímco podpora je poskytnuta v okamžiku, kdy je dána záruka, případné platby státu podle podmínek záruky se nepovažují za poskytnutí státní podpory (42). Na druhou stranu by změna podmínek úvěru poté, co se stát, který je ručitelem, stal věřitelem, mohla znamenat státní podporu. Níže je přezkoumáno, zda záruka udělená v červnu 2000 představuje státní podporu. Otázka, zda by změny podmínek úvěru mohly představovat státní podporu, je posouzena jako součást opatření č. 6 (viz 188.-195. bod odůvodnění).
(133)
Záruku poskytlo město Mikkeli, a proto zahrnuje státní prostředky a lze ji přičíst státu.
(134)
Aby opatření zahrnovalo státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, musí poskytovat výhodu, kterou by podnik za běžných tržních podmínek nezískal. Za účelem tohoto posouzení použije Komise sdělení o zárukách z roku 2000. V době provedení opatření platilo sdělení o zárukách z roku 2000. Jak však jednoznačně uvádí judikatura Soudního dvora, „otázka, zda je podpora státní podporou ve smyslu Smlouvy, musí být vyřešena na základě objektivních skutečností, které je třeba posuzovat v okamžiku přijetí rozhodnutí Komise“ (43). V případě dotyčného posouzení proto Komise použije sdělení o zárukách z roku 2008.
(135)
Podle bodu 3.2 sdělení o zárukách z roku 2008 lze existenci státní podpory vyloučit, jsou-li splněny čtyři kumulativní požadavky: „a) dlužník nemá finanční potíže […], b) rozsah poskytnuté záruky lze náležitě změřit, […] c) záruka nepokrývá více než 80 % nesplacené půjčky nebo jiného finančního závazku […], d) za záruku se platí běžná tržní cena […]“.
(136)
V daném případě neměl dlužník v době poskytnutí záruky finanční potíže (viz 123.-128. bod odůvodnění). Posuzovaná záruka však pokrývá úvěr v plné výši.
(137)
Záruka byla mimoto udělena bez jakéhokoli poplatku, ačkoli se orgán, který záruku poskytl, sám domníval, že znamenala velké riziko (44). Zatímco Finsko tvrdí, že společnost Karjaportti mohla získat podobnou záruku na trhu, Komise zastává názor, že nulovou záruční prémii nelze považovat za prémii, která se blíží tržní prémii platné v době poskytnutí záruky. Záruka pokrývala dotyčný úvěr v plné výši, tj. orgán, který záruku poskytl, nesl sám riziko nesplacení příjemcem, a záruka byla udělena jako absolutní záruka, tj. ručitel odpovídal za jistinu, jako by se jednalo o jeho vlastní dluh, a věřitel mohl ručitele požádat o splacení jistiny, jakmile se stala splatnou.
(138)
V daném případě se proto Komise v rozporu s názorem Finska domnívá, že nelze mít za to, že opatření neobsahuje žádnou podporu.
(139)
Tvrzení Finska, že opatření bylo provedeno spolu s ostatními stranami, lze zamítnout, jelikož podle informací, které předložilo Finsko, byly ostatní strany, jež se podílely na investici, rovněž ve vlastnictví státu. Usuzuje se proto, že opatření poskytlo společnosti Karjaportti výhodu.
(140)
Aby se opatření považovalo za státní podporu, musí být specifické nebo selektivní v tom, že zvýhodňuje pouze určité podniky nebo určitá odvětví výroby. Posuzované opatření bylo provedeno ve prospěch Karjaportti, jedné konkrétní společnosti. Komise se proto domnívá, že přijaté opatření představuje pro příjemce selektivní výhodu.
(141)
Komise musí rovněž posoudit, zda opatření, které přijalo město Mikkeli ve prospěch společnosti Karjaportti, může narušit hospodářskou soutěž a ovlivnit obchod mezi členskými státy tím, že tuto společnost zvýhodnilo oproti (potenciálním) soutěžitelům, kteří státní podporu neobdrželi. Mezi členskými státy se obchoduje s masnými výrobky, což je oblast působnosti příjemce. Podle Finska vyváží společnost Karjaportti své výrobky především do Ruska, avšak rovněž do členských států. Komise se proto domnívá, že přijaté opatření může narušit hospodářskou soutěž a ovlivnit obchod mezi členskými státy.
(142)
Na základě výše uvedených skutečností vyvozuje Komise závěr, že opatření představuje státní podporu.
(143)
Postoupení pozemku (opatření č. 2): Finsko nepopírá, že opatření mohlo představovat státní podporu. Příjemci byla jednoznačně poskytnuta výhoda, jelikož nemusel za postoupení pozemku nic platit. Město Mikkeli mimoto uhradilo příjemci náklady na přípravu pozemku. Komise se proto domnívá, že opatření poskytuje společnosti Karjaportti výhodu, kterou by na trhu nezískala.
(144)
Opatření mimoto splňuje všechny ostatní požadavky vztahující se na existenci státní podpory. Jak je podrobně popsáno v 133., 140. a 141. bodě odůvodnění, rovněž postoupení pozemku zahrnuje státní prostředky a lze je přičíst státu, je selektivní a narušuje hospodářskou soutěž a ovlivňuje obchod mezi členskými státy.
(145)
Na základě výše uvedených skutečností vyvozuje Komise závěr, že opatření představuje státní podporu.
(146)
Finsko tvrdí, že záruka spolu s postoupením pozemku na výstavbu výrobního závodu v Tikkale je slučitelná jako regionální podpora. V době provedení opatření č. 1 a č. 2, tj. v roce 2000, platily pokyny k regionální podpoře z roku 1998 (45). Posuzovaná opatření nebyla provedena na základě režimu podpory, nýbrž jako jednotlivá platba podpory ad hoc. Jelikož byla opatření provedena v odvětví, na něž se vztahují pokyny k regionální podpoře z roku 1998, spadají v zásadě do oblasti působnosti těchto pokynů. V době provedení nebyl příjemce podnikem v obtížích, jak je popsáno v 123.-128. bodě odůvodnění, a nacházel se v oblasti Itä-Suomen, což je region způsobilý pro regionální podporu podle čl. 107 odst. 3 písm. a) SFEU. Komise proto posoudila projekt podle pokynů k regionální podpoře z roku 1998. Toto posouzení vedlo k následujícím připomínkám:
(147)
Podle oddílu 2 pokynů k regionální podpoře z roku 1998 může být regionální podpora slučitelná pouze tehdy, existuje-li rovnováha mezi výslednými narušeními soutěže a výhodami podpory ve smyslu rozvoje znevýhodněného regionu. V této souvislosti Komise podotýká, že se předpokládalo, že dotyčný investiční projekt bude mít kladný dopad na regionální rozvoj. Tento projekt přispěl k dalšímu rozvoji hospodářské činnosti a k vytvoření nových a nepřímých pracovních míst. Jak je popsáno v 24. bodě odůvodnění, nový výrobní závod měl zvýšit počet pracovních míst v regionu ze 400 na 550-600.
(148)
V oddíle 4 pokynů k regionální podpoře z roku 1998 jsou stanoveny podmínky pro poskytování slučitelné regionální podpory.
(149)
Za prvé, podle bodu 4.1 pokynů k regionální podpoře z roku 1998 je cílem regionální podpory zajistit buď produktivní investici (počáteční investici), nebo vytvoření pracovních míst, která souvisejí s investicí. Počáteční investice znamená podle bodu 4.4 pokynů k regionální podpoře z roku 1998 investici do fixního kapitálu, která se vztahuje ke zřizování nové provozovny, rozšíření existující provozovny, nebo zahájení činnosti zahrnující zásadní změnu výrobku nebo výrobního procesu v existující provozovně. Posuzovaná opatření byla použita k výstavbě nového výrobního závodu, což je počáteční investice ve smyslu bodu 4.4 pokynů k regionální podpoře z roku 1998.
(150)
Za druhé, intenzita podpory musí být nižší než strop regionální podpory ve výši 24 % (46). Za účelem výpočtu intenzity podpory je nutno určit hodnotu investice a prvek podpory obsažený v posuzovaných opatřeních.
(a)
Co se týká hodnoty investice, podle bodu 4.5 pokynů k regionální podpoře z roku 1998 mohou způsobilé náklady v této souvislosti zahrnovat náklady na pozemky, budovy a strojní zařízení. V případě koupě lze uvažovat pouze o nákladech na zakoupení těchto aktiv. Finsko vypočítalo způsobilé náklady podle těchto ustanovení a výsledná částka činila 25 935 928 EUR (viz 22. bod odůvodnění a tabulka III).
(b)
Co se týká prvku podpory, Finsko předložilo výpočet, jehož věrohodnost byla ověřena Komisí. U opatření č. 1, záruky poskytnuté městem Mikkeli, lze k vyčíslení prvku podpory použít sdělení o zárukách z roku 2000. K vyčíslení prvku podpory se předpokládají tři způsoby, přičemž jedním z nich je vypočítat jej „jinou objektivně opodstatněnou a obecně přijímanou metodou“ (bod 3.2 sdělení o zárukách z roku 2000). Finsko porovnalo tržní sazbu u srovnatelné záruky se záruční prémií skutečně účtovanou městem Mikkeli, což se jeví jako objektivně opodstatněná a obecně přijímaná metoda. V případě opatření č. 2 spočívá prvek podpory v hodnotě pozemku a v nákladech na jeho přípravu, což je rovněž přijatelné. Pokud jde o financování poskytnuté společností Finnvera a Ministerstvem obchodu a průmyslu, které není předmětem tohoto rozhodnutí, pokud by se mělo za to, že toto financování obsahuje státní podporu, bylo by nutno vzít v úvahu i tento prvek podpory. Finsko předložilo výpočet pro prvek podpory obsažený v úvěru společnosti Finnvera, který se považoval za věrohodný. U přímých grantů Ministerstva obchodu a průmyslu byla vzata v úvahu celá částka. S přihlédnutím k prvku podpory obsaženému v opatřeních, která provedlo město Mikkeli, společnost Finnvera a Ministerstvo obchodu a průmyslu, činí prvek podpory (vypočítaný jako hrubý grantový ekvivalent) 3 617 143 EUR (viz tabulka II).
(151)
Prvek podpory ve výši 3 617 143 EUR odpovídá intenzitě podpory 13,95 % celkových způsobilých nákladů ve výši 25 935 928 EUR. Intenzita podpory je tudíž nižší než 24 % prahová hodnota.
(152)
Za třetí, podle bodu 4.10 pokynů k regionální podpoře z roku 1998 musí být podpora pro počáteční investice podmíněna udržením investice po dobu nejméně pěti let. Finsko potvrdilo, že dotyčná investice má být udržena po dobu nejméně pěti let.
(153)
Za čtvrté, podle bodu 4.2 pokynů k regionální podpoře z roku 1998 musí příspěvek příjemce na financování investice činit alespoň 25 %. Finsko potvrdilo, že tomu tak je.
(154)
Za páté Komise podotýká, že v souladu s bodem 4.2 pokynů k regionální podpoře z roku 1998 byla žádost o podporu podána před zahájením práce na projektu, byla dodržena pravidla o kumulaci podpor stanovená v bodě 4.18 pokynů k regionální podpoře z roku 1998 a nebyl překročen strop regionální podpory.
(155)
Na základě výše uvedených tvrzení vyvozuje Komise závěr, že opatření č. 1 a 2 splňují podmínky stanovené v pokynech k regionální podpoře z roku 1998, a jsou proto slučitelná.
7.3.2. Odkoupení pozemků (opatření č. 3)
(156)
Zásada investora v tržním hospodářství se vztahuje rovněž na nákup pozemků či jiných aktiv státem. Tento nákup může zahrnovat státní podporu, pokud jej nelze považovat za běžnou obchodní transakci. I v případě, že orgán veřejné moci nakoupí zboží a služby za tržní ceny, může se přesto jednat o státní podporu, pokud se ukáže, že stát ve skutečnosti dotyčné pozemky nebo aktiva nepotřeboval (47).
(157)
Komise proto musí posoudit, zda lze odkoupení pozemků považovat za běžnou obchodní transakci. Za tímto účelem je nutno posoudit, zda cena, kterou zaplatilo město Mikkeli, odrážela hodnotu pořízených pozemků a stavby.
(158)
Podle zúčastněné strany by soukromý investor v tržním hospodářství nebyl ochoten zaplatit částku ve výši 6,7 milionu EUR za tovární budovy, jež za tuto cenu odkoupilo město Mikkeli.
(159)
Finsko poskytlo na druhou stranu Komisi údaje o hodnotě nemovitostí. Podle Finska držela v době odkoupení nemovitostí soukromá banka […] zástavní právo k jedné z prodaných nemovitostí v hodnotě 7,5 milionu EUR (48).
(160)
Finsko Komisi sdělilo, že ocenění pozemků není k dispozici. Komise se domnívá, že hodnota zástavního práva, které držela soukromá banka, může poskytovat údaj o hodnotě nemovitosti. Před přijetím zajištění banka dotyčnou nemovitost ocení, takže v případě, že dlužník není schopen dluh splácet, může být banka uspokojena uplatněním zástavního práva.
(161)
V případě dotyčných nemovitostí zaplatilo město Mikkeli kupní cenu ve výši 6 646 787 EUR, což je méně než zapsaná hodnota zástavního práva k jedné z nemovitostí, které před uzavřením prodeje držela soukromá strana. Kromě této nemovitosti bylo městu Mikkeli prodáno pět jiných pozemků a jedna stavba. Komise mimoto podotýká, že město Mikkeli odkoupilo pozemky za účelem přeměny těchto pozemků na obytnou oblast provedením změn v územních plánech; pozemky se nacházely blízko centra města a v atraktivní obytné oblasti.
(162)
Na základě výše uvedených skutečností jsou rozptýleny pochybnosti Komise ohledně ceny zaplacené za pozemky a stavby, jež byly uvedeny v rozhodnutí o zahájení řízení. Usuzuje se, že město Mikkeli odkoupilo pozemky a stavbu za cenu, která odrážela jejich hodnotu, a že je splněno kritérium investora v tržním hospodářství. Komise proto vyvozuje závěr, že dotyčné opatření nezahrnuje státní podporu.
7.3.3. Záruka poskytnutá dne 8. března 2004 (opatření č. 4) a záruka poskytnutá dne 10. května 2004 (opatření č. 5)
(163)
Stejně jako u záruky poskytnuté v červnu 2000 je třeba rozlišovat několik kroků (poskytnutí záruky; platba na základě záruky; změna podmínek úvěru; viz 132. bod odůvodnění). Níže je proto přezkoumáno, zda záruky poskytnuté v březnu 2004 a v květnu 2004 představují státní podporu. Otázka, zda by změna podmínek úvěru mohla představovat státní podporu, je posouzena jako součást opatření č. 6 (viz 188.-195. bod odůvodnění).
(164)
Opatření č. 4: V rozporu s tvrzeními Finska uvedenými v (92). bodě odůvodnění se Komise domnívá, že přeměna existujících závazků na novou záruku může představovat státní podporu. V této souvislosti je nutno rozlišovat mezi existující podporou a novou podporou. Definice existující podpory zahrnuje jednotlivé podpory, které byly zavedeny před vstupem Smlouvy v platnost (čl. 1 písm. b) procesního nařízení), Naopak novou podporou je „každá podpora […], která není existující podporou, včetně změn existující podpory“ (čl. 1 písm. c) procesního nařízení). Podle nařízení Komise (ES) č. 794/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 659/1999 (49), se změnou rozumí „jakákoli změna kromě úprav čistě formálního či administrativního charakteru, která nemůže ovlivnit hodnocení slučitelnosti opatření se společným trhem“.
(165)
Město Mikkeli udělilo dne 8. března 2004 ve skutečnosti novou záruku, která představovala zajištění nového úvěru poskytnutého bankou Tapiola dne 14. dubna 2004. Novou záruku nelze považovat za pokračování staré záruky, jelikož byla udělena pro nový úvěr s novými podmínkami. Názor Komise nemění ani skutečnost, že tento úvěr nahradil úvěr poskytnutý bankou Tapiola v roce 1992, za který se zaručilo město Mikkeli. Ačkoliv je pravdou, že nový úvěr představoval nesplacenou jistinu starého úvěru, úroková sazba byla pro společnost Karjaportti příznivější (4,5 % ročně u starého úvěru; 4 % ročně u nového úvěru) a došlo ke změně doby trvání půjčky (starý úvěr měl být splacen do deseti let od poskytnutí, tj. v listopadu 2002; nový úvěr umožňoval splácení do roku 2014). Celkově je částka nového úvěru (jistina plus úroky za roky 2004 až 2014) vyšší než u starého úvěru. Poskytnutím nové záruky se riziko pro město Mikkeli, a tudíž i výše záruky, v porovnání se starou zárukou zvýšily. Poskytnutí nové záruky je nutno pokládat za změnu staré záruky, což umožňuje považovat novou záruku za novou podporu. Tvrzení Finska, že stará záruka byla poskytnuta před přistoupením Finska, a lze ji tudíž považovat za existující podporu a že novou záruku nelze považovat za poskytnutí nové podpory, lze proto zamítnout.
(166)
Otázku, zda záruka poskytla příjemci výhodu, lze posoudit na základě sdělení o zárukách z roku 2008. V době provedení opatření platilo sdělení o zárukách z roku 2000. Jak je však objasněno v 134. bodě odůvodnění, Komise použije při posuzování opatření sdělení o zárukách z roku 2008. Podle bodu 3.2 sdělení o zárukách z roku 2008 lze existenci státní podpory v případě individuálních státních záruk vyloučit, jsou-li splněny čtyři kumulativní požadavky (viz 135. bod odůvodnění). Posuzovaná záruka pokrývá úvěr v plné výši. To postačuje ke konstatování, že existenci státní podpory nelze vyloučit na základě bodu 3.2 sdělení o zárukách z roku 2008. V rozporu s tvrzením Finska se Komise mimoto domnívá, že v březnu 2004 již byla společnost Karjaportti podnikem v nesnázích ve smyslu pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999 (viz 123.-128. bod odůvodnění), což je další důvod, proč záruka nemůže spadat do oblasti působnosti bodu 3.2 sdělení o zárukách z roku 2008.
(167)
Záruka byla navíc udělena bez jakéhokoli poplatku za poskytnutí záruky, ačkoli se společnost potýkala s problémy a riziko pro město Mikkeli bylo možno považovat za značné. Záruka pokrývala dotyčný úvěr v plné výši, tj. orgán, který záruku poskytl, nesl sám riziko nesplacení příjemcem, a záruka byla udělena jako absolutní záruka, tj. ručitel odpovídal za jistinu, jako by se jednalo o jeho vlastní dluh, a věřitel mohl ručitele požádat o splacení jistiny, jakmile se stala splatnou.
(168)
Finsko se domnívá, že opatření je v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství, zejména vzhledem k účasti soukromých stran. Toto tvrzení lze zamítnout. Podle informací předložených Finskem soukromé strany za prvé neposkytly příjemci záruky, nýbrž úvěry. Za druhé, úvěry soukromých stran nebyly poskytnuty ve stejné době jako zaručené půjčky na důchody. Za třetí, úroková sazba, kterou požadovala u úvěru přinejmenším jedna ze soukromých stran, byla vyšší než úroková sazba u půjčky na důchody. Co je důležitější, soukromé strany souhlasily pouze s krátkodobými úvěry trvajícími několik měsíců, zatímco záruka poskytnutá městem Mikkeli se vztahovala na úvěr s desetiletou dobou trvání.
(169)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem se usuzuje, že opatření poskytuje společnosti Karjaportti výhodu. Opatření č. 4 mimoto splňuje všechny ostatní požadavky vztahující se na existenci státní podpory. Jak je podrobně popsáno v 133., 140. a 141. bodě odůvodnění, rovněž tato záruka zahrnuje státní prostředky a lze ji přičíst státu, je selektivní a narušuje hospodářskou soutěž a ovlivňuje obchod mezi členskými státy.
(170)
Opatření č. 5: Tvrzení Finska, že opatření bylo provedeno s cílem pokračovat v investici, která byla zahájena v roce 2000, lze zamítnout, jelikož záruka jednoznačně představovala nové opatření.
(171)
Podle bodu 3.2 sdělení o zárukách z roku 2008 lze existenci státní podpory v případě individuální státní záruky vyloučit, jsou-li splněny čtyři kumulativní požadavky (viz 135. bod odůvodnění). Stejně jako u opatření č. 4 pokrývá posuzovaná záruka úvěr v plné výši a v květnu 2004 již byla společnost Karjaportti podnikem v nesnázích ve smyslu pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999 (viz 123.-128. bod odůvodnění). Záruka proto nemůže spadat do oblasti působnosti bodu 3.2 sdělení o zárukách z roku 2008.
(172)
Obdobně jako u opatření č. 4 byla záruka navíc udělena bez jakéhokoli poplatku za poskytnutí záruky, ačkoli se společnost potýkala s problémy a riziko pro město Mikkeli lze považovat za značné. Záruka pokrývala dotyčný úvěr v plné výši a byla poskytnuta jako absolutní záruka. V daném případě se proto Komise na rozdíl od názoru Finska domnívá, že opatření poskytuje společnosti Karjaportti výhodu.
(173)
Opatření č. 5 mimoto splňuje všechny ostatní požadavky vztahující se na existenci státní podpory. Jak je podrobně popsáno v 133., 140. a 141. bodě odůvodnění, rovněž tato záruka zahrnuje státní prostředky a lze ji přičíst státu, je selektivní a narušuje hospodářskou soutěž a ovlivňuje obchod mezi členskými státy.
(174)
Na základě výše uvedených skutečností vyvozuje Komise závěr, že opatření č. 4 a č. 5 představují státní podporu.
(175)
Finsko nepředložilo žádná tvrzení, pokud jde o slučitelnost opatření č. 4. U opatření č. 5 se Finsko dovolávalo čl. 107 odst. 3 písm. a) SFEU a pokynů k regionální podpoře z roku 1998 (viz 95. bod odůvodnění). Pokyny k regionální podpoře z roku 1998 však nemohou sloužit jako základ slučitelnosti, jelikož v době poskytnutí obou záruk již byla společnost Karjaportti podnikem v obtížích (viz 123.-128. bod odůvodnění). Podle pokynů k regionální podpoře z roku 1998 je nutno podporu pro podniky v potížích posoudit podle pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci (50). Komise proto za prvé posoudí, zda jsou opatření č. 4 a č. 5 slučitelná jako podpora na záchranu a restrukturalizaci podle pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci. V době provedení těchto opatření platily pokyny k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999 (51).
(176)
Podle pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999 musí podpora na záchranu splňovat určité požadavky, které posuzované opatření nesplňuje.
(a)
Za prvé, ačkoliv opatření obsahuje podporu likvidity ve formě záruky (bod 23 písm. a) pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999), úvěry, na něž se příslušné záruky vztahují, nebyly poskytnuty s úrokovou sazbou přinejmenším srovnatelnou s úrokovými sazbami půjček pro zdravé podniky (referenční sazba pro Finsko platná v březnu 2004: 4,43 % plus 100 základních bodů; referenční sazba pro Finsko platná v květnu 2004: 4,43 % plus 100 základních bodů).
(b)
Za druhé, záruky nebyly spojeny s půjčkami, které mají být splaceny v období ne delším než dvanáct měsíců po vyplacení poslední splátky podniku (bod 23 písm. b) pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999).
(c)
Finsko za třetí neposkytlo žádné informace o tom, že podpora byla oprávněná na základě vážných sociálních důvodů a že neměla žádné závažné účinky přelévání na ostatní členské státy (bod 23 písm. c) pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999).
(d)
Za čtvrté, záruky nebyly ukončeny nejpozději do šesti měsíců, ani nebyl vypracován restrukturalizační plán ve smyslu pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999 (bod 23 písm. d) pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999).
(e)
K dispozici nejsou rovněž žádné údaje o tom, že záruky byly omezeny na částku nezbytnou k udržení podniku v provozu po dobu, během níž je podpora schvalována (bod 23 písm. e) pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999).
(177)
Opatření č. 4 a č. 5 nesplňují rovněž všechny požadavky vztahující se na podporu na restrukturalizaci stanovené v pokynech k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999.
(a)
Za prvé, opatření nebyla podmíněna provedením restrukturalizačního plánu (bod 31 pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999). Podotýká se, že nebyl vypracován restrukturalizační plán ve smyslu bodu 32 a následujících bodů pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999.
(b)
Od příjemců podpory se za druhé očekává, že významně přispějí k restrukturalizačnímu plánu ze svých vlastních zdrojů (bod 40 pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999), a v případě posuzovaných opatření nejsou k dispozici žádné údaje o vlastním příspěvku příjemce.
(c)
Za třetí, aby se zamezilo nepřípustnému narušení hospodářské soutěže, je nutno přijmout kompenzační opatření (bod 37 pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999). Takováto opatření nebyla stanovena.
(178)
Komise se proto domnívá, že opatření nebyla provedena v souladu s pokyny k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999.
(179)
Dále je třeba posoudit, zda by opatření č. 4 a č. 5 mohla být slučitelná na základě některé z ostatních výjimek stanovených v čl. 107 odst. 2 a 3 SFEU.
(180)
Výjimky stanovené v čl. 107 odst. 2 SFEU se v daném případě nepoužijí, jelikož dotyčná opatření nemají sociální povahu, nejsou poskytnuta individuálním spotřebitelům, nemají nahradit škody způsobené přírodními pohromami nebo jinými mimořádnými událostmi a nebyla poskytnuta hospodářství určitých oblastí Spolkové republiky Německo postižených rozdělením Německa.
(181)
Další výjimky jsou stanoveny v čl. 107 odst. 3 SFEU.
(182)
V čl. 107 odst. 3 písm. a) SFEU je stanoveno, že za slučitelné s vnitřním trhem mohou být prohlášeny „podpory, které mají napomáhat hospodářskému rozvoji oblastí s mimořádně nízkou životní úrovní nebo s vysokou nezaměstnaností“. V době provedení opatření se společnost Karjaportti nacházela v takovéto oblasti.
(183)
V době provedení opatření č. 4 a č. 5 byla slučitelnost státní podpory pro podporované oblasti upravena pokyny k regionální podpoře z roku 1998. Podle těchto pokynů nejsou podniky v potížích způsobilé pro regionální podporu. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem proto Komise vyvozuje závěr, že podpora není způsobilá pro výjimku stanovenou v čl. 107 odst. 3 písm. a) SFEU.
(184)
V čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU je stanoveno, že za slučitelné s vnitřním trhem mohou být prohlášeny „podpory, které mají napomoci uskutečnění některého významného projektu společného evropského zájmu anebo napravit vážnou poruchu v hospodářství některého členského státu“. Komise podotýká, že dotyčná podpora nemá napomoci uskutečnění významného projektu společného evropského zájmu, a Komise rovněž nezjistila, že by měla napravit vážnou poruchu ve finském hospodářství. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem proto Komise dospěla k závěru, že podpora není způsobilá pro výjimku stanovenou v čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU.
(185)
V čl. 107 odst. 3 písm. d) SFEU se uvádí, že za slučitelné se SFEU mohou být prohlášeny podpory určené na pomoc kultuře a zachování kulturního dědictví, jestliže neovlivní podmínky obchodu a hospodářské soutěže v Unii v míře odporující společnému zájmu. Tento článek se v daném případě zjevně nepoužije.
(186)
Ustanovení čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU umožňuje schválit státní podpory, které mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem. Komise vypracovala řadu pokynů a sdělení, jež objasňují, jak bude uplatňovat výjimku obsaženou v tomto článku. Komise se však domnívá, že vzhledem k povaze a charakteru podpory je zjevné, že v daném případě nejsou použitelné výjimky podle těchto pokynů a sdělení.
(187)
Na základě výše uvedených tvrzení se Komise domnívá, že opatření č. 4 a č. 5 zahrnují státní podporu, která není slučitelná s vnitřním trhem.
7.3.4. Restrukturalizace pod soudním dohledem (opatření č. 6)
(188)
Hlavním tvrzením Finska popsaným v 96.-98. bodě odůvodnění je to, že město Mikkeli nebylo velkorysejší než ostatní věřitelé společnosti, nýbrž že jednalo společně se soukromými věřiteli příjemce a za stejných podmínek. Město Mikkeli proto jednalo jako soukromý investor v tržním hospodářství, když souhlasilo s programem restrukturalizace.
(189)
První otázkou, kterou je třeba v této souvislosti ověřit, je, zda se kritérium investora v tržním hospodářství vztahuje na případy, kdy jeden či více veřejných subjektů, jejichž chování lze přičíst státu, provádí několik opatření ve prospěch jednoho podniku. Touto otázkou se zabýval Soud prvního stupně ve věci BP Chemicals v. Komise (52). Podle Soudu neznamená samotná skutečnost, že veřejný podnik již uskutečnil kapitálové injekce do dceřiné společnosti, které se považují za „podporu“, automaticky to, že další kapitálové injekce nemohou být považovány za investici, která splňuje kritérium soukromého investora v tržním hospodářství. Komise však musí určit, zda lze několik opatření ve prospěch jednoho podniku přiměřeně oddělit a posoudit jako samostatná opatření. V této souvislosti je podle Soudu nutno posoudit časovou posloupnost dotyčných opatření, jejich účel a situaci dceřiné společnosti v době přijetí každého rozhodnutí o vložení kapitálu (53).
(190)
V dotyčném případě musí Komise určit, zda lze záruky poskytnuté v březnu a v květnu 2004 (opatření č. 4 a opatření č. 5) oddělit od restrukturalizace pod soudním dohledem (opatření č. 6). Ačkoliv je pravdou, že o všech třech opatřeních bylo rozhodnuto během jednoho roku, Komise podotýká, že se tato opatření uskutečnila v jiném kontextu. Mezitím byla zahájena restrukturalizace pod soudním dohledem, jíž se účastnili všichni věřitelé společnosti. Cílem opatření č. 6 proto již nebylo společnosti umožnit, aby obnovila svou životaschopnost bez platební neschopnosti získáním nových peněžních prostředků od soukromých bank. Město Mikkeli stejně jako všichni ostatní věřitelé usilovalo o získání co nejvyšší částky nesplacených pohledávek na základě omezení vnitrostátního úpadkového práva. Komise se proto domnívá, že opatření č. 6 lze oddělit od opatření č. 4 a č. 5.
(191)
Jak je popsáno v 31. bodě odůvodnění, společnost Karjaportti podala společně se svými soukromými věřiteli u okresního soudu v Mikkeli návrh na restrukturalizaci pod soudním dohledem podle zákona o restrukturalizaci podniků č. 47/1993. Soudu byl předložen program restrukturalizace, včetně podrobných údajů o opatřeních, která jsou v současnosti posuzována. Po ověření soud program restrukturalizace schválil. Komise podotýká, že společnost Karjaportti byla předmětem restrukturalizace pod soudním dohledem podle finského práva. Účelem této restrukturalizace pod soudním dohledem je obnovení životaschopného podnikání dlužníka v tísni, zajištění jeho další životaschopnosti a dosažení restrukturalizace dluhů. Komise se proto domnívá, že opatření, která město Mikkeli přijalo během restrukturalizace pod soudním dohledem, lze posoudit podle zásady investora v tržním hospodářství.
(192)
Podle rozsudku ve věci Magefesa (54) mohou v případě, je-li stát velkorysejší než ostatní věřitelé společnosti, opatření v rámci restrukturalizace pod soudním dohledem představovat státní podporu. Komise proto ověří, zda se v rámci restrukturalizace se soukromými a veřejnými věřiteli skutečně zacházelo stejně.
(193)
Za prvé se uvádí, že celkově představuje […] restrukturalizovaných dluhů (přibližně [30-70] %) dluhy vůči soukromým věřitelům. K hlavním soukromým věřitelům patří Nordea Bank, Pohjola Bank a Nordea Financing. Za druhé je třeba vzít v úvahu, že věřitelé společnosti Karjaportti byli rozděleni do různých skupin podle pořadí. Společně se soukromými věřiteli Nordea Bank, OKO/Pohjola Bank a Nordea Financing a rovněž specializovanou finanční společností Finnvera, která je ve vlastnictví státu, patřilo město Mikkeli do skupiny věřitelů s velkými zajištěnými pohledávkami. Jak je patrné v tabulce IV, v rámci těchto velkých zajištěných pohledávek má město Mikkeli podíl ve výši [10-40] %, zatímco na soukromé věřitele připadá společně podíl ve výši [30-70] %. Společnost Finnvera má podíl ve výši [10-40] %.
(194)
Níže bude každé z opatření přijatých městem Mikkeli posouzeno podrobněji:
(195)
Snížení úrokových sazeb u zajištěných pohledávek: Jak je patrné v tabulce V, úrokové sazby u úvěrů a ostatních dluhů (nezaplacené poplatky), které se považovaly za „velké zajištěné pohledávky“, byly u soukromých a veřejných věřitelů stejné s výjimkou […]. Tento věřitel získal u všech nesplacených částek od zahájení restrukturalizace úrokovou sazbu […] EURIBOR, zatímco ostatní věřitelé získali u části nesplacených částek do roku 2010 pouze úrokovou sazbu […] EURIBOR minus […] %. Příčinou tohoto rozdílu byla skutečnost, že […] měl nejvyšší pořadí, co se týká zajištění poskytnutého společností Karjaportti. Usuzuje se, že vyšší pořadí […] odůvodňuje rozdíl v použitých úrokových sazbách.
(196)
Úprava splátkového kalendáře: Pohledávky města Mikkeli byly odloženy ve stejném rozsahu jako pohledávky ostatních zajištěných věřitelů. Jak je patrné v tabulce VI, společnost Karjaportti musí všem zajištěným věřitelům hradit splátky od července 2009 do roku 2015, kdy se stane splatnou největší část těchto splátek (43 % jistiny každé zajištěné pohledávky). Splátky, které je nutno každému věřiteli hradit, mají ve vztahu k celkové výši pohledávky příslušného věřitele stejný poměr (2 % dlužné částky u prvních tří splátek; 4 % u dalších dvou splátek; 6 % u zbývající splátky). Poslední splátka představuje u každého ze zajištěných věřitelů 43 % jistiny. S městem Mikkeli se tudíž nezacházelo méně příznivě než se soukromými věřiteli v podobné situaci.
(197)
Podmíněné prominutí pohledávek: Podle programu restrukturalizace (jak je popsáno v 42. a 43. bodě odůvodnění) jsou částky, které mají být na konci restrukturalizace pod soudním dohledem prominuty v případě, že nebudou splněny určité ekonomické požadavky, založeny na srovnání mezi hodnotou zajištění v případě, že společnost Karjaportti pokračuje v činnosti, a hodnotou zajištění v případě jeho uplatnění, určenou pro každého příslušného věřitele s přihlédnutím k příslušnému pořadí. Hodnota zajištění byla u obou scénářů stanovena dvěma nezávislými odhadci v době vypracovávání programu restrukturalizace, a to na základě srovnatelných cen a údajů o nájemném. V tomto kontextu nemusí […] pohledávky na konci restrukturalizace pod soudním dohledem prominout, jelikož je věřitelem s nejvyšším pořadím. I u ostatních věřitelů byly příslušné částky stanoveny podle zmíněné metodiky, což vedlo k částkám uvedeným v 43. bodě odůvodnění. Metodiku použitou při stanovování příslušných částek lze považovat za věrohodnou, zejména kvůli tomu, že v případě obou scénářů spojuje příslušné pořadí s hodnotou zajištění. V praxi byl výpočet založen na oceněních nezávislého odborníka a u všech věřitelů se při stanovování částek, o něž mohou být restrukturalizované dluhy na konci restrukturalizace pod soudním dohledem maximálně sníženy, použily stejné zásady. Vzhledem k těmto skutečnostem lze mít za to, že se se všemi věřiteli zacházelo stejně.
(198)
Komise se celkově domnívá, že se během restrukturalizace pod soudním dohledem s městem Mikkeli nezacházelo méně příznivě než se soukromými věřiteli. Objevují-li se rozdíly oproti ostatním věřitelům, jsou odůvodněny různou kvalitou zajištění u příslušných věřitelů. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem se proto vyvozuje závěr, že příjemce nezískal výhodu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU plynoucí z restrukturalizace pod soudním dohledem. Pochybnosti, které Komise uvedla v rozhodnutí o zahájení řízení, byly rozptýleny a opatření popsaná v 31.-43. bodě odůvodnění nepředstavují státní podporu.
7.3.5. Odkoupení akcií (opatření č. 7)
(199)
Komise za prvé podotýká, že odkoupení akcií nebylo součástí restrukturalizace pod soudním dohledem.
