ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 27. dubna 2011,
kterým se stanoví přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise platná v celé Unii podle článku 10a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES
(oznámeno pod číslem K(2011) 2772)
(2011/278/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (1), a zejména na článek 10a této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Článek 10a směrnice vyžaduje, aby prováděcí opatření k plně harmonizovanému přidělování bezplatných povolenek na emise platná v celém Společenství v možném rozsahu určila předem stanovené referenční hodnoty, aby se přidělování bezplatných povolenek na emise uskutečňovalo způsobem, který motivuje ke snižování emisí skleníkových plynů a k energeticky účinným technikám, přičemž tam, kde jsou příslušná zařízení k dispozici, se zohlední nejúčinnější techniky, náhražky, alternativní výrobní procesy, vysoce účinná kombinovaná výroba tepla a elektřiny, účinné způsoby využívání energie z odpadních plynů, využívání biomasy a zachytávání a ukládání oxidu uhličitého. V zájmu řádného fungování trhu musí být množství přidělených povolenek určeno před začátkem obchodovacího období.
(2)
Při stanovení zásad pro určování předem stanovených referenčních úrovní v jednotlivých odvětvích nebo pododvětvích je výchozím bodem průměrný výkon, kterého v daném odvětví nebo pododvětví dosáhlo 10 % nejúčinnějších zařízení EU v letech 2007 a 2008. Aby se při výrobním procesu v daném odvětví nebo pododvětví dosáhlo maximálního snížení emisí skleníkových plynů a maximální energetické účinnosti, vychází se při výpočtu referenčních úrovní z produktů, a nikoli ze vstupů.
(3)
Komise za účelem stanovení referenčních úrovní konzultovala příslušné zúčastněné subjekty, včetně dotčených odvětví a pododvětví. Informace nezbytné pro stanovení referenčních úrovní, údaje zařízení týkající se výroby, emisí a využívání energie byly shromaždovány od února 2009 od průmyslových sdružení, členských států, z veřejně a obchodně dostupných zdrojů a prostřednictvím průzkumu otevřeného účasti zařízení.
(4)
Komise v možném rozsahu stanovila referenční úrovně pro produkty, jakož i meziprodukty obchodované mezi zařízeními, které jsou výsledkem činností uvedených v příloze I směrnice 2003/87/ES. V zásadě by měla být stanovena referenční úroveň pro každý jednotlivý produkt. V případě, že produkt představuje přímou náhradu jiného produktu, měla by se na oba tyto produkty vztahovat stejná referenční úroveň produktu (product benchmark) a odpovídající definice produktu.
(5)
Komise došla k závěru, že stanovení referenční úrovně pro produkt bylo možné v případě, kdy byly pro účely přidělování povolenek na emise k dispozici definice a klasifikace produktu umožňující ověření údajů o výrobě a jednotné uplatňování referenční úrovně produktu v celé Unii, a to s přihlédnutím ke komplexní povaze výrobních postupů. Nerozlišovalo se podle zeměpisného umístění ani použitých technologií, surovin nebo paliv, aby nebyly narušeny komparativní výhody uhlíkové výkonnosti v rámci hospodářství Unie a aby byla podpořena harmonizace přechodného přidělování bezplatných povolenek na emise.
(6)
Hodnoty referenčních úrovní (benchmark values) by měly zahrnovat veškeré přímé emise spojené s výrobou, včetně emisí spojených s výrobou měřitelného tepla použitého k výrobě, bez ohledu na to, zda bylo měřitelné teplo uvolněno na místě nebo jiným zařízením. Emise spojené s výrobou elektřiny a vývozem měřitelného tepla, včetně emisí spojených s výrobou alternativního tepla nebo elektřiny v případě exotermických procesů nebo výroby elektřiny bez přímých emisí, jejichž vzniku bylo zabráněno, byly při stanovování hodnot referenčních úrovní odečteny. V případě, kdy odpočet emisí spojených s vývozem měřitelného tepla nebyl možný, toto teplo by nemělo být způsobilé pro přidělení bezplatných povolenek na emise.