(200)
Finsko tvrdí, že město Mikkeli při odkoupení akcií jednalo v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství. Za prvé, podle logiky v rozsudku ve věci BP Chemicals (viz 189.-191. bod odůvodnění) je třeba určit, zda lze v případě opatření č. 7 použít zásadu investora v tržním hospodářství, jelikož město Mikkeli provedlo opatření podpory ve prospěch společnosti Karjaportti již v minulosti. V této souvislosti Komise podotýká, že opatření č. 4 a č. 5 byla přijata před zahájením restrukturalizace pod soudním dohledem, zatímco k odkupu akcií došlo až posléze. Zatímco účelem opatření č. 4 a č. 5 bylo umožnit, aby měl příjemce nadále přístup k likviditě, po zahájení restrukturalizace pod soudním dohledem bylo zřejmé, že tyto potřeby budou řešeny v rámci tohoto řízení. Usuzuje se proto, že opatření č. 7 lze oddělit od opatření č. 4 a č. 5 a že se na opatření č. 7 vztahuje zásada investora v tržním hospodářství.
(201)
Jak je popsáno v 156. bodě odůvodnění, zásada investora v tržním hospodářství se vztahuje na nákup pozemků či jiných aktiv státem. Finsko předložilo ocenění akcií, které provedla společnost […] (55), agentura pro správu nemovitostí se sídlem v Helsinkách. Ocenění ze dne 29. března 2005 stanovilo hodnotu akcií realitní společnosti v rozmezí od 1 milionu EUR do 1,1 milionu EUR. Ocenění vycházelo z hodnoty majetku ve vlastnictví společnosti. K určení hodnoty byly použity dvě metody: kapitálová hodnota při tržním nájemném (podle statistik bydlení sestavených finským statistickým úřadem) a hodnota při dalším prodeji (podle požadovaných cen).
(202)
V době prodeje akcií byla nemovitost pronajata s nájemným nižším, než bylo tržní nájemné. Podle ocenění bylo možné dosáhnout při maximálním ročním zvyšování nájemného do dvou let tržního nájemného. Hodnota nemovitosti byla proto v době prodeje upravena a město Mikkeli nakonec akcie odkoupilo za cenu ve výši 860 000 EUR.
(203)
Ocenění provedl nezávislý odborník. Použitou metodikou bylo (jak bylo popsáno výše) nejprve ověření kapitálové hodnoty při tržním nájemném a poté hodnoty při dalším prodeji. Obě hodnoty vycházely z tržních údajů a obě hodnoty byly použity ke stanovení hodnoty akcií, která byla upravena na úroveň nájemného převládajícího v době prodeje. Tato metodika se považuje za přijatelnou. Komise vyvozuje závěr, že akcie ve společnosti Kiinteistö Oy Suksimäki byly odkoupeny za tržní cenu a že opatření společnost Karjaportti nezvýhodnilo.
(204)
Na základě výše uvedených skutečností byly pochybnosti Komise, které byly uvedeny v rozhodnutí o zahájení řízení, rozptýleny a vyvozuje se závěr, že opatření nezahrnuje státní podporu.
7.3.6. Přeměna nezaplacených úroků na úvěry (opatření č. 8)
(205)
Finsko tvrdí, že přeměna nezaplacených úroků na úvěry je obvyklým opatřením v rámci restrukturalizace pod soudním dohledem. Je pravdou, že toto opatření lze považovat za opatření neodmyslitelně spojené s restrukturalizací pod soudním dohledem. V dotyčném případě byla přeměna nezaplacených úroků na úvěry v roce 2005 u všech věřitelů s velkými zajištěnými pohledávkami ([dva soukromí věřitelé] a společnost Finnvera) v zásadě stanovena již v programu restrukturalizace. Vzhledem k tomu nepovažuje Komise přeměnu nezaplacených úroků na úvěr za státní podporu. Je však nutno ověřit, zda úroková sazba, kterou město Mikkeli účtovalo společnosti Karjaportti, tuto společnost nezvýhodňovala.
(206)
V této souvislosti se Finsko domnívá, že město Mikkeli jednalo v souladu se zásadou soukromého investora v tržním hospodářství, jelikož soukromí věřitelé přeměnili nezaplacené úroky na úvěry společně s městem Mikkeli. Ze stejného důvodu jako v případě restrukturalizace pod soudním dohledem se za prvé usuzuje, že v případě opatření č. 8 je možné použít zásadu soukromého investora v tržním hospodářství, jelikož toto opatření lze oddělit od opatření č. 4 a č. 5 (viz 189.-191. bod odůvodnění). S ohledem na použití zásady soukromého investora v tržním hospodářství v daném případě Komise podotýká toto: Ačkoliv je pravdou, že se změna týkala nejen města Mikkeli, nýbrž rovněž [soukromých věřitelů], úroková sazba účtovaná u těchto úvěrů nebyla stejná. Ve skutečnosti [jeden soukromý věřitel] požadoval tříměsíční EURIBOR plus 1,5 % a [další] soukromý investor tříměsíční EURIBOR plus 2 %, zatímco město Mikkeli požadovalo pouze tříměsíční EURIBOR plus 0,3 %. Úroková sazba, s níž město Mikkeli souhlasilo u tohoto úvěru, je proto o 1,2 % nižší než úroková sazba účtovaná [jedním soukromým věřitelem] a o 1,7 % nižší než úroková sazba účtovaná [druhým soukromým věřitelem]. Tvrzení, že město Mikkeli jednalo stejně jako soukromí věřitelé, lze tudíž zamítnout. Vzhledem k rozdílu v úrokových sazbách lze rovněž vyloučit, že město Mikkeli účtovalo u úvěru tržní poplatek. Úvěr, na nějž město Mikkeli přeměnilo nezaplacené úroky, proto společnost Karjaportti zvýhodnil.
(207)
Opatření č. 8 mimoto splňuje všechny ostatní požadavky vztahující se na existenci podpory. Jak je podrobně popsáno v 133., 140. a 141. bodě odůvodnění, úvěr zahrnuje státní prostředky a lze jej přičíst státu, je selektivní a narušuje hospodářskou soutěž a ovlivňuje obchod mezi členskými státy.
(208)
Na základě výše uvedených skutečností vyvozuje Komise závěr, že opatření č. 8 představuje státní podporu.
(209)
Finsko nepředložilo žádná tvrzení ohledně slučitelnosti opatření č. 8. Jelikož v době přeměny nezaplacených úroků byla společnost Karjaportti podnikem v obtížích (viz 123.-129. bod odůvodnění), Komise nejprve posoudí, zda je opatření č. 8 slučitelné jako podpora na záchranu a restrukturalizaci podle pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci. V době provedení tohoto opatření byly použitelné pokyny k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004 (56).
(210)
Podle pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004 musí podpora na záchranu splňovat určité požadavky, které dotyčné opatření nesplňuje.
(a)
Za prvé, ačkoliv opatření spočívá v likvidní podpoře ve formě úvěru (bod 25 písm. a) pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004), účtovaná úroková sazba není srovnatelná alespoň se sazbami, které jsou běžné u zdravých podniků (referenční sazba pro Finsko platná v prosinci 2005: 4,08 % plus 100 základních bodů; úrokovou sazbou účtovanou u úvěru byl tříměsíční EURIBOR + 0,3 %, což ke dni 19. prosince 2005 představovalo 2,486 % plus 30 základních bodů).
(b)
Finsko se za druhé nezavázalo, že do šesti měsíců od schválení podpory sdělí plán restrukturalizace, a doba trvání opatření nebyla omezena na šest měsíců (bod 25 písm. a) a c) pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004).
(c)
Za třetí nebyla dodržena zásada „jednou a dost“ (bod 25 písm. e) pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004), jelikož společnost obdržela neslučitelnou a protiprávní státní podporu již při dřívějších potížích.
(211)
Opatření nesplňuje rovněž všechny požadavky vztahující se na podporu na restrukturalizaci stanovené v pokynech k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004.
(a)
Opatření není za prvé podmíněno prováděním plánu restrukturalizace (bod 34 pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004). Ačkoliv je pravdou, že během restrukturalizace pod soudním dohledem byl vypracován program restrukturalizace společnosti Karjaportti, tento program nesplňuje požadavky uvedené v bodě 35 pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004 (doba trvání 10 let, žádná analýza citlivosti, neobnovení dlouhodobé životaschopnosti v přiměřené lhůtě).
(b)
Od příjemců podpory se za druhé očekává, že k plánu restrukturalizace přispějí významným dílem z vlastních zdrojů (bod 43 pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004), a v případě posuzovaných opatření neexistují žádné údaje o vlastním příspěvku příjemce.
(c)
Opatření za třetí nedodržuje zásadu „jednou a dost“, jelikož společnost obdržela neslučitelnou a protiprávní státní podporu již při dřívějších potížích.
(212)
Komise se proto domnívá, že opatření nebylo provedeno v souladu s pokyny k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004.
(213)
Dále je třeba posoudit, zda by mohlo být opatření č. 8 slučitelné na základě některé z výjimek stanovených v čl. 107 odst. 2 a 3 SFEU. Ze stejných důvodů, jaké byly uvedeny u opatření č. 4 a opatření č. 5 (viz 179.-186. bod odůvodnění), se Komise domnívá, že se nepoužije žádná z výjimek. Komise proto dospěla k závěru, že opatření č. 8 zahrnuje státní podporu, která není slučitelná s vnitřním trhem.
7.3.7. Odpis dluhů v účetních výkazech za rok 2006 a 2008 (opatření č. 9 a opatření č. 10)
(214)
Za prvé je nutno ověřit, zda tento odpis dluhů mohl poskytnout společnosti Karjaportti výhodu. Tak by tomu bylo v případě, že by město Mikkeli upustilo od vymáhání dluhů, tj. kdyby společnosti dotyčné dluhy prominulo.
(215)
Jak je popsáno v 105. bodě odůvodnění, Finsko potvrdilo, že odepsání dluhů bylo pouze účetním opatřením, které neovlivní právní vztah mezi věřitelem a dlužníkem, tj. že dluhy nebyly prominuty. Podle dokumentů, které Finsko předložilo, usiluje město Mikkeli i nadále o splacení dluhů.
(216)
V souladu se zásadou obezřetnosti podle správných účetních postupů a zákonem o účetnictví č. 1336/1997 nesmí hodnota pohledávek vykázaných v rozvaze překročit jejich pravděpodobnou hodnotu. Proto pohledávky, které pravděpodobně nemohou být inkasovány, jsou ve výkazu zisků a ztrát uvedeny jako výdaje.
(217)
Na základě výše uvedených skutečností se Komise domnívá, že se odepsání dluhů uskutečnilo v souladu s účetními standardy pouze v účetních výkazech města Mikkeli a příslušné pohledávky jsou v rámci restrukturalizace pod soudním dohledem i nadále vymáhány.
(218)
Pochybnosti, které Komise uvedla v rozhodnutí o zahájení řízení, byly rozptýleny a lze vyvodit závěr, že opatření neposkytla společnosti Karjaportti žádnou výhodu. Opatření č. 9 a č. 10 proto nezahrnují státní podporu.
7.3.8. Úprava splátkového kalendáře od roku 2009 (opatření č. 12)
(219)
Tvrzení Finska, že opatření je spojeno s restrukturalizací pod soudním dohledem a nezahrnuje státní podporu, lze zamítnout. Za prvé, úprava splátkového kalendáře v roce 2009 se v počátečním programu restrukturalizace nepředpokládala a za druhé, skutečnost, že tato restrukturalizace je prováděna v souladu s vnitrostátními právními předpisy, nepostačuje k vyloučení státní podpory (57).
(220)
Za státní podporu lze v zásadě považovat rovněž opatření snižující poplatky, jež jsou obvykle zahrnuty v rozpočtu daného podniku. Co se týká úpravy splátkového kalendáře, Komise posuzuje takovéto chování pomocí kritéria soukromého věřitele (58). Podle něho je stát posuzován jako veřejný věřitel, který usiluje podobně jako soukromý věřitel o navrácení jemu dlužných částek a který za tímto účelem uzavírá s dlužníkem dohody, podle kterých je pro nahromaděné dluhy stanoven splátkový kalendář nebo jsou jejich platby rozvrženy za účelem usnadnění jejich splácení (59). Příznivé zacházení ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU existuje v případě, že dlužná částka může být veřejnému věřiteli vrácena za příznivějších podmínek, než by připustil soukromý věřitel. Komise bere na vědomí tvrzení Finska, že úprava splátkového kalendáře nebyla provedena, jelikož ji správní soud v Kuopio (Kuopion Hallinto-Oikeus) zakázal. Jak však uvedlo Finsko, splátkový kalendář byl přesto prodloužen, což vedlo k odkladu splatných plateb. V této souvislosti Komise podotýká, že se skutečně provedená úprava splátkového kalendáře liší od oznámené úpravy splátkového kalendáře, pokud jde o částky a lhůty. Částka, která byla městem Mikkeli skutečně restrukturalizována, je nižší než původně oznámená částka, a úprava splátkového kalendáře byla povolena na kratší dobu, než bylo oznámeno původně. Vzhledem k tomu se usuzuje, že oznámené opatření bylo provedeno se změnami. Bez ohledu na tyto změny Komise uvádí, že by soukromý věřitel nepovolil úpravu splátkového kalendáře v jakékoli formě, a to z důvodů uvedených v tomto bodě odůvodnění.
(221)
Soukromý věřitel obvykle vymáhá své pohledávky, pokud předem uzavřel dohody o úpravě splátkového kalendáře, které dlužník nedodržel (60). Město Mikkeli naproti tomu souhlasilo s další úpravou splátkového kalendáře poté, co společnost Karjaportti nedodržela podmínky úpravy splátkového kalendáře, které byly schváleny během restrukturalizace pod soudním dohledem. Pro nevymáhání mimoto neexistují žádné zvláštní důvody, jako je vyšší zajištění poskytnuté městu Mikkeli. Pokud jde o vyhlídky týkající se budoucí ziskovosti a životaschopnosti společnosti, Komise se domnívá, že finanční situace společnosti byla taková, že neumožňovala domnívat se, že by investice mohly v přiměřené lhůtě dosáhnout přijatelné úrovně ziskovosti. V době provedení opatření se společnost Karjaportti nacházela v úpadkovém řízení a od roku 2004 ve společnosti probíhala restrukturalizace pod soudním dohledem. Vzhledem k těmto skutečnostem Komise podotýká, že by hypotetický soukromý věřitel ve stejné situaci jako město Mikkeli nesouhlasil s další úpravou splátkového kalendáře.
(222)
Finsko v této souvislosti tvrdí, že město Mikkeli jednalo stejně jako ostatní věřitelé společnosti Karjaportti.
(223)
Co se týká oznámené úpravy splátkového kalendáře, dohoda se soukromými věřiteli byla podle Finska podmíněna dohodou s městem Mikkeli. Za druhé se zdá, že zamýšlená úprava splátkového kalendáře nepředpokládala u všech zajištěných věřitelů stejné podmínky. Zatímco město Mikkeli by odložilo splacení dlužných částek na rok 2011, soukromí věřitelé by obdrželi splátku již v roce 2009. Vzhledem k těmto skutečnostem lze tvrzení Finska zamítnout.
(224)
Na základě výše uvedeného vyvozuje Komise závěr, že opatření nesplňuje kritérium soukromého věřitele a poskytuje společnosti Karjaportti výhodu.
(225)
Co se týká ostatních požadavků vztahujících se na existenci státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, Komise podotýká, že úpravu splátkového kalendáře schválilo město Mikkeli, a proto zahrnuje státní prostředky a lze ji přičíst státu. Opatření lze považovat rovněž za selektivní. Opatření narušuje hospodářskou soutěž a ovlivňuje obchod mezi členskými státy, jak je podrobněji popsáno v 133., 140. a 141. bodě odůvodnění.
(226)
Na základě výše uvedených skutečností dospěla Komise k závěru, že opatření představuje státní podporu.
(227)
Hlavním tvrzením Finska bylo to, že toto opatření nezahrnuje státní podporu; opatření č. 12 však oznámilo rovněž jako podporu na záchranu (viz 1. bod odůvodnění). Když město Mikkeli souhlasilo s úpravou splátkového kalendáře, byla společnost Karjaportti ve skutečnosti podnikem v obtížích ve smyslu bodu 10 písm. c) pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004 (viz 123.-129. bod odůvodnění). Slučitelnost dotyčného opatření je proto nutno posoudit na základě pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004.
(228)
Podle pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004 musí podpora na záchranu splňovat určité požadavky, které dotyčné opatření nesplňuje.
(a)
Za prvé, opatření nespočívá v likvidní podpoře ve formě úvěrových záruk nebo úvěrů (bod 25 písm. a) pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004), nýbrž v odkladu plateb.
(b)
Finsko se za druhé nezavázalo, že do šesti měsíců od schválení podpory sdělí plán restrukturalizace, a doba trvání opatření nebyla omezena na šest měsíců (bod 25 písm. a) a c) pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004).
(c)
Za třetí není dodržena zásada „jednou a dost“ (bod 25 písm. e) pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004), jelikož společnost obdržela neslučitelnou a protiprávní podporu již při dřívějších potížích.
(229)
Opatření nesplňuje rovněž všechny požadavky vztahující se na podporu na restrukturalizaci stanovené v pokynech k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004.
(a)
Opatření není za prvé podmíněno prováděním plánu restrukturalizace (bod 34 pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004). Podotýká se, že nebyl vypracován plán restrukturalizace ve smyslu bodu 35 pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004.
(b)
Za druhé se od příjemců podpory očekává, že k plánu restrukturalizace přispějí významným dílem z vlastních zdrojů (bod 43 pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004), a v případě posuzovaných opatření nejsou k dispozici žádné údaje o vlastním příspěvku příjemce.
(c)
Za třetí, aby se zamezilo přílišnému narušení hospodářské soutěže, je nutno přijmout kompenzační opatření (bod 38 pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004). Žádná takováto opatření nebyla stanovena.
(d)
Opatření za čtvrté nedodržuje zásadu „jednou a dost“, jelikož společnost obdržela neslučitelnou a protiprávní podporu již při dřívějších potížích.
(230)
Komise se proto domnívá, že opatření nebylo provedeno v souladu s pokyny k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004.
(231)
Dále je třeba posoudit, zda by opatření č. 12 mohlo být slučitelné na základě některé z ostatních výjimek stanovených v čl. 107 odst. 2 a 3 SFEU.
(232)
V daném případě se nepoužijí výjimky stanovené v čl. 107 odst. 2 SFEU, jelikož toto opatření nemá sociální povahu, není poskytnuto individuálním spotřebitelům, nemá nahradit škody způsobené přírodními pohromami nebo jinými mimořádnými událostmi a nebylo poskytnuto hospodářství určitých oblastí Spolkové republiky Německo postižených rozdělením Německa.
(233)
Další výjimky jsou stanoveny v čl. 107 odst. 3 SFEU.
(234)
V čl. 107 odst. 3 písm. a) SFEU je stanoveno, že za slučitelné s vnitřním trhem mohou být prohlášeny „podpory, které mají napomáhat hospodářskému rozvoji oblastí s mimořádně nízkou životní úrovní nebo s vysokou nezaměstnaností“. V době provedení opatření se společnost Karjaportti nacházela v takovéto oblasti.
(235)
Slučitelnost státní podpory pro podporované oblasti je upravena pokyny k regionální podpoře z roku 1998. Podle těchto pokynů nejsou podniky v potížích způsobilé pro regionální podporu. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem proto Komise vyvozuje závěr, že podpora není způsobilá pro výjimku stanovenou v čl. 107 odst. 3 písm. a) SFEU.
(236)
V čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU je stanoveno, že za slučitelné s vnitřním trhem mohou být prohlášeny „podpory, které mají napomoci uskutečnění některého významného projektu společného evropského zájmu anebo napravit vážnou poruchu v hospodářství některého členského státu“. Komise podotýká, že dotyčná podpora nemá napomoci uskutečnění významného projektu společného evropského zájmu, a Komise rovněž nezjistila, že by měla napravit vážnou poruchu ve finském hospodářství. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem proto Komise dospěla k závěru, že podpora není způsobilá pro výjimku stanovenou v čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU.
(237)
V čl. 107 odst. 3 písm. d) SFEU se uvádí, že za slučitelné se SFEU mohou být prohlášeny podpory určené na pomoc kultuře a zachování kulturního dědictví, jestliže neovlivní podmínky obchodu a hospodářské soutěže v Unii v míře odporující společnému zájmu. Tento článek se v daném případě zjevně nepoužije.
(238)
Ustanovení čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU umožňuje schválit státní podpory, které mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem. Komise vypracovala řadu pokynů a sdělení, jež objasňují, jak bude uplatňovat výjimku obsaženou v tomto článku. Komise se však domnívá, že vzhledem k povaze a charakteru podpory je zjevné, že v daném případě nejsou použitelné výjimky na základě těchto pokynů a sdělení.
(239)
Na základě výše uvedených tvrzení se Komise domnívá, že opatření č. 12 zahrnuje státní podporu, která není slučitelná s vnitřním trhem.
7.4. Opatření provedená společností Finnvera
(240)
Na úvod Komise připomíná, že se Finsko v rámci rozhodnutí o státní podpoře N 715/2006 zavázalo, že činnosti společnosti Finnvera budou omezeny na správu režimů státních podpor. Na tomto základě Komise dne 25. září 2007 (datum rozhodnutí Komise) rozhodla, že osvobození společnosti Finnvera od daně z příjmů nepředstavuje státní podporu. Opatření č. 13 až 17 byla provedena před přijetím rozhodnutí Komise ve věci N 715/2006. Opatření č. 18 bylo provedeno po přijetí rozhodnutí Komise ve věci N 715/2006. Při posuzování opatření č. 18 musí proto Komise vzít v úvahu závazek finských orgánů přijatý v daném případě.
7.4.1. Záruka poskytnutá dne 17. března 2004 (opatření č. 13)
(241)
Aby se opatření považovalo za státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, musí být provedeno přímo či nepřímo ze státních prostředků a lze je přičíst státu. Finsko nezpochybnilo skutečnost, že opatření, která přijala společnost Finnvera, zahrnují státní prostředky a lze je přičíst státu. Podle judikatury se prostředky podniku musí považovat za státní prostředky, pokud stát může prostřednictvím výkonu svého dominantního vlivu na takové podniky rozhodnout o použití jejich prostředků (61). Opatření provedená zvláštní finanční institucí, kterou je podle jejích stanov možné považovat za subjekt veřejného sektoru, lze obecně přičíst státu (62). Soudní dvůr dále objasnil pojem přičitatelnost v rozsudku ve věci Stardust Marine (63). Soudní dvůr uvedl tyto indicie pro zjištění přičitatelnosti: začlenění veřejného podniku do struktur veřejné správy; druh jeho činnosti a výkon této činnosti na trhu za běžných podmínek hospodářské soutěže se soukromými hospodářskými subjekty; právní postavení podniku (tedy zda podléhá veřejnému právu, nebo obecnému právu obchodních společností); intenzita dohledu orgánů veřejné moci nad vedením podniku. V této souvislosti Komise podotýká, že činnosti společnosti Finnvera podléhají správnímu právu, což naznačuje, že je úzce spojena s veřejnou správou. Společnost Finnvera je zvláštní finanční společnost zcela ve vlastnictví státu, která využívá státní záruku a poskytuje převážně státní podpory a financování, jež není snadno dostupné na trhu, například vývozní úvěry. Ačkoli se její činnosti mohou okrajově překrývat s obchodními bankami, nevykonává své činnosti za běžných podmínek hospodářské soutěže se soukromými hospodářskými subjekty. Je ustavena podle obecného práva obchodních společností; současně stát vykonává přísný dohled: stát jmenuje členy dozorčí rady z parlamentních skupin politických stran na základě jejich zastoupení ve finském parlamentu. Většinu členů představenstva je nutno vybrat z kandidátů jmenovaných několika ministerstvy (viz 56. a 57. bod odůvodnění). Vzhledem k těmto skutečnostem se Komise domnívá, že opatření, která přijala společnost Finnvera, zahrnují státní prostředky a lze je přičíst Finsku.
(242)
Pokud jde o otázku, zda opatření č. 13 poskytuje příjemci výhodu, opatření nebylo v rozporu s názorem Finska provedeno spolu se soukromými věřiteli za stejných podmínek. Ačkoli je pravdou, že […] a […] poskytly společnosti Karjaportti v roce 2004 úvěry, Komise nemá k dispozici žádné údaje, že tyto banky poskytly rovněž záruky. Úvěry poskytnuté oběma soukromými věřiteli byly mimoto uděleny až v létě 2004, tj. několik měsíců poté, co společnost Finnvera provedla opatření č. 13, a nelze tudíž mít za to, že společnost Finnvera jednala „společně“ s nimi. Zamítnout lze rovněž tvrzení Finska, že záruka byla udělena v souladu se sdělením o zárukách z roku 2000. Za prvé, jak bylo objasněno výše, Komise při posuzování opatření použila sdělení o zárukách z roku 2008 (viz 134. bod odůvodnění). Podle bodu 3.2 sdělení o zárukách z roku 2008 lze existenci státní podpory v případě individuální státní záruky vyloučit, pokud dlužník nemá finanční potíže. Jelikož se Komise domnívá, že společnost Karjaportti byla v březnu 2004 podnikem v nesnázích ve smyslu pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku1999 (viz 123.-128. bod odůvodnění), lze použití sdělení o zárukách vyloučit. Finsko rovněž uvedlo, že se na záruku vztahoval vysoký poplatek. Vzhledem k finančním potížím společnosti Karjaportti v době poskytnutí záruky se však usuzuje, že poplatek za poskytnutí záruky, který účtovala společnost Finnvera, nepředstavuje tržní poplatek. Celkové finanční náklady příjemce u úvěru spolu se zárukou představovaly [5-8] %, zatímco referenční sazba platná v té době činila 4,43 %, přičemž k ní bylo nutno vzhledem k finančním potížím příjemce přičíst nejméně 400 základních bodů. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem se usuzuje, že opatření poskytuje společnosti Karjaportti výhodu.
(243)
Aby se opatření považovalo za státní podporu, musí být specifické nebo selektivní v tom, že zvýhodňuje pouze určité podniky nebo určitá odvětví výroby. Opatření č. 13 bylo provedeno ve prospěch Karjaportti, jedné konkrétní společnosti. Komise proto usuzuje, že poskytuje příjemci selektivní výhodu.
(244)
Komise musí mimoto posoudit, zda opatření č. 13 pravděpodobně narušuje hospodářskou soutěž a ovlivňuje podmínky obchodu mezi členskými státy. Finsko v této souvislosti tvrdí, že prvek podpory v záruce byl nižší než strop de minimis. V době provedení opatření č. 13 bylo použitelné nařízení Komise (ES) č. 69/2001 ze dne 12. ledna 2001 o použití článků 87 a 88 Smlouvy ES na podporu de minimis (64) (dále jen „nařízení z roku 2001 o podpoře de minimis“) (65). Jedním z požadavků pro použití nařízení z roku 2001 o podpoře de minimis je to, že celková výše podpory de minimis poskytnutá jednomu podniku nesmí v období tří let přesáhnout částku 100 000 EUR. Posuzovaná záruka činila pouze 91 000 EUR, tj. dodržovala strop ve výši 100 000 EUR i v případě, že se za prvek podpory považuje celá částka. Je však třeba určit, zda je nutno opatření č. 13 posoudit společně s opatřením č. 4, zárukou, kterou město Mikkeli poskytlo v březnu 2004, jen 9 dnů před provedením opatření č. 13, zárukou poskytnutou společností Finnvera. Ačkoli tyto dvě záruky poskytly dva různé subjekty a vztahovaly se na dva různé úvěry s různou dobou trvání, oba tyto úvěry nahradily jediný úvěr, který v roce 1992 poskytla banka Tapiola. Lze se tudíž domnívat, že opatření č. 4 a opatření č. 13 byla provedena za stejným účelem, kterým bylo umožnit přeměnu úvěru poskytnutého bankou Tapiola v roce 1992 na nové úvěry. Vzhledem k této úzké souvislosti mezi oběma opatřeními se Komise domnívá, že pro účely použití stropu ve výši 100 000 EUR stanoveného v nařízení z roku 2001 o podpoře de minimis je nutné posuzovat opatření č. 4 a opatření č. 13 jako jedno opatření. Společně přesahuje prvek podpory obsažený v těchto dvou opatřeních 100 000 EUR. Komise proto vyvozuje závěr, že opatření č. 13 nespadá do oblasti působnosti nařízení z roku 2001 o podpoře de minimis.
(245)
Finsko rovněž uvedlo, že opatření č. 13 je pokračováním již existujících závazků, že se tudíž expozice společnosti Finnvera nezvýšila. Podobné tvrzení předložilo Finsko ve vztahu k opatření č. 4. Ze stejného důvodu jako u opatření č. 4 nepovažuje Komise opatření č. 13 za pouhé pokračování dříve provedeného opatření (viz 164. a 165. bod odůvodnění).
(246)
Na základě výše uvedených skutečností vyvozuje Komise závěr, že opatření č. 13 představuje státní podporu.
(247)
Finsko nepředložilo žádná tvrzení ohledně slučitelnosti opatření č. 13. Jelikož v době, kdy společnost Finnvera poskytla záruku, byla společnost Karjaportti podnikem v obtížích (viz 123.-128. bod odůvodnění), Komise nejprve posoudí, zda je tato záruka slučitelná jako podpora na záchranu a restrukturalizaci podle pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci. V době poskytnutí záruky platily pokyny k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999 (66).
(248)
Podle pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999 musí podpora na záchranu splňovat určité požadavky, které posuzované opatření nesplňuje.
(a)
Za prvé, záruka nebyla spojena s půjčkou, která má být splacena v období ne delším než dvanáct měsíců po vyplacení poslední splátky podniku (bod 23 písm. b) pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999).
(b)
Finsko za druhé neposkytlo žádné informace o tom, že podpora byla oprávněná na základě vážných sociálních důvodů a že neměla závažné účinky přelévání na ostatní členské státy (bod 23 písm. c) pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999).
(c)
Za třetí, záruka nebyla ukončena do šesti měsíců a nebyl vypracován restrukturalizační plán ve smyslu pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999 (bod 23 písm. d) pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999).
(d)
K dispozici nejsou rovněž žádné informace o tom, že záruka byla omezena na částku nezbytnou k udržení podniku v provozu po dobu, během níž je podpora schvalována (bod 23 písm. e) pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999).
(249)
Ze stejných důvodů, jaké byly uvedeny u opatření č. 4 a opatření č. 5 (viz 177. a 178. bod odůvodnění), se Komise domnívá, že opatření č. 13 nesplňuje rovněž všechny požadavky vztahující se na podporu na restrukturalizaci, které jsou stanoveny v pokynech k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999. Komise proto usuzuje, že opatření nebylo provedeno v souladu s pokyny k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999.
(250)
Dále je třeba posoudit, zda by opatření č. 13 mohlo být slučitelné na základě některé z ostatních výjimek stanovených v čl. 107 odst. 2 a 3 SFEU. Ze stejných důvodů, jaké byly uvedeny u opatření č. 4 a opatření č. 5 (viz 179.-186. bod odůvodnění), se Komise domnívá, že není splněna žádná z výjimek. Komise proto vyvozuje závěr, že opatření č. 13 zahrnuje státní podporu, která není slučitelná s vnitřním trhem.
7.4.2. Úvěr poskytnutý dne 12. ledna 2006 (opatření č. 14)
(251)
Finsko tvrdí, že se opatření předpokládalo v programu restrukturalizace pod soudním dohledem a že společnost Finnvera přijala toto opatření společně se soukromými věřiteli.
(252)
Je pravdou, že se u soukromých i veřejných věřitelů společnosti Karjaportti opatření předpokládalo již v programu restrukturalizace. Podle dokumentů, které poskytlo Finsko, došlo k přeměně úroků koncem roku 2005 a počátkem roku 2006. Rovněž soukromí věřitelé přeměnili úroky na úvěry.
(253)
Za prvé, podle logiky v rozsudku ve věci BP Chemicals (viz 189.-191. bod odůvodnění) je nutné určit, zda lze v případě opatření č. 14 použít zásadu investora v tržním hospodářství. Komise v této souvislosti podotýká, že opatření č. 4, č. 5 a č. 13 byla přijata před zahájením restrukturalizace pod soudním dohledem, zatímco opatření č. 14 bylo přijato v jejím průběhu. Z důvodů uvedených v 189.-191. bodě odůvodnění se Komise domnívá, že opatření č. 14 lze oddělit od opatření č. 4, č. 5 a č. 13. Opatření č. 14 se mimoto předpokládalo i v samotném programu restrukturalizace, který měl společnosti pomoci opět se postavit na nohy.
(254)
Za druhé, co se týká použití zásady investora v tržním hospodářství v případě dotyčného opatření, Komise má za to, že úvěry poskytnuté soukromými věřiteli […] a […] jsou srovnatelné s úvěrem, který poskytla společnost Finnvera. Jako zajištění věřitelé v rámci restrukturalizace pod soudním dohledem jsou všechny společnosti v podobné situaci. Jelikož tyto úvěry byly poskytnuty za obdobných podmínek jako úvěr společnosti Finnvera (stejná doba trvání půjčky, srovnatelné období splácení) a úroková sazba, kterou požadovala společnost Finnvera, byla pro tuto společnost ještě příznivější (šestiměsíční EURIBOR + 2 %, což ke dni 1. ledna 2006 představovalo 4,643 %) než úroková sazba, kterou získali soukromí věřitelé (tříměsíční EURIBOR + 1,5 %, což ke dni 1. ledna 2006 představovalo 3,988 %; tříměsíční EURIBOR + 2 % pak 4,488 %), vyvozuje Komise závěr, že opatření neposkytlo společnosti Karjaportti žádnou výhodu.
(255)
Na základě výše uvedených skutečností se vyvozuje závěr, že opatření nezahrnuje státní podporu.
7.4.3. Protizáruka poskytnutá dne 14. září 2006 (opatření č. 15)
(256)
Komise se za prvé domnívá, že příjemcem opatření je společnost Karjaportti, ačkoli protizáruka byla udělena společnosti […]. Nízký poplatek, který společnosti Karjaportti účtovala společnost […], naznačuje, že společnost […] poskytla záruku pouze na základě protizáruky udělené společností Finnvera. Záruční prémii za protizáruku společnosti Finnvera ve skutečnosti hradí společnost Karjaportti, a nikoli […].
(257)
Finsko se domnívá, že společnost Finnvera jednala za stejných podmínek jako soukromí věřitelé […] a […]. Je pravdou, že […] a […] byli v podobné situaci jako společnost Finnvera. Všechny tři společnosti jsou v rámci restrukturalizace pod soudním dohledem zajištěnými věřiteli. Všechny společnosti poskytly společnosti Karjaportti úvěry a záruky před ([…]).
(258)
Ze stejného důvodu jako u opatření č. 14 se podle logiky v rozsudku ve věci BP Chemicals (viz 189.-191. bod odůvodnění) usuzuje, že v případě opatření č. 15 lze použít zásadu investora v tržním hospodářství, jelikož toto opatření lze oddělit od opatření č. 4, č. 5 a č. 13 (viz 253. bod odůvodnění).
(259)
Co se týká dotyčného opatření, úvěr se zárukou činil celkem 1,8 milionu EUR. Společnost Finnvera poskytla […] protizáruku pouze na 16,7 % této částky (300 000 EUR). Zbývající část úvěru pokrývaly záruky poskytnuté […] a […] (825 000 EUR resp. 675 000 EUR), pro něž společnost Finnvera protizáruku neposkytla. Z hlediska příjemce, společnosti Karjaportti, byly celkové náklady na záruku s poskytnutou protizárukou vyšší než u záruk poskytnutých […] a […]. Zatímco posledně uvedené dvě společnosti účtovaly společnosti Karjaportti poplatek za poskytnutí záruky ve výši 1,75 %, celkové finanční náklady společnosti Karjaportti na protizáruku představovaly 2,9 % (1,65 % za záruku […] plus 1,25 % za protizáruku). Z toho vyplývá, že opatření společnosti Finnvera neposkytlo společnosti Karjaportti žádnou výhodu.
(260)
Na základě výše uvedených skutečností se vyvozuje závěr, že opatření nezahrnuje státní podporu.
7.4.4. Úvěr poskytnutý dne 6. července 2007 (opatření č. 16)
(261)
Jak je popsáno v 110. bodě odůvodnění, Finsko tvrdí, že úvěr nezahrnoval státní podporu, jelikož byl součástí většího opatření k financování společnosti, jehož se účastnili rovněž soukromí věřitelé.
(262)
Ze stejného důvodu jako u opatření č. 14 se podle logiky v rozsudku ve věci BP Chemicals (viz 189.-191. bod odůvodnění) usuzuje, že v případě opatření č. 16 lze použít zásadu investora v tržním hospodářství (viz 253. bod odůvodnění).
(263)
Jak je uvedeno v 254. bodě odůvodnění, Komise se domnívá, že […] a […] jsou ve srovnatelné situaci jako společnost Finnvera. Co se týká konkrétního posuzovaného opatření, je pravdou, že společnost Finnvera poskytla úvěr současně a za obdobných podmínek jako […] a […]. Doba trvání úvěrů byla u všech věřitelů šest měsíců; u všech úvěrů byla platba odložena ve stejném poměru (nesplacená částka u všech věřitelů činí přibližně […] % původní částky). Na všechny tři úvěry se vztahovalo stejné zajištění, jak je popsáno v 66. bodě odůvodnění, a zajištění je mezi věřitele rozděleno podle rizika příslušného věřitele ve vztahu k poskytnutému úvěru. Pokud jde o úrokovou sazbu, zdá se, že úroková sazba, kterou požadovala společnost Finnvera, byla pro tuto společnost ještě příznivější (šestiměsíční EURIBOR + 2,5 %, což ke dni 6. července 2007 představovalo 6,847 %) než úroková sazba, kterou získali soukromí věřitelé (měsíční EURIBOR + 2 %, což ke dni 9. července 2007 představovalo 6,105 %). Lze mít proto za to, že úvěr je v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství a nezahrnuje státní podporu.
(264)
Na základě výše uvedených skutečností se vyvozuje závěr, že opatření nezahrnuje státní podporu.
7.4.5. Záruka poskytnutá dne 9. ledna 2008 (opatření č. 17)
(265)
Za prvé je třeba určit, který subjekt má z dotyčného opatření prospěch, […] nebo společnost Karjaportti. Společnost Finnvera poskytla protizáruku společnosti […], hlavní bance společnosti Karjaportti. Společnost […] zase poskytla záruku společnosti Karjaportti. […] účtovala společnosti Karjaportti za tuto záruku velmi nízký poplatek, což naznačuje, že společnost […] poskytla společnosti Karjaportti záruku jen proto, že se na ni vztahovala protizáruka společnosti Finnvera. Komise rovněž podotýká, že záruční prémii za protizáruku společnosti Finnvera nehradí […], nýbrž společnost Karjaportti. Vzhledem k těmto skutečnostem se Komise domnívá, že příjemcem opatření je společnost Karjaportti.
(266)
Za druhé je třeba posoudit, zda opatření poskytuje společnosti Karjaportti výhodu. V této souvislosti Finsko uvedlo, že protizáruka nezahrnuje státní podporu, jelikož se na opatření podílí jiná soukromá strana. Toto tvrzení lze zamítnout, jelikož společnost Finnvera poskytla protizáruku za záruku dotyčné soukromé strany, což znamená, že se společnost Finnvera a soukromá strana nenacházely v podobné situaci.
(267)
Vzhledem k těmto skutečnostem posoudí Komise opatření na základě sdělení o zárukách z roku 2008. Ačkoliv je pravdou, že protizáruka společnosti Finnvera nepokrývá více než 80 % záruky […], příjemce, společnost Karjaportti, byl v době jejího poskytnutí podnikem v obtížích, jak je podrobněji popsáno v 123.-128. bodě odůvodnění. Existenci státní podpory proto nelze vyloučit na základě bodu 3.2 sdělení o zárukách z roku 2008.
(268)
I když záruka nesplňuje všechny požadavky bodu 3.2 ve sdělení o zárukách z roku 2008, může poplatek zaplacený za záruku odůvodnit závěr, že záruka nepředstavuje státní podporu. V daném případě se Komise každopádně na rozdíl od Finska domnívá, že nelze mít za to, že opatření neobsahuje podporu. Záruka byla poskytnuta s velmi nízkým poplatkem, ačkoli se společnost potýkala s potížemi (viz 123.-128. bod odůvodnění) a riziko pro společnost Finnvera bylo možno považovat za značné. Usuzuje se proto, že opatření poskytuje společnosti Karjaportti výhodu. V této souvislosti Komise rovněž podotýká, že podle závazku, který přijaly finské orgány ve věci N 715/2006, nemohla společnost Finnvera poskytovat tržní financování.
(269)
Opatření mimoto splňuje všechny ostatní požadavky vztahující se na existenci státní podpory. Jak je popsáno v 241. bodě odůvodnění, opatření společnosti Finnvera zahrnují státní prostředky a lze je přičíst státu. Opatření č. 17 je selektivní, jelikož jedinou společností, která z něj měla prospěch, je Karjaportti. Opatření rovněž narušuje hospodářskou soutěž a ovlivňuje obchod mezi členskými státy.
(270)
Na základě výše uvedených skutečností vyvozuje Komise závěr, že opatření představuje státní podporu.
(271)
Finsko netvrdilo, že opatření č. 17 je slučitelné s vnitřním trhem. V době, kdy společnost Finnvera provedla toto opatření, byla společnost Karjaportti podnikem v obtížích ve smyslu pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004 (viz 123.-128. bod odůvodnění). Opatření proto mohlo být slučitelné pouze jako podpora na záchranu a restrukturalizaci podle pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004.
(272)
Podle pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004 musí podpora na záchranu splňovat určité požadavky, které posuzované opatření nesplňuje.
(a)
Za prvé, záruka neskončila v období nepřesahujícím šest měsíců od poukázání první splátky (bod 25 písm. a) pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004).
(b)
Finsko za druhé nesdělilo do šesti měsíců od prvního provedení opatření plán restrukturalizace nebo likvidace ani nepředložilo doklad o tom, že byla ukončena platnost záruky (bod 25 písm. c) pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004).
(c)
Za třetí není dodržena zásada „jednou a dost“ (bod 25 písm. e) pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004), jelikož společnost obdržela neslučitelnou a protiprávní státní podporu již při dřívějších potížích.
(273)
Opatření nesplňuje rovněž všechny požadavky vztahující se na podporu na restrukturalizaci stanovené v pokynech k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004.
(a)
Opatření není za prvé podmíněno prováděním plánu restrukturalizace (bod 34 pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004). Podotýká se, že nebyl vypracován plán restrukturalizace ve smyslu bodu 35 pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004.
(b)
Od příjemců podpory se za druhé očekává, že k plánu restrukturalizace přispějí významným dílem z vlastních zdrojů (bod 43 pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004), a v případě posuzovaných opatření nejsou k dispozici žádné údaje o vlastním příspěvku příjemce.
(c)
Za třetí, aby se zamezilo přílišnému narušení hospodářské soutěže, je nutno přijmout kompenzační opatření (bod 38 pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004). Žádná takováto opatření nebyla stanovena.
(d)
Opatření za čtvrté nedodržuje zásadu „jednou a dost“, jelikož společnost obdržela neslučitelnou a protiprávní podporu již při dřívějších potížích.
(274)
Komise se proto domnívá, že opatření nebylo provedeno v souladu s pokyny k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004.
(275)
Dále je třeba posoudit, zda by opatření č. 17 mohlo být slučitelné na základě některé z ostatních výjimek stanovených v čl. 107 odst. 2 a 3 SFEU. Ze stejných důvodů, jaké byly uvedeny u opatření č. 4 a č. 5 (viz 179.-186. bod odůvodnění), se Komise domnívá, že není splněna žádná z výjimek. Komise proto dospěla k závěru, že opatření č. 17 zahrnuje státní podporu, která není slučitelná s vnitřním trhem.
8. VRÁCENÍ PODPORY
(276)
Podle SFEU a ustálené judikatury Soudního dvora je Komise poté, co zjistila, že podpora není slučitelná s vnitřním trhem, oprávněna rozhodnout, že dotyčný členský stát musí takovouto podporu zrušit nebo upravit (67). Povinnost členského státu zrušit podporu považovanou Komisí za neslučitelnou s vnitřním trhem slouží podle ustálené judikatury Soudního dvora k obnovení dřívějšího stavu (68). V této souvislosti Soudní dvůr stanovil, že tohoto cíle je dosaženo, jakmile příjemce vrátí částky poskytnuté formou protiprávní podpory, čímž ztrácí výhodu, kterou měl na trhu ve vztahu ke svým soutěžitelům, a obnoví se stav, který předcházel poskytnutí podpory (69).
(277)
V souladu s touto judikaturou článek 14 procesního nařízení stanoví, že „je-li v případech protiprávní podpory přijato záporné rozhodnutí, Komise rozhodne, že dotyčný členský stát učiní všechna nezbytná opatření, aby příjemce podporu navrátil“.
(278)
Za protiprávní a neslučitelnou podporu je nutno považovat těchto šest opatření:
-
záruka poskytnutá městem Mikkeli dne 8. března 2004 (opatření č. 4),
-
záruka poskytnutá městem Mikkeli dne 10. května 2004 (opatření č. 5),
-
přeměna nezaplacených úroků na úvěry (opatření č. 8),
-
úprava splátkového kalendáře od roku 2009 (opatření č. 12),
-
záruka poskytnutá společností Finnvera dne 17. března 2004 (opatření č. 13),
-
záruka poskytnutá společností Finnvera dne 9. ledna 2008 (opatření č. 17).
(279)
Tato podpora musí být proto vrácena za účelem obnovení stavu, který na trhu existoval před jejím udělením. Podporu je nutno navrátit od okamžiku, kdy příjemce získal výhodu, tj. od okamžiku, kdy byla příjemci podpora k dispozici, a do dne jejího skutečného navrácení je nutno započítat příslušné úroky.
8.1. Vrácení podpory poskytnuté ve formě záruk
(280)
Prvek neslučitelné podpory obsažený v obou zárukách poskytnutých městem Mikkeli v roce 2004 (opatření č. 4 a opatření č. 5) a v zárukách poskytnutých společností Finnvera v roce 2005 (opatření č. 13) a v roce 2008 (opatření č. 17) se stanoví podle následujících zásad.
(281)
Státní záruka může představovat podporu až do celkové výše příslušné půjčky, pokud příjemce nemá sám přístup na finanční trhy (70). V daném případě však Finsko prokázalo, že společnost Karjaportti měla v době poskytnutí záruk v roce 2004 přístup na finanční trhy, a to předložením informací o úvěrech, které příjemci poskytli soukromí věřitelé (viz 93. bod odůvodnění). K dispozici je jen málo údajů o tom, zda měla společnost Karjaportti přístup na trh i v roce 2008, kdy bylo provedeno opatření č. 17. Komise v této souvislosti podotýká, že protizáruka poskytnutá společností Finnvera pokrývala pouze 80 % záruky, kterou poskytl soukromý věřitel, což znamená, že u 20 % nesl riziko soukromý věřitel. Vzhledem k této skutečnosti lze mít za to, že i bez záruky z roku 2008 měla společnost dosud přístup na finanční trhy.
(282)
Vzhledem k finančním potížím společnosti Karjaportti v době provedení opatření by však obchodní banky účtovaly vyšší úrokovou sazbu, než jaké bylo dosaženo se státními zárukami, jelikož záruky představují pro banky další zajištění. Komise se proto domnívá, že společnost Karjaportti měla výhodu v podobě nižších úrokových sazeb, které získala díky zárukám.
(283)
Podle bodu 4.2 sdělení o zárukách z roku 2008 by se v případě neexistence srovnatelné tržní záruční prémie měly celkové finanční náklady na úvěr se zárukou (úroky a záruční prémie) porovnat s úrokovou sazbou na trhu u obdobného úvěru bez státní záruky. V mnoha případech není takováto tržní úroková sazba k dispozici. Ve sdělení o revizi metody stanovování referenčních a diskontních sazeb (71) (dále jen „sdělení o referenčních sazbách z roku 2008“) proto Komise vypracovala metodiku, kterou lze z důvodů uvedených v bodě 4.2 sdělení o zárukách z roku 2008 použít jako náhradu tržní sazby.
(284)
V daném případě nejsou k dispozici žádné údaje o tom, jakou částku by společnost Karjaportti zaplatila za srovnatelný úvěr bez záruky. Uvedené tři záruky byly mimoto poskytnuty před začátkem hospodářské a finanční krize. Komise navíc zastává názor, že by vzhledem k době, která uplynula od provedení opatření, byl výpočet „skutečné“ tržní sazby pro finského výrobce masných výrobků obtížný. Komise proto jako náhradu tržní sazby použije příslušnou referenční sazbu.
8.1.1. Záruka poskytnutá dne 8. března 2004 (opatření č. 4)
(285)
Co se týká opatření č. 4, zajištění úvěrů společnosti Karjaportti lze pro účely sdělení o referenčních sazbách z roku 2008 považovat za běžné. V případě opatření č. 4 poskytla společnost Karjaportti zástavní právo k nemovitosti a obchodní hypotéku. Zapsané hodnoty těchto dvou nástrojů jsou dost vysoké (viz 27. bod odůvodnění). Je však třeba vzít v úvahu, že totéž zajištění bylo použito i u jiných pohledávek města Mikkeli (např. opatření č. 1), takže pro dotyčné opatření by nebyla k dispozici celá částka. V potaz je nutno vzít i to, že skutečná hodnota zástavního práva k nemovitosti i obchodní hypotéky závisí na hodnotě zastaveného majetku a na pořadí města Mikkeli.
(286)
V této souvislosti se uvádí, že Finsko nemohlo předložit odhad hodnoty zajištění v době poskytnutí záruky. Předložilo však dvě nezávislá ocenění týkající se zajištění obecně, která byla použita při vypracovávání programu restrukturalizace, a to ze dne 15. února 2005 (viz 43. bod odůvodnění), což je poměrně blízko datu poskytnutí záruky. V tomto ohledu se uvádí, že vzhledem k pořadí města Mikkeli mohlo zástavní právo k nemovitosti postačovat k uhrazení jeho pohledávek, pokud by se majetek dále používal; v případě, že by byla nutná likvidace společnosti Karjaportti, mohla být hodnota majetku příliš nízká, než aby pokryla pohledávky města Mikkeli. Obchodní hypotéka mohla pokrývat pouze část pohledávek města Mikkeli. Vzhledem k těmto skutečnostem se jeví jako přijatelné pokládat poskytnuté zajištění za běžné zajištění.
(287)
Úrokovou sazbou, kterou by společnost Karjaportti měla za úvěr hradit za tržních podmínek, bez záruky, je proto referenční úroková sazba ve výši 4,43 % s připočtením rizikové přirážky ve výši 650 základních bodů, což odráží rizikovou přirážku vztahující se na podnik v obtížích, který poskytl běžné zajištění. Výši podpory je proto třeba vypočítat jako rozdíl mezi touto teoretickou tržní sazbou a úrokovou sazbou, s níž byl úvěr se zárukou skutečně poskytnut (4 %), po odečtení ceny skutečně zaplacené za záruku, tj. 0 základních bodů. Rozdíl mezi těmito sazbami se vypočítá pro období, kdy platila skutečně použitá sazba.
(288)
Podpora je úročena od okamžiku, kdy by byl splatný rozdíl mezi teoretickými úroky a úrokovou sazbou, s níž byl úvěr se zárukou skutečně poskytnut, až do úplného navrácení podpory.
8.1.2. Záruka poskytnutá dne 10. května 2004 (opatření č. 5)
(289)
Co se týká opatření č. 5, zajištění lze pro účely sdělení o referenčních sazbách z roku 2008 považovat za běžné. Společnost Karjaportti poskytla stejné zajištění jako u opatření č. 4, tj. zástavní právo k nemovitosti vztahující se na výrobní závod v Tikkale a obchodní hypotéku. Mimoto byla poskytnuta „zvláštní zástava“ vztahující se na výrobní závod v Tikkale se zapsanou hodnotou ve výši 1 135 268 EUR (viz 29. bod odůvodnění). Pro všechna tato zajištění platí stejné odůvodnění jako u opatření č. 4 a jako přijatelné se jeví pokládat poskytnuté zajištění za běžné zajištění.
(290)
Úrokovou sazbou, kterou by společnost Karjaportti měla za úvěr hradit za tržních podmínek, bez záruky, je opět referenční úroková sazba ve výši 4,43 % s připočtením rizikové přirážky ve výši 650 základních bodů. Výši podpory je proto třeba vypočítat jako rozdíl mezi touto teoretickou tržní sazbou a úrokovou sazbou, s níž byl úvěr se zárukou skutečně poskytnut (12měsíční EURIBOR + 0,3 %), po odečtení ceny skutečně zaplacené za záruku, tj. 0 základních bodů. Rozdíl mezi těmito sazbami se vypočítá pro období, kdy platila skutečně použitá sazba.
(291)
Podpora je úročena od okamžiku, kdy by byl splatný rozdíl mezi teoretickými úroky a úrokovou sazbou, s níž byl úvěr se zárukou skutečně poskytnut, až do úplného navrácení podpory.
8.1.3. Záruka poskytnutá dne 17. března 2004 (opatření č. 13)
(292)
Komisi nejsou známy žádné informace o zajištění v případě opatření č. 13, a může tudíž uvést pouze způsob navrácení podpory. Jako první krok je třeba v případě, že opatření č. 13 bylo skutečně zajištěno, určit hodnotu tohoto zajištění podle sdělení o referenčních sazbách.
(293)
Úrokovou sazbou, kterou by společnost Karjaportti měla za úvěr hradit za tržních podmínek, bez záruky, je opět referenční úroková sazba ve výši 4,43 % s připočtením rizikové přirážky zohledňující hodnotu zajištění. Prvek podpory je třeba vypočítat jako rozdíl mezi touto teoretickou tržní sazbou a úrokovou sazbou, s níž byl úvěr se zárukou skutečně poskytnut ([2-5] %), po odečtení ceny skutečně zaplacené za záruku, tj. 3 %. Rozdíl mezi těmito sazbami se vypočítá pro období, kdy platila skutečně použitá sazba.
(294)
Podpora je úročena od okamžiku, kdy by byl splatný rozdíl mezi teoretickými úroky a úrokovou sazbou, s níž byl úvěr se zárukou skutečně poskytnut, až do úplného navrácení podpory.
8.1.4. Záruka poskytnutá dne 9. ledna 2008 (opatření č. 17)
(295)
Co se týká opatření č. 17, zajištění lze pro účely sdělení o referenčních sazbách z roku 2008 považovat za běžné. Společnost Karjaportti poskytla zajištění ve formě držby akcií ve společnosti, přičemž společnost Finnvera odhadla hodnotu tohoto zajištění na […] EUR, jak je podrobněji popsáno v (67). bodě odůvodnění. Úrokovou sazbou, kterou by společnost Karjaportti měla za úvěr hradit za tržních podmínek, bez záruky, je opět referenční úroková sazba ve výši 5,19 % s připočtením rizikové přirážky ve výši 650 základních bodů. Prvek podpory je proto třeba vypočítat jako rozdíl mezi touto teoretickou tržní sazbou a úrokovou sazbou, s níž byl úvěr se zárukou skutečně poskytnut ([0-3] %, s připočtením úrokové sazby u nesplacených částek na základě smlouvy o subdodávkách), po odečtení ceny skutečně zaplacené za záruku, tj. 250 základních bodů. Rozdíl mezi těmito sazbami se vypočítá pro období, kdy platila skutečně použitá sazba.
(296)
Podpora je úročena od okamžiku, kdy by byl splatný rozdíl mezi teoretickými úroky a úrokovou sazbou, s níž byl úvěr se zárukou skutečně poskytnut, až do úplného navrácení podpory.
8.2. Vrácení podpory poskytnuté ve formě přeměny nezaplacených úroků na úvěry (opatření č. 8)
(297)
Je třeba určit prvek neslučitelné podpory v opatření č. 8, úvěru poskytnutém městem Mikkeli. Jak je popsáno v 45. a 46. bodě odůvodnění, město Mikkeli poskytlo úvěr s nižší úrokovou sazbou než soukromí věřitelé společnosti Karjaportti. U úvěru se prvek podpory v zásadě vypočítá jako rozdíl mezi úrokovou sazbou, s níž byl úvěr skutečně poskytnut, a tržní sazbou. V daném případě poskytli soukromí věřitelé úvěry společně s městem Mikkeli. Úrokové sazby účtované soukromými věřiteli lze proto považovat za údaj o tržní sazbě.
(298)
Výše podpory by se proto měla vypočítat jako rozdíl mezi průměrnou úrokovou sazbou účtovanou u úvěrů, které poskytli soukromí věřitelé (tříměsíční EURIBOR + 2 % a tříměsíční EURIBOR + 1,5 %), a úrokovou sazbou, s níž byl úvěr skutečně poskytnut (tříměsíční EURIBOR + 0,3 %).
(299)
Rozdíl mezi těmito sazbami se vypočítá pro období, kdy platila skutečně použitá sazba.
(300)
Podpora je úročena od okamžiku, kdy by byl splatný rozdíl mezi teoretickými úroky a úrokovou sazbou, s níž byl úvěr skutečně poskytnut, až do úplného navrácení podpory.
8.3. Vrácení podpory poskytnuté ve formě úpravy splátkového kalendáře od roku 2009 (opatření č. 12)
(301)
Je třeba zjistit prvek neslučitelné podpory v opatření č. 12, úpravě splátkového kalendáře od roku 2009 schválené městem Mikkeli. Jak je popsáno v 219.-226. bodě odůvodnění, oznámená úprava splátkového kalendáře byla provedena se změnami. Jelikož Komisi nejsou známy podrobnosti o skutečně provedené úpravě splátkového kalendáře, může uvést pouze způsob navrácení podpory.
(302)
Podpora byla společnosti dána k dispozici od okamžiku, kdy se společnost Osuuskunta Karjaportti odchýlila od splátkového kalendáře dohodnutého během restrukturalizace pod soudním dohledem v roce 2006. Komise se domnívá, že v době poskytnutí podpory již společnost Karjaportti neměla přístup na finanční trhy. Podpora se proto rovná výši restrukturalizovaného dluhu. Částky, které mají být vráceny, se tudíž rovnají částce restrukturalizovaných dluhů vůči městu Mikkeli. Od částek, které mají být vráceny, však lze odečíst platby, které se již uskutečnily.
(303)
Podpora je úročena ode dne, kdy byla dána společnosti k dispozici, až do jejího úplného navrácení.
9. ZÁVĚR
(304)
Komise podotýká, že se formální vyšetřovací řízení týkající se záruky ve výši 2,75 milionu EUR, s ohledem na niž Finsko podalo oznámení, které posléze vzalo zpět, podle článku 8 procesního nařízení stalo bezpředmětným.
(305)
Co se týká záruky poskytnuté v roce 2000 a postoupení pozemku v témže roce ze strany města Mikkeli, Komise má za to, že tato opatření představují státní podporu, která je slučitelná jako investiční podpora podle pokynů k regionální podpoře z roku 1998.
(306)
Odkoupení pozemků, které město Mikkeli provedlo v roce 2002, se nepovažuje za podporu, jelikož se uskutečnilo za tržních podmínek.
(307)
Záruky poskytnuté městem Mikkeli v březnu 2004 a v květnu 2004 lze považovat za státní podporu, jelikož společnost Karjaportti byla v době jejich poskytnutí podnikem v nesnázích ve smyslu pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999. Tato opatření nejsou slučitelná s vnitřním trhem, jelikož není dodrženo žádné z ustanovení čl. 107 odst. 2 a 3 SFEU.
(308)
Opatření přijatá městem Mikkeli v rámci restrukturalizace pod soudním dohledem byla provedena společně se srovnatelnými soukromými věřiteli a za obdobných podmínek. Komise proto dospěla k závěru, že byla dodržena zásada investora v tržním hospodářství a že opatření nepředstavují státní podporu.
(309)
Odkoupení akcí městem Mikkeli a odpis dluhů v účetních výkazech za rok 2006 a 2008 lze považovat za opatření, která nezahrnují podporu.
(310)
Přeměnu nezaplacených úroků na úvěr, kterou město Mikkeli provedlo v prosinci 2005, lze považovat za státní podporu, jelikož společnost Karjaportti byla v době provedení tohoto opatření podnikem v obtížích ve smyslu pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004. Tato opatření nejsou slučitelná s vnitřním trhem, jelikož není dodrženo žádné z ustanovení čl. 107 odst. 2 a 3 SFEU.
(311)
Co se týká úpravy splátkového kalendáře, kterou město Mikkeli schválilo v roce 2009, podotýká se, že se jednalo o následnou úpravu splátkového kalendáře. Vzhledem k této skutečnosti se Komise domnívá, že by soukromý věřitel s touto úpravou splátkového kalendáře nesouhlasil a že opatření představuje státní podporu. Jelikož společnost Karjaportti byla v době provedení opatření podnikem v obtížích ve smyslu pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004, mohlo by být opatření slučitelné pouze na základě těchto pokynů. Jelikož však nejsou splněny všechny požadavky, vyvozuje se závěr, že opatření představuje neslučitelnou státní podporu.
(312)
Záruka, kterou poskytla společnost Finnvera dne 17. března 2004, rovněž představuje státní podporu, která není slučitelná podle pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999. Úvěr, který společnost Finnvera poskytla dne 12. ledna 2006, nepředstavuje státní podporu, jelikož byl poskytnut společně se srovnatelnými soukromými věřiteli a za obdobných podmínek. Totéž platí pro záruku, kterou společnost Finnvera udělila v září 2006, a úvěr poskytnutý v červenci 2007.
(313)
Záruku, kterou společnost Finnvera poskytla dne 9. ledna 2008, lze považovat za státní podporu, jelikož společnost Karjaportti byla v době jejího poskytnutí podnikem v obtížích ve smyslu pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004. Opatření není slučitelné s vnitřním trhem, jelikož není dodrženo žádné z ustanovení čl. 107 odst. 2 a 3 SFEU,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Formální vyšetřovací řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie týkající se záruky ve výši 2,75 milionu EUR (opatření č. 11), s ohledem na niž Finsko podalo oznámení, které posléze vzalo zpět, je ukončeno.
Článek 2
Opatření, která Finsko provedlo ve prospěch společnosti Osuuskunta Karjaportti a která spočívají:
-
v odkoupení pozemků v roce 2002 (opatření č. 3),
-
v opatřeních přijatých v rámci restrukturalizace pod soudním dohledem (opatření č. 6),
-
v odkoupení akcií od společnosti Osuuskunta Karjaportti (opatření č. 7),
-
v odpisu dluhů v účetních výkazech za rok 2006 a 2008 (opatření č. 9 a opatření č. 10),
-
v úvěru poskytnutém společností Finnvera v červnu 2006 (opatření č. 14),
-
v protizáruce společnosti Finnvera poskytnuté v září 2006 (opatření č. 15) a
-
v úvěru společnosti Finnvera poskytnutém v červenci 2007 (opatření č. 16),
nepředstavují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie.
Článek 3
Opatření státní podpory, která Finsko provedlo ve prospěch společnosti Osuuskunta Karjaportti a která spočívají:
-
v záruce poskytnuté v červnu 2000 (opatření č. 1) a
-
v postoupení pozemku v témže roce (opatření č. 2),
jsou slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. a) Smlouvy o fungování Evropské unie.
Článek 4
Opatření státní podpory, která Finsko provedlo ve prospěch společnosti Osuuskunta Karjaportti a která spočívají:
-
v záruce poskytnuté městem Mikkeli dne 8. března 2004 (opatření č. 4),
-
v záruce poskytnuté městem Mikkeli dne 10. května 2004 (opatření č. 5),
-
v přeměně nezaplacených úroků na úvěry (opatření č. 8),
-
v záruce poskytnuté společností Finnvera dne 17. března 2004 (opatření č. 13),
-
v záruce poskytnuté společností Finnvera dne 9. ledna 2008 (opatření č. 17),
-
v úpravě splátkového kalendáře od roku 2009 (opatření č. 12),
zavedlo Finsko protiprávně v rozporu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie a tato opatření nejsou slučitelná s vnitřním trhem.
Článek 5
1. Finsko zajistí, aby příjemce navrátil podporu uvedenou v článku 4.
2. Částky, které mají být navráceny, jsou úročeny ode dne, kdy byly příjemci dány k dispozici, do dne jejich skutečného navrácení.
3. Výše úroků se vypočte jako složený úrok podle kapitoly V nařízení Komise (ES) č. 794/2004.
4. S účinkem ode dne oznámení tohoto rozhodnutí zruší Finsko všechny neprovedené platby podpory uvedené v článku 4.
Článek 6
1. Navrácení podpory uvedené v článku 4 se provede s okamžitým účinkem.
2. Finsko zajistí, aby toto rozhodnutí bylo provedeno do čtyř měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí.
Článek 7
1. Do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí předloží Finsko Komisi tyto informace:
(a)
celkovou částku (jistinu a úroky), kterou má příjemce navrátit;
(b)
podrobný popis opatření již přijatých a plánovaných k dosažení souladu s tímto rozhodnutím;
(c)
doklady prokazující, že příjemci bylo nařízeno podporu vrátit.
2. Finsko Komisi průběžně informuje o pokroku při provádění vnitrostátních opatření přijatých k provedení tohoto rozhodnutí, dokud nebude podpora uvedená v článku 4 navrácena. Na žádost Komise předloží Finsko okamžitě informace o již přijatých a plánovaných opatřeních k dosažení souladu s tímto rozhodnutím. Poskytne rovněž podrobné informace o částkách podpory a úrocích z podpory, které již příjemce vrátil.
Článek 8
Toto rozhodnutí je určeno Finské republice.
V Bruselu dne 12. června 2012.
SKLEP KOMISIJE
z dne 12. junij 2012
glede ukrepov SA. 27420 (C 12/2009) (ex N 19/2009) Finske za podjetje Osuuskunta Karjaportti
(notificirano pod dokumentarno številko C(2012) 3249)
(Besedilo v finskem in švedskem jeziku je edino verodostojno)
(Besedilo velja za EGP)
(2013/8/EU)
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti prvega pododstavka člena 108(2) Pogodbe,
ob upoštevanju Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru in zlasti člena 62(1)(a) Sporazuma,
po pozivu vsem zainteresiranim stranem, naj predložijo svoje pripombe v skladu z navedenima določbama, in ob upoštevanju teh pripomb (1),
ob upoštevanju naslednjega:
1. POSTOPEK
(1)
Z dopisom z dne 15. januarja 2009 je Finska Komisijo obvestila o pomoči za reševanje, ki vsebuje poroštvo in odlog plačila dolga, za podjetje Osuuskunta Karjaportti (v nadaljnjem besedilu: Karjaportti, v času priglasitve Järvi-Suomen Portti Osuuskunta). Z dopisi z dne 5. februarja 2009, 11. februarja 2009, 16. februarja 2009 in 20. februarja 2009 je Finska Komisiji predložila dodatne informacije.
(2)
Z dopisom z dne 8. aprila 2009 je Komisija sporočila Finski, da bo začela postopek v skladu s členom 108(2) Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU) (2) glede priglašenih ukrepov in nekaterih ukrepov, odobrenih v preteklosti. Po navedeni odločitvi o začetku postopka je Finska Komisiji z dopisom z dne 13. maja 2009 predložila nadaljnje informacije.
(3)
Odločitev Komisije, da začne formalni postopek preiskave, je bila objavljena v Uradnem listu Evropske unije (3). Komisija je pozvala vse zainteresirane strani, naj predložijo svoje pripombe o ukrepih pomoči.
(4)
Pripombe je predložila ena zainteresirana stran. Komisija jih je posredovala Finski in ji dala možnost odgovora. Finska je odgovorila z dopisom z dne 28. avgusta 2009. Nadaljnje informacije je Finska predložila v elektronski pošti z dne 3. novembra 2009.
(5)
Z dopisom z dne 15. decembra 2009 je Komisija obvestila Finsko o svoji odločitvi, da bo razširila postopek iz člena 108(2) PDEU v zvezi z dodatnimi ukrepi pomoči, odobrenimi v preteklosti. Finska je z dopisom z dne 12. februarja 2010 predložila dodatne informacije.
(6)
Odločitev Komisije o razširitvi postopka je bila objavljena v Uradnem listu Evropske unije (4). Komisija je pozvala vse zainteresirane strani, naj predložijo svoje pripombe o ukrepih pomoči. Komisija ni prejela nadaljnjih pripomb zainteresiranih strani.
(7)
Finska je 1. marca 2010 obvestila Komisijo, da je umaknila priglasitev glede poroštva v korist podjetja Karjaportti. Z dopisom z dne 26. marca 2010 je Komisija Finski sporočila, da bo obravnavala umik priglasitve poroštva v končnem sklepu, skupaj z drugimi ukrepi, ki so v postopku ocenjevanja. Poleg tega je Komisija Finski predložila vprašanja, na katera je Finska odgovorila z dopisom z dne 22. aprila 2010. Komisija je Finski 15. julija 2010 poslala zahtevo po informacijah, na katero je Finska odgovorila 20. avgusta 2010. Komisija je 28. septembra 2010 poslala še eno zahtevo po informacijah, na katero je Finska odgovorila 29. novembra 2012. Komisija je nato zaprosila za dodatne informacije z dopisom z dne 16. novembra 2011. Finska je navedene informacije predložila 16. decembra 2011.
2. UPRAVIČENEC
2.1. Zadruga Karjaportti
(8)
Podjetje Karjaportti je zadružno podjetje s sedežem v mestu Mikkeli ter s proizvodnimi obrati v krajih Mikkeli in Kouvola na vzhodu Finske (Itä-Suomi), v regiji, ki je upravičena do regionalne pomoči v skladu s členom 107(3)(c) PDEU. Zadruga je bila prvotno ustanovljena leta 1914. Leta 1950 se je preimenovala v Osuusteurastamo Karjaportti, od 31. decembra 2002 je delovala pod imenom Järvi-Suomen Portti Osuuskunta, 14. decembra 2010 pa se je preimenovala v Karjaportti. Podjetje Karjaportti danes zaposluje 300 stalno zaposlenih delavcev in dodatnih 100 do 120 sezonskih delavcev spomladi in poleti.
(9)
Podjetje Karjaportti deluje na področju proizvodnje hrane, zlasti na področju predelave mesa v proizvode, kot so mesne kroglice in klobase. Poleg tega zadruga prodaja pakirane mesne proizvode, kose mesa in trupe. Podjetje Karjaportti v druge države članice ne izvaža veliko.
2.2. Finančni položaj podjetja Karjaportti
(10)
Podjetje Karjaportti je od 1. decembra 2004 v postopku prestrukturiranja pod nadzorom sodišča v skladu z zakonom o prestrukturiranju podjetij 47/1993 (5) (v nadaljnjem besedilu: postopek prestrukturiranja pod nadzorom sodišča; za podrobnejše informacije o prestrukturiranju pod nadzorom sodišča glej uvodne izjave 31-43).
(11)
Podrobnosti o finančnem položaju podjetja Karjaportti pred in med postopkom prestrukturiranja pod nadzorom sodišča so navedene v naslednji tabeli:
Tabela I
Ključni finančni podatki podjetja Karjaportti v EURIH
Leto
Promet
Poslovni prihodki
Neto poslovni izid (dobiček/izgube)
Primanjkljaj v preteklih obračunskih obdobjih
Delniški kapital/rezerve in nepredvideni izdatki
Stanje lastniškega kapitala
2000
139 620 882
8 682
-1 169 091
7 681 411/ 10 247 107
8 893 097
2001
139 748 861
2 082 662
549 865
7 812 809/ 9 078 473
9 442 963
2002
135 781 234
2 259 488
14 382
7 783 428/ 9 559 942
17 357 751
2003
128 354 480
-3 299 914
-6 009 055
7 585 778/ 9 506 525
11 083 248
2004
125 849 631
-3 972 464
-10 686 420
7 234 608/ 3 497 953
46 141
2005
101 507 619
-6 629 915
-9 235 908
-7 404 955
7 772 913/ 216 662
-8 651 289
2006
99 802 293
-3 485 054
4 277 565
-16 640 864
8 141 610/ 216 662
-4 005 028
2007
86 962 069
-8 916 539
-7 943 878
-12 363 299
6 244 277/ 216 662
-13 846 239
2008
80 901 753
-3 791 985
-2 770 037
-20 307 178
5 768 185/ 216 662
-17 092 368
2009
64 793 763
305 936
-2 124 435
-23 077 214
5 077 160/ 216 662
-19 907 828
(12)
Leta 2008 so finski davčni organi dvakrat vložili zahtevek za stečajni postopek proti podjetju Karjaportti. Pri prvem zahtevku so 7. oktobra 2008 predstavili sodno odredbo za plačilo 461 579 EUR. Zahtevek so davčni organi potem umaknili. Zahtevek je bil ponovno vložen 1. decembra 2008 s sodno odredbo za plačilo 981 658 EUR. Stečajni postopek proti podjetju Karjaportti je bil ustavljen junija 2009, saj je zadruga davčnim organom plačala neporavnani dolg.