(7)
S cílem zajistit, aby referenční úrovně vedly ke snížení emisí skleníkových plynů u některých výrobních postupů, u nichž přímé emise způsobilé pro přidělení bezplatných povolenek na emise a nepřímé emise související s výrobou elektřiny, které nejsou na základě směrnice 2003/87/ES způsobilé pro přidělení bezplatných povolenek na emise, jsou do určité míry vzájemně zaměnitelné, byly pro účely stanovení hodnot referenčních úrovní zohledněny celkové emise včetně nepřímých emisí spojených s výrobou elektřiny, aby se zajistily rovné podmínky pro zařízení s vysokou spotřebou paliva a elektřiny. Pro účely přidělení povolenek na emise na základě dotčených referenčních úrovní bude zohledněn pouze podíl přímých emisí na celkových emisích, aby se zabránilo přidělení bezplatných povolenek na emise spojené s výrobou elektřiny.
(8)
Při stanovení hodnot referenčních úrovní Komise vyšla z aritmetického průměru emisí skleníkových plynů, jichž v letech 2007 a 2008 dosáhlo 10 % nejúčinnějších zařízení, pokud jde o emise těchto plynů, pro něž byly shromážděny údaje. Komise kromě toho v souladu s čl. 10a odst. 1 směrnice 2003/87/ES u všech odvětví, pro něž je v příloze I stanovena referenční úroveň produktů, analyzovala na základě dodatečných informací získaných z několika zdrojů a na základě specializované studie analyzující nejúčinnější techniky a potenciál ke snížení emisí na evropské a mezinárodní úrovni, zda tyto výchozí body dostatečně odrážejí nejúčinnější techniky, náhražky, alternativní výrobní procesy, vysoce účinnou kombinovanou výrobu tepla a elektřiny, účinné způsoby využívání energie z odpadních plynů, využívání biomasy a zachytávání a ukládání oxidu uhličitého, tam, kde jsou příslušná zařízení k dispozici. Údaje použité ke stanovení hodnot referenčních úrovní byly shromážděny ze široké škály zdrojů za účelem pokrytí maximálního počtu zařízení, jež v letech 2007 a 2008 vyráběla produkt, pro nějž byla stanovena referenční úroveň. Zaprvé byly příslušnými evropskými odvětvovými sdruženími nebo jejich jménem na základě stanovených pravidel, tzv. „odvětvových knih pravidel“, shromážděny údaje o emisích skleníkových plynů zařízení, na něž se vztahuje systém EU pro obchodování s emisemi a jež vyrábějí produkty, pro něž byla stanovena referenční úroveň. Jako pomůcku pro tyto knihy pravidel poskytla Komise pokyny týkající se kritérií kvality a ověřování pro údaje použité pro stanovení referenčních úrovní v rámci systému EU pro obchodování s emisemi (EU-ETS). Zadruhé, s cílem doplnit údaje shromážděné evropskými odvětvovými sdruženími, získávali konzultanti jménem Evropské komise údaje od zařízení, na něž se údaje odvětví nevztahovaly. Údaje a analýzy pak poskytly i příslušné orgány členských států.
(9)
S cílem zajistit, aby hodnoty referenčních úrovní byly založeny na správných a shodných údajích, Komise provedla za podpory konzultantů důkladné kontroly shody odvětvových knih pravidel, jakož i kontroly věrohodnosti výchozích hodnot odvozených z údajů. Jak je uvedeno v pokynech týkajících se kvality a ověřování, údaje byly ověřeny v nezbytném rozsahu nezávislými ověřovateli.
(10)
V případech, kdy je v určitém zařízení vyráběno několik produktů a přiřazení emisí k jednotlivým produktům nebylo shledáno možným, byla v rámci shromažďování údajů a stanovování referenčních úrovní zohledněna pouze zařízení vyrábějící jeden produkt. To se týká referenčních úrovní produktů u vápna, dolomitu, lahví a nádob z bezbarvého skla, lahví a nádob z barevného skla, obkladových cihel, dlažebních kostek, sprejově sušeného prášku, nenatíraného bezdřevého papíru, hedvábného papíru, testlineru a papíru na zvlněnou vrstvu, nenatírané kartonové lepenky i natírané kartonové lepenky. S cílem zvýšit význam a zkontrolovat věrohodnost výsledků byly hodnoty pro stanovení průměrného výkonu 10 % nejúčinnějších zařízení porovnány s dokumentací o nejúčinnějších technikách.