3. OPIS UKREPOV
(13)
Proučevani ukrepi vsebujejo ukrepe, ki jih je odobrilo mesto Mikkeli, kjer je sedež podjetja Karjaportti, in ukrepe, ki jih je odobrilo podjetje Finnvera Oyl (v nadaljnjem besedilu: Finnvera). Podjetje Finnvera je specializirano finančno podjetje, ki je v državni lasti Finske in je uradna izvozna agencija Finskem (6). V nadaljevanju so najprej opisani ukrepi, ki jih je odobrilo mesto Mikkeli (oddelek 3.1), in nato ukrepi, ki jih je odobrilo podjetje Finnvera (oddelek 3.2).
3.1. Ukrepi, ki jih je odobrilo mesto Mikkeli
3.1.1. Poroštvo, dodeljeno 12. junija 2000 (ukrep 1) in dodelitev zemljišč (ukrep 2)
(14)
Ukrep 1: S sklepom z dne 12. junija 2000 je mestni svet mesta Mikkeli odobril absolutno poroštvo („takaus“) podjetju Karjaportti, ki krije 100 % prihodnjega posojila v vrednosti do 25 milijonov FIM (približno 4,2 milijona EUR (7)). Posojilo podjetju Karjaportti je septembra 2000 odobrila banka Tapiola Pankki Oy (v nadaljnjem besedilu: Tapiola) po 5,35-odstotni fiksni obrestni meri in za obdobje 10 let. Istočasno je poroštvo izvajal mestni odbor mesta Mikkeli, saj je podpisal sporazum o poroštvu. Poroštvo je bilo zagotovljeno brez provizije za poroštvo in kot absolutno poroštvo, kjer je garant odgovoren za glavnico, kot če bi bila garantov lastni dolg, kar pomeni, da bi upnik lahko zaprosil garanta za odplačilo glavnice, ko glavnica zapade. Posojilo s poroštvom je bilo zagotovljeno za financiranje gradnje proizvodnega obrata v okrožju Tikkala v mestu Mikkeli (8).
(15)
Poroštvo je bilo zavarovano z že obstoječimi hipotekami na nepremičnine z zabeleženo vrednostjo 7,5 milijona FIM (1 261 409 EUR) (9). Ko je bil odobren ukrep 1, so bile kot zavarovanje s premoženjem na voljo hipoteke na nepremičnine v vrednosti približno 3 milijone FIM. Poleg tega je bilo poroštvo zavarovano s poslovnimi hipotekami (10) v zabeleženi vrednosti 25 milijonov FIM oziroma 30,5 milijona FIM na premičnine podjetja Karjaportti.
(16)
Ko se je decembra 2004 začel postopek prestrukturiranja pod nadzorom sodišča, je banka Tapiola zahtevala plačilo neporavnanih dolgov podjetja Karjaportti od mesta Mikkeli v zvezi s poroštvom. Po navedenih plačilih banki Tapiola je mesto Mikkeli postalo upnik podjetja Karjaportti namesto banke Tapiola (glej uvodno izjavo 34).
(17)
Ukrep 2: Leta 2000 je podeželsko okrožje Mikkeli (11) podjetju Karjaportti dodelilo tudi parcelo za gradnjo proizvodnega obrata Tikkala. Parcela je obsegala 152 366 m2, mesto Mikkeli pa jo je podjetju Karjaportti zagotovilo brez plačila, kar pomeni, da ni plačalo nakupne cene. Poleg tega se je mesto Mikkeli zavezalo, da bo zemljišče preneslo pripravljeno za gradnjo. V ta namen je mesto Mikkeli podjetju Karjaportti povrnilo stroške izravnave zemljišča v vrednosti 2 000 000 FIM (približno 336 376 EUR) (12).
(18)
Drugi ukrepi so bili podjetju Karjaportti odobreni za gradnjo proizvodnega obrata v kraju Tikkala. Podjetje Finnvera je dodelilo posojila in poroštva v znesku 20 000 000 FIM (približno 3 363 759 EUR), Ministrstvo za zaposlovanje in gospodarstvo (nekdanje Ministrstvo za trgovino in industrijo) pa je podelilo neposredne dotacije v vrednosti 15 000 000 FIM (približno 2 552 819 EUR).
(19)
Skupaj so imeli ukrepi za zagotovitev gradnje proizvodnega obrata v mestu Tikkala, opisani v uvodnih izjavah 14-18, nominalno vrednost 63 783 719 FIM (približno 10 757 652 EUR). Bruto ekvivalent dotacije odobrenih ukrepov je znašal 3 617 143 EUR glede na pregled iz naslednje tabele:
Tabela II
Bruto ekvivalent dotacije odobrenih ukrepov v EURIH
Ukrep
Znesek
Bruto ekvivalent dotacije
Poroštvo mesta Mikkeli
4 204 698
345 786
Dodelitev zemljišč s strani mesta Mikkeli
300 000
300 000
Izravnava zemljišča, ki jo je plačalo mesto Mikkeli
336 376
336 376
Posojilo podjetja Finnvera
1 681 879
82 162
Neposredne dotacije Ministrstva za trgovino in industrijo
2 552 819
2 552 819
SKUPAJ
10 757 652
3 617 143
(20)
Bruto ekvivalent dotacije poroštva, ki ga je dodelilo mesto Mikkeli, je Finska izračunala na naslednji način: primerjala je tržno obrestno mero za primerljivo poroštvo (1,75 %) s premijo za poroštvo, ki jo je dejansko zaračunalo mesto Mikkeli (0 %). Element pomoči pri poroštvu je enak razliki med obema premijama, ki je 1,75 %. Če bi mesto Mikkeli zaračunalo premijo po navedeni meri, bi med desetletnim obdobjem veljavnosti poroštva izterjalo premije v znesku 2 406 250 FIM, kar bi diskontirano po 5,7-odstotni meri na dan dodelitve poroštva znašalo 1 055 949 FIM (približno 345 786 EUR).
(21)
Bruto ekvivalent dotacije za posojilo podjetja Finnvera je Finska izračunala na naslednji način: primerjala je obresti, ki jih je podjetje Finnvera zaračunalo za posojilo (6-mesečni EURIBOR, zvišan za 1,75 %) z referenčno obrestno mero v skladu z Obvestilom Komisije o načinu določanja referenčnih obrestnih mer in diskontnih stopenj (13), ki je veljalo ob dodelitvi posojila. Element pomoči je enak razliki med obema obrestnima merama v obdobju veljavnosti posojila (10 let). Provizija, ki jo je podjetje Karjaportti moralo plačati za posojilo (0,5 %), je bila odšteta od rezultata izračuna. Ob diskontiranju po 5,7-odstotni meri na dan dodelitve poroštva je element pomoči znašal 82 162 EUR.
(22)
Upravičeni stroški naložbe so bili izračunani na podlagi stroškov v zvezi s stroški prevzema v skladu z razčlenitvijo iz naslednje tabele:
Tabela III
Razčlenitev projektnih stroškov v zvezi s stroški prevzema v EURIH
Zemljišča in zgradbe
14 208 192
Stroji in oprema
11 155 379
Pisarniška oprema/programska oprema
572 356
SKUPAJ
25 935 928
(23)
Element pomoči v vrednosti 3 617 143 EUR ustreza 13,95-odstotni intenzivnosti pomoči skupnih upravičenih stroškov v vrednosti 25 935 928 EUR.
(24)
Podjetje Karjaportti se je za ukrepe, ki jih je odobrilo mesto Mikkeli, prijavilo pred začetkom dela na naložbenem projektu (14). Finska je ukrepe sprejela za spodbujanje regionalnega razvoja. Novi proizvodni obrat bi moral število delovnih mest v regiji zvišati s 400 na 550 ali 600.
3.1.2. Nakup zemljišč (ukrep 3)
(25)
Mesto Mikkeli je 28. februarja 2002 kupilo šest zemljišč in eno zgradbo s povezanimi najemi od podjetja Karjaportti. Nakupna cena je bila 6 646 787 EUR (15). Ob roku za nakup zemljišč, ki ga je imelo mesto Mikkeli, in, v primeru enega zemljišča, ob datumu prenosa lastništva mestu Mikkeli zemljišča niso bila obremenjena s hipotekami.
3.1.3. Poroštvo, dodeljeno 8. marca 2004 (ukrep 4)
(26)
S sklepom z dne 8. marca 2004 je mestni svet mesta Mikkeli dodelil poroštvo, ki je krilo 100 % posojila v vrednosti 607 054 EUR, ki ga je dodelila banka Tapiola. Dne 14 aprila 2004 je bilo posojilo dodeljeno po 4-odstotni fiksni obrestni meri za obdobje 10 let. Poroštvo je bilo dodeljeno brez provizije za poroštvo in kot absolutno poroštvo. Posojilo oziroma poroštvo sta bila dodeljena, da nadomestita posojilo, ki ga je odobrila banka Tapiola, za katerega je mesto Mikkeli prvotno dodelilo poroštvo s sklepom z dne 2. novembra 1992. Prvotno posojilo je znašalo 7,5 milijona FIM (1 261 409 EUR) in je bilo dodeljeno po 4,5-odstotni obrestni meri za obdobje 10 let.
(27)
Poroštvo je bilo zavarovano s hipotekami na lastnino na proizvodnem obratu Tikkala, ki so bile že uporabljene kot zavarovanje pri ukrepu 1. Poleg tega je mesto Mikkeli imelo v lasti poslovno hipoteko z zabeleženo vrednostjo v registru poslovnih hipotek 25 milijonov FIM. Tudi ta poslovna hipoteka je bila že uporabljena kot zavarovanje pri ukrepu 1.
(28)
Ko se je decembra 2004 začel postopek prestrukturiranja pod nadzorom sodišča, je banka Tapiola zahtevala plačilo neporavnanih dolgov podjetja Karjaportti od mesta Mikkeli v zvezi s poroštvom. Po navedenih plačilih je mesto Mikkeli postalo upnik podjetja Karjaportti namesto banke Tapiola (glej uvodno izjavo 34).
3.1.4. Poroštvo, dodeljeno 10. maja 2004 (ukrep 5)
(29)
S sklepom z dne 10. marca 2004 je mestni svet mesta Mikkeli dodelil absolutno poroštvo, ki je krilo 100 % posojila v vrednosti 1,7 milijona EUR, ki ga je dodelila banka Tapiola. Banka Tapiola se je 8. junija 2004 posledično odločila dodeliti 3-letno naložbeno posojilo v vrednosti do 1,7 milijona EUR po spremenljivi obrestni meri 12-mesečni EURIBOR, zvišan po 0,3-odstotni fiksni marži. Poroštvo je bilo dodeljeno brez provizije za poroštvo in kot absolutno poroštvo. Poroštvo je bilo zavarovano z isto hipoteko na nepremičnino na proizvodni obrat Tikkala kot ukrep 1 in ukrep 4 ter isto poslovno hipoteko (16), ki je v lasti mesta Mikkeli. Poleg tega je mesto Mikkeli prejelo nov hipotekarni instrument za zavarovanje z zabeleženo vrednostjo 1 135 268 EUR na proizvodni obrat Tikkala kot posebno zastavo.
(30)
Ko se je decembra 2004 začel postopek prestrukturiranja pod nadzorom sodišča, je banka Tapiola zahtevala plačilo neporavnanih dolgov podjetja Karjaportti od mesta Mikkeli v zvezi s poroštvom. Po navedenih plačilih je mesto Mikkeli postalo upnik podjetja Karjaportti namesto banke Tapiola (glej uvodno izjavo 34).
3.1.5. Ukrepi v okviru postopka prestrukturiranja pod nadzorom sodišča (ukrep 6)
(31)
Podjetje Karjaportti je 17. novembra 2004 skupaj z upniki Nordea Bank Finland Abp (v nadaljnjem besedilu: Nordea Bank), Nordea Rahoitus Suomi Oy (v nadaljnjem besedilu: Nordea Financing) in OKO Osuuspankkien Keskuspankki Oyj (od 1. marca 2008 se podjetje imenuje Pohjola Pankki Oyj, v nadaljnjem besedilu: OKO/Pohjola Bank) vložilo zahtevek za postopek prestrukturiranja pod nadzorom sodišča na okrožnem sodišču mesta Mikkeli. V skladu s finsko zakonodajo se lahko taki postopki prestrukturiranja izvajajo za sanacijo problematičnega podjetja dolžnika s sposobnostjo preživetja, da se zagotovi njegovo nadaljnje uspešno delovanje in se dosežejo dogovori za plačilo dolga (17). Postopek prestrukturiranja pod nadzorom sodišča v zvezi s podjetjem Karjaportti se je s sklepom okrožnega sodišča mesta Mikkeli začel 1. decembra 2004. Zakon pravi, da od začetka postopka dolžnik ne sme več poplačati dolgov prestrukturiranja ali zagotoviti zastave za take dolgove (18). Dolgovi prestrukturiranja so vsi dolgovi, ki so nastali pred datumom začetka.
(32)
Posledično je bil 23 junija 2005 okrožnemu sodišču predložen program prestrukturiranja in 30. novembra 2005 revidirani program prestrukturiranja. Veljavnost programa prestrukturiranja, ki ga je okrožno sodišče odobrilo 30. januarja 2006, je deset let (do 1. julija 2015). Med letoma 2004 in 2008 je podjetje Karjaportti prekinilo 372 pogodb o zaposlitvi in preneslo nekatere dejavnosti, kot na primer pridobitve, mesarstvo ter dejavnosti rezanja, na zunanje izvajalce.
(33)
Skupaj se je približno [30-70] (19) % dolgov prestrukturiranja, za katere je veljal postopek prestrukturiranja pod nadzorom sodišča, dolgovalo zasebnim upnikom. Zasebni upniki z največjim deležem pri navedenih dolgovih so bile zgoraj omenjene banke Nordea Bank, OKO/Pohjola Bank in Nordea Financing.
(34)
Banka Tapiola je 16. decembra 2004 v zvezi s tem postopkom prestrukturiranja pod nadzorom sodišča od mesta Mikkeli zahtevala, da plača neporavnane zneske treh posojil, ki jih je zajamčilo mesto Mikkeli in so opisana v 3.1.1, 3.1.3 in 3.1.4. Po plačilu banki Tapiola je mesto Mikkeli postalo upnik podjetja Karjaportti v zvezi s skupnim zneskom treh neporavnanih posojil, ki je znašal 5 356 895 EUR. Posojila so bila zavarovana s premoženjem, opisanim v uvodnih izjavah 15, 27 in 29.
(35)
Poleg tega je mesto Mikkeli vložilo zahtevek v znesku 682 087 EUR v postopku prestrukturiranja pod nadzorom sodišča, ki je zajemal neplačane stroške mestni upravi zemljišč, oddelku za upravljanje voda mesta Mikkeli in oddelku za ravnanje z odpadki mesta Mikkeli. Ta zahtevek je bil tudi zavarovan s premoženjem, opisanim v uvodnih izjavah 15, 27 in 29.
(36)
Posojila in drugi dolgovi (neplačani stroški) mestu Mikkeli so se upoštevali kot veliki zavarovani dolgovi (20) v postopku prestrukturiranja pod nadzorom sodišča. Drugi veliki zavarovani zahtevki so bili v lasti zasebnih akterjev (Nordea Bank, Nordea Financing, OKO/Pohjola Bank) in podjetja Finnvera (21).
Tabela IV
Veliki zavarovani dolgovi v EUR
Upniki velikih zavarovanih dolgov
Znesek
Delež v %
Nordea Bank
[…]*
[10-40] %
Nordea Financing
[…]
[0-20] %
OKO/Pohjola Bank
[…]
[10-40] %
Finnvera
[…]
[10-40] %
Mesto Mikkeli - zapadla posojila zaradi sproženih poroštev
[…]
[10-40] %
Mesto Mikkeli - drugi dolgovi (neplačani stroški)
[…]
[0-20] %
SKUPAJ
24 579 150
100 %
(37)
V povezavi s posojili in drugimi dolgovi (neplačanimi stroški) mesta Mikkeli so bili v programu prestrukturiranja predvideni naslednji ukrepi:
(38)
Posojilo mesta Mikkeli v vrednosti 5 356 895 EUR je bilo obravnavano kot „zavarovani dolg“ in je bilo razdeljeno v dva dela. Za oba dela so se zmanjšale obrestne mere v skladu s programom prestrukturiranja: za 4-milijonski del EUR je obrestna mera do 31 decembra 2010 znašala […] EURIBOR, znižan za […] % (vendar obrestna mera ni smela biti večja od […] % ali manjša od […] %). Po tem roku je bila zaračunana obrestna mera v višini […] EURIBOR. Za preostali del 1 356 895 milijona EUR je bila zaračunana obrestna mera […] EURIBOR (22). Tako kot posojila so bili tudi neplačani stroški v vrednosti 682 087 EUR obravnavani kot „zavarovani dolg“, obrestna mera pa je bila zmanjšana na […] EURIBOR (23).
(39)
Tudi za zavarovane dolgove zasebnih upnikov je v programu prestrukturiranja predvidena obrestna mera […] EURIBOR. Za določen znesek za vsakega upnika razen […] je bila do 31. decembra 2010 predvidena znižana obrestna mera […] EURIBOR, znižan za […] %, z najmanjšimi obrestmi […] % in največjimi obrestmi […] %. Po 31. decembru 2010 je bila obrestna mera za vse zavarovane dolgove […] EURIBOR.
Tabela V
Obresti za velike zavarovane dolgove v EUR
Upniki velikih zavarovanih dolgov
Obrestna mera […] EURIBOR, znižan za […] % do 31. decembra 2010, po navedenem datumu bo obrestna mera […] EURIBOR zaračunana za znesek v vrednosti
Obrestna mera […] EURIBOR za znesek v vrednosti
Nordea Bank in Nordea Financing
[…]
[…]
OKO/Pohjola Bank
[…]
[…]
Finnvera
[…]
[…]
Mesto Mikkeli - zapadla posojila zaradi sproženih poroštev
[…]
[…]
Mesto Mikkeli - drugi dolgovi (neplačani stroški)
[…]
(40)
Mesto Mikkeli se je strinjalo z odlogom plačila zgoraj navedenih dolgov. V skladu s programom prestrukturiranja je povračilo zavarovanih dolgov mesta Mikkeli predvideno za leto 2015. Prvi obrok bi moral biti plačan 1. julija 2009, od leta 2010 sta bila predvidena dva obroka na leto in leta 2015 mora biti plačan preostali veliki del zavarovanih dolgov, kar je […] EUR za zapadla posojila zaradi sproženih poroštev oziroma […] EUR za druge dolgove (neplačane stroške).
(41)
Tudi zasebni upniki so se strinjali z odlogom plačil svojih zavarovanih dolgov.
Tabela VI
Odlog plačila v EUR
Upniki velikih zavarovanih dolgov
Dolg
Obrok z rokom 1.7.2009, 2.1.2010 in 1.7.2010
% skupnega zneska dolgov
Obrok z rokom 2.1.2011 in 1.7.2011
% skupnega zneska dolgov
Obrok z rokom vsakih šest mesecev od datuma začetka 2.1.2012 do 2.1.2015
% skupnega zneska dolgov
Obrok z rokom 1.7.2015
% skupnega zneska dolgov
Nordea Bank
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Nordea Financing
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
OKO/Pohjola Bank
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Finnvera
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Mesto Mikkeli
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Mesto Mikkeli
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Skupaj
24 579 150
500 000
2 %
1 000 000
4 %
1 500 000
6 %
10 579 150
43 %
(42)
V skladu s programom prestrukturiranja bi morali biti posojila in neplačani stroški mestu Mikkeli povrnjeni do leta 2015, pri čemer se večji del neporavnanega zneska povrne leta 2015. Če leta 2015 podjetje Karjaportti ne bo izpolnjevalo določenih gospodarskih zahtev po koncu postopka prestrukturiranja pod nadzorom sodišča (če bo razmerje med obveznostmi in operativno maržo večje od 4), bo mesto Mikkeli opustilo največ [0-3] milijonov EUR neporavnanih dolgov.
(43)
Ob koncu postopka prestrukturiranja pod nadzorom sodišča se bodo zmanjšali tudi zahtevki drugih upnikov. Banka Nordea Bank bo opustila največ [0-3 milijonov] EUR in banka Nordea Financing največ [0-2 milijona] EUR. Zahtevek podjetja Finnvera bo zmanjšan za največ [0-2 milijona] EUR. Zahtevek […] ne bo zmanjšan. V skladu s programom prestrukturiranja zneski, za katere se zmanjšajo zavarovani dolgovi, temeljijo na vrednosti zavarovanj s premoženjem za zavarovana posojila v dveh različnih primerih: prvi primer je bil, da podjetje Karjaportti še naprej deluje, drugi primer pa je bil, da podjetje Karjaportti spremeni delovanje ali z njim preneha, kar pomeni, da morajo biti zavarovanja s premoženjem uresničena. Obe vrednosti sta rezultat ugotovitev dveh neodvisnih ocen (24). Točen znesek, za kolikor je bil zavarovani dolg zmanjšan, je bil za vsakega upnika ugotovljen ločeno. Pri tem je bila upoštevana uvrstitev upnika, primerjani pa sta bili tudi vrednosti v obeh različnih primerih.
3.1.6. Nakup delnic od podjetja Karjaportti (ukrep 7)
(44)
Podjetje Karjaportti je 2. septembra 2005 prodalo 50 % delnic nepremičninskega podjetja Kiinteistö Oy Suksimäki podjetju v lasti mesta Mikkeli po nakupni ceni 860 000 EUR.
3.1.7. Pretvorba neplačanih obrestnih mer v posojila (ukrep 8)
(45)
Podjetje Karjaportti ni plačalo zapadlih obresti za zavarovane dolgove mesta Mikkeli, ki so nastale med 16. decembrom 2004 in 19. decembrom 2005 (25). Navedene obresti so znašale 281 982 EUR in so bile s sklepom mestnega sveta mesta Mikkeli z dne 19. decembra 2005 pretvorjene v posojilo za obdobje odplačila do konca leta 2010. Obrestna mera posojila znaša 3-mesečni EURIBOR, zvišan za 0,3 %. Povračilo naj bi se začelo marca 2009 in bi moralo zajemati štiri enake obroke, ki bi bili plačani dvakrat letno, kar pomeni, da bi moralo biti leta 2009 plačanih 144 991 EUR in leta 2 010 144 991 EUR (26). Povračilo dolgovanih zneskov je bilo vsaj deloma odloženo (glej ukrep 12).
(46)
Pretvorba neplačanih obrestnih mer v posojila leta 2005 je bila načeloma opredeljena v programu prestrukturiranja. Program predvideva, da se ne le mesto Mikkeli, temveč vse zavarovane upnike v tem okviru obravnava na podoben način. V skladu s tem je 28. decembra 2005 [en zasebni upnik] pretvoril obrestne mere v posojilo, ki je znašalo približno 1 623 000 EUR, z obdobjem odplačila do konca leta 2010. Obrestna mera je bila 3-mesečni EURIBOR, zvišan za 1,5 %. Povračilo bi se moralo začeti leta 2009. [Drugi zasebni upnik] je 29. decembra 2005 pretvoril obrestne mere v posojilo, ki je znašalo približno 1 532 500 EUR, z obdobjem odplačila do konca leta 2010. Obrestna mera je bila 3-mesečni EURIBOR, zvišan za 2 %. Povračilo bi se moralo začeti leta 2009.
3.1.8. Odpis dolgov v računovodskih izkazih iz leta 2006 (ukrep 9)
(47)
S sklepom z dne 5. februarja 2007 se je mestni odbor mesta Mikkeli strinjal z odpisom neporavnanih dolgov iz računov terjatev iz leta 2006 podjetju Karjaportti v vrednosti 274 023 EUR. Odpis dolga iz računov ni vplival na pravno razmerje med upnikom in dolžnikom, zato je mesto Mikkeli še naprej poskušalo izterjati dolgove.
3.1.9. Odpis dolgov v računovodskih izkazih iz leta 2008 (ukrep 10)
(48)
Mesto Mikkeli je odpisalo negotove terjatve iz računovodskih izkazov iz leta 2008 podjetju Karjaportti v višini 5,7 milijona EUR. Odpis dolga iz računov ni vplival na pravno razmerje med upnikom in dolžnikom, zato je mesto Mikkeli še naprej poskušalo izterjati dolgove.
3.1.10. Poroštvo, načrtovano za leto 2009, ki se ni izvajalo (ukrep 11)
(49)
Mestni svet mesta Mikkeli se je 8. decembra 2008 odločil zagotoviti absolutno poroštvo v vrednosti 2,75 milijona EUR za kritje prihodnjega posojila banke Tapiola podjetju Karjaportti. Mestni svet je pooblastil mestni odbor, da določi podrobne pogoje v zvezi z absolutnim poroštvom, to je, da izvaja poroštvo. V skladu s priglasitvijo bi moralo posojilo znašati 5 819 807 EUR po 3,65-odstotni obrestni meri. Priglašeni ukrep predvideva kot pristojbino za poroštvo enkratno 4-odstotno provizijo, poroštvo pa bo dodeljeno za 10 let (27).
(50)
Sklep mestnega sveta mesta Mikkeli ni bil dokončen, saj je bila na upravnem sodišču mesta Kuopio (Kuopion Hallinto-Oikeus) vložena pritožba. Po tej pritožbi je sodišče mestu Mikkeli odredilo, da zaustavi izvajanje poroštva in pri Komisiji zaprosi za odobritev pomoči.
(51)
Ker sklep mestnega sveta mesta Mikkeli, da zagotovi poroštvo, ni bil dokončen, se je banka Tapiola vzdržala dodelitve posojila podjetju Karjaportti. Nazadnje je Finska umaknila priglasitev poroštva marca 2010, ko je podjetje Karjaportti umaknilo svojo prošnjo za poroštvo in ko se je mestni odbor 22. februarja 2010 odločil, da ne bo izvajal sklepa mestnega sveta.
3.1.11. Odlog plačila dolgov od leta 2009 (ukrep 12)
(52)
Odlog odplačila zavarovanih dolgov: v skladu s programom prestrukturiranja, ki ga je odobrilo sodišče, bi moralo podjetje Karjaportti povrniti leta 2009 […] EUR in leta 2010 […] EUR neporavnanega zneska zavarovanih dolgov (glej tabelo VI). V skladu s priglasitvijo bi morala biti povrnitev teh zneskov odložena najpozneje do 1. julija 2015.
(53)
Odlog odplačila posojila, dodeljenega leta 2005 (pretvorba neplačanih obrestnih mer): podjetje Karjaportti bi moralo leta 2009 povrniti 140 991 EUR in leta 2010 enak znesek neporavnanega zneska obresti, pretvorjenih v posojilo (glej uvodno izjavo 40). V skladu s priglasitvijo bi morala biti povrnitev teh zneskov odložena do obdobja 2011-2013 (28).
(54)
Upravno sodišče mesta Kuopio (Kupion Hallinto-Oikeus) je 4. februarja 2009 prepovedalo izvajanje sklepa mestnega sveta glede odloga plačila dolga. Vendar se zdi, da je bilo plačilo dolgov vseeno odloženo. Od maja 2009 je podjetje Karjaportti redno podajalo predloge mestu Mikkeli in svojim drugim upnikom, da odložijo plačila zapadlih dolgov in tako zaščitijo nadaljnje delovanje zadruge (29). Te predloge je mestni odbor mesta Mikkeli odobril.
3.2. Ukrepi, ki jih je odobrilo podjetje Finnvera
(55)
Glede na informacije, ki jih je predložila Finska, je podjetje Finnvera v letih 2004-2008 dodelilo podjetju Karjaportti več posojil in poroštev.
(56)
Podjetje Finnvera je specializirano finančno podjetje, ki je v lasti Finske in je uradna izvozna agencija Finskem. Delovanje podjetja Finnvera usmerjajo industrijski cilji in cilji politike lastninske pravice, ki jih določa država. Med te cilje spadajo: večanje števila mladih podjetij, omogočanje financiranja sprememb, s katerimi se srečujejo mala in srednje velika podjetja, ter spodbujanje rasti podjetja, internacionalizacije in izvoza. Od podjetja Finnvera se pričakuje, da pri svojem delovanju spoštuje načelo gospodarske samozadostnosti. Vendar Finska krije del izgub kredita in poroštva podjetja Finnvera, saj je država neposredno odgovorna za domača poroštva in zavarovanja izvoznih kreditov, ki jih je dodelilo podjetje Finnvera, država pa odobri tudi poroštva za pridobivanje sredstev podjetja Finnvera. Ti državni ukrepi v zvezi s podjetjem Finnvera ne spadajo v področje uporabe tega sklepa in Komisija si pridržuje pravico, da jih oceni pozneje. Za podjetje Finnvera velja Zakon o upravnem postopku 434/2003.
(57)
V zvezi z upravljanjem podjetja Finnvera je nadzorni svet, ki nadzoruje, kako upravni odbor in izvršni direktor upravljata podjetje, predstavnik lastnika podjetja, ki je v primeru podjetja Finnvera država. Člani nadzornega sveta so izbrani iz poslanskih skupin političnih strank na podlagi njihove zastopanosti v finskem parlamentu. Poleg tega nadzorni svet podjetja Finnvera vključuje predstavnike organizacij, ki delujejo v skladu s cilji industrijske politike podjetja. Upravni odbor, ki ima 6-9 članov in 2 namestna člana, potrdi strategijo podjetja, odobri računovodske izkaze in vmesna poročila, usmerja razvoj podjetja ter zagotavlja, da je delovanje v skladu s pravom in izpolnjuje cilje, ki jih je zastavil lastnik. Štirje člani odbora in dva namestna člana so izvoljeni med kandidati, ki jih imenujejo različna ministrstva. Izvršni direktor je odgovoren za upravljanje podjetja.
(58)
Podjetje Finnvera je oproščeno plačevanja dohodnine od 25. septembra 2007. Komisija je to oprostitev odobrila. Sklep o odobritvi temelji na dejstvu, da so se finski organi zavezali, da bo podjetje Finnvera omejilo svoje dejavnosti na upravljanje shem državne pomoči (30).
3.2.1. Poroštvo, dodeljeno 17. marca 2004 (ukrep 13)
(59)
Podjetje Finnvera je 17. marca 2004 dodelilo 100-odstotno poroštvo za posojilo v vrednosti 91 000 EUR s 3-odstotno letno provizijo za poroštvo. Posojilo za obdobje 3 let je dodelila banka Tapiola po [2-5]-odstotni letni fiksni obrestni meri. Posojilo oziroma poroštvo sta bila zagotovljena, da nadomestita posojilo, ki ga je banka Tapiola dodelila leta 1992.
3.2.2. Posojilo, dodeljeno 12. januarja 2006 (ukrep 14)
(60)
Podjetje Finnvera je 12. januarja 2006 dodelilo posojilo v vrednosti 180 000 EUR po obrestni meri 6-mesečni EURIBOR, zvišan za 2 % letno. Posojilo je povezano z obrestmi, nastalimi med postopkom prestrukturiranja med 2. decembrom 2004 in 28. februarjem 2008, ki so bile pretvorjene v nov kreditni program. Posojilo je bilo zavarovano s hipotekami na lastnino v krajih Tikkala, Lappeenranta in Kouvola ter delnicami v […]. Posojilo je veljalo do konca leta 2010 in povračilo bi se moralo začeti leta 2009. Dne 23. novembra 2011 je bilo […] EUR kapitala še vedno neporavnanega. Zasebna upnika […] in […] sta obrestne mere istočasno pretvorila v posojila.
(61)
[En zasebni upnik] je 28. decembra 2005 pretvoril obrestne mere v posojilo, ki je znašalo približno 1 623 000 EUR, z obdobjem odplačila do konca leta 2010. Obrestna mera je bila 3-mesečni EURIBOR, zvišan za 1,5 %. Povračilo bi se moralo začeti leta 2009.
(62)
[Drug zasebni upnik] je 29. decembra 2005 pretvoril obrestne mere v posojilo, ki je znašalo približno 1 532 500 EUR, z obdobjem odplačila do konca leta 2010. Obrestna mera je bila 3-mesečni EURIBOR, zvišan za 2 %. Povračilo bi se moralo začeti leta 2009.
3.2.3. Poroštvo, dodeljeno 14. septembra 2006 (ukrep 15)
(63)
Podjetje Finnvera je 14. septembra 2006 dodelilo posredno osebno jamstvo […] v znesku 300 000 EUR z 1,65-odstotno letno provizijo za poroštvo, ki jo plača podjetje Karjaportti. […] je v zameno podjetju Karjaportti dodelil poroštvo v enakem znesku po 1,25-odstotni obrestni meri. To poroštvo in posredno osebno jamstvo sta krila 16,7 % od 1,8 milijona EUR, povezanih s pogodbo o podizvajalskih delih med […] in podjetjem Karjaportti. Veljavnost poroštva podjetja Finnvera je bila 8 mesecev. Preostali del podizvajalske pogodbe sta zajemali poroštvi upnikov […] in […] (825 000 EUR oziroma 675 000 EUR), ki sta zaračunala 1,75-odstotno provizijo za poroštvo. Podjetje Finnvera ni sodelovalo pri dodelitvi teh poroštev, kar pomeni, da niso bila posredna osebna jamstva. Posredno osebno jamstvo podjetja Finnvera je poteklo 30. junija 2007, ne da bi začelo delovati. V skladu s tem na podlagi tega poroštva niso nastale plačilne obveznosti podjetja Finnvera.
3.2.4. Posojilo, dodeljeno 6. julija 2007 (ukrep 16)
(64)
Podjetje Finnvera je 6. julija 2007 dodelilo posojilo v vrednosti 250 000 EUR po obrestni meri 6-mesečni EURIBOR, zvišan za 2,5 % letno. Posojilo je veljalo za obdobje šestih mesecev in bi moralo biti povrnjeno do 15. januarja 2008. Do sedaj je bil povrnjen le del posojila (neporavnani znesek z dne 23. novembra 2011: […]).
(65)
Obenem sta zasebna upnika […] in […] dodelila posojili v vrednosti 800 000 EUR oziroma 650 000 EUR, ki sta prav tako veljali za obdobje šestih mesecev. Obrestna mera navedenih posojil je bila 1-mesečni EURIBOR, zvišan za 2 %. Tudi povračilo njunih posojil je bilo odloženo (neporavnana zneska z dne 23. novembra 2011: […] EUR in […] EUR).
(66)
Za obe navedeni posojili in posojilo, ki ga je dodelilo podjetje Finnvera, je podjetje Karjaportti zagotovilo naslednja zavarovanja s premoženjem: poslovno hipoteko z zabeleženo vrednostjo v višini 1 850 067 EUR, delnice v podjetju […] in bančni račun. Ta zavarovanja s premoženjem so bila razdeljena med podjetjem Finnvera, […] in […] glede na njihovo tveganje v povezavi s posojili. Pravzaprav so bili trije upniki enako uvrščeni in so zavarovanje s premoženjem razdelili glede na deleže odstotkov (podjetje Finnvera: [0-30] %; [prvi zasebni upnik]: [10-50] %; [drugi zasebni upnik]: [10-50] %).
3.2.5. Poroštvo, dodeljeno 9. januarja 2008 (ukrep 17)
(67)
Podjetje Finnvera je 9. januarja 2008 dodelilo posredno osebno jamstvo za […] v znesku 280 000 EUR z 2,5-odstotno letno provizijo za poroštvo, ki jo plača podjetje Karjaportti. Posredno osebno jamstvo je krilo 80 % poroštva, ki ga je […] zagotovilo podjetju Karjaportti 11. januarja 2008, v vrednosti 350 000 EUR v zvezi s podizvajalsko pogodbo med […] in […]. […] je zaračunal [0-3]-odstotno provizijo za poroštvo. Podjetje Finnvera je dostopalo do zavarovanja s premoženjem v obliki lastništva delnic podjetja Karjaportti v […]. Glede na oceno z dne 8. januarja 2008, ki jo je opravilo podjetje Finnvera, so imele te delnice ob dodelitvi posrednega osebnega jamstva zavarovano vrednost za podjetje Finnvera v višini […] EUR. Posredno osebno jamstvo je poteklo 28. februarja 2011 in v njegovem okviru ni bilo opravljenih plačil.
4. RAZLOGI ZA ZAČETEK POSTOPKA
(68)
Kot je opisano v uvodnih izjavah 2, 3 in 6, se je Komisija 8. aprila 2009 odločila za začetek formalnega postopka preiskave (v nadaljnjem besedilu: prva odločitev o začetku postopka). Ta formalni postopek preiskave je bil 15. decembra 2009 razširjen na več dodatnih ukrepov (v nadaljnjem besedilu: druga odločitev o začetku postopka).