(11)
V případě, že nebyly k dispozici žádné údaje nebo údaje shromážděné v souladu s metodikou stanovování referenčních úrovní, byly ke stanovení hodnot referenčních úrovní použity informace o současných úrovních emisí a spotřeby a nejúčinnějších technikách, získané hlavně z referenčních dokumentů o nejlepších dostupných technikách (BREF) vypracovaných v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2008/1/ES ze dne 15. ledna 2008 o integrované prevenci a omezování znečištění (2). Zejména v důsledku nedostatku údajů o čištění odpadních plynů, vývozu tepla a výrobě elektřiny byly hodnoty referenčních úrovní produktu u koksu a horkého kovu odvozeny z výpočtu přímých a nepřímých emisí na základě informací o příslušných energetických tocích obsažených v příslušných dokumentech BREF a na základě výchozích emisních faktorů stanovených v rozhodnutí Komise 2007/589/ES ze dne 18. července 2007, kterým se stanoví pokyny pro monitorování a vykazování emisí skleníkových plynů podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (3). Pokud jde o referenční úroveň produktu u sintrované rudy, byly rovněž opraveny údaje na základě příslušných energetických toků stanovených v příslušných dokumentech BREF, přičemž bylo zohledněno spalování odpadních plynů v daném odvětví.
(12)
V případě, že stanovení referenční úrovně produktu nebylo možné, avšak vyskytly se skleníkové plyny způsobilé pro přidělení bezplatných povolenek na emise, tyto povolenky by měly být přiděleny na základě generických nouzových přístupů. Byla vytvořena hierarchie tří nouzových přístupů s cílem dosáhnout maximálního snížení emisí skleníkových plynů a maximální energetické účinnosti alespoň pro některé části dotčených výrobních procesů. Referenční úroveň tepla (heat benchmark) je použitelná na procesy při spotřebě tepla, během kterých je použito měřitelné teplonosné médium. Referenční úroveň paliva (fuel benchmark) je použitelná v případě, že se spotřebovává neměřitelné teplo. Hodnoty referenčních úrovní tepla a paliva byly stanoveny na základě zásad transparentnosti a jednoduchosti za použití referenční účinnosti široce dostupného paliva, které lze považovat za druhé nejlepší z hlediska emisí skleníkových plynů při zohlednění energeticky účinných technik. Pokud jde o emise z procesů, povolenky na emise by měly být přiděleny na základě historických emisí. V zájmu toho, aby přidělování bezplatných povolenek na tyto emise představovalo dostatečný impuls pro snížení emisí skleníkových plynů, a aby se zabránilo rozdílnému zacházení s emisemi z procesů, které se přidělují na základě historických emisí, a emisemi v rámci systémových hranic referenční úrovně produktu, měla by být pro stanovení počtu bezplatných povolenek na emise vynásobena historická úroveň činnosti každého zařízení koeficientem, který se rovná 0,9700.
(13)
Od roku 2013 by veškeré přidělování bezplatných povolenek podle článku 10a směrnice 2003/87/ES mělo probíhat v souladu s těmito pravidly. K zavedení přechodného systému stanoveného v čl. 10a odst. 11 směrnice 2003/87/ES, podle něhož by se bezplatně přidělované povolenky na emise měly snížit z 80 % množství, které odpovídá povolenkám, jež mají být přiděleny v roce 2013, na 30 % tohoto množství v roce 2020 s cílem dosáhnout toho, aby v roce 2027 nebyly přiděleny žádné bezplatné povolenky, se použijí koeficienty stanovené v příloze VI. V případech, kdy bylo odvětví či pododvětví zahrnuto na seznam sestavený rozhodnutím Komise 2010/2/EU ze dne 24. prosince 2009, kterým se podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES sestavuje seznam odvětví a pododvětví, u nichž se má za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku (4), se tyto koeficienty nepoužijí. Přidělení povolenek na základě tohoto rozhodnutí bude zohledněno při sestavování budoucích seznamů odvětví či pododvětví, u nichž se má za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku.
(14)
Aby se usnadnil sběr údajů od provozovatelů a výpočet povolenek na emise, které mají být přiděleny členskými státy, každé zařízení by mělo být v případě nutnosti rozděleno na dílčí zařízení (sub-installations). Členské státy by měly ověřit, zda jsou emise příslušným dílčím zařízením správně přiděleny a zda se jednotlivá dílčí zařízení mezi sebou nepřekrývají.