4.1. Ukrepi, ki jih je odobrilo mesto Mikkeli
4.1.1. Poroštvo, dodeljeno 12. junija 2000 (ukrep 1)
(69)
V svoji prvi odločitvi o začetku postopka je Komisija imela pomisleke o skladnosti zadevnega ukrepa z načelom zasebnega vlagatelja v tržnem gospodarstvu. Prvič, v skladu z Obvestilom Komisije o uporabi členov 87 in 88 pogodbe ES za državno pomoč v obliki poroštev (31) (v nadaljnjem besedilu: obvestilo o poroštvih 2000), ki je veljalo ob odobritvi ukrepa, ukrep lahko pomeni državno pomoč, ker je poroštvo krilo 100 % zadevnega posojila. Tega sklepa obvestilo o poroštvih 2008, ki trenutno velja, ne bi spremenilo (32). Poleg tega dodelitev poroštva brez provizije, pri čemer je prisotno finančno tveganje brez protiuteži, ne more biti opisana kot vedenje udeleženca na trgu.
(70)
Komisija je imela pomisleke glede združljivosti, in sicer ali bi poroštvo lahko bilo izjema v skladu s členom 107(3) PDEU, saj na podlagi predhodne ocene pogoji Smernic Skupnosti o državni pomoči za reševanje in prestrukturiranje podjetij v težavah (33) (v nadaljnjem besedilu: smernice za reševanje in prestrukturiranje 1999) naj ne bi bili izpolnjeni.
4.1.2. Dodelitev zemljišč (ukrep 2)
(71)
V drugi odločitvi o začetku postopka je Komisija izrazila pomisleke, da je bila prodaja opravljena v skladu z načelom vlagatelja v tržnem gospodarstvu, saj zahteve iz Sporočila Komisije o elementih državne pomoči pri prodaji zemljišč in objektov s strani javnih oblasti (34) niso bile izpolnjene. Upoštevalo se je, da tržna cena ni bila plačana, saj je bilo zemljišče dodeljeno podjetju Karjaportti brez plačila. Poleg tega podjetje Karjaportti ni nosilo stroškov izravnave zemljišča.
4.1.3. Nakup zemljišč (ukrep 3)
(72)
V drugi odločitvi o začetku postopka je Komisija izrazila dvome, da so bili pogoji nakupa skladni z načelom vlagatelja v tržnem gospodarstvu, saj Finska ni zagotovila dokaza, da je nakup zemljišč potekal po tržnih pogojih, kot na primer ocene zemljišč neodvisnih strokovnjakov.
4.1.4. Poroštvo, dodeljeno 8. marca 2004 (ukrep 4)
(73)
V drugi odločitvi o začetku postopka je Komisija imela pomisleke o skladnosti zadevnega ukrepa z načelom zasebnega vlagatelja v tržnem gospodarstvu. Prvič, v skladu z obvestilom o poroštvih 2000, ki je veljalo ob dodelitvi, ukrep lahko pomeni državno pomoč, saj poroštvo krije 100 % zadevnega posojila. Tega sklepa obvestilo o poroštvih 2008, ki trenutno velja, ne bi spremenilo. Poleg tega dodelitev poroštva brez provizije, pri čemer je prisotno finančno tveganje brez protiuteži, ne more biti opisano kot vedenje udeleženca na trgu, zlasti v položaju, ko je podjetje že bilo v težavah.
(74)
Glede združljivosti ukrepa Komisiji ni bilo zagotovljenih dovolj informacij, s katerimi bi lahko ugotovila, ali so bile zahteve iz smernic za reševanje in prestrukturiranje 1999 izpolnjene.
4.1.5. Poroštvo, dodeljeno 10. maja 2004 (ukrep 5)
(75)
Komisija je imela podobne pomisleke kot pri poroštvu, dodeljenem 8. marca 2004.
4.1.6. Soglasje k postopku prestrukturiranja pod nadzorom sodišča (ukrep 6)
(76)
V prvi odločitvi o začetku postopka je imela Komisija pomisleke o skladnosti ukrepov, sprejetih med postopkom prestrukturiranja, z načelom zasebnega vlagatelja v tržnem gospodarstvu.
(77)
Prvič, mesto Mikkeli se je strinjalo z znižanjem obrestnih mer za zavarovane dolgove, kar je pomenilo, da so bile zaračunane obrestne mere veliko pod referenčno obrestno mero za Finsko v tistem času. Ker je referenčna obrestna mera obravnavana kot tržna obrestna mera za zdrava podjetja in ker je bilo podjetje Karjaportti v tistem času v težavah, se je Komisiji zdelo malo verjetno, da bi zasebni upnik dodelil posojila po tako nizki obrestni meri.
(78)
Glede združljivosti ukrepov je Komisija v času sklepa le slabo poznala ukrepe prestrukturiranja, ki jih je sprejemalo podjetje Karjaportti od leta 2004. Menilo se je, da stalno prestrukturiranje ni bilo uspešno, saj so davčni organi decembra 2008 vložili zahtevek za stečajni postopek glede podjetja Karjaportti. Zato je imela Komisija pomisleke, da bi se dolgoročno uspešno delovanje podjetja lahko doseglo s pomočjo sprejetih ukrepov prestrukturiranja. Glede drugih meril za pomoč za prestrukturiranje v skladu s smernicami za reševanje in prestrukturiranje 2004 (35) Komisija ni mogla oceniti, ali so bile izpolnjene druge zahteve smernic za reševanje in prestrukturiranje, saj ni bilo priglasitve ali načrta prestrukturiranja.
4.1.7. Nakup delnic od podjetja Karjaportti (ukrep 7)
(79)
V drugi odločitvi o začetku postopka je Komisija imela pomisleke o skladnosti zadevnega ukrepa z načelom zasebnega vlagatelja v tržnem gospodarstvu, saj Finska ni zagotovila dokazov, da je nakup delnic potekal pod tržnimi pogoji.
4.1.8. Pretvorba neplačanih obrestnih mer v posojila (ukrep 8)
(80)
Glede pretvorbe neplačanih obrestnih mer v posojila se je mesto Mikkeli strinjalo, da za posojilo zaračuna zelo nizko obrestno mero. Pravzaprav sta zasebna upnika, ki sta pretvorila svoje neplačane obrestne mere, izpogajala višje obrestne mere, zato je Komisija imela pomisleke, ali bi tak pristop lahko bil v skladu z načelom vlagatelja v tržnem gospodarstvu.
4.1.9. Odpis dolgov v računovodskih izkazih iz let 2006 in 2008 (ukrepa 9 in 10)
(81)
V drugi odločitvi o začetku postopka je Komisija obravnavala dejstvo, da bi, če je odpis dolgov v računovodskih izkazih iz let 2006 in 2008 pomenil tudi, da je pravna obveznost prenehala veljati, odpis potem pomenil prednost za podjetje Karjaportti. Komisija je imela pomisleke, ali bi zasebni vlagatelj v tržnem gospodarstvu ravnal enako.
4.1.10. Poroštvo, načrtovano za leto 2009, ki se ni izvajalo (ukrep 11)
(82)
V prvi odločitvi o začetku postopka je Komisija imela pomisleke, da bi mesto Mikkeli ravnalo kot zasebni vlagatelj v tržnem gospodarstvu pri dodelitvi poroštva, in je najprej menila, da je poroštvo vsebovalo državno pomoč. Glede združljivosti je Komisija imela pomisleke, ali bo poroštvo skladno s smernicami za reševanje in prestrukturiranje 2004, saj naj načelo o enkratni pomoči ne bi bilo izpolnjeno. Poleg tega sta bili provizija za poroštvo in obrestna mera za posojilo prenizki za izpolnitev točke 25(a) smernic ter poroštvo ni bilo v skladu s točko 25(c) smernic, saj ni bilo omejeno na šest mesecev.
4.1.11. Odlog plačila dolgov od leta 2009 (ukrep 12)
(83)
V prvi odločitvi o začetku postopka je Komisija imela pomisleke, da je mesto Mikkeli ravnalo kot zasebni vlagatelj v tržnem gospodarstvu pri soglasju z odlogom plačila dolgov, in je najprej menila, da je ukrep zajemal državno pomoč. Glede združljivosti je Komisija imela pomisleke, ali bi bil odlog plačila dolgov skladen s smernicami za reševanje in prestrukturiranje 2004, saj naj načelo o enkratni pomoči ne bi bilo izpolnjeno. Poleg tega odlog plačila dolgov ni izpolnjeval zahtev za pomoč za reševanje. Ni bil omejen na obdobje šestih mesecev in zato ni bil v skladu s točko 25(c) smernic.
4.2. Ukrepi, ki jih je odobrilo podjetje Finnvera (ukrepi 13-17)
(84)
V drugi odločitvi o začetku postopka je Komisija menila, da so bili ukrepi dodeljeni s pomočjo državnih sredstev in so se pripisali državi, saj je Finska 100-odstotna lastnica podjetja Finnvera. Glede posojil je Komisija imela pomisleke, da je zaračunana obrestna mera presegla ustrezne referenčne obrestne mere. Poleg tega ni imela dovolj informacij, da bi ocenila, ali so bili ukrepi dodeljeni skupaj in pod enakimi pogoji z zasebnimi vlagatelji. Glede poroštev je Komisija imela pomisleke, ali so bila dodeljena po obstoječih shemah, saj poroštva, dodeljena velikemu podjetju v težavah, ne spadajo v take sheme. Če ukrepi niso bili dodeljeni v okviru obstoječe sheme pomoči, je Komisija imela pomisleke glede njihove skladnosti z načelom vlagatelja v tržnem gospodarstvu.
5. PRIPOMBE FINSKE
5.1. Ukrepi, ki jih je odobrilo mesto Mikkeli
5.1.1. Poroštvo, dodeljeno 12. junija 2000 (ukrep 1)
(85)
Finska trdi, da poroštvo ne bi smelo biti obravnavano kot državna pomoč, saj bi podjetje Karjaportti verjetno lahko pridobilo tako poroštvo na zasebnih trgih kapitala. Finska se sklicuje na dejstvo, da je banka Tapiola dodelila posojilo, ki je bilo zavarovano z zadevnim poroštvom, kot del finančnega paketa v vrednosti 25 milijonov EUR za naložbe v proizvodni obrat Tikkala. Druge strani so prispevale k financiranju. Državna pomoč pri naložbi je zajemala dodelitev zemljišč in kritje stroškov za izravnavo zemljišča, ki ju je opravilo mesto Mikkeli (glej uvodni izjavi 89 in 90), posojila in poroštva, ki jih je dodelilo podjetje Finnvera, ter neposredne dotacije, ki jih je dodelilo Ministrstvo za trgovino in industrijo.
(86)
Poleg tega Finska trdi, da je mesto Mikkeli vsa podjetja, ki so vložila prošnje za poroštva, obravnavalo enako.
(87)
Če bi se ukrep obravnaval kot državna pomoč, Finska meni, da bi bila taka pomoč združljiva z notranjim trgom, saj je bila dodeljena v skladu s Smernicami o državni regionalni pomoči (36) (v nadaljnjem besedilu: smernice o regionalni pomoči 1998). Velika podjetja so bila upravičena do regionalnih ukrepov pomoči v skladu s členom 107(3)(a) PDEU, če niso presegla zneska 24 % upravičenih neto stroškov. Ti pogoji so bili izpolnjeni. Finska je zlasti zagotovila izračun, v katerem bi bruto ekvivalent dotacije še vedno ostal pod 24 %, če bi se upoštevala vsa državna pomoč pri naložbi.
5.1.2. Dodelitev zemljišč (ukrep 2)
(88)
Finska trdi, da trenutna knjigovodska vrednost parcele ni primerljiv kazalnik za ugotovitev vrednosti parcele ob času prenosa. Mesto Mikkeli ocenjuje tržno vrednost zemljišča ob dodelitvi na 300 000 EUR. Po navedbah Finske so stroški izravnave zemljišča znašali 2 milijona FIM (336 376 EUR).
(89)
Finska meni, da sta bila prenos zemljišča in kritje stroškov izravnave zemljišča v skladu s smernicami o regionalni pomoči 1998 (glej uvodno izjavo 87).
5.1.3. Nakup zemljišč (ukrep 3)
(90)
Po navedbah Finske je bil nakup zemljišč leta 2002 povezan z gradbenim projektom proizvodnega obrata Tikkala, za katerega je podjetje Karjaportti potrebovalo finančna sredstva. Finska trdi, da so bila zemljišča kupljena po tržni ceni. Ocena je upoštevala dejstvo, da so bila zemljišča kupljena z namenom, da se jih s spremembo načrtov spremeni zlasti za stanovanjsko rabo, del območja pa je bil še vedno namenjen za poslovno uporabo. Poleg tega so bila zemljišča pod hipotekami, danimi zasebnim upnikom, in le eno od šestih zemljišč je imelo skupno hipoteko v vrednosti približno 9,6 milijona EUR, kar potrjuje, da je bila vrednost zemljišč večja od nakupne cene. Zato je mesto Mikkeli spoštovalo načelo vlagatelja v tržnem gospodarstvu in nakup ni pomenil državne pomoči.
5.1.4. Poroštvo, dodeljeno 8. marca 2004 (ukrep 4)
(91)
Finska trdi, da je bilo posojilo s poroštvom dodeljeno za pobotanje starega posojila za pokojnine, ki je bilo dodeljeno leta 1992. V tistem času je mesto Mikkeli, skupaj s podjetjem Finnvera in […], jamčilo za posojilo za pokojnine. Kot dodatno poroštvo je mesto Mikkeli prejelo hipoteko v vrednosti 7,5 milijona FIM (1 261 409 EUR) na zemljišče podjetja Karjaportti. Ob izdaji poroštva 8. marca 2004 je mesto Mikkeli to zastavo obdržalo.
(92)
Finska trdi, da je bilo prvotno poroštvo dodeljeno pred pristopom Finske k EU. Ko je mesto Mikkeli 8. marca 2004 dodelilo novo poroštvo, ni bila dodeljena nova pomoč, saj je bilo obstoječe prvotno poroštvo pretvorjeno v novo poroštvo, ki je obdržalo zadostna dodatna poroštva. Poleg tega so istočasno posojila podjetju Karjaportti dodelili tudi drugi garanti prvotnega posojila za pokojnine iz leta 1992.
(93)
Finska trdi tudi, da podjetje Karjaportti spomladi leta 2004 ni bilo v težavah v smislu smernic za reševanje in prestrukturiranje1999. Po navedbah Finske so bile tržne projekcije v prvi polovici leta 2004 zadovoljive, podjetje Karjaportti pa je za leto 2004 predvidelo 3 milijone EUR dobička. Obenem je podjetje Karjaportti spomladi in poleti leta 2004 lahko pridobilo posojila zasebnih posojilodajalcev po relativno nizki obrestni meri. Decembra 2004 je bilo podjetje Karjaportti obravnavano kot uspešno delujoče podjetje, ko so njegovi upniki odobrili prestrukturiranje kljub dolgotrajnim finančnim težavam. Drugače bi razglasili, da je podjetje Karjaportti v stečaju.
5.1.5. Poroštvo, dodeljeno 10. maja 2004 (ukrep 5)
(94)
Finska meni, da je poroštvo nadaljevanje finančnih sredstev, ki jih je mesto Mikkeli zagotovilo za naložbo v proizvodni obrat Tikkala leta 2000. Poroštvo je bilo dodeljeno za dokončanje prvotnega naložbenega načrta, začetega leta 2000. Ob dodelitvi poroštva podjetje Karjaportti ni bilo v težavah v smislu smernic za reševanje in prestrukturiranje 1999, kot je že bilo navedeno za poroštvo, dodeljeno marca 2004 (glej uvodno izjavo 93).
(95)
Po navedbah Finske je bilo poroštvo, tudi če je zajemalo državno pomoč, skladno s smernicami o regionalni pomoči 1998. Velika podjetja so bila upravičena do regionalnih ukrepov pomoči v skladu s členom 107(3)(a) PDEU, če niso presegla zneska 24 % upravičenih neto stroškov. Ti pogoji so bili izpolnjeni, saj je element pomoči poroštva znašal le 57 835 EUR, skupne naložbe podjetja Karjaportti v obrat Tikkala pa so znašale […] EUR.
5.1.6. Postopek prestrukturiranja pod nadzorom sodišča (ukrep 6)
(96)
Finska trdi, da so bili vsi sprejeti ukrepi povezani z začetkom postopka prestrukturiranja pod nadzorom sodišča. V skladu s sodno prakso Sodišča zakonodaja o shemah okrevanja pod nadzorom sodišča in nesolventnosti sama po sebi ne upravičuje obravnave navedene zakonodaje kot pomoči (37).
(97)
Drugič, med postopkom nova posojila niso bila dodeljena, vendar je bilo plačilo dolgov, dodeljenih pred prestrukturiranjem, odloženo v skladu z nacionalno zakonodajo o prestrukturiranju podjetij, ki upnike obravnava enako. Poleg denarnih terjatev mesta Mikkeli so bile med postopkom prerazporejene tudi denarne terjatve zasebnih subjektov. Upniki podjetja Karjaportti so bili razdeljeni v več skupin. Za denarne terjatve vsake skupine upnikov so veljali medsebojno enaki in podobni pogoji. Finska izpostavlja, da to zlasti velja glede zavarovanih dolgov mesta Mikkeli. Zato se zdi, da je mesto Mikkeli ravnalo kot zasebni vlagatelj v tržnem postopku, ko je soglašalo s postopkom prestrukturiranja pod nadzorom sodišča.
(98)
Poleg tega Finska izpostavlja, da je mesto Mikkeli menilo, da je odlog plačila dolgov donosnejši, kot če se podjetju Karjaportti dovoli, da gre v stečaj in se za vedno zapre, kar je nakazano tudi v likvidacijski bilanci stanja, priloženi programu prestrukturiranja.
(99)
Glede združljivosti ukrepov v okviru smernic za reševanje in prestrukturiranje 1999 Finska trdi, da bi moralo biti podjetje, za katero velja postopek prestrukturiranja, običajno obravnavano kot podjetje v težavah v smislu smernic. Nato ponovi, da postopek prestrukturiranja ni zajemal državne pomoči in da mesto Mikkeli med postopkom prestrukturiranja ni izvajalo ukrepov podpore.
(100)
Finska nato predloži utemeljitve v zvezi z vsakim dodeljenim ukrepom: glede sprožitve poroštva mesta Mikkeli za posojilo, dodeljeno leta 2000, Finska trdi, da mesto Mikkeli ni dodelilo novih posojil podjetju Karjaportti, temveč je le postalo upnik na zahtevo banke Tapiola na začetku postopka prestrukturiranja pod nadzorom sodišča, kar je bil običajni ukrep v okviru takega postopka prestrukturiranja. Glede pogojev povračila posojila Finska izpostavlja, da so bili opredeljeni v programu prestrukturiranja in so bili enaki za vse upnike znotraj iste skupine upnikov.
(101)
Glede neplačanih stroškov Finska pojasnjuje, da se denarne terjatve dolgujejo mestni upravi zemljišč, oddelku za upravljanje voda in mestnemu oddelku za ravnanje z odpadki. Denarne terjatve zajemajo neplačane stroške, ki so nastali pred začetkom postopka prestrukturiranja pod nadzorom sodišča. Za navedene neporavnane zneske mesto Mikkeli ni dodelilo nobenega poroštva, saj so se denarne terjatve dolgovale mestu. Zato so bile ob začetku postopka prestrukturiranja pod nadzorom sodišča vknjižene v program prestrukturiranja kot en znesek.
5.1.7. Nakup delnic od podjetja Karjaportti (ukrep 7)
(102)
Finska trdi, da so bile delnice nepremičninskega podjetja Kiinteistö Oy Suksimäki od podjetja Karjaportti kupljene po tržni ceni. Finska je predložila izkaz neodvisnega cenilca, v skladu s katerim je vrednost delnic znašala približno 1 milijon EUR na podlagi prevladujoče višine najemnin. Ta vrednost je bila prilagojena glede na dejansko prevladujočo višino najemnin in delnice so bile v skladu s tem kupljene po ceni 860 000 EUR. Zato pravni posel za pridobitev nepremičnine ni vključeval elementa pomoči.
5.1.8. Pretvorba neplačanih obrestnih mer v posojila (ukrep 8)
(103)
Glede pretvorbe neplačanih obrestnih mer v posojilo Finska trdi, da je neplačilo obrestnih mer običajni ukrep v postopku prestrukturiranja pod nadzorom sodišča. Pretvorbo takih neplačanih obresti v posojila, ki bodo bolje uvrščena kot druga posojila, predvideva finska zakonodaja. Poleg tega Finska meni, da je bila pretvorba neplačanih obresti v posojilo v skladu z načelom zasebnega vlagatelja v tržnem gospodarstvu, saj so zasebni upniki, skupaj z mestom Mikkeli, pretvorili obrestne terjatve v posojila.
5.1.9. Odpis dolgov v računovodskih izkazih iz let 2006 in 2008 (ukrepa 9 in 10)
(104)
Finska priznava, da je zapis dolgov kot izgube le knjigovodsko dejanje upnika v skladu z načelom previdnosti in ustreznimi določbami Zakona o računovodstvu 1336/1997. Finska trdi, da odpis dolgov ne vpliva na pravno razmerje med upnikom in dolžnikom, tj. da dolgovi niso bili opuščeni. Mesto Mikkeli je potrdilo, da ni opustilo dolgov, ki so bili zapisani kot izgube, in da jih še naprej poskuša izterjati. Dolg je del zavarovanega dolga v okviru postopka prestrukturiranja pod nadzorom sodišča.
5.1.10. Poroštvo, načrtovano za leto 2009, ki se ni izvajalo (ukrep 11)
(105)
Pred umaknitvijo priglasitve poroštva marca 2010 je Finska trdila, da je poroštvo v skladu s smernicami za reševanje in prestrukturiranje 2004. Ob upoštevanju umaknitve priglasitve trditve Finske niso podrobneje predstavljene.
5.1.11. Odlog plačila dolgov od leta 2009 (ukrep 12)
(106)
Finska trdi, da je odlog plačila dolgov ukrep, ki je neločljivo povezan s postopkom prestrukturiranja pod nadzorom sodišča in ne zajema državne pomoči. Po navedbah Finske so se upniki podjetja Karjaportti med seboj sporazumeli, da je odlog plačila dolgov razumna alternativa za zaščito njihovih denarnih terjatev. Komisijo obvešča, da priglašeni odlog plačil ni bil nikoli izvajan, saj je upravno sodišče mesta Kuopio (Kuopion Hallinto-Oikeus) zaustavilo izvajanje odloga plačila dolga. Finska pojasnjuje, da so bila plačila dolgov podjetja Karjaportti v obdobju 2009-2011 kljub temu odložena po več predlogih podjetja Karjaportti, ki jih je mesto Mikkeli sprejelo. Finska trdi, da je bil naslednji odlog plačil v skladu z načelom zasebnega vlagatelja v tržnem gospodarstvu, saj so mesto Mikkeli in vsi drugi upniki odlog plačila izvajali pod enakimi pogoji.
5.2. Ukrepi, ki jih je odobrilo podjetje Finnvera
5.2.1. Poroštvo, dodeljeno 17. marca 2004 (ukrep 13)
(107)
Finska meni, da je bilo poroštvo dodeljeno v skladu z obvestilom o poroštvih 2000. V vsakem primeru poroštvo ni zajemalo državne pomoči. Tveganje podjetja Finnvera se ni povečalo, saj je poroštvo nadomestilo poroštvo, ki ga je podjetje Finnvera dodelilo pred tem (leta 1992) za posojilo za pokojnine. To posojilo je leta 2004 nadomestilo novo pokojninsko posojilo, za katerega je podjetje Finnvera dodelilo zadevno poroštvo. Poleg tega sta dva zasebna upnika ob istem času podjetju Karjaportti dodelila kreditna programa, da se je lahko financiral odlog plačil za leto 2004. Za poroštvo je veljala tudi visoka provizija in element pomoči poroštva je bil pod pragom de minimis. Napovedi za podjetje Karjaportti so bile ob dodelitvi poroštva dobre.
5.2.2. Posojilo, dodeljeno 12. januarja 2006 (ukrep 14)
(108)
Finska meni, da posojilo, dodeljeno leta 2006, ni zajemalo državne pomoči, saj je podjetje Finnvera ravnalo kot zasebni tržni upnik, ko je pretvorilo neplačane obresti v novo posojilo v skladu s programom prestrukturiranja. Poleg tega so zasebni upniki pretvorili svoje neplačane obresti v nova posojila, še preden je to storilo podjetje Finnvera in pod podobnimi pogoji.
5.2.3. Poroštvo, dodeljeno 14. septembra 2006 (ukrep 15)
(109)
Finska meni, da je bilo poroštvo dodeljeno v skladu z obvestilom o poroštvih 2000. V vsakem primeru poroštvo ne zajema državne pomoči, saj krije le 16,7 % od 1,8 milijona EUR, zasebni upniki pa so krili preostali del tega zneska s poroštvi.
5.2.4. Posojilo, dodeljeno 6. julija 2007 (ukrep 16)
(110)
Finska meni, da posojilo, dodeljeno leta 2007, ni zajemalo državne pomoči, saj je podjetje Finnvera delovalo skupaj z dvema zasebnima upnikoma, ki sta nova posojila dodelila ob istem času in pod podobnimi pogoji. Poleg tega je bilo posojilo zavarovano z visokimi hipotekami in poslovnimi hipotekami.
5.2.5. Poroštvo, dodeljeno 9. januarja 2008 (ukrep 17)
(111)
Finska meni, da je bilo posredno osebno jamstvo dodeljeno v skladu z obvestilom o poroštvih 2000. V vsakem primeru ni vključevalo državne pomoči, saj je bila druga sodelujoča stran zasebni posojilodajalec, provizija za poroštvo podjetja Finnvera pa bistveno višja kot provizija za poroštvo zasebnega posojilodajalca.
6. PRIPOMBE ZAINTERESIRANIH STRANI
(112)
Zainteresirana stran je predložila pripombe le na ukrepe 1, 2, 3, 5, 7, 9 in 10.
6.1.1. Poroštvo, dodeljeno 12. junija 2000 (ukrep 1)
(113)
Zainteresirana stran trdi, da je bilo poroštvo dodeljeno za zavarovanje posojila v vrednosti 25 milijonov FIM za naložbo v nov proizvodni obrat.
6.1.2. Dodelitev zemljišč (ukrep 2)
(114)
Zainteresirana stran trdi, da je bilo zemljišče dodeljeno podjetju Karjaportti in da je mesto Mikkeli prevzelo stroške mestnega inženirstva in drugih potrebnih tehničnih del v skupni vrednosti 2,5 milijona FIM. Podjetje Karjaportti je za parcelo plačalo 1,2 milijona FIM. V poslovnih knjigah podjetja Karjaportti je parcela vredna 403 000 EUR in zainteresirana stran se sprašuje, ali bi dodelitev zemljišča lahko bila državna pomoč.
6.1.3. Nakup zemljišč (ukrep 3)
(115)
Zainteresirana stran trdi, da je mesto Mikkeli kupilo šest zapuščenih tovarniški zgradb v mestu Mikkeli in za njih skupaj plačalo 6,7 milijona EUR. Vlagatelj, ki ravna v skladu z načelom vlagatelja v tržnem gospodarstvu, ne bi kupil lastnine podjetja, ki je v velikih finančnih težavah, po taki ceni.
6.1.4. Poroštvo, dodeljeno 10. maja 2004 (ukrep 5)
(116)
Zainteresirana stran trdi, da je bilo podjetje Karjaportti ob dodelitvi poroštva v velikih težavah. Podjetje je že imelo velike dolgove do mesta Mikkeli in skupine podjetij, ki so v lasti mesta Mikkeli.
6.1.5. Nakup delnic od podjetja Karjaportti (ukrep 7)
(117)
Zainteresirana stran trdi, da je bila cena, plačana za delnice nepremičninskega podjetja, višja od knjigovodske vrednosti delnic.
6.1.6. Odpis dolgov v računovodskih izkazih iz let 2006 in 2008 (ukrepa 9 in 10)
(118)
Zainteresirana stran je predložila kopijo zapisnika seje mestnega odbora mesta Mikkeli z dne 5. februarja 2007, v katerem je zapisana odločitev o odpisu dolga v računovodskih izkazih iz leta 2006. Poleg tega zainteresirana stran izpostavlja, da je bilo vsaj nenavadno, da je mesto Mikkeli odpisalo milijone evrov dolgov podjetja Karjaportti v svojih računovodskih izkazih iz leta 2008, in se zlasti sprašuje, zakaj je bilo mesto Mikkeli ob istem času pripravljeno dodeliti nadaljnja poroštva podjetju Karjaportti.
7. OCENA
(119)
Člen 107(1) PDEU določa, da je vsaka pomoč, ki jo dodeli država članica, ali kakršna koli vrsta pomoči iz državnih sredstev, ki izkrivlja ali bi lahko izkrivljala konkurenco z dajanjem prednosti posameznim podjetjem ali proizvodnji posameznega blaga, nezdružljiva z notranjim trgom, v kolikor prizadene trgovino med državami članicami.
(120)
Pogoji, določeni v členu 107(1) PDEU, so kumulativni, zato morajo biti vsi pogoji istočasno izpolnjeni, da ukrep velja za državno pomoč.
(121)
Člen 107(1) PDEU določa splošno prepoved državne pomoči znotraj Unije, člena 107(2) in 107(3) pa določata izjeme od splošnega pravila, da je taka pomoč nezdružljiva z notranjim trgom, kot določa člen 107(1) PDEU.
(122)
V naslednjih oddelkih Komisija ločeno ocenjuje obstoj državne pomoči za vsak opisani ukrep. Kadar ukrep zajema državno pomoč, Komisija naprej oceni združljivost ukrepa pomoči. Komisija razlikuje med umaknjenimi ukrepi, ukrepi, ki jih je dodelilo mesto Mikkeli, in ukrepi, ki jih je dodelilo podjetje Finnvera. V predhodni točki Komisija presoja, kdaj bi se podjetje Karjaportti lahko obravnavalo kot podjetje v težavah.
7.1. Podjetje v težavah
(123)
Za obstoj državne pomoči in združljivost zadevnih ukrepov je relevantno, ali je bil upravičenec ob odobritvi ukrepov v težavah. Vprašanje, ali se lahko podjetje Karjaportti obravnava kot podjetje v težavah, je treba oceniti v skladu s smernicami za reševanje in prestrukturiranje 1999 do 9. oktobra 2004, datuma izteka smernic za reševanje in prestrukturiranje 1999 (38). Od 10. oktobra 2004 veljajo smernice za reševanje in prestrukturiranje 2004 (39).
(124)
V skladu s smernicami za reševanje in prestrukturiranje 1999 je podjetje v težavah, ko izpolnjuje tako imenovana skrajna merila, določena v točki 5 navedenih smernic, to je, kadar je več kot polovica registriranega osnovnega kapitala izgubljena ali če izpolnjuje pogoje, ki jih določa domače pravo za uvedbo kolektivnih postopkov v primeru nesolventnosti. Če skrajna merila niso izpolnjena, podjetje še vedno lahko kaže običajne znake, da je podjetje v težavah glede na točko 6 smernic za reševanje in prestrukturiranje 1999, kot so naraščajoče izgube, upadanje prometa, kopičenje zalog, presežki prostih zmogljivosti, padanje denarnih tokov, naraščajoči dolgovi, naraščajoči stroški obresti ter zmanjševanje ali izguba vrednosti premoženja (tako imenovana milejša merila). Smernice za reševanje in prestrukturiranje 2004 vključujejo podobna skrajna in milejša merila v točkah 10 in 11.
(125)
Ob upoštevanju tega ozadja Komisija ugotavlja, da podjetje Karjaportti leta 2000 ni izgubilo kapitala ali kazalo „običajnih znakov“ podjetja v težavah. Pravzaprav se zdi, da je bilo podjetje Karjaportti zdravo podjetje z visokim zabeleženim prometom, pozitivnimi poslovnimi prihodki, stalnim delniškim kapitalom in rezervami na relativno visoki ravni za obdobje 2000-2002 (glej tudi tabelo I).
(126)
Položaj se je poslabšal v naslednjih letih. Prihodki so se zmanjšali in izgube so se znatno povečale z leta 2003 na 2004. Dolg se je večal in že na začetku leta 2004 je upravičenec začel odlagati plačila dolgov ter moral upnike zaprositi za odlog zapadlih plačil (40). Zdi se, da je imelo podjetje Karjaportti tudi nekaj presežkov prostih zmogljivosti. Poleg tega je treba upoštevati dejstvo, da sklad za nepredvidene izdatke ni več kril izgub podjetja Karjaportti že leta 2004 (glej tabelo I).
(127)
Po računovodskih izkazih podjetja Karjaportti je delniški kapital podjetja leta 2004 skoraj izginil, saj je strmo padel na manj kot desetino svoje vrednosti v primerjavi z letom 2003. Od takrat je podjetje zabeležilo negativni lastniški kapital, ki se je v zadnjih letih še povečeval. Podjetje Karjaportti ima od leta 2003 izgubo, izjema je bilo le leto 2006. Dobiček iz leta 2006 ne more biti obravnavan kot znak okrevanja podjetja, saj ni izhajal iz temeljne dejavnosti podjetja. Dobiček iz poslovanja podjetja Karjaportti je ostal negativen, podobno kot v prejšnjem in naslednjih letih. Dobiček leta 2006 ni bil dovolj velik, da bi se pobotal znesek primanjkljaja, ki je nastal v preteklih obračunskih obdobjih, ali da bi se nadomestil negativni lastniški kapital. Splošna finančna situacija podjetja Karjaportti je ostala zelo neugodna. Leta 2008 so davčni organi proti podjetju Karjaportti dvakrat sprožili stečajni postopek.
(128)
Ob upoštevanju dejstev, predstavljenih v uvodnih izjavah 125-127, je mogoče skleniti, da podjetje Karjaportti velja za podjetje v težavah v skladu s točko 5 smernic za reševanje in prestrukturiranje 1999 oziroma točko 11 smernic za reševanje in prestrukturiranje 2004 od začetka leta 2004. Leta 2008, ko je bilo podjetje Karjaportti v stečajnem postopku, je veljalo tudi kot podjetje v težavah v skladu s točko 10(c) smernic za reševanje in prestrukturiranje 2004.
7.2. Umaknjeni ukrepi
7.2.1. Poroštvo, načrtovano za leto 2009, ki se ni izvajalo (ukrep 11)
(129)
V skladu s členom 8 Uredbe Sveta (ES) št. 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (41) (v nadaljnjem besedilu: postopkovna uredba) država članica lahko pravočasno umakne uradno priglasitev po sprožitvi formalnega postopka preiskave, preden Komisija sprejme odločbo o značaju pomoči priglašenega ukrepa. V takem primeru se Komisija odloči, da zaključi navedeni postopek z obrazložitvijo, da je brezpredmeten.
(130)
Ker odločitev mestnega sveta mesta Mikkeli za zagotovitev poroštva podjetju Karjaportti ni bila dokončna in se je mestni odbor februarja 2010 odločil, da ne bo izvajal poroštva, je Finska marca 2010 umaknila priglasitev poroštva. Zato je preiskava v zvezi s poroštvom postala brezpredmetna.
7.3. Ukrepi, ki jih je odobrilo mesto Mikkeli
7.3.1. Poroštvo, dodeljeno 12. junija 2000 (ukrep 1), in dodelitev zemljišč (ukrep 2)
(131)
Poroštvo (ukrep 1) Kot je opisano v uvodnih izjavah (14)-(16), je mesto Mikkeli poroštvo dodelilo junija 2000 in izvršilo plačila v okviru poroštva decembra 2004. Ko je mesto Mikkeli postalo upnik podjetja Karjaportti, so se pogoji za posojilo spremenili v okviru postopka prestrukturiranja pod nadzorom sodišča (za podrobnosti glej uvodne izjave 34-39).
(132)
V skladu s tem je treba razlikovati več korakov. Medtem ko je pomoč dodeljena v trenutku, ko je dodeljeno državno poroštvo, katera koli plačila države v skladu s pogoji poroštva ne pomenijo dodelitve državne pomoči (42). Vendar pa bi sprememba pogojev posojila potem, ko je državni garant postal upnik, lahko pomenila državno pomoč. V nadaljevanju se prouči, ali je poroštvo, dodeljeno junija 2000, pomenilo državno pomoč. Vprašanje, ali bi spremembe pogojev posojila lahko zajemale državno pomoč, se prouči kot del ukrepa 6 (glej uvodne izjave 188-195).
(133)
Poroštvo je dodelilo mesto Mikkeli in v skladu s tem sestoji iz državnih sredstev in se pripiše državi.
(134)
Ukrep zajema državno pomoč v smislu člena 107(1) PDEU, če dodeljuje prednost, ki je podjetje ne bi imelo pod običajnimi tržnimi pogoji. Za izvajanje navedene ocene se bo Komisija zanašala na obvestilo o poroštvih 2000. Ob odobritvi ukrepa je veljalo obvestilo o poroštvih 2000. Vendar, kot sodna praksa Sodišča jasno določa, „pojem državne pomoči namreč odgovarja objektivnemu stanju, ki se presoja na dan, ko Komisija sprejme odločbo (43)“. V skladu s tem se bo Komisija pri trenutni oceni zanašala na obvestilo o poroštvih 2008.
(135)
V skladu s točko 3.2 obvestila o poroštvih 2008 izpolnjevanje štirih kumulativnih zahtev izključuje obstoj državne pomoči znotraj posameznega državnega poroštva: „(a) Posojilojemalec ni v finančnih težavah […], (b) Obseg poroštva je mogoče pravilno določiti ob njegovi dodelitvi […], (c) Poroštvo ne zajema več kot 80 % neodplačanega posojila ali druge finančne obveznosti […], (d) Za poroštvo se plača tržno oblikovana cena […].“
(136)
V tem primeru posojilojemalec ob dodelitvi ni bil v finančnih težavah (glej uvodne izjave 123-128). Vendar poroštvo v postopku ocenjevanja zajema 100 % posojila.
(137)
Poleg tega je bilo poroštvo dodeljeno brez provizije za poroštvo, čeprav je organ za dodelitev sam menil, da je prisotno večje tveganje (44). Finska trdi, da bi podjetje Karjaportti lahko pridobilo podobno poroštvo na trgu, vendar Komisija meni, da nična premija za poroštvo ne more biti primerljiva s tržno premijo, ki se je uporabljala ob dodelitvi. Poroštvo je zajemalo 100 % zadevnega posojila, kar pomeni, da je organ dodelitve sam nosil tveganje neplačila upravičenca in da je bilo poroštvo dodeljeno kot absolutno poroštvo, tj. da je garant odgovoren za glavnico, kot če bi bila garantova, in bi lahko upnik zaprosil garanta za odplačilo glavnice, ko je glavnica zapadla.
(138)
V skladu s tem Komisija v zadevnem primeru v nasprotju s Finsko meni, da ukrep zajema pomoč.
(139)
Trditev Finske, da je bil ukrep odobren skupaj z drugimi stranmi, se lahko zavrne, saj so bile po predloženih informacijah Finske druge strani, udeležene pri naložbi, prav tako v državni lasti. Zato Komisija meni, da ukrep dodeljuje prednost podjetju Karjaportti.
(140)
Ukrep mora biti specifičen ali selektiven tako, da koristi le nekaterim podjetjem ali proizvodnji posameznega blaga, da se ga uvrsti kot državno pomoč. Ukrep v postopku ocenjevanja je bil dodeljen podjetju Karjaportti, enemu določenemu podjetju. Komisija zato meni, da je sprejeti ukrep pomenil selektivno prednost za upravičenca.
(141)
Komisija mora proučiti tudi, ali je verjetno, da bo ukrep, ki ga je mesto Mikkeli sprejelo v korist podjetja Karjaportti, izkrivljal konkurenco in vplival na trgovino med državami članicami z zagotovitvijo prednosti temu podjetju pred (morebitnimi) konkurenti, ki ne prejemajo javne pomoči. Na področju, na katerem deluje upravičenec, obstaja trgovina z mesnimi proizvodi med državami članicami. Po navedbah Finske podjetje Karjaportti svoje proizvode izvaža predvsem v Rusijo, vendar tudi v države članice. Komisija zato meni, da je verjetno, da bo sprejeti ukrep verjetno izkrivljal konkurenco in vplival na trgovino med državami članicami.
(142)
Na podlagi navedenega je Komisija sklenila, da ukrep pomeni državno pomoč.
(143)
Dodelitev zemljišč (ukrep 2) Finska ne zanika, da bi ukrep lahko pomenil državno pomoč. Jasno je, da je bila upravičencu dodeljena prednost, saj mu za dodelitev zemljišč ni bilo treba plačati. Poleg tega je mesto Mikkeli upravičencu povrnilo stroške izravnave zemljišča. Zato Komisija meni, da ukrep podjetju Karjaportti dodeljuje prednost, ki je na trgu ne bi imel.
(144)
Poleg tega ukrep izpolnjuje vse druge zahteve za obstoj državne pomoči. Kot je podrobno opisano v uvodnih izjavah 133, 140 in 141, dodelitev zemljišč zajema državna sredstva in se pripiše državi, je selektivna ter izkrivlja konkurenco in vpliva na trgovino med državami članicami.
(145)
Na podlagi navedenega je Komisija sklenila, da ukrep pomeni državno pomoč.
(146)
Finska trdi, da je poroštvo, skupaj z dodelitvijo zemljišč za gradnjo proizvodnega obrata Tikkala, združljivo kot regionalna pomoč. Ob odobritvi ukrepov 1 in 2, to je leta 2000, so veljale smernice o regionalni pomoči 1998 (45). Proučevani ukrepi niso bili odobreni v okviru sheme, temveč kot posamezno ad hoc plačilo. Odobreni so bili v sektorju, za katerega se uporabljajo smernice o regionalni pomoči 1998, zato ukrepi pravzaprav spadajo v področje uporabe smernic o regionalni pomoči 1998. Ob odobritvi upravičenec ni bil v težavah, kot je opisano v uvodnih izjavah 123-128, in se je nahajal v regiji Itä-Suomen, ki je upravičena do regionalne pomoči v skladu s členom 107(3)(a) PDEU. Zato je Komisija projekt ocenila v skladu s smernicami o regionalni pomoči 1998. Ta ocena je vodila k naslednjim ugotovitvam:
(147)
V skladu z oddelkom 2 smernic o regionalni pomoči 1998 je regionalna pomoč lahko združljiva le, če je mogoče zagotoviti ravnovesje med povzročenim izkrivljanjem konkurence in koristmi, ki jih pomoč prinese razvoju regije z omejenimi možnostmi. V tem okviru Komisija ugotavlja, da naj bi zadevni naložbeni projekt pozitivno vplival na regionalni razvoj. Prispeval je k nadaljnjemu razvoju gospodarske dejavnosti ter ustvarjanju novih in posrednih delovnih mest. Kot je opisano v uvodni izjavi 24, bi moral novi proizvodni obrat zvišati število delovnih mest v regiji s 400 na 550-600.
(148)
Oddelek 4 smernic o regionalni pomoči 1998 določa pogoje za dodelitev združljive regionalne pomoči.
(149)
V skladu s točko 4.1 smernic o regionalni pomoči 1998 je cilj regionalne pomoči zagotavljanje produktivnih investicij (začetnih investicij) ali ustvarjanje delovnih mest, ki so povezana z investicijo. Začetna investicija v skladu s točko 4.4 smernic o regionalni pomoči 1998 pomeni vlaganje v osnovna sredstva pri postavitvi novega obrata, širitvi obstoječega obrata ali začetku dejavnosti, ki pomeni temeljito spremembo proizvoda ali proizvodnega procesa v obstoječem obratu. Proučevani ukrepi so bili uporabljeni za gradnjo novega proizvodnega obrata, kar je v smislu točke 4.4 smernic o regionalni pomoči 1998 začetna investicija.
(150)
Poleg tega mora biti intenzivnost pomoči nižja od zgornje meje regionalne pomoči 24 % (46). Za izračun intenzivnosti pomoči je treba ugotoviti vrednost naložbe in element pomoči v proučevanih ukrepih.
(a)
Glede vrednosti naložbe lahko po točki 4.5 smernic o regionalni pomoči 1998 upravičeni stroški v tem okviru zajemajo stroške za zemljišča, zgradbe in opremo. V primeru nakupa bi bilo treba upoštevati samo stroške nakupa teh osnovnih sredstev. Pravzaprav je Finska upravičene stroške izračunala v skladu s temi določbami in so znašali 25 935 928 EUR (glej uvodno izjavo 22 in tabelo III).
(b)
Glede uporabljenega elementa pomoči je Finska predložila izračun, katerega verodostojnost je navzkrižno preverila Komisija. Za ukrep 1, poroštvo, ki ga je dodelilo mesto Mikkeli, se za izračun elementa pomoči lahko uporablja obvestilo o poroštvih 2000. Za izračun elementa pomoči so predvidene tri metode, ena izmed njih pa je izračun „po kakršni koli drugi objektivno utemeljeni in splošno sprejeti metodi“ (oddelek 3.2 obvestila o poroštvih 2000). Finska je primerjala tržno obrestno mero za primerljivo poroštvo s premijo za poroštvo, ki jo je dejansko zaračunalo mesto Mikkeli, kar je pravzaprav objektivno utemeljena in splošno sprejeta metoda. Za ukrep 2 element pomoči sestoji iz vrednosti zemljišča in stroškov za izravnavo zemljišča, kar je tudi sprejemljivo. Za sredstva podjetja Finnvera in Ministrstva za trgovino in industrijo ta sklep ne velja, vendar bi bilo treba, če bi se obravnavala, kot da zajemajo državno pomoč, upoštevati tudi element pomoči. Finska je zagotovila izračun za element pomoči v posojilu podjetja Finnvera, ki je verodostojen. Pri neposrednih dotacijah Ministrstva za trgovino in industrijo se je upošteval celoten znesek. Ob upoštevanju elementa pomoči v ukrepih, ki so jih odobrili mesto Mikkeli, podjetje Finnvera in Ministrstvo za trgovino in industrijo, skupni element pomoči (izračunan kot bruto ekvivalent dotacije) znaša 3 617 143 EUR (glej tabelo II).
(151)
Element pomoči v vrednosti 3 617 143 EUR ustreza 13,95-odstotni intenzivnosti pomoči skupnih upravičenih stroškov v vrednosti 25 935 928 EUR. Intenzivnost pomoči je zato pod pragom 24 %.
(152)
V skladu s točko 4.10 smernic o regionalni pomoči 1998 je pomoč za začetne investicije pogojena z ohranitvijo investicije za najmanj pet let. Finska je potrdila, da se bo zadevna naložba ohranjala najmanj pet let.
(153)
V skladu s točko 4.2 smernic o regionalni pomoči 1998 mora upravičenec k financiranju investicije prispevati vsaj 25 % finančnih sredstev. Finska je potrdila, da je to veljalo tudi v zadevnem primeru.
(154)
Komisija ugotavlja, da je bila vloga za pomoč predložena pred začetkom dela na projektu v skladu s točko 4.2 smernic o regionalni pomoči in da se pravila o kumulaciji pomoči spoštujejo, kot predvideva točka 4.18 smernic o regionalni pomoči 1998, ter da prag regionalne pomoči ni bil presežen.
(155)
Na podlagi navedenih utemeljitev je Komisija sklenila, da ukrepa 1 in 2 izpolnjujeta pogoje smernic o regionalni pomoči 1998 in sta zato združljiva.
7.3.2. Nakup zemljišč (ukrep 3)
(156)
Običajno se načelo vlagatelja v tržnem gospodarstvu uporablja tudi, ko zemljišča ali druga sredstva kupi država. Tak nakup bi lahko zajemal državno pomoč, če se ga ne more obravnavati kot normalni trgovinski posel. Tudi če javni organ kupi blago in storitve po tržni ceni, je lahko državna pomoč vseeno prisotna, če se izkaže, da država ni dejansko potrebovala zadevnih zemljišč ali sredstev (47).
(157)
V skladu s tem mora Komisija oceniti, ali se nakup zemljišč lahko obravnava kot normalni trgovinski posel. Zato je treba proučiti, ali je cena, ki jo je plačalo mesto Mikkeli, odražala vrednost kupljenih zemljišč in zgradbe.
(158)
Zainteresirana stran trdi, da zasebni vlagatelj v tržnem gospodarstvu ne bi hotel plačati 6,7 milijona EUR za tovarniške zgradbe, ki jih je mesto Mikkeli kupilo po tej ceni.
(159)
Vendar je Finska Komisiji zagotovila kazalnik vrednosti zemljišč. Po navedbah Finske je imela zasebna banka […] hipoteko v vrednosti 7,5 milijona EUR na eno izmed zemljišč, prodanih v času nakupa (48).
(160)
Finska je Komisijo obvestila, da ocena zemljišča ne obstaja. Komisija meni, da bi vrednost hipoteke, ki jo ima zasebna banka, lahko razkrila vrednost zemljišča. Banka bo pred sprejetjem zavarovanj s premoženjem ocenila zadevno zemljišče, saj bo banka, če dolžnik ne bo mogel poplačati svojih dolgov, lahko uveljavila hipoteko.
(161)
Za zadevna zemljišča je mesto Mikkeli plačalo nakupno ceno v vrednosti 6 646 787 EUR, kar je manj kot zabeleženi znesek hipoteke, ki jo je imel v lasti zasebni akter na enem od zemljišč pred zaključkom prodajnega postopka. Poleg tega zemljišča je bilo mestu Mikkeli prodanih pet drugih zemljišč in zgradba. Komisija ugotavlja tudi, da je mesto Mikkeli zemljišča kupilo z namenom, da jih spremeni v stanovanjsko območje s spremembami lokalnih načrtov, zemljišča pa so se nahajala blizu mestnega središča in v privlačnem stanovanjskem območju.
(162)
Na podlagi navedenega se ovržejo pomisleki Komisije iz prve odločitve o začetku postopka glede cene, plačane za zemljišča in zgradbe. Mesto Mikkeli je tako zemljišča in zgradbo kupilo po ceni, ki je odražala njihovo vrednost, preskus za vlagatelje v tržnem gospodarstvu pa je bil izpolnjen. Komisija je zato sklenila, da ukrep ne zajema državne pomoči.
7.3.3. Poroštvo, dodeljeno 8. marca 2004 (ukrep 4), in poroštvo, dodeljeno 10. maja 2004 (ukrep 5)
(163)
V zvezi s poroštvom, dodeljenim junija 2000, je treba razlikovati več korakov (dodelitev poroštva, plačilo v okviru poroštva, sprememba pogojev posojila; glej uvodno izjavo 132). Zato se v nadaljevanju prouči, ali sta poroštvi, dodeljeni marca 2004 in maja 2004, pomenili državno pomoč. Vprašanje, ali bi spremembe pogojev posojila lahko zajemale državno pomoč, se prouči kot del ukrepa 6 (glej uvodne izjave 188-195).
(164)
Ukrep 4: V nasprotju s trditvami Finske, predstavljenimi v uvodni izjavi (92), Komisija meni, da pretvorba obstoječih obveznosti v novo poroštvo lahko pomeni državno pomoč. V tem okviru je treba razlikovati med veljavno pomočjo in novo pomočjo. Opredelitev veljavne pomoči vključuje posamezne ukrepe pomoči, ki so obstajali pred začetkom veljavnosti Pogodbe (člen 1(b) postopkovne uredbe). V nasprotju je nova pomoč „vsaka pomoč […], ki ni veljavna pomoč, vključno s spremembami veljavne pomoči“ (člen 1(c) postopkovne uredbe). Uredba Komisije (ES) št. 794/2004 z dne 21. aprila 2004 o izvajanju Uredbe Sveta (ES) št. 659/1999 (49) določa, da je sprememba „katera koli sprememba, razen preoblikovanja povsem formalne ali upravne narave, ki ne more vplivati na ocenjevanje združljivosti ukrepa pomoči s skupnim trgom“.
(165)
Pravzaprav je mesto Mikkeli 8. marca 2004 dodelilo novo poroštvo, ki je zavarovalo novo posojilo banke Tapiola 14. aprila 2004. Novo poroštvo se ne more obravnavati kot nadaljevanje starega poroštva, saj je bilo dodeljeno za novo posojilo z novimi pogoji. Dejstvo, da je to posojilo nadomestilo posojilo, ki ga je banka Tapiola dodelila leta 1992 in ki ga je že zajamčilo mesto Mikkeli, stališča Komisije ne spremeni. Čeprav je res, da je bilo novo posojilo v vrednosti neporavnanega kapitala starega posojila in je bila obrestna mera ugodnejša za podjetje Karjaportti (4,5 % letno za staro posojilo; 4 % letno za novo posojilo), se je spremenilo trajanje posojila (staro posojilo bi moralo biti poplačano po desetih letih od dodelitve, to je novembra 2002, novo posojilo pa je lahko odplačano do leta 2014). Na splošno je znesek novega posojila (kapital in obresti za obdobje 2004-2014) višji od zneska starega posojila. V skladu s tem sta se z dodelitvijo novega poroštva tveganje mesta Mikkeli in znesek ukrepa povečala v primerjavi s starim poroštvom. Dodelitev novega poroštva je treba obravnavati kot spremembo starega poroštva, ki dovoljuje uvrstitev novega poroštva kot nove pomoči. V skladu s tem se utemeljitev Finske, da je bilo staro poroštvo dodeljeno pred pristopom Finske in se zato lahko obravnava kot veljavna pomoč ter da novega poroštva ni mogoče obravnavati kot poroštvo, ki vsebuje dodelitev nove pomoči, lahko zavrne.
(166)
Vprašanje, ali je poroštvo upravičencu dodelilo prednost, se lahko oceni na podlagi obvestila o poroštvih 2008. Ob odobritvi ukrepa je veljalo obvestilo o poroštvih 2000. Vendar se bo Komisija pri oceni ukrepa zanašala na obvestilo o poroštvih 2008, kot je razloženo v uvodni izjavi (134). V skladu s točko 3.2 obvestila o poroštvih 2008 izpolnjevanje štirih kumulativnih zahtev izključuje obstoj državne pomoč znotraj posameznega državnega poroštva (glej uvodno izjavo 135). Poroštvo v postopku ocenjevanja zajema 100 % posojila. To zadostuje za trditev, da obstoj državne pomoči ne more biti izključen na podlagi točke 3.2 obvestila o poroštvih 2008. Poleg tega in v nasprotju s trditvami Finske Komisija meni, da je bilo podjetje Karjaportti v težavah v smislu smernic za reševanje in prestrukturiranje 1999 že marca 2004 (glej uvodne izjave 123-128), kar je nadaljnji razlog, da poroštvo ne more spadati pod točko 3.2 obvestila o poroštvih 2008.
(167)
Obenem je bilo poroštvo dodeljeno brez provizije za poroštvo, čeprav je bilo podjetje v težavah, tveganje za mesto Mikkeli pa je bilo veliko. Poroštvo je zajemalo 100 % zadevnega posojila, kar pomeni, da je organ dodelitve sam nosil tveganje neplačila upravičenca in da je bilo poroštvo dodeljeno kot absolutno poroštvo, tj. da je garant odgovoren za glavnico, kot če bi bila garantova, in upnik lahko zaprosi garanta za odplačilo glavnice, ko glavnica zapade.
(168)
Poleg tega Finska meni, da je ukrep v skladu z načelom vlagatelja v tržnem gospodarstvu, zlasti ker so bili udeleženi zasebni akterji. To trditev je mogoče zavrniti. Glede na informacije, ki jih je predložila Finska, zasebni akterji upravičencu niso dodelili poroštev, temveč posojila. Drugič, posojila zasebnih akterjev niso bila dodeljena ob istem času kot zajamčena posojila za pokojnine. Tretjič, obrestna mera, ki jo je za posojilo zahteval vsaj eden od zasebnih akterjev, je že bila višja kot obrestna mera za posojilo za pokojnine. Še pomembneje je, da so se zasebni akterji strinjali le s kratkoročnimi posojili z nekajmesečnim trajanjem, poroštvo, ki ga je dodelilo mesto Mikkeli, pa je zajemalo posojilo z desetletnim obdobjem trajanja.
(169)
Na podlagi navedenega Komisija meni, da ukrep dodeljuje prednost podjetju Karjaportti. Poleg tega ukrep 4 izpolnjuje vse druge zahteve za obstoj državne pomoči. Kot je podrobno opisano v uvodnih izjavah 133, 140 in 141, tudi to poroštvo zajema državna sredstva in se pripiše državi, je selektivno ter izkrivlja konkurenco in vpliva na trgovino med državami članicami.
(170)
Ukrep 5: Trditev Finske, da je bil ukrep odobren za nadaljevanje naložbe iz leta 2000, se lahko zavrne, saj je bilo poroštvo nedvoumno nov ukrep.
(171)
V skladu s točko 3.2 obvestila o poroštvih 2008 izpolnjevanje štirih kumulativnih zahtev izključuje obstoj državne pomoč znotraj posameznega državnega poroštva (glej uvodno izjavo 135). Kot pri ukrepu 4 poroštvo v postopku ocenjevanja zajema 100 % posojila in podjetje Karjaportti je maja 2004 že bilo v težavah v smislu smernic za reševanje in prestrukturiranje 1999 (glej uvodne izjave 123-128). V skladu s tem poroštvo ne spada pod točko 3.2 obvestila o poroštvih 2008.
(172)
Obenem je bilo poroštvo dodeljeno brez provizije za poroštvo, podobno kot pri ukrepu 4, čeprav je bilo podjetje v težavah, tveganje za mesto Mikkeli pa se je lahko štelo za veliko. Poroštvo je zajemalo 100 % zadevnega posojila in je bilo dodeljeno kot absolutno poroštvo. V skladu s tem Komisija v zadevnem primeru v nasprotju s Finsko meni, da ukrep podjetju Karjaportti dodeljuje prednost.
(173)
Poleg tega ukrep 5 izpolnjuje vse druge zahteve za obstoj državne pomoči. Kot je podrobno opisano v uvodnih izjavah 133, 140 in 141, tudi to poroštvo zajema državna sredstva in se pripiše državi, je selektivno ter izkrivlja konkurenco in vpliva na trgovino med državami članicami.
(174)
Na podlagi navedenega je Komisija sklenila, da ukrepa 4 in 5 pomenita državno pomoč.
(175)
Finska ni predložila utemeljitev glede združljivosti ukrepa 4. Pri ukrepu 5 se je Finska sklicevala na člen 107(3)(a) PDEU in smernice o regionalni pomoči 1998 (glej uvodno izjavo 95). Vendar pa smernice za regionalno pomoč 1998 ne morejo biti podlaga za združljivost, saj je bilo podjetje Karjaportti ob dodelitvi dveh poroštev v težavah (glej uvodne izjave 123-128). V skladu s smernicami o regionalni pomoči 1998 je treba pomoč podjetjem v težavah oceniti v okviru smernic za reševanje in prestrukturiranje (50). Zato Komisija najprej ocenjuje, ali sta ukrepa 4 in 5 združljiva kot pomoč za reševanje in prestrukturiranje v skladu s smernicami za reševanje in prestrukturiranje. Ob dodelitvi so se uporabljale smernice za reševanje in prestrukturiranje 1999 (51).
(176)
V skladu s smernicami za reševanje in prestrukturiranje 1999 mora pomoč za reševanje izpolnjevati določene zahteve, ki jih proučevani ukrep ne izpolnjuje.
(a)
Čeprav ukrepi zajemajo likvidnostno pomoč v obliki poroštva (točka 23(a) smernic za reševanje in prestrukturiranje 1999), posojila, ki jih zajemajo zadevna poroštva, niso bila dodeljena po obrestni meri, ki bi bila vsaj primerljiva z ugotovljenimi obrestnimi merami za posojila zdravim podjetjem (referenčna obrestna mera za Finsko marca 2004: 4,43 %, zvišana za 100 bazičnih točk; referenčna obrestna mera za Finsko maja 2004: 4,43 %, zvišana za 100 bazičnih točk).
(b)
Drugič, poroštva niso bila povezana s posojilom, ki naj bi bilo povrnjeno v roku, ki ni daljše od dvanajstih mesecev po izplačilu zadnjega obroka podjetju (točka 23(b) smernic za reševanje in prestrukturiranje 1999).
(c)
Tretjič, Finska ni zagotovila informacij, da je bila pomoč zajamčena na podlagi resnih socialnih težav in ni imela škodljivih učinkov na druge države članice (točka 23(c) smernic za reševanje in prestrukturiranje 1999).
(d)
Četrtič, poroštva niso bila povrnjena v roku 6 mesecev, niti niso imela oblikovanega načrta prestrukturiranja v smislu smernic za reševanje in prestrukturiranje 1999 (točka 23(d) smernic za reševanje in prestrukturiranje 1999).
(e)
Poleg tega ni bilo znakov, da so bila poroštva omejena na znesek, ki je potreben, da lahko podjetje posluje v obdobju, v katerem je odobrena pomoč (točka 23(e) smernic za reševanje in prestrukturiranje 1999).
(177)
Ukrepa 4 in 5 poleg tega ne izpolnjujeta vseh zahtev za pomoč za prestrukturiranje, opredeljenih v smernicah za reševanje in prestrukturiranje 1999.
(a)
Prvič, ukrepi niso bili pogojeni z izvajanjem načrta za prestrukturiranje (točka 31 smernic za reševanje in prestrukturiranje 1999). Ugotavlja se, da ni bil oblikovan načrt za prestrukturiranje v smislu točke 32 in naslednjih smernic za reševanje in prestrukturiranje 1999.
(b)
Drugič, od upravičencev pomoči se pričakuje, da bodo k načrtu prestrukturiranja znatno prispevali iz svojih sredstev (točka 40 smernic za reševanje in prestrukturiranje 1999), pri proučevanih ukrepih pa ni znakov o lastnih prispevkih upravičenca.
(c)
Tretjič, za preprečevanje škodljivega izkrivljanja konkurence je treba sprejeti izravnalne ukrepe (točka 37 smernic za reševanje in prestrukturiranje 1999). Taki ukrepi niso bili zagotovljeni.
(178)
Zato Komisija meni, da ukrepi niso bili dodeljeni v skladu s smernicami za reševanje in prestrukturiranje 1999.
(179)
Treba je še proučiti, ali bi lahko bila ukrepa 4 in 5 združljiva na podlagi katere druge izjeme, določene v členih 107(2) in (3) PDEU.
(180)
Izjeme iz člena 107(2) PDEU se v tem primeru ne uporabljajo, ker ta ukrepa nimata socialnega značaja, nista bila dodeljena posameznim potrošnikom, nista bila namenjena povrnitvi škode, ki so jo povzročile naravne nesreče ali izjemni dogodki, in nista bila dodeljena gospodarstvu nekaterih območij Zvezne republike Nemčije, ki jih je prizadela delitev te države.
(181)
Dodatne izjeme so določene v členu 107(3) PDEU.
(182)
Člen 107(3)(a) PDEU določa, da se „pomoč za pospeševanje gospodarskega razvoja območij, kjer je življenjska raven izjemno nizka ali kjer je podzaposlenost velika,“ lahko razglasi za združljivo z notranjim trgom. Podjetje Karjaportti se je ob dodelitvi nahajalo v takem območju.
(183)
Ob odobritvi ukrepov 4 in 5 so združljivost državne pomoči območjem, ki prejemajo pomoč, urejale smernice o regionalni pomoči 1998. V okviru navedenih smernic podjetja v težavah niso upravičena do regionalne pomoči. Komisija na podlagi navedenega ugotavlja, da pomoč ni upravičena do odstopanja, določenega v členu 107(3)(a) PDEU.
(184)
Člen 107(3)(b) PDEU določa, da se „pomoč za pospeševanje izvedbe pomembnega projekta skupnega evropskega interesa ali za odpravljanje resne motnje v gospodarstvu države članice“ lahko razglasi za združljivo z notranjim trgom. Komisija ugotavlja, da zadevna pomoč ni namenjena pospeševanju izvedbe pomembnega projekta skupnega evropskega interesa, našla pa tudi ni nobenega dokaza, da je namenjena odpravljanju resne motnje v gospodarstvu Finske. Komisija je na podlagi navedenega sklenila, da pomoč ni upravičena do odstopanja iz člena 107(3)(b) PDEU.
(185)
Člen 107(3)(d) PDEU določa, da se pomoč za pospeševanje kulture in ohranjanja kulturne dediščine lahko razglasi za združljivo s PDEU, kadar takšna pomoč ne škoduje trgovinskim pogojem in konkurenci v Skupnosti v obsegu, ki je v nasprotju s skupnimi interesi. Ta člen očitno ne velja za zadevni primer.
(186)
Člen 107(3)(c) PDEU določa, da se lahko odobri državna pomoč za pospeševanje razvoja določenih gospodarskih dejavnosti ali določenih gospodarskih območij, kadar takšna pomoč ne spreminja trgovinskih pogojev v obsegu, ki bi bil v nasprotju s skupnimi interesi. Komisija je pripravila več smernic in sporočil, ki pojasnjujejo, kako bo uporabljala odstopanje iz tega člena. Vendar Komisija meni, da je zaradi narave in značilnosti pomoči očitno, da izjeme iz teh smernic in sporočil ne veljajo v tem primeru.
(187)
Na podlagi navedenih utemeljitev Komisija meni, da ukrepa 4 in 5 vsebujeta državno pomoč, ki ni združljiva z notranjim trgom.
7.3.4. Postopek prestrukturiranja pod nadzorom sodišča (ukrep 6)
(188)
Glavna utemeljitev Finske, opisana v uvodnih izjavah 96-98, je, da mesto Mikkeli ni bilo bolj velikodušno kot drugi upniki podjetja, temveč da je mesto Mikkeli delovalo skupaj s zasebnimi upniki upravičenca in pod enakimi pogoji. V skladu s tem je ravnalo kot zasebni vlagatelj v tržnem postopku, ko je soglašalo s programom prestrukturiranja.
(189)
Prvo vprašanje, ki ga je treba preveriti v tem okviru, je, ali preskus nosilcev dejavnosti v tržnem gospodarstvu velja v situacijah, ko ena ali več javnih oseb, katerih ravnanje se pripiše državi, izvede več ukrepov v povezavi z enim podjetjem. Splošno sodišče je to vprašanje obravnavalo v BP Chemicals proti Komisiji (52). V skladu s sodiščem dejstvo, da je javno podjetje že dodelilo kapitalske injekcije hčerinski družbi, ki so uvrščene pod „pomoč“, ne pomeni samodejno, da nadaljnja kapitalska injekcija ne more biti uvrščena kot naložba, ki izpolnjuje preskus za zasebne vlagatelje v tržnem gospodarstvu. Vendar mora Komisija ugotoviti, ali je več ukrepov v povezavi z enim podjetjem lahko razumno ločenih in ali se lahko obravnavajo kot posamezni ukrepi. V skladu s Sodiščem je v tem okviru treba upoštevati kronologijo zadevnih ukrepov, njihov namen in položaj hčerinske družbe v času sprejetja vsake odločitve, da se dodeli injekcija (53).
(190)
V zadevnem primeru mora Komisija ugotoviti, ali so lahko poroštva, dodeljena marca in maja 2004 (ukrep 4 in ukrep 5), ločena od postopka prestrukturiranja pod nadzorom sodišča (ukrep 6). Čeprav je res, da so bili vsi trije ukrepi odobreni v roku enega leta, Komisija ugotavlja, da imajo učinek v različnih okvirih. Medtem se je začel postopek prestrukturiranja pod nadzorom sodišča, v katerem so sodelovali vsi upniki podjetja. Namen ukrepa 6 torej ni bil več, da se podjetju omogoči ponovno uspešno delovanje brez nesolventnosti s pridobitvijo novega denarja zasebnih bank. Pravzaprav je mesto Mikkeli, tako kot vsi drugi upniki v svojih vlogah kot upniki, želelo čim bolj povečati izterjavo svojih neporavnanih zahtevkov v okviru omejitev nacionalne stečajne zakonodaje. Zato Komisija meni, da je ukrep 6 lahko ločen od ukrepov 4 in 5.
(191)
Kot je opisano v uvodni izjavi 31, je podjetje Karjaportti skupaj s svojimi zasebnimi upniki vložilo zahtevek za postopek prestrukturiranja pod nadzorom sodišča na okrožnem sodišču mesta Mikkeli v skladu z Zakonom o prestrukturiranju podjetij 47/1993. Sodišču je bil predložen program prestrukturiranja, skupaj s podrobnostmi ukrepov, ki so trenutno v postopku ocenjevanja. Sodišče je po pregledu podrobnosti odobrilo program prestrukturiranja. Komisija ugotavlja, da je za podjetje Karjaportti veljal postopek prestrukturiranja pod nadzorom sodišča v okviru finske zakonodaje. Pravzaprav je namen takega postopka prestrukturiranja rehabilitacija problematičnega podjetja dolžnika s sposobnostjo preživetja, da se zagotovi njegovo nadaljnje uspešno delovanje in se dosežejo dogovori za plačilo dolga. Zato Komisija meni, da se lahko ukrepi, ki jih je mesto Mikkeli sprejelo med postopkom prestrukturiranja pod nadzorom sodišča, ocenijo v skladu z načelom vlagatelja v tržnem gospodarstvu.
(192)
V skladu s sodno prakso Magefesa (54) lahko, če je država velikodušnejša kot drugi upniki podjetja, ukrepi v okviru postopka prestrukturiranja pod nadzorom sodišča pomenijo državno pomoč. V skladu s tem Komisija preverja, ali so bili zasebni in javni upniki dejansko enako obravnavani v postopku prestrukturiranja.
(193)
Komisija ugotavlja, da se […] dolgov prestrukturiranja (približno [30-70] %) dolguje zasebnim upnikom. Glavni zasebni upniki so Nordea Bank, Pohjola Bank in Nordea Financing. Drugič, treba je upoštevati, da so bili upniki podjetja Karjaportti razdeljeni v različne skupine v skladu z njihovo uvrstitvijo. Skupaj z zasebnimi upniki Nordea Bank, OKO/Pohjola Bank in Nordea Financing ter specializiranim finančnim podjetjem v državni lasti Finnvera je mesto Mikkeli spadalo k skupini upnikov velikih zavarovanih dolgov. Kot je razvidno iz tabele IV, ima mesto Mikkeli znotraj teh velikih zavarovanih dolgov [10-40]-odstotni delež, zasebni upniki pa imajo skupaj [30-70]-odstotni delež. Podjetje Finnvera ima [10-40]-odstotni delež.
(194)
V nadaljevanju je podrobneje ocenjen vsak ukrep, ki ga je sprejelo mesto Mikkeli:
(195)
Znižanje obrestnih mer za zavarovane dolgove: Kot je razvidno iz tabele V, so bile obrestne mere za posojila in druge dolgove (neplačane stroške), ki so se upoštevali kot „veliki zavarovani dolgovi“, enaki za zasebne in javne upnike, razen za […]. Ta upnik je prejel obrestno mero […] EURIBOR za vse neporavnane zneske od začetka postopka prestrukturiranja, drugi upniki pa so za del neporavnanih zneskov prejeli le […] EURIBOR, znižan za […] % do leta 2010. Ta razlika je nastala, saj je bil […] najvišje uvrščen glede zavarovanj s premoženjem, ki jih je zagotovilo podjetje Karjaportti. Upošteva se, da višja uvrstitev […] upravičuje razliko v uporabljenih obrestnih merah.
(196)
Odlog plačila posojil: Zahtevki mesta Mikkeli so bili odloženi za enako obdobje kot zahtevki drugih zavarovanih dolžnikov. Kot je razvidno iz tabele VI, mora podjetje Karjaportti plačevati obroke vsem zavarovanim upnikom od julija 2009 do leta 2015, ko zapade največji del obrokov (43 % kapitala vsakega zavarovanega dolga). Obroki, ki morajo biti plačani vsakemu upniku, so vsi v enakem razmerju v primerjavi s skupnim zneskom zahtevka zadevnega upnika (2 % neporavnanega zneska za prve tri obroke, 4 % za naslednja dva obroka in 6 % za preostali obrok). Zadnji obrok predstavlja 43 % kapitala za vsakega zavarovanega upnika. V skladu s tem mesto Mikkeli ni bilo obravnavano slabše kot zasebni upniki v podobnem položaju.