(15)
Členské státy by měly zajistit, aby údaje shromážděné od provozovatelů a použité pro účely přidělení byly úplné, jednotné a vykazovaly nejvyšší možnou míru přesnosti. Měly by být ověřeny nezávislým ověřovatelem, aby bylo zajištěno, že přidělování bezplatných povolenek na emise je založeno na přesvědčivých a spolehlivých údajích. Toto rozhodnutí by mělo stanovit konkrétní minimální požadavky na shromažďování a ověřování údajů s cílem umožnit harmonizované a jednotné uplatňování pravidel týkajících se přidělování.
(16)
Množství povolenek, které mají být bezplatně přiděleny stávajícím zařízením, by mělo vycházet z údajů o historické produkci. S cílem zajistit, aby referenční období co nejlépe reprezentovalo průmyslové cykly, zahrnovalo relevantní období, pro něž jsou dostupné kvalitní údaje, a omezovalo dopad zvláštních okolností, jako je dočasné uzavření zařízení, byly historické úrovně činnosti založeny na střední hodnotě výroby za období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2008, nebo (v případě vyšších úrovní) na střední hodnotě výroby za období od 1. ledna 2009 do 31. prosince 2010. Je rovněž vhodné zohlednit veškeré rozsáhlé změny kapacity, ke kterým v příslušném období došlo. U nových účastníků na trhu by se stanovení úrovní činnosti mělo zakládat na standardním využití kapacity vycházejícím z informací specifických pro dané odvětví nebo na využití kapacity specifickém pro dané zařízení.
(17)
Informace shromážděné členskými státy by měly usnadnit uplatňování tohoto rozhodnutí příslušnými orgány a Komisí.
(18)
S cílem zamezit narušení hospodářské soutěže a zajistit řádné fungování trhu s uhlíkem by členské státy měly zajistit, aby při určování množství povolenek přidělených jednotlivým zařízením nedocházelo k dvojímu započtení ani k dvojímu přidělení. V této souvislosti by členské státy měly věnovat zvláštní pozornost případům, kdy je produkt, pro který je stanovena referenční úroveň, vyráběn ve více než jednom zařízení, kdy je více než jeden produkt, pro který je stanovena referenční úroveň, vyráběn v témže zařízení nebo kdy jsou mezi hranicemi zařízení vyměňovány meziprodukty.
(19)
S cílem zajistit, aby systém obchodování s emisemi vedl v průběhu času ke snížení emisí, směrnice 2003/87/ES stanoví, že množství povolenek vydané v celé Unii se lineárně snižuje. Vzhledem k tomu, že toto klesající množství povolenek vydané v celé Unii je bráno v úvahu při stanovení maximálního ročního počtu povolenek podle čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES, všechny bezplatné povolenky na emise přidělené na základě tohoto rozhodnutí zařízením, na něž se tento maximální roční počet podle čl. 10a odst. 5 nevztahuje, by měly být upraveny stejným lineárním způsobem jako množství povolenek vydané v celé Unii, přičemž jako referenční rok se použije rok 2013.
(20)
Opravný koeficient, který je jednotný pro všechna odvětví a který lze uplatnit v každém roce období 2013-2020 na zařízení, jež nejsou označena jako výrobce elektřiny a nejsou novými účastníky na trhu podle čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES, by měl být stanoven na základě předběžného celkového ročního množství povolenek na emise bezplatně přidělených v období 2013 až 2020 a vypočítaných pro tato zařízení podle tohoto rozhodnutí, včetně zařízení, která mohou být podle článku 27 uvedené směrnice vyloučena. Toto množství bezplatných povolenek na emise přidělené za každý rok daného období by mělo být porovnáno s ročním počtem povolenek, který se vypočítá v souladu s čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES pro zařízení, jež nejsou výrobcem elektřiny ani novými účastníky na trhu, přičemž se zohlední příslušný podíl ročního celkového množství pro celé Společenství určeného podle článku 9 uvedené směrnice a příslušné množství emisí, které spadají do systému Unie až od roku 2013.