(197)
Pogojna opustitev dolga: V skladu s programom prestrukturiranja, kot je opisano v uvodnih izjavah 42 in 43, zneski, ki bodo opuščeni na koncu postopka prestrukturiranja pod nadzorom sodišča, če ne bodo izpolnjene določene gospodarske zahteve, temeljijo na primerjavi med vrednostjo zavarovanja v premoženju, če bo podjetje Karjaportti še naprej delovalo, in vrednostjo zavarovanja v premoženju v primeru realizacije, ki je ugotovljena za vsakega zadevnega upnika, pri čemer se upošteva njihova uvrstitev. Vrednost zavarovanja v premoženju v obeh primerih sta ugotovila dva neodvisna cenilca v času oblikovanja programa prestrukturiranja na podlagi primerljivih cen in informacij o najemu. Ob upoštevanju tega ozadja […] ni treba opustiti dolgov na koncu postopka prestrukturiranja pod nadzorom sodišča, saj je najvišje uvrščeni upnik. Zneski za druge upnike so bili prav tako ugotovljeni po navedeni metodologiji, ugotovljeni zneski pa so predstavljeni v uvodni izjavi 43. Metodologija, uporabljena pri ugotavljanju zadevnih zneskov, je verodostojna, zlasti ker je povezala zadevno uvrstitev z vrednostjo zadevnega zavarovanja v premoženju v obeh primerih. V praksi je izračun temeljil na ocenah neodvisnih strokovnjakov, enaka načela pa so bila uporabljena pri vseh upnikih pri določanju zneskov, za katere so lahko dolgovi prestrukturiranja največ znižani po koncu postopka prestrukturiranja pod nadzorom sodišča. Ob upoštevanju tega so bili vsi upniki enako obravnavani.
(198)
Na splošno Komisija meni, da mesto Mikkeli med postopkom prestrukturiranja pod nadzorom sodišča ni bilo obravnavano slabše kot zasebni upniki. Kadar so se pojavile razlike v primerjavi z drugimi upniki, so jih upravičile različne kakovosti zavarovanj v premoženju v lasti zadevnih upnikov. Zato je treba ob upoštevanju zgoraj navedenega skleniti, da upravičenec ni imel prednosti v smislu člena 107(1) PDEU zaradi postopka prestrukturiranja pod nadzorom sodišča. Pomisleki, ki jih je imela Komisija v prvi odločitvi o začetku postopka, se ovržejo in ukrepi, opisani v uvodnih izjavah 31-43, ne pomenijo državne pomoči.
7.3.5. Nakup delnic (ukrep 7)
(199)
Prvič, Komisija ugotavlja, da nakup delnic ni bil del postopka prestrukturiranja pod nadzorom sodišča.
(200)
Finska trdi, da je mesto Mikkeli pri nakupu delnic ravnalo v skladu z načelom zasebnega vlagatelja v tržnem gospodarstvu. Prvič, če upoštevamo logiko v zadevi BP Chemicals (glej uvodne izjave 189-191), je treba ugotoviti, ali se lahko načelo zasebnega vlagatelja v tržnem gospodarstvu uporablja v ukrepu 7, saj je mesto Mikkeli podjetju Karjaportti v preteklosti že odobrilo ukrepe pomoči. V tem okviru Komisija ugotavlja, da sta bila ukrepa 4 in 5 sprejeta pred začetkom postopka prestrukturiranja pod nadzorom sodišča, nakup delnic pa je potekal šele po njem. Poleg tega je bilo, čeprav je bil namen ukrepov 4 in 5, da se upravičencu dovoli nadaljnji dostop do likvidnosti, po začetku postopka prestrukturiranja pod nadzorom sodišča jasno, da bodo navedene potrebe obravnavane znotraj takega postopka. Zato se lahko ukrep 7 loči od ukrepov 4 in 5, načelo vlagatelja v tržnem gospodarstvu pa se načeloma lahko uporablja za ukrep 7.
(201)
Kot je opisano v uvodni izjavi 156, se načelo vlagatelja v tržnem gospodarstvu uporablja, ko zemljišča ali druga sredstva kupi država. Finska je zagotovila vrednotenje vrednosti delnic, ki jo je opravil […] (55), agencija za upravljanje nepremičnin s sedežem v Helsinkih. Vrednotenje z dne 29. marca 2005 je delnice v nepremičninskem podjetju ocenilo na vrednost med 1 milijonom EUR in 1,1 milijona EUR. Vrednotenje je temeljilo na vrednosti nepremičnine v lasti podjetja. Za ugotovitev vrednosti sta se uporabljali dve metodi: kapitalska vrednost po tržni najemnini (glede na stanovanjsko statistiko finskih statističnih podatkov) in vrednost nadaljnje prodaje (glede na cene ponudbe).
(202)
V času prodaje delnic je bila nepremičnina oddana v najem pod ravnjo tržne najemnine. Po podatkih vrednotenja bi se raven tržne najemnine lahko dosegla v dveh letih z najvišjo letno rastjo najemnine. V skladu s tem je bila vrednost nepremičnine prilagojena v času nakupa in na koncu je mesto Mikkeli delnice kupilo po ceni 860 000 EUR.
(203)
Vrednotenje je izvedel neodvisni strokovnjak. Uporabljena metoda, kot je opisano zgoraj, je bila, da se je najprej preverila kapitalska vrednost po tržni najemnini in nato vrednost nadaljnje prodaje. Obe vrednosti sta temeljili na tržnih podatkih in sta bili uporabljeni pri določanju vrednosti delnic, ki je bila prav tako prilagojena prevladujoči višini najemnin v času nakupa. Metodologija se šteje za verodostojno. Komisija je sklenila, da so bile delnice podjetja Kiinteistö Oy Suksimäki kupljene po tržni ceni ter da ukrep ni dodelil prednosti podjetju Karjaportti.
(204)
Na podlagi navedenega se ovržejo pomisleki Komisije iz odločitve o začetku postopka in Komisija je sklenila, da ukrep ne zajema državne pomoči.
7.3.6. Pretvorba neplačanih obrestnih mer v posojila (ukrep 8)
(205)
Finska trdi, da je pretvorba neplačanih obrestnih mer v posojila običajen ukrep v postopku prestrukturiranja pod nadzorom sodišča. Res je, da je lahko tak ukrep neločljivo povezan s postopkom prestrukturiranja pod nadzorom sodišča. V zadevnem primeru je bila pretvorba neplačanih obrestnih mer v posojila leta 2005 načeloma že določena v programu prestrukturiranja za vse upnike velikih zavarovanih dolgov ([dva zasebna upnika] in podjetje Finnvera). Ob upoštevanju tega Komisija meni, da pretvorba neplačanih obrestnih mer v posojila ni državna pomoč. Vendar je treba preveriti, ali je obrestna mera mesta Mikkeli, ki jo je zaračunalo podjetju Karjaportti, vsebovala prednost za podjetje.
(206)
V tem okviru Finska meni, da je mesto Mikkeli ravnalo v skladu z načelom zasebnega vlagatelja v tržnem gospodarstvu, saj so zasebni upniki, skupaj z mestom Mikkeli, pretvorili neplačane obrestne mere v posojila. Kot tudi za postopek prestrukturiranja pod nadzorom sodišča Komisija meni, da načelo zasebnega vlagatelja v tržnem gospodarstvu lahko velja za ukrep 8, saj je ta ukrep ločen od ukrepov 4 in 5 (glej uvodne izjave 189-191). Pri uporabi načela zasebnega vlagatelja v tržnem gospodarstvu v zadevnem primeru Komisija ugotavlja naslednje: res je, da pretvorba ni veljala le za mesto Mikkeli, temveč tudi za [zasebna upnika], vendar pa zaračunana obrestna marža za posojila ni bila enaka. Pravzaprav je [en zasebni upnik] zaprosil za 3-mesečni EURIBOR, zvišan za 1,5 %, in [drugi zasebni upnik] za 3-mesečni EURIBOR, zvišan za 2 %, mesto Mikkeli pa je zaprosilo za le 3-mesečni EURIBOR, zvišan za 0,3 %. Zato je obrestna mera, ki jo je mesto Mikkeli zaračunalo za posojilo, za 1,2 % nižja od obresti, ki jo je zaračunal [en zasebni upnik], in za 1,7 % nižja od obresti, ki jo je zaračunal [drugi zasebni upnik]. Zato se trditev, da je mesto Mikkeli delovalo pod enakimi pogoji kot zasebni upniki, lahko zavrne. Ob upoštevanju razlike v obrestnih merah je mogoče izključiti tudi to, da je mesto Mikkeli za posojilo zaračunalo tržno provizijo. Zato posojilo, v katerega je mesto Mikkeli pretvorilo neplačane obrestne mere, zagotavlja prednost podjetju Karjaportti.
(207)
Poleg tega ukrep 8 izpolnjuje vse druge zahteve za obstoj državne pomoči. Kot je podrobno opisano v uvodnih izjavah 133, 140 in 141, posojilo zajema državna sredstva in se pripiše državi, je selektivno ter izkrivlja konkurenco in vpliva na trgovino med državami članicami.
(208)
Na podlagi navedenega je Komisija sklenila, da ukrep 8 pomeni državno pomoč.
(209)
Finska ni predložila nobenih utemeljitev glede združljivosti ukrepa 8. Ker je bilo podjetje Karjaportti ob pretvorbi neplačanih obrestnih mer v težavah (glej uvodne izjave 123-129), Komisija najprej ocenjuje, ali je ukrep 8 združljiv kot pomoč za reševanje in prestrukturiranje v skladu s smernicami za reševanje in prestrukturiranje. V času dodelitve so se uporabljale smernice za reševanje in prestrukturiranje 2004 (56).
(210)
V skladu s smernicami za reševanje in prestrukturiranje 2004 mora pomoč za reševanje izpolnjevati določene zahteve, ki jih zadevni ukrep ne izpolnjuje.
(a)
Čeprav ukrep zajema likvidnostno pomoč v obliki posojila (točka 25(a) smernic za reševanje in prestrukturiranje 2004), zaračunana obrestna mera ni primerljiva z ugotovljenimi obrestnimi merami za posojila zdravim podjetjem (referenčna obrestna mera za Finsko decembra 2005: 4,08 %, zvišana za 100 bazičnih točk; zaračunana obrestna mera za posojilo je bil 3-mesečni EURIBOR, zvišan za 0,3 %, kar je 19 decembra 2005 znašalo 2,486 %, zvišanih za 30 bazičnih točk).
(b)
Drugič, Finska ni priglasila načrta prestrukturiranja v roku šestih mesecev od odobritve pomoči in trajanje ukrepa ni bilo omejeno na šest mesecev (točka 25(a) in (c) smernic za reševanje in prestrukturiranje 2004).
(c)
Tretjič, načelo o enkratni pomoči (točka 25(e) smernic za reševanje in prestrukturiranje 2004) ni izpolnjeno, saj je podjetje prejelo nezdružljivo in nezakonito državno pomoč v preteklosti, ko je bilo v težavah.
(211)
Ukrep ne izpolnjuje vseh zahtev za pomoč za prestrukturiranje, opredeljenih v smernicah za reševanje in prestrukturiranje 2004.
(a)
Prvič, ukrep ni pogojen z izvajanjem načrta za prestrukturiranje (točka 34 smernic za reševanje in prestrukturiranje 2004). Res je, da je bil program prestrukturiranja za podjetje Karjaportti oblikovan med postopkom prestrukturiranja pod nadzorom sodišča, vendar ni v skladu z zahtevami iz točke 35 smernic za reševanje in prestrukturiranje 2004 (obdobje trajanja 10 let, ni analize občutljivosti, ni obnovitve dolgoročne sposobnosti preživetja v smiselnem časovnem okviru).
(b)
Drugič, od upravičencev pomoči se pričakuje, da bodo k načrtu prestrukturiranja znatno prispevali iz svojih sredstev (točka 43 smernic za reševanje in prestrukturiranje 2004), pri proučevanih ukrepih pa ni znakov o lastnih prispevkih upravičenca.
(c)
Tretjič, ukrep ne izpolnjuje načela o enkratni pomoči, saj je podjetje prejelo nezdružljivo in nezakonito državno pomoč v preteklosti, ko je bilo v težavah.
(212)
Skladno s tem Komisija meni, da ukrep ni bil odobren v skladu s smernicami za reševanje in prestrukturiranje 2004.
(213)
Treba je še proučiti, ali bi lahko bil ukrep 8 združljiv na podlagi katere druge izjeme, določene v členih 107(2) in (3) PDEU. Komisija zaradi istih razlogov, kot so opredeljeni zgoraj za ukrepa 4 in 5 (glej uvodne izjave 179-186), meni, da ni izpolnjena nobena izjema. Zato je Komisija sklenila, da ukrep 8 zajema državno pomoč in ni združljiv z notranjim trgom.
7.3.7. Odpis dolgov v računovodskih izkazih iz let 2006 in 2008 (ukrepa 9 in 10)
(214)
Najprej je treba preveriti, ali bi ti odpisi dolgov lahko dodelili prednost podjetju Karjaportti. To bi veljalo, če mesto Mikkeli ne bi nadaljevalo z izterjavo dolgov, tj. če bi odpisalo zadevne dolgove.
(215)
Kot je opisano v uvodni izjavi 105, je Finska potrdila, da je bil odpis dolgov le računovodski ukrep, ki ne vpliva na pravno razmerje med upnikom in dolžnikom, tj. da dolgovi niso bili opuščeni. V skladu z dokumenti, ki jih je predložila Finska, mesto Mikkeli nadaljuje z izterjavo dolgov.
(216)
V skladu z načelom previdnosti pri dobri računovodski praksi in z Zakonom o računovodstvu 1336/1997 vrednost denarnih terjatev v bilanci stanja ne sme presegati njihove verjetne vrednosti. V skladu s tem so denarne terjatve, ki jih verjetno ni mogoče izterjati, zabeležene v izkazu dobička in izgube kot odhodek.
(217)
Na podlagi navedenega Komisija meni, da je bil odpis dolgov opravljen le v finančnih računih mesta Mikkeli v skladu z računovodskimi standardi in da se zadevni zahtevki še nadalje poskušajo izterjati v okviru postopka prestrukturiranja pod nadzorom sodišča.
(218)
Pomisleki Komisije iz prve odločitve o začetku postopka se ovržejo in Komisija je sklenila, da ukrep ni dodelil prednosti podjetju Karjaportti. Zato ukrepa 9 in 10 ne zajemata državne pomoči.
7.3.8. Odlog plačila dolgov od leta 2009 (ukrep 12)
(219)
Trditev Finske, da je ukrep neločljivo povezan s postopkom prestrukturiranja pod nadzorom sodišča in ne zajema državne pomoči, se lahko zavrne. Odlog dolgov leta 2009 ni bil predviden v prvotnem programu prestrukturiranja in dejstvo, da bi tako prestrukturiranje potekalo v skladu z nacionalno zakonodajo, ni dovolj, da se izključi državna pomoč (57).
(220)
Načeloma se lahko tudi ukrepi za zniževanje stroškov, ki so običajno vključeni v proračun podjetja, upoštevajo kot državna pomoč. Pri odlogu dolgov Komisija tako ravnanje ocenjuje s preskusom zasebnega upnika (58). V njem je država obravnavana kot javni upnik, ki tako kot zasebni upnik teži k pridobitvi zapadlih zneskov in v zvezi s tem sklepa pogodbe z dolžnikom, v skladu s katerimi se nakopičeni dolgovi prerazporedijo ali plačajo v obrokih, da se pospeši njihovo poplačilo (59). Ugodnejša obravnava obstaja v smislu člena 107(1) PDEU, če se lahko dolgovani znesek javnemu upniku poplača po ugodnejših pogojih, kot bi jih dovolil zasebni upnik. Komisija upošteva utemeljitev Finske, da odlog plačila ni bil nikoli izvajan, saj je upravno sodišče mesta Kuopio (Kuopion Hallinto-Oikeus) prepovedalo njegovo izvajanje. Vendar je bil, kot navaja Finska, rok poplačila dolga vseeno podaljšan, posledica tega pa je bil odlog zapadlih plačil. V tem okviru Komisija ugotavlja, da se dejansko izvajanje odloga plačila razlikuje od priglašenega odloga v zvezi z zneski in časovnim okvirom. Znesek, katerega plačilo je mesto Mikkeli v resnici odložilo, je manjši kot prvotno priglašeni znesek, odlog plačila pa je bil dodeljen za krajša obdobja, kot je bilo prvotno priglašeno. Ob upoštevanju tega Komisija meni, da je bil priglašeni ukrep izvajan s spremembami. Ne glede na te spremembe Komisija ugotavlja, da noben zasebni upnik ne bi sprejel odloga plačila dolga v kateri koli obliki zaradi razlogov, opredeljenih v tej uvodni izjavi.
(221)
Zasebni upnik bo običajno uveljavil svoje zahtevke, če je prej sklenil sporazume o odlogu plačila dolgov, ki jih dolžnik ni spoštoval (60). Nasprotno pa je mesto Mikkeli soglašalo z odlogom plačila dolga po tem, ko podjetje Karjaportti ni spoštovalo pogojev odloga plačila dolga, s katerim je soglašalo med postopkom prestrukturiranja pod nadzorom sodišča. Poleg tega ni posebnih razlogov za neuveljavitev, kot na primer višje zastave, zagotovljene mestu Mikkeli. O verjetni donosnosti in sposobnosti preživetja podjetja v prihodnosti Komisija meni, da glede na finančni položaj podjetja ni bilo razlogov za prepričanje, da bodo naložbe dosegle sprejemljivo raven donosnosti v razumnem obdobju. Ob dodelitvi je bilo podjetje Karjaportti v stečajnem postopku, poleg tega pa je od leta 2004 potekal postopek prestrukturiranja pod nadzorom sodišča. Ob upoštevanju tega Komisija ugotavlja, da hipotetični zasebni upnik v enakem položaju kot mesto Mikkeli ne bi sprejel nadaljnjega odloga dolgov.
(222)
V tem okviru Finska navaja, da je mesto Mikkeli delovalo pod enakimi pogoji kot drugi upniki podjetja Karjaportti.
(223)
Pravzaprav je bil po navedbah Finske sporazum zasebnih upnikov glede priglašenega odloga plačila dolgov pogojen s sporazumom mesta Mikkeli. Zdi se, da načrtovani odlog plačila dolgov ni predvideval enakih pogojev za vse zavarovane upnike. Če bi mesto Mikkeli odložilo plačilo neporavnanih dolgov do leta 2011, bi zasebni upniki še vedno prejeli obrok leta 2009. Ob upoštevanju tega se lahko utemeljitev Finske zavrne.
(224)
Na podlagi navedenega je Komisija sklenila, da ukrep ne izpolnjuje preskusa zasebnega upnika in dodeljuje prednost podjetju Karjaportti.
(225)
Glede drugih zahtev za obstoj državne pomoči v smislu člena 107(1) PDEU Komisija ugotavlja, da je mesto Mikkeli soglašalo z odlogom ter da zato zajema državna sredstva in se pripiše državi. Poleg tega je ukrep selektiven. Ukrep poleg tega izkrivlja konkurenco in vpliva na trgovino med državami članicami, kot je podrobneje opisano v uvodnih izjavah 133, 140 in 141.
(226)
Na podlagi navedenega je Komisija sklenila, da ukrep pomeni državno pomoč.
(227)
Glavna utemeljitev Finske je bila, da ta ukrep ni zajemal državne pomoči, vendar pa je ukrep 12 priglasila kot pomoč za reševanje (glej uvodno izjavo 1). Pravzaprav je bilo podjetje Karjaportti v času, ko je mesto Mikkeli soglašalo z odlogom plačila dolga, v težavah v smislu točke 10(c) smernic za reševanje in prestrukturiranje 2004 (glej uvodne izjave 123-129). V skladu s tem je treba združljivost zadevnega ukrepa obravnavati na podlagi smernic za reševanje in prestrukturiranje 2004.
(228)
V skladu s smernicami za reševanje in prestrukturiranje 2004 mora pomoč za reševanje izpolnjevati določene zahteve, ki jih zadevni ukrep ne izpolnjuje.
(a)
Ukrep ne zajema likvidnostne pomoči v obliki poroštev za posojilo ali v obliki posojil (točka 25(a) smernic za reševanje in prestrukturiranje 2004), temveč odlog plačil.
(b)
Drugič, Finska ni priglasila načrta prestrukturiranja v roku šestih mesecev od odobritve pomoči in trajanje ukrepa ni bilo omejeno na šest mesecev (točka 25(a) in (c) smernic za reševanje in prestrukturiranje 2004).
(c)
Tretjič, načelo o enkratni pomoči (točka 25(e) smernic za reševanje in prestrukturiranje 2004) ni izpolnjeno, saj je podjetje prejelo nezdružljivo in nezakonito državno pomoč v preteklosti, ko je bilo v težavah.
(229)
Ukrep ne izpolnjuje vseh zahtev za pomoč za prestrukturiranje, opredeljenih v smernicah za reševanje in prestrukturiranje 2004.
(a)
Prvič, ukrep ni pogojen z izvajanjem načrta za prestrukturiranje (točka 34 smernic za reševanje in prestrukturiranje 2004). Ugotavlja se, da ni bil oblikovan načrt za prestrukturiranje v smislu točke 35 smernic za reševanje in prestrukturiranje 2004.
(b)
Drugič, od upravičencev pomoči se pričakuje, da bodo k načrtu prestrukturiranja znatno prispevali iz svojih sredstev (točka 43 smernic za reševanje in prestrukturiranje 2004), pri proučevanih ukrepih pa ni znakov o lastnih prispevkih upravičenca.
(c)
Tretjič, za preprečevanje škodljivega izkrivljanja konkurence je treba sprejeti izravnalne ukrepe (točka 38 smernic za reševanje in prestrukturiranje 2004). Taki ukrepi niso bili zagotovljeni.
(d)
Četrtič, ukrep ne izpolnjuje načela o enkratni pomoči, saj je podjetje prejelo nezdružljivo in nezakonito državno pomoč v preteklosti, ko je bilo v težavah.
(230)
Skladno s tem Komisija meni, da ukrep ni bil odobren v skladu s smernicami za reševanje in prestrukturiranje 2004.
(231)
Treba je še proučiti, ali bi lahko bil ukrep 12 združljiv na podlagi katere druge izjeme, določene v členih 107(2) in (3) PDEU.
(232)
Izjeme iz člena 107(2) PDEU se v tem primeru ne uporabljajo, ker ta ukrep nima socialnega značaja, ni bil dodeljen posameznim potrošnikom, ni bil namenjen povrnitvi škode, ki so jo povzročile naravne nesreče ali izjemni dogodki, in ni bil dodeljen gospodarstvu nekaterih območij Zvezne republike Nemčije, ki jih je prizadela delitev te države.
(233)
Dodatne izjeme so opredeljene v členu 107(3) PDEU.
(234)
Člen 107(3)(a) PDEU določa, da se „pomoč za pospeševanje gospodarskega razvoja območij, kjer je življenjska raven izjemno nizka ali kjer je podzaposlenost velika,“ lahko razglasi za združljivo z notranjim trgom. Podjetje Karjaportti se je ob dodelitvi nahajalo v takem območju.
(235)
Združljivost državne pomoči območjem, ki prejemajo pomoč, urejajo smernice o regionalni pomoči 1998. V okviru navedenih smernic podjetja v težavah niso upravičena do regionalne pomoči. V skladu s tem je Komisija sklenila, da pomoč ni upravičena do odstopanja, določenega v členu 107(3)(a) PDEU.
(236)
Člen 107(3)(b) PDEU določa, da se „pomoč za pospeševanje izvedbe pomembnega projekta skupnega evropskega interesa ali za odpravljanje resne motnje v gospodarstvu države članice“ lahko razglasi za združljivo z notranjim trgom. Komisija ugotavlja, da zadevna pomoč ni namenjena pospeševanju izvedbe pomembnega projekta skupnega evropskega interesa, našla pa tudi ni nobenega dokaza, da je namenjena odpravljanju resne motnje v gospodarstvu Finske. Komisija je na podlagi navedenega sklenila, da pomoč ni upravičena do odstopanja iz člena 107(3)(b) PDEU.
(237)
Člen 107(3)(d) PDEU določa, da se pomoč za pospeševanje kulture in ohranjanja kulturne dediščine lahko razglasi za združljivo s PDEU, kadar takšna pomoč ne škoduje trgovinskim pogojem in konkurenci v Skupnosti v obsegu, ki je v nasprotju s skupnimi interesi. Ta člen očitno ne velja za zadevni primer.
(238)
Člen 107(3)(c) PDEU določa, da se lahko odobri državna pomoč za pospeševanje razvoja določenih gospodarskih dejavnosti ali določenih gospodarskih območij, kadar takšna pomoč ne spreminja trgovinskih pogojev v obsegu, ki bi bil v nasprotju s skupnimi interesi. Komisija je pripravila več smernic in sporočil, ki pojasnjujejo, kako bo uporabljala odstopanje, ki ga vsebuje ta člen. Vendar Komisija meni, da je zaradi narave in lastnosti pomoči očitno, da izjeme iz teh smernic in sporočil ne veljajo v zadevnem primeru.
(239)
Na podlagi navedenih utemeljitev Komisija meni, da ukrep 12 zajema državno pomoč, ki ni združljiva z notranjim trgom.
7.4. Ukrepi, ki jih je odobrilo podjetje Finnvera
(240)
V uvodni opombi Komisija opozarja, da je Finska v okviru odločitve o državni pomoči N 715/2006 navedla, da bodo dejavnosti podjetja Finnvera omejene na upravljanje shem državne pomoči. Na podlagi tega se je Komisija 25. septembra 2007 (datum sklepa Komisije) odločila, da oprostitev plačevanja dohodnine za podjetje Finnvera ne pomeni državne pomoči. Ukrepi 13-17 so bili odobreni pred odločitvijo Komisije v primeru N 715/2006. Ukrep 18 je bil odobren po sprejetju odločitve Komisije v primeru N 715/2006. Komisija mora pri oceni ukrepa 18 zato upoštevati zavezo finskih organov v tem primeru.
7.4.1. Poroštvo, dodeljeno 17. marca 2004 (ukrep 13)
(241)
Ukrep mora biti posredno ali neposredno dodeljen iz državnih sredstev in se mora pripisati državi, da se upošteva kot državna pomoč v smislu člena 107(1) PDEU. Finska ni zanikala, da ukrepi, ki jih je sprejelo podjetje Finnvera, zajemajo državna sredstva in se pripišejo državi. V skladu s sodno prakso se sredstva podjetja upoštevajo kot državna sredstva, če lahko država uveljavlja svoj prevladujoči vpliv nad takimi podjetji, da usmerja rabo njihovih sredstev (61). Ukrepi, ki jih je odobrila posebna finančna institucija, ki se lahko po svojem statutu obravnava za organ javnega sektorja, se običajno pripišejo državi (62). Sodišče je nadalje pojasnilo pojem pripisljivosti v zadevi Stardust Marine (63). Opredelilo je naslednje kazalnike za vzpostavljanje pripisljivosti: vključevanje javnega podjetja v strukture javne uprave, narava njegovih dejavnosti in njihovo izvajanje na trgu pod običajnimi konkurenčnimi pogoji z zasebnimi subjekti, pravni status podjetja (v smislu, ali zanj velja javno pravo ali običajno pravo gospodarskih družb), intenzivnost nadzora, ki ga nad upravljanjem podjetja izvajajo javni organi. V tem okviru Komisija ugotavlja, da za ukrepe podjetja Finnvera velja upravno pravo, kar kaže na to, da je tesno povezano z upravo. Podjetje Finnvera je posebno finančno podjetje, ki je v 100-odstotni državni lasti, uživa državno poroštvo ter zagotavlja državno pomoč in sredstva, ki niso vedno na voljo na trgu, kot na primer izvozne kredite. Čeprav se njegove dejavnosti delno prekrivajo s poslovnimi bankami, svojih dejavnosti ne izvaja pod običajnimi konkurenčnimi pogoji z zasebnimi subjekti. Vključeno je v okvir običajnega prava gospodarskih družb, obenem pa država izvaja strog nadzor: država imenuje člane nadzornega sveta iz poslanskih skupin političnih strank na podlagi njihove zastopanosti v finskem parlamentu. Večino članov uprave je treba izbrati med kandidati, ki jih je izvolilo več ministrstev (glej uvodni izjavi 56 in 57). Ob upoštevanju tega Komisija meni, da ukrepi, ki jih je sprejelo podjetje Finnvera, zajemajo državna sredstva in se pripišejo Finski.
(242)
Glede vprašanja, ali ukrep 13 zagotavlja prednost upravičencu, Komisija v nasprotju s stališčem Finske meni, da ukrep ni bil dodeljen skupaj z zasebnimi upniki pod enakimi pogoji. Čeprav sta […] in […] leta 2004 dodelila podjetju Karjaportti posojila, Komisija nima nobenega dokaza, da sta navedeni banki dodelili tudi poroštvi. Poleg tega sta bili posojili dveh zasebnih upnikov dodeljeni šele poleti 2004, tj. nekaj mesecev po tem, ko je podjetje Finnvera odobrilo ukrep 13, zato se ne more obravnavati, kot da je podjetje Finnvera delovalo „skupaj“ z njima. Tudi utemeljitev Finske, da je bilo poroštvo dodeljeno v skladu z obvestilom o poroštvih 2000, se lahko zavrne. Kot je pojasnjeno zgoraj, se Komisija pri oceni ukrepa zanaša na obvestilo o poroštvih 2008 (glej uvodno izjavo 134). V skladu s točko 3.2 obvestila o poroštvih 2008 se obstoj državne pomoč znotraj posameznega državnega poroštva izključuje, če posojilojemalec ni v finančnih težavah. Ker Komisija meni, da je podjetje Karjaportti že bilo v težavah v smislu smernic za reševanje in prestrukturiranje 1999 marca 2004 (glej uvodne izjave 123-128), se uporaba obvestila o poroštvih lahko izključi. Finska navaja tudi, da je za poroštvo veljala visoka provizija. Ob upoštevanju finančnih težav podjetja Karjaportti ob dodelitvi poroštva Komisija vseeno meni, da provizija za poroštvo, ki jo je zaračunalo podjetje Finnvera, ni tržna provizija. Pravzaprav je upravičenec imel skupaj [5-8] % stroškov financiranja za posojilo, skupaj s poroštvom, referenčna obrestna mera, ki je veljala ob tistem času, pa je bila 4,43-odstotna in bi morala biti zvišana za vsaj 400 bazičnih točk zaradi finančnih težav upravičenca. Na podlagi navedenega Komisija meni, da ukrep dodeljuje prednost podjetju Karjaportti.
(243)
Ukrep mora biti specifičen ali selektiven tako, da koristi le nekaterim podjetjem ali proizvodnji posameznega blaga, da se ga uvrsti kot državno pomoč. Ukrep 13 je bil dodeljen podjetju Karjaportti, enemu določenemu podjetju. Komisija zato meni, da pomeni selektivno prednost za upravičenca.
(244)
Poleg tega mora Komisija proučiti, ali je verjetno, da bo ukrep 13 izkrivljal konkurenco in vplival na trgovino med državami članicami. V tem okviru Finska trdi, da je bil element pomoči poroštva pod pragom de minimis. Ob dodelitvi ukrepa 13 se je uporabljala Uredba Komisije (ES) št. 69/2001 z dne 12. januarja 2001 o uporabi členov 87 in 88 Pogodbe ES pri de minimis pomoči (64) (v nadaljnjem besedilu: uredba de minimis 2001) (65). Ena od zahtev za uporabo uredbe de minimis 2001 je, da skupna de minimis pomoč, dodeljena podjetju, ne sme presegati 100 000 EUR v obdobju treh let. Proučevano poroštvo je znašalo le 91 000 EUR, kar pomeni, da bi spoštovalo zgornjo mejo 100 000 EUR, če bi se skupni znesek upošteval kot element pomoči. Vendar je treba ugotoviti, ali je treba ukrep 13 oceniti skupaj z ukrepom 4, poroštvom, ki ga je mesto Mikkeli dodelilo marca 2004, le 9 dni pred ukrepom 13, poroštvom, ki ga je dodelilo podjetje Finnvera. Čeprav sta dve poroštvi dodelila dva različna subjekta in sta zajemali dve ločeni posojili z različno veljavnostjo, sta obe posojili nadomestili eno posojilo, ki ga je dodelila banka Tapiola leta 1992. Zato se lahko upošteva, da sta bila ukrep 4 in ukrep 13 odobrena za isti namen, to je za omogočanje pretvorbe posojila banke Tapiola, dodeljenega leta 1992, v nova posojila. Ob upoštevanju tesne povezave med obema ukrepoma Komisija meni, da je treba ukrep 4 in ukrep 13 obravnavati kot en ukrep za namen uporabe zgornje meje 100 000 EUR uredbe de minimis 2001. Če se ju obravnava skupaj, element pomoči v navedenih dveh ukrepih presega 100 000 EUR. Komisija je zato sklenila, da ukrep 13 ne spada pod uredbo de minimis 2001.
(245)
Finska trdi tudi, da je ukrep 13 nadaljevanje že obstoječih obveznosti, zato se izpostavljenost podjetja Finnvera ni povečala. Finska je podobno utemeljitev predstavila v zvezi z ukrepom 4. Tako kot pri ukrepu 4 Komisija meni, da ukrep 13 ni le nadaljevanje predhodnega odobrenega ukrepa (glej uvodni izjavi 164 in 165).
(246)
Na podlagi navedenega je Komisija sklenila, da ukrep 13 pomeni državno pomoč.
(247)
Finska ni predložila nobenih utemeljitev glede združljivosti ukrepa 13. Ker je bilo podjetje Karjaportti v času, ko je podjetje Finnvera dodelilo poroštvo, v težavah (glej uvodne izjave 123-128), Komisija najprej ocenjuje, ali je združljivo kot pomoč za reševanje in prestrukturiranje v skladu s smernicami za reševanje in prestrukturiranje. V času dodelitve so se uporabljale smernice za reševanje in prestrukturiranje 1999 (66).
(248)
V skladu s smernicami za reševanje in prestrukturiranje 1999 mora pomoč za reševanje izpolnjevati določene zahteve, ki jih zadevni ukrep ne izpolnjuje.
(a)
Poroštvo ni bilo povezano s posojilom, ki naj bi bilo povrnjeno v roku, ki ni daljše od dvanajstih mesecev po izplačilu zadnjega obroka podjetju (točka 23(b) smernic za reševanje in prestrukturiranje 1999).
(b)
Finska tudi ni zagotovila informacij, da je bila pomoč zajamčena na podlagi resnih socialnih težav in ni imela škodljivih učinkov na druge države članice (točka 23(c) smernic za reševanje in prestrukturiranje 1999).
(c)
Poroštvo ni bilo povrnjeno v roku šestih mesecev, niti ni imelo oblikovanega načrta prestrukturiranja v smislu smernic za reševanje in prestrukturiranje 1999 (točka 23(d) smernic za reševanje in prestrukturiranje 1999).
(d)
Poleg tega ni bilo znakov, da je bilo poroštvo omejeno na znesek, ki je bil potreben, da je podjetje lahko poslovalo v obdobju, v katerem je bila odobrena pomoč (točka 23(e) smernic za reševanje in prestrukturiranje 1999).
(249)
Komisija zaradi istih razlogov, kot so opredeljeni zgoraj za ukrepa 4 in 5 (glej uvodni izjavi 177 in 178), meni, da ukrep 13 ne izpolnjuje vseh zahtev za pomoč za prestrukturiranje, opredeljenih v smernicah za reševanje in prestrukturiranje 1999. Skladno s tem Komisija meni, da ukrep ni bil odobren v skladu s smernicami za reševanje in prestrukturiranje 1999.
(250)
Treba je še proučiti, ali bi lahko bil ukrep 13 združljiv na podlagi katere druge izjeme, določene v členih 107(2) in (3) PDEU. Komisija zaradi istih razlogov, kot so opredeljeni zgoraj za ukrepa 4 in 5 (glej uvodne izjave 179-186), meni, da ni izpolnjena nobena izjema. Zato je Komisija sklenila, da ukrep 13 zajema državno pomoč in ni združljiv z notranjim trgom.
7.4.2. Posojilo, dodeljeno 12. januarja 2006 (ukrep 14)
(251)
Finska trdi, da je bil ukrep predviden v programu prestrukturiranja za postopek prestrukturiranja pod nadzorom sodišča in da je podjetje Finnvera sprejelo ukrep skupaj z zasebnimi upniki.
(252)
Res je, da je bil ukrep predviden že v programu prestrukturiranja za zasebne in javne upnike podjetja Karjaportti. V skladu z dokumenti, ki jih je predložila Finska, je pretvorba obresti dejansko potekala konec leta 2005 in v začetku leta 2006. Tudi zasebni upniki so pretvorili svoje obrestne mere v posojila.
(253)
Po logiki v zadevi BP Chemicals (glej uvodne izjave 189-191) je treba ugotoviti, ali za ukrep 14 velja načelo vlagatelja v tržnem gospodarstvu. V tem okviru Komisija ugotavlja, da so bili ukrepi 4, 5 in 13 sprejeti pred začetkom postopka pod nadzorom prestrukturiranja, ukrep 14 pa je bil sprejet med tem postopkom. Zaradi razlogov, opredeljenih v uvodnih izjavah 189-191, Komisija meni, da je ukrep 14 lahko ločen od ukrepov 4, 5 in 13. Poleg tega je bil ukrep 14 predviden celo v programu prestrukturiranja, katerega namen je bilo okrevanje podjetja.