(21)
V případě, že je mezi dvěma nebo více zařízeními uskutečňována výměna měřitelného tepla, přidělení bezplatných povolenek na emise by mělo být založeno na spotřebě tepla jednotlivých zařízení a mělo by být při něm zohledněno riziko úniku uhlíku. Aby se zajistilo, že množství bezplatných povolenek na emise, které mají být přiděleny, je nezávislé na struktuře, která zajišťuje dodávku tepla, povolenky na emise by měly být přiděleny spotřebiteli tepla.
(22)
S cílem posílit význam dostupných údajů o výkonu zařízení, na něž se vztahuje systém Unie, z hlediska emisí skleníkových plynů vycházejí referenční úrovně produktu pro sulfitovou buničinu, termomechanickou a mechanickou buničinu, jakož i sběrový papír z informací v dokumentech BREF o nejúčinnějších technikách týkajících se používání fosilních startovacích paliv, fosilních paliv (u sulfitové buničiny, termomechanické a mechanické buničiny) a tepelné energie (u sběrového papíru). S cílem získat významnou hodnotu referenční úrovně vychází referenční úroveň produktu pro novinový papír rovněž z nejúčinnějších technik odrážejících používání tepelné energie.
(23)
S cílem zohlednit dodatečné emise skleníkových plynů, které nejsou zohledněny v údajích pro stanovení hodnot referenčních úrovní u některých zařízení, zejména emise methanu, a zajistit, aby při přidělování bezplatných povolenek na emise na základě referenční úrovně produktu byla zohledněna účinnost procesů z hlediska emisí skleníkových plynů a aby toto přidělování nemotivovalo ke zvyšování těchto emisí, jednotlivé údaje zařízení na křivce referenční úrovně pro kyselinu dusičnou byly opraveny na základě informací o průměrných hodnotách těchto emisí poskytnutých průmyslem a na základě informací získaných z dokumentů BREF. Referenční úroveň produktu pro kyselinu dusičnou tuto opravu zohledňuje.
(24)
Aby se zohlednily rozdíly v konfiguracích rafinérií, referenční úroveň produktů v odvětví rafinérií by měla být založena na přístupu „vážené tuny CO2“ (dále jen „CWT“). Jediným produktem rafinérií je tudíž CWT, jejíž výroba byla vypočítána na základě definovaných obecných výrobních jednotek, z nichž každá byla vážena emisním faktorem pro destilaci surové ropy, označovaným jako koeficient CWT a představujícím intenzitu emisí CO2 při průměrné úrovni energetické účinnosti, a to pro stejný standardní druh paliva u každé výrobní jednotky pro spalování a pro průměrné emise z procesů výrobní jednotky. Na tomto základě byly údaje použité pro stanovení referenční úrovně produktu získány srovnáním aktuálních emisí s celkovým počtem CWT každé rafinérie. Přidělení bezplatných povolenek na emise rafinériím je poté opraveno tak, že se vyloučí využívání a výroba elektřiny, aby byl zajištěn soulad s čl. 10a odst. 1 směrnice 2003/87/ES.
(25)
Vzhledem k široké škále vlastností produktu, jichž může být dosaženo, se referenční úrovně produktu pro vápno a dolomit vztahují ke standardnímu složení, pokud jde o oxid vápenatý a oxid hořečnatý. Co se týče emisí ze spalování, byly použity údaje týkající se specifických emisí ze spalování při výrobě těchto standardních produktů na základě rozhodnutí 2007/589/ES.
(26)
Vzhledem k tomu, že řada referenčních úrovní produktu, např. referenční úrovně čpavku a uhličitanu sodného, předpokládá, že veškeré emise CO2 z výrobních procesů jsou vypouštěny do atmosféry, emise by měly být monitorovány a vykazovány v souladu s nařízením o monitorování a vykazování emisí z činností uvedených v příloze I, které má být přijato do 31. prosince 2011 podle čl. 14 odst. 1 směrnice 2003/87/ES, za předpokladu, že veškeré emise CO2 vzniklé během těchto výrobních procesů byly vypuštěny do atmosféry, a to bez ohledu na možné využití CO2 jako vstupní suroviny v chemických výrobních procesech.
(27)
Referenční úroveň pro provoz ethylenové jednotky nezahrnuje tzv. doplňkovou frakci, chemické látky vysoké hodnoty, které nejsou produkovány v hlavním procesu, ani související emise. Doplňková frakce by nicméně měla být případně zohledněna pro účely přidělení bezplatných povolenek na emise za použití specifických emisních faktorů.