(254)
O uporabi načela vlagatelja v tržnem gospodarstvu za zadevni ukrep Komisija meni, da sta posojili, ki sta ju dodelila zasebna upnika […] in […], primerljivi s posojilom, ki ga je dodelilo podjetje Finnvera. Kot zavarovani upniki v postopku prestrukturiranja pod nadzorom sodišča so vsa podjetja v podobnem položaju. Ker sta bili ti posojili dodeljeni pod podobnimi pogoji kot posojilo, ki ga je dodelilo podjetje Finnvera (enako obdobje odplačila, primerljivo obdobje povračila), in ker je bila obrestna mera, za katero je zaprosilo podjetje Finnvera, še ugodnejša za podjetje Finnvera (6-mesečni EURIBOR, zvišan za 2 %, kar je 1. januarja 2006 znašalo 4,643 %) kot obrestna mera, ki sta jo prejela zasebna upnika (3-mesečni EURIBOR, zvišan za 1,5 %, kar je 1. januarja 2006 znašalo 3,988 %, 3-mesečni EURIBOR, zvišan za 2 % je znašal 4,488 %), je Komisija sklenila, da ukrep ni dodelil prednosti podjetju Karjaportti.
(255)
Na podlagi navedenega je Komisija sklenila, da ukrep ne zajema državne pomoči.
7.4.3. Posredno osebno jamstvo, dodeljeno 14. septembra 2006 (ukrep 15)
(256)
Komisija meni, da je upravičenec ukrepa podjetje Karjaportti, čeprav je bilo posredno osebno jamstvo dodeljeno […]. Nizka provizija, ki jo je […] zaračunal podjetju Karjaportti, nakazuje, da je […] dodelil poroštvo le ob upoštevanju poroštva, ki ga je dodelilo podjetje Finnvera. Pravzaprav premijo za poroštvo za posredno osebno jamstvo podjetju Finnvera plačuje podjetje Karjaportti in ne […].
(257)
V vsakem primeru Finska meni, da je podjetje Finnvera delovalo pod enakimi pogoji kot zasebna upnika […] in […]. Res je, da sta bila […] in […] v podobnem položaju kot podjetje Finnvera. Vsa tri podjetja so zavarovani upniki v postopku prestrukturiranja pod nadzorom sodišča. Vsa so podjetju Karjaportti dodelila posojila in poroštva pred ([…]).
(258)
Tako kot za ukrep 14, po logiki v zadevi BP Chemicals (glej uvodne izjave 189-191), Komisija meni, da se načelo vlagatelja v tržnem gospodarstvu lahko uporablja za ukrep 15, saj je ta ukrep ločen od ukrepov 4, 5 in 13 (glej uvodno izjavo 253).
(259)
Pri zadevnem ukrepu je posojilo s poroštvom skupaj znašalo 1,8 milijona EUR. Podjetje Finnvera je […] posredno jamčilo le za 16,7 % tega zneska (300 000 EUR). Preostali del posojila sta zajemali poroštvi […] in […] (825 000 EUR oziroma 675 000 EUR), ki ju podjetje Finnvera ni posredno jamčilo. S stališča upravičenca, tj. podjetja Karjaportti, so bili skupni stroški za posredno jamčenje poroštva višji kot za poroštvi, ki sta ju dodelila […] in […]. Čeprav sta slednja podjetju Karjaportti zaračunala 1,75-odstotno provizijo za poroštvo, so bili skupni stroški financiranja posrednega osebnega jamstva za podjetje Karjaportti 2,9-odstotni (1,65 % za poroštvo […], zvišani za 1,25 % za posredno osebno jamstvo). Iz tega sledi, da ukrep, ki ga je sprejelo podjetje Finnvera, ni dodelil prednosti podjetju Karjaportti.
(260)
Na podlagi navedenega je Komisija sklenila, da ukrep ne zajema državne pomoči.
7.4.4. Posojilo, dodeljeno 6. julija 2007 (ukrep 16)
(261)
Kot je opisano v uvodni izjavi 110, Finska trdi, da posojilo ni zajemalo državne pomoči, saj je bilo del večjega ukrepa financiranja, v katerem so sodelovali tudi zasebni upniki.
(262)
Tako kot za ukrep 14, po logiki v zadevi BP Chemicals (glej uvodne izjave 189-191), Komisija meni, da se načelo vlagatelja v tržnem gospodarstvu lahko uporablja za ukrep 16 (glej uvodno izjavo 253).
(263)
Kot je opisano v uvodni izjavi 254, Komisija meni, da sta […] in […] v primerljivem položaju kot podjetje Finnvera. V zvezi z določenim proučevanim ukrepom je res, da je podjetje Finnvera dodelilo posojilo ob istem času pod podobnimi pogoji kot […] in […]. Posojila vseh upnikov so veljala za obdobje šestih mesecev, plačila za vsa posojila so bila odložena v enakem razmerju (neporavnani znesek za vseh upnike je približno […] % prvotnega zneska). Vsa tri posojila so bila zavarovana z istim zavarovanjem v premoženju, kot je opisano v uvodni izjavi 66, in zavarovanje v premoženju je razdeljeno med upnike glede na tveganje zadevnega upnika v zvezi s posojilom, ki ga je dodelil. V zvezi z obrestno mero se zdi, da je bila obrestna mera, za katero je zaprosilo podjetje Finnvera, še ugodnejša za podjetje Finnvera (6-mesečni EURIBOR, zvišan za 2,5 % je 6. julija 2007 znašal 6,847 %) kot obrestna mera, ki sta jo prejela zasebna upnika (1-mesečni EURIBOR, zvišan za 2 % je 9. julija 2007 znašal 6,105 %). V skladu s tem je posojilo v skladu z načelom vlagatelja v tržnem gospodarstvu in ne zajema državne pomoči.
(264)
Na podlagi navedenega je Komisija sklenila, da ukrep ne zajema državne pomoči.
7.4.5. Poroštvo, dodeljeno 9. januarja 2008 (ukrep 17)
(265)
Treba je ugotoviti, kateri subjekt ima koristi od zadevnega ukrepa, […] ali podjetje Karjaportti. Podjetje Finnvera je banki […], glavni banki podjetja Karjaportti, dodelilo posredno osebno jamstvo. Banka […] je v zameno podjetju Karjaportti dodelila poroštvo. Banka […] je podjetju Karjaportti zaračunala zelo nizko provizijo za to poroštvo, kar kaže na to, da je […] dodelila poroštvo podjetju Karjaportti šele, ko je zajemalo posredno osebno jamstvo podjetja Finnvera. Komisija ugotavlja tudi, da premijo za poroštvo za posredno osebno jamstvo podjetju Finnvera plačuje podjetje Karjaportti in ne […]. Ob upoštevanju tega Komisija meni, da je upravičenec ukrepa podjetje Karjaportti.
(266)
Treba je oceniti, ali ukrep dodeljuje prednost podjetju Karjaportti. V tem okviru Finska trdi, da posredno osebno jamstvo ne zajema državne pomoči, saj je pri dogovoru sodeloval še en zasebni akter. Ta trditev se lahko zavrne, saj je podjetje Finnvera dodelilo posredno osebno jamstvo za poroštvo udeleženega zasebnega akterja, kar pomeni, da podjetje Finnvera in zasebni akter nikakor nista bila v podobnem položaju.
(267)
Ob upoštevanju tega Komisija ukrep ocenjuje na podlagi obvestila o poroštvih 2008. Čeprav je res, da posredno osebno jamstvo podjetja Finnvera ne zajema več kot 80 % poroštva […], je bil upravičenec, podjetje Karjaportti, v času dodelitve v težavah, kot je podrobneje opisano v uvodnih izjavah 123-128. V skladu s tem ni mogoče izključiti obstoja državne pomoči na podlagi točke 3.2 obvestila o poroštvih 2008.
(268)
Tudi če poroštvo ne izpolnjuje vseh zahtev iz točke 3.2 obvestila o poroštvih 2008, lahko plačana provizija za poroštvo še vedno upravičuje sklep, da poroštvo ne zajema državne pomoči. V vsakem primeru Komisija v zadevnem primeru v nasprotju s Finsko meni, da ukrep zajema pomoč. Poroštvo je bilo dodeljeno po nizki proviziji za poroštvo, čeprav je bilo podjetje v težavah (glej uvodne izjave 123-128), tveganje za podjetje Finnvera pa je bilo mogoče šteti za veliko. V skladu s tem Komisija meni, da ukrep dodeljuje prednost podjetju Karjaportti. Komisija v tem okviru ugotavlja tudi, da podjetje Finnvera ni smelo dodeliti sredstev, ki temeljijo na trgu, v skladu z zavezo finskih organov v okviru zadeve N 715/2006.
(269)
Poleg tega ukrep izpolnjuje vse druge zahteve za obstoj državne pomoči. Kot je opisano v uvodni izjavi 241, ukrepi, ki jih je sprejelo podjetje Finnvera, zajemajo državna sredstva in se pripišejo državi. Ukrep 17 je tudi selektiven, saj ima korist le podjetje Karjaportti. Poleg tega izkrivlja konkurenco in vpliva na trgovino med državami članicami.
(270)
Na podlagi navedenega je Komisija sklenila, da ukrep pomeni državno pomoč.
(271)
Finska ni trdila, da je bil ukrep 17 združljiv z notranjim trgom. Pravzaprav je bilo podjetje Karjaportti v času, ko je podjetje Finnvera odobrilo ukrep, v težavah v smislu smernic za reševanje in prestrukturiranje 2004 (glej uvodne izjave 123-128). V skladu s tem bi ukrep lahko bil združljiv le kot pomoč za reševanje in prestrukturiranje v skladu s smernicami za reševanje in prestrukturiranje 2004.
(272)
V skladu s smernicami za reševanje in prestrukturiranje 2004 mora pomoč za reševanje izpolnjevati določene zahteve, ki jih proučevani ukrep ne izpolnjuje.
(a)
Poroštvo se ni zaključilo znotraj obdobja šestih mesecev po izplačilu prvega obroka (točka 25(a) smernic za reševanje in prestrukturiranje 2004).
(b)
Finska ni priglasila načrta prestrukturiranja ali načrta likvidacije ali dokaza, da je bilo poroštvo prekinjeno, v roku šestih mesecev po prvem izvajanju ukrepa (točka 25(c) smernic za reševanje in prestrukturiranje 2004).
(c)
Tretjič, načelo o enkratni pomoči (točka 25(e) smernic za reševanje in prestrukturiranje 2004) ni izpolnjeno, saj je podjetje prejelo nezdružljivo in nezakonito državno pomoč v preteklosti, ko je bilo v težavah.
(273)
Ukrep poleg tega ne izpolnjuje vseh zahtev za pomoč za prestrukturiranje, opredeljenih v smernicah za reševanje in prestrukturiranje 2004.
(a)
Prvič, ukrep ni pogojen z izvajanjem načrta za prestrukturiranje (točka 34 smernic za reševanje in prestrukturiranje 2004). Ugotavlja se, da ni bil oblikovan načrt za prestrukturiranje v smislu točke 35 smernic za reševanje in prestrukturiranje.
(b)
Drugič, od upravičencev pomoči se pričakuje, da bodo k načrtu prestrukturiranja znatno prispevali iz svojih sredstev (točka 43 smernic za reševanje in prestrukturiranje 2004), pri proučevanih ukrepih pa ni znakov o lastnih prispevkih upravičenca.
(c)
Tretjič, za preprečevanje škodljivega izkrivljanja konkurence je treba sprejeti izravnalne ukrepe (točka 38 smernic za reševanje in prestrukturiranje 2004). Taki ukrepi niso bili zagotovljeni.
(d)
Četrtič, ukrep ne izpolnjuje načela o enkratni pomoči, saj je podjetje prejelo nezdružljivo in nezakonito državno pomoč v preteklosti, ko je bilo v težavah.
(274)
Skladno s tem Komisija meni, da ukrep ni bil odobren v skladu s smernicami za reševanje in prestrukturiranje 2004.
(275)
Treba je še proučiti, ali bi lahko bil ukrep 17 združljiv na podlagi katere druge izjeme, določene v členih 107(2) in (3) PDEU. Komisija zaradi istih razlogov, kot so opredeljeni zgoraj za ukrepa 4 in 5 (glej uvodne izjave 179-186), meni, da ni izpolnjena nobena izjema. Zato je Komisija sklenila, da ukrep 17 zajema državno pomoč in ni združljiv z notranjim trgom.
8. IZTERJAVA
(276)
V skladu s PDEU in ustaljeno sodno prakso Sodišča je Komisija pristojna za odločanje, ali mora zadevna država članica ukiniti ali spremeniti pomoč (67), za katero je ugotovila, da je nezdružljiva z notranjim trgom. Prav tako Sodišče dosledno meni, da je namen obveznosti države, da ukine pomoč, za katero Komisija meni, da ni združljiva z notranjim trgom, ponovna vzpostavitev prejšnjih razmer (68). V tem okviru je Sodišče ugotovilo, da je cilj dosežen, ko prejemnik povrne zneske, ki so mu bili dodeljeni v obliki nezakonite pomoči, in tako izgubi prednost, ki jo je imel pred konkurenti na trgu, ter ko se ponovno vzpostavijo razmere pred izplačilom pomoči (69).
(277)
V skladu s to sodno prakso je v členu 14 postopkovne uredbe določeno, da „če se v primerih nezakonite pomoči sprejmejo negativne odločbe, Komisija odloči, da mora zadevna država članica sprejeti vse potrebne ukrepe, da upravičenec vrne pomoč“.
(278)
Zato Komisija meni, da šest zadevnih ukrepov predstavlja nezakonito in nezdružljivo pomoč:
-
poroštvo, ki ga je mesto Mikkeli dodelilo 8. marca 2004 (ukrep 4),
-
poroštvo, ki ga je mesto Mikkeli dodelilo 10. maja 2004 (ukrep 5),
-
pretvorba neplačanih obrestnih mer v posojila (ukrep 8),
-
odlog plačila dolgov od leta 2009 (ukrep 12),
-
poroštvo, ki ga je podjetje Finnvera dodelilo 17. marca 2004 (ukrep 13),
-
poroštvo, ki ga je podjetje Finnvera dodelilo 9. januarja 2008 (ukrep 17).
(279)
Zato jih je treba izterjati, da se ponovno vzpostavi položaj na trgu pred dodelitvijo pomoči. Izterjavo je torej treba uporabljati od takrat, ko je bila upravičencu dodeljena prednost, tj. ko je bila pomoč dana na voljo upravičencu, vključevati pa mora tudi obresti na terjatev do trenutka dejanske izterjave.
8.1. Izterjava ukrepov pomoči, dodeljenih v obliki poroštev
(280)
Nezdružljiv element pomoči dveh poroštev, ki jih je dodelilo mesto Mikkeli leta 2004 (ukrep 4 in ukrep 5), in poroštev, ki jih je dodelilo podjetje Finnvera v letih 2005 (ukrep 13) in 2008 (ukrep 17), bo ugotovljen na podlagi naslednjih načel.
(281)
Načeloma bi državno poroštvo lahko bila pomoč do skupnega zneska osnovnega posojila, če upravičenec ne more dostopati do finančnih trgov po svoji moči (70). Vendar je v zadevnem primeru Finska pokazala, da je podjetje Karjaportti še vedno lahko dostopalo do finančnih trgov ob odobritvi poroštev leta 2004, saj je zagotovila informacije o posojilih, ki so jih upravičencu dodelili zasebni posojilodajalci (glej uvodno izjavo 93). Znakov, ali je podjetje Karjaportti še vedno imelo dostop do trgov leta 2008, ko je bil odobren ukrep 17, je malo. V tem okviru Komisija ugotavlja, da je posredno osebno jamstvo, ki ga je dodelilo podjetje Finnvera, zajemalo le 80 % poroštva, ki ga je zagotovil zasebni upnik, kar pomeni, da je za 20 % tveganje še vedno nosil upnik. Ob upoštevanju tega Komisija meni, da je podjetje še vedno lahko dostopalo do finančnih trgov brez poroštev iz leta 2008.
(282)
Vendar bi poslovne banke zaradi finančnih težav podjetja Karjaportti ob dodelitvi ukrepov zaračunale ustrezno višjo obrestno mero od tiste pri državnih poroštvih, ker te predstavljajo dodatno zavarovanje za banke. Zato Komisija meni, da je podjetje Karjaportti imelo koristi od nižjih obrestnih mer, ki jih je prejelo zaradi poroštev.
(283)
V skladu s točko 4.2 obvestila o poroštvih 2008 bi bilo treba ob odsotnosti primerljive tržne premije za poroštvo skupne stroške financiranja za posojilo s poroštvom (obrestna mera in premija za poroštvo) primerjati s tržno obrestno mero za podobno posojilo brez državnega poroštva. V mnogih primerih taka tržna obrestna mera ni na voljo. Zato je Komisija v Sporočilu Komisije o spremembi metode določanja referenčnih obrestnih mer in diskontnih stopenj (71) (v nadaljnjem besedilu: sporočilo o referenčnih obrestnih merah 2008) razvila finančno metodologijo, ki se zaradi razlogov, opredeljenih v točki 4.2 obvestila o poroštvih 2008, lahko uporablja kot približek za tržno obrestno mero.
(284)
V zadevnem primeru ni znakov, koliko bi podjetje Karjaportti plačalo za primerljivo posojilo brez poroštva. Poleg tega so bila tri poroštva dodeljena pred gospodarsko in finančno krizo. Stališče Komisije je tudi, da bi bilo zaradi časa, ki je pretekel od odobritve ukrepov, zelo težko izračunati „prave“ obrestne mere za finskega proizvajalca mesa. Zato bo Komisija uporabila ustrezno referenčno obrestno mero kot približek za tržno obrestno mero.
8.1.1. Poroštvo, dodeljeno 8. marca 2004 (ukrep 4)
(285)
Glede ukrepa 4 bi se zavarovanje posojil podjetja Karjaportti lahko upoštevalo za običajno za namen sporočila o referenčnih obrestnih merah 2008. Podjetje Karjaportti je zagotovilo hipoteko na nepremičnino in poslovno hipoteko za ukrep 4. Zabeleženi vrednosti teh dveh instrumentov sta kar visoki (glej uvodno izjavo 27). Vendar je treba upoštevati, da je bilo isto zavarovanje s premoženjem uporabljeno že za zavarovanje drugih zahtevkov mesta Mikkeli (kot ukrep 1), tako da za zadevni ukrep ne bi bil na voljo celotni znesek. Treba je upoštevati tudi, da je dejanska vrednost hipoteke na nepremičnino in poslovne hipoteke odvisna od vrednosti obremenjenega blaga ter uvrstitve mesta Mikkeli.
(286)
V tem okviru Komisija ugotavlja, da Finska ob dodelitvi poroštva ne bi mogla zagotoviti ocene vrednosti zavarovanj s premoženjem. Vendar je zagotovila dve splošni neodvisni oceni za zavarovanje s premoženjem, ki sta bili uporabljeni pri načrtovanju programa prestrukturiranja z dne 15. februarja 2005 (glej uvodno izjavo 43), ki je blizu dneva dodelitve poroštva. V tem okviru je treba omeniti, da bo ob upoštevanju uvrstitve mesta Mikkeli hipoteka na poslovno nepremičnino mogoče zadostovala za kritje njegovih zahtevkov, če se bo nepremičnina še naprej uporabljala, če pa bo podjetje Karjaportti treba likvidirati, bo vrednost nepremičnine morda premajhna za kritje katerega koli zahtevka mesta Mikkeli. Poslovna hipoteka bo morda krila le del zahtevkov mesta Mikkeli. Ob upoštevanju tega se zdi verjetno, da se zagotovljeno zavarovanje v premoženju upošteva kot zavarovanje v premoženju normalne kakovosti.
(287)
Zato je obrestna mera, ki bi jo moralo podjetje Karjaportti plačati za posojilo pod tržnimi pogoji brez poroštva, 4,43-odstotna referenčna obrestna mera, zvišana za premijo za tveganje v višini 650 bazičnih točk, kar odraža premijo za tveganje, ki velja za podjetje v težavah, ki je zagotovilo normalno zavarovanje v premoženju. Znesek pomoči bi bilo zato treba izračunati kot razliko med teoretično tržno obrestno mero in obrestno mero, po kateri je bilo posojilo s poroštvom dejansko zagotovljeno (4 %), po odbitku cene, ki je bila dejansko plačana za poroštvo, tj. 0 bazičnih točk. Razlika med tema obrestnima merama se izračuna za obdobje, v katerem se je uporabljala dejansko zagotovljena obrestna mera.
(288)
Pomoč vključuje obresti na terjatev, izračunane od trenutka, ko bi razlika med teoretičnimi obrestmi in obrestno mero, po kateri je bilo posojilo s poroštvom dejansko zagotovljeno, zapadla do dejanske izterjave.
8.1.2. Poroštvo, dodeljeno 10. maja 2004 (ukrep 5)
(289)
Glede ukrepa 5 bi se zavarovanje lahko upoštevalo za običajno za namen sporočila o referenčnih obrestnih merah 2008. Podjetje Karjaportti je zagotovilo isto zavarovanje v premoženju kot za ukrep 4, tj. hipoteko na nepremičnino na proizvodni obrat Tikkala in poslovno hipoteko. Poleg tega je bila na proizvodni obrat Tikkala dodeljena „posebna zastava“ z zabeleženo vrednostjo 1 135 268 EUR (glej uvodno izjavo 29). Za vsa ta zavarovanja v premoženju velja enako sklepanje kot za ukrep 4 in zdi se verjetno, da se zagotovljeno zavarovanje v premoženju upošteva za običajno zavarovanje v premoženju.
(290)
Obrestna mera, ki bi jo podjetje Karjaportti moralo plačati za posojilo pod tržnimi pogoji brez poroštva, je znova 4,43-odstotna referenčna obrestna mera, zvišana za premijo za tveganje v višini 650 bazičnih točk. Znesek pomoči bi bilo zato treba izračunati kot razliko med teoretično tržno obrestno mero in obrestno mero, po kateri je bilo posojilo s poroštvom dejansko zagotovljeno (12-mesečni EURIBOR, zvišan za 0,3 %), po odbitku cene, ki je bila dejansko plačana za poroštvo, tj. 0 bazičnih točk. Razlika med tema obrestnima merama se izračuna za obdobje, v katerem se je uporabljala dejansko zagotovljena obrestna mera.
(291)
Pomoč vključuje obresti na terjatev, izračunane od trenutka, ko bi razlika med teoretičnimi obrestmi in obrestno mero, po kateri je bilo posojilo s poroštvom dejansko zagotovljeno, zapadla do dejanske izterjave.
8.1.3. Poroštvo, dodeljeno 17. marca 2004 (ukrep 13)
(292)
Komisija ne pozna podrobnosti zavarovanja ukrepa 13 in lahko zato zagotovi le metodo, kako naj se izterjava izvaja. Če je bil ukrep 13 res zavarovan s premoženjem, se v prvem koraku ugotovi vrednost takega zavarovanja v skladu s sporočilom o referenčnih obrestnih merah.
(293)
Obrestna mera, ki bi jo podjetje Karjaportti moralo plačati za posojilo pod tržnimi pogoji brez poroštva, je znova 4,43-odstotna referenčna obrestna mera, zvišana za premijo za tveganje, ki odraža vrednost zavarovanja. Element pomoči bi bilo zato treba izračunati kot razliko med teoretično tržno obrestno mero in obrestno mero, po kateri je bilo posojilo s poroštvom dejansko zagotovljeno ([2-5] %), po odbitku cene, ki je bila dejansko plačana za poroštvo, tj. 3 %. Razlika med tema obrestnima merama se izračuna za obdobje, v katerem se je uporabljala dejansko zagotovljena obrestna mera.
(294)
Pomoč vključuje obresti na terjatev, izračunane od trenutka, ko bi razlika med teoretičnimi obrestmi in obrestno mero, po kateri je bilo posojilo s poroštvom dejansko zagotovljeno, zapadla do dejanske izterjave.
8.1.4. Poroštvo, dodeljeno 9. januarja 2008 (ukrep 17)
(295)
Glede ukrepa 17 bi se zavarovanje lahko upoštevalo za običajno za namen sporočila o referenčnih obrestnih merah 2008. Podjetje Karjaportti je zagotovilo zavarovanje v premoženju v obliki lastništva delnic v podjetju, za katere je podjetje Finnvera ocenilo, da je njihova zavarovana vrednost […] EUR, kot je podrobneje opisano v uvodni izjavi (67). Obrestna mera, ki bi jo podjetje Karjaportti moralo plačati za posojilo pod tržnimi pogoji brez poroštva, je znova 5,19-odstotna referenčna obrestna mera, zvišana za premijo za tveganje v višini 650 bazičnih točk. Znesek pomoči bi bilo zato treba izračunati kot razliko med teoretično tržno obrestno mero in obrestno mero, po kateri je bilo posojilo s poroštvom dejansko zagotovljeno ([0-3] %, zvišani za obrestno meto za neporavnane zneske po podizvajalski pogodbi), po odbitku cene, ki je bila dejansko plačana za poroštvo, tj. 250 bazičnih točk. Razlika med tema obrestnima merama se izračuna za obdobje, v katerem se je uporabljala dejansko zagotovljena obrestna mera.
(296)
Pomoč vključuje obresti na terjatev, izračunane od trenutka, ko bi razlika med teoretičnimi obrestmi in obrestno mero, po kateri je bilo posojilo s poroštvom dejansko zagotovljeno, zapadla do dejanske izterjave.
8.2. Izterjava pomoči, dodeljene v obliki pretvorbe neplačanih obresti v posojila (ukrep 8)
(297)
Treba je ugotoviti nezdružljiv element pomoči v ukrepu 8, posojilu, ki ga je dodelilo mesto Mikkeli. Kot je opisano v uvodnih izjavah 45 in 46, je mesto Mikkeli dodelilo posojilo po nižjih obrestnih merah kot zasebni upniki podjetja Karjaportti. Načeloma se element pomoči za posojila izračuna kot razlika med obrestno mero, po kateri je bilo posojilo dejansko zagotovljeno, in tržno obrestno mero. V zadevnem primeru so zasebni upniki dodelili posojila skupaj z mestom Mikkeli. Obrestne mere, ki so jih zaračunali zasebni upniki, so lahko kazalnik za tržne obrestne mere.
(298)
Znesek pomoči bi bilo zato treba izračunati kot razliko med povprečno obrestno mero, ki jo zasebni upniki zaračunajo za dodeljena posojila (3-mesečni EURIBOR, zvišan za 2 % in 3-mesečni EURIBOR, zvišan za 1,5 %), ter obrestno mero, po kateri je bilo posojilo dejansko zagotovljeno (3-mesečni EURIBOR, zvišan za 0,3 %).
(299)
Razlika med tema obrestnima merama se izračuna za obdobje, v katerem se je uporabljala dejansko zagotovljena obrestna mera.
(300)
Pomoč vključuje obresti na terjatev, izračunane od trenutka, ko bi razlika med teoretičnimi obrestmi in obrestno mero, po kateri je bilo posojilo dejansko zagotovljeno, zapadla do dejanske izterjave.
8.3. Izterjava pomoči, dodeljene v obliki odloga plačila dolgov od leta 2009 (ukrep 12)
(301)
Treba je ugotoviti nezdružljiv element pomoči v ukrepu 12, odlogu plačila dolgov mesta Mikkeli od leta 2009. Kot je opisano v uvodnih izjavah 219-226, se je priglašeni odlog plačila dolgov izvajal s spremembami. Komisija ne pozna podrobnosti dejanskega izvajanja odloga plačila in lahko zato zagotovi le metodo izvajanja izterjave.
(302)
Pomoč je bila podjetju na voljo od trenutka, ko je podjetje Osuuskunta Karjaportti odstopilo od roka plačil, kot je bilo dogovorjeno med postopkom prestrukturiranja pod nadzorom sodišča leta 2006. Komisija meni, da v času dodelitve pomoči podjetje Karjaportti ni več moglo dostopati do finančnih trgov. Zato je pomoč enaka znesku odloženega plačila dolga. Zneski, ki jih je treba izterjati, so torej enaki znesku odloženih plačil dolgov mestu Mikkeli. Vendar se že opravljena plačila lahko odštejejo od zneskov za izterjavo.
(303)
Pomoč nosi obresti od dneva, ko je bila pomoč podjetju na voljo, do dejanske izterjave.
9. SKLEPNE UGOTOVITVE
(304)
Komisija ugotavlja, da je formalni postopek preiskave glede poroštva v višini 2,75 milijona EUR, ki ga je Finska priglasila ter nato umaknila, postal brezpredmeten v skladu s členom 8 postopkovne uredbe.
(305)
Glede poroštva, odobrenega leta 2000, in dodelitve zemljišč, ki jo je isto leto opravilo mesto Mikkeli, Komisija meni, da sta navedena ukrepa državna pomoč, ki je združljiva kot pomoč za naložbe v skladu s smernicami o regionalni pomoči 1998.
(306)
Nakup zemljišč, ki ga je leta 2002 opravilo mesto Mikkeli, naj ne bi zajemal pomoči, saj je potekal pod tržnimi pogoji.
(307)
Poroštvi, ki ju je mesto Mikkeli dodelilo marca 2004 in maja 2004, se lahko upoštevata za državno pomoč, ob upoštevanju, da je bilo podjetje Karjaportti ob dodelitvi v težavah v smislu smernic za reševanje in prestrukturiranje 1999. Ta ukrepa nista združljiva z notranjim trgom, saj ni izpolnjena nobena določba iz členov 107(2) in (3) PDEU.
(308)
Ukrepi, ki jih je mesto Mikkeli sprejelo v okviru postopka prestrukturiranja pod nadzorom sodišča, so bili dodeljeni skupaj s primerljivimi zasebnimi upniki in pod podobnimi pogoji. V skladu s tem je Komisija sklenila, da je bilo načelo vlagatelja v tržnem gospodarstvu spoštovano ter da ukrepi ne zajemajo državne pomoči.
(309)
Nakup delnic, ki ga je opravilo mesto Mikkeli, in odpis dolgov v računovodskih izkazih iz let 2007 in 2008, ne zajema pomoči.
(310)
Pretvorba neplačanih obrestnih mer v posojilo, ki jo je opravilo mesto Mikkeli decembra 2005, se lahko upošteva za državno pomoč, ob upoštevanju, da je bilo podjetje Karjaportti ob dodelitvi v težavah v smislu smernic za reševanje in prestrukturiranje 2004. Ti ukrepi niso združljivi z notranjim trgom, saj ni izpolnjena nobena določba iz členov 107(2) in (3) PDEU.
(311)
Glede odloga plačila dolgov, s katerim se je mesto Mikkeli strinjalo leta 2009, Komisija ugotavlja, da je predstavljal nadaljnji odlog plačila dolgov. Ob upoštevanju tega Komisija meni, da se zasebni upnik ne bi strinjal s takim odlogom plačila dolga ter da ukrep zajema državno pomoč. Ker je bilo podjetje Karjaportti ob dodelitvi v težavah v smislu smernic za reševanje in prestrukturiranje 2004, bi lahko bil ukrep združljiv le v okviru navedenih smernic. Ker niso izpolnjene vse zahteve, je Komisija sklenila, da ukrep zajema nezdružljivo državno pomoč.
(312)
Tudi poroštvo, ki ga je podjetje Finnvera dodelilo 17. marca 2004, zajema državno pomoč, ki ni združljiva v okviru smernic za reševanje in prestrukturiranje 1999. Posojilo, ki ga je podjetje Finnvera dodelilo 12. januarja 2006, ne zajema državne pomoči, saj je bilo dodeljeno skupaj s primerljivimi zasebnimi upniki in pod podobnimi pogoji. To velja tudi za poroštvo, ki ga je podjetje Finnvera dodelilo septembra 2006, in posojilo, dodeljeno julija 2007.
(313)
Poroštvo, ki ga je podjetje Finnvera dodelilo 9. januarja 2008, se lahko upošteva za državno pomoč, ob upoštevanju, da je bilo podjetje Karjaportti ob dodelitvi v težavah v smislu smernic za reševanje in prestrukturiranje 2004. Ukrep ni združljiv z notranjim trgom, saj ni izpolnjena nobena določba iz členov 107(2) in (3) PDEU -
SPREJELA NASLEDNJI SKLEP:
Člen 1
Formalni postopek preiskave v skladu s členom 108(2) Pogodbe o delovanju Evropske unije v zvezi s poroštvom v vrednosti 2,75 milijona EUR (ukrep 11), ki ga je Finska priglasila in nato umaknila, je zaključen.
Člen 2
Ukrepi, ki jih je Finska izvajala za podjetje Osuuskunta Karjaportti:
-
nakup zemljišč leta 2002 (ukrep 3),
-
ukrepi, sprejeti v okviru postopka prestrukturiranja pod nadzorom sodišča (ukrep 6),
-
nakup delnic od podjetja Osuuskunta Karjaportti (ukrep 7),
-
odpis dolgov v računovodskih izkazih iz let 2006 in 2008 (ukrepa 9 in 10),
-
posojilo, ki ga je podjetje Finnvera dodelilo junija 2006 (ukrep 14),
-
posredno osebno jamstvo, ki ga je podjetje Finnvera dodelilo septembra 2006 (ukrep 15), in
-
posojilo, ki ga je podjetje Finnvera dodelilo julija 2007 (ukrep 16)
ne zajemajo pomoči v smislu člena 107(1) Pogodbe o delovanju Evropske unije.
Člen 3
Ukrepa državne pomoči, ki ju je Finska izvajala za podjetje Osuuskunta Karjaportti:
-
poroštvo, dodeljeno junija 2000 (ukrep 1), in
-
dodelitev zemljišč v istem letu (ukrep 2)
sta združljiva z notranjim trgom v smislu člena 107(3)(a) Pogodbe o delovanju Evropske unije.
Člen 4
Ukrepe državne pomoči, ki jih je Finska izvajala za podjetje Osuuskunta Karjaportti:
-
poroštvo, ki ga je mesto Mikkeli dodelilo 8. marca 2004 (ukrep 4),
-
poroštvo, ki ga je mesto Mikkeli dodelilo 10. maja 2004 (ukrep 5),
-
pretvorbo neplačanih obrestnih mer v posojila (ukrep 8),
-
poroštvo, ki ga je podjetje Finnvera dodelilo 17. marca 2004 (ukrep 13),
-
poroštvo, ki ga je podjetje Finnvera dodelilo 9. januarja 2008 (ukrep 17), in
-
odlog plačila dolgov od leta 2009 (ukrep 12)
je Finska nezakonito izvajala in pri tem kršila člen 108(3) Pogodbe o delovanju Evropske unije ter so nezdružljivi z notranjim trgom.
Člen 5
1. Finska od upravičenca izterja pomoč iz člena 4.
2. Vsoti, ki se vrne, se prištejejo obresti za obdobje od datuma, ko je bila pomoč dana na voljo upravičencu, do datuma njenega dejanskega vračila.
3. Obresti se izračunajo z obrestnoobrestnim računom v skladu s poglavjem V Uredbe Komisije (ES) št. 794/2004.
4. Finska odpove vsa neporavnana izplačila pomoči iz člena 4 po datumu uradnega obvestila o tem sklepu.
Člen 6
1. Izterjava pomoči iz člena 4 se izvede takoj in učinkovito.
2. Finska zagotovi, da se ta sklep izvede v štirih mesecih po uradnem obvestilu o tem sklepu.
Člen 7
1. Finska v dveh mesecih od uradnega obvestila o tem sklepu Komisiji predloži naslednje informacije:
(a)
skupni znesek (glavnica in obresti na terjatev), ki ga je treba izterjati od upravičenca;
(b)
podroben opis že sprejetih ali načrtovanih ukrepov za uskladitev s tem sklepom;
(c)
dokumente, ki dokazujejo, da se je od upravičenca zahtevalo vračilo pomoči.
2. Finska obvešča Komisijo o napredku v zvezi z nacionalnimi ukrepi za izvajanje tega sklepa, dokler pomoč iz člena 4 ni v celoti izterjana. Finska na zahtevo Komisije takoj predloži vse informacije o že sprejetih in načrtovanih ukrepih za uskladitev s tem sklepom. Prav tako predloži podrobne informacije o zneskih pomoči in obrestnih merah za vračilo pomoči, ki jih je upravičenec že vrnil.
Člen 8
Ta sklep je naslovljen na Republiko Finsko.
V Bruslju, 12. junija 2012