(28)
Aby byly zajištěny rovné podmínky pro výrobu aromatických látek v rafinériích a chemických závodech, přidělování bezplatných povolenek na emise pro aromatické látky by mělo být založeno na přístupu CWT a měla by být použita referenční hodnota referenční úrovně produktu rafinérií.
(29)
Vzhledem k tomu, že při výrobě monomeru vinylchloridu je vodík používán do určité míry jako palivo nahrazující konvenční paliva, jako je zemní plyn, čímž se snižují přímé emise z procesu spalování, ale rovněž s ohledem na to, že použití vodíku jako vstupní suroviny se upřednostňuje z důvodu jeho účinnosti z hlediska celkových emisí skleníkových plynů, nahlíží se v rámci referenční úrovně monomeru vinylchloridu na vodík používaný jako palivo tak, jako by se jednalo o zemní plyn.
(30)
Aby se zajistily rovné podmínky pro výrobu vodíku a syntetického plynu v rafinériích a chemických závodech, referenční úroveň pro tyto produkty by měla být založena na přístupu CWT a hodnotě referenční úrovně rafinérií. Obě referenční úrovně produktu se týkají definované objemové koncentrace vodíku.
(31)
Vzhledem k tomu, že v odvětví energetiky by se od roku 2013 mělo stát výlučné dražení povolenek pravidlem a zároveň s ohledem na schopnost tohoto odvětví přesouvat zvýšené náklady na oxid uhličitý, a dále k tomu, že na výrobu elektřiny by neměly být přidělovány bezplatné povolenky, s výjimkou přechodného přidělování bezplatných povolenek na modernizaci výroby elektřiny a na výrobu elektřiny z odpadních plynů, by se toto rozhodnutí nemělo vztahovat na bezplatné přidělování povolenek na emise vznikající při výrobě či spotřebě elektřiny. Nicméně podle čl. 10a odst. 6 směrnice 2003/87/ES odvětví nebo pododvětví, u nichž se má za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku, mohou obdržet kompenzaci nákladů spojených s emisemi skleníkových plynů, které se promítají do cen elektřiny, na základě finančních opatření přijatých členskými státy v souladu s platnými a připravovanými pravidly státní podpory, která Komise v této oblasti přijme.
(32)
Je rovněž vhodné, aby referenční úrovně produktu zohledňovaly účinné způsoby využívání energie z odpadních plynů a emise spojené s využíváním této energie. Proto byl pro účely stanovení hodnot referenčních úrovní pro produkty, při jejichž výrobě vznikají odpadní plyny, ve značné míře zohledněn obsah uhlíku v těchto odpadních plynech. V případě, že jsou odpadní plyny vyváženy z výrobního procesu mimo systémové hranice referenční úrovně příslušného produktu a spáleny za účelem výroby tepla mimo systémové hranice postupu, pro který je stanovena referenční úroveň v příloze I, související emise by měly být zohledněny prostřednictvím přidělení dodatečných povolenek na emise na základě referenční úrovně tepla nebo paliva. Vzhledem k obecné zásadě, že žádné povolenky na emise by neměly být bezplatně přiděleny na výrobu elektřiny, aby se předešlo neopodstatněnému narušení hospodářské soutěže na trzích s elektřinou dodávanou pro potřeby průmyslových zařízení, a s ohledem na cenu uhlíku, která je nedílnou součástí ceny elektřiny, je vhodné, aby v případě, kdy jsou odpadní plyny vyváženy z výrobního procesu mimo systémové hranice referenční úrovně příslušného produktu a spáleny za účelem výroby elektřiny, nebyly přiděleny žádné dodatečné povolenky za vyšší podíl uhlíku, než je obsah uhlíku v odpadním plynu, který je zohledněn v referenční úrovni příslušného produktu.
(33)
Referenční úrovně produktu rovněž zohledňují historické emise ze spalování odpadních plynů spojených s výrobou příslušného produktu. Paliva používaná pro bezpečnostní spalování by měla být považována za paliva používaná pro výrobu neměřitelného tepla, aby se zohlednila závazná povaha tohoto spalování.
(34)
Je třeba realizovat výrazné investice do opatření zaměřených na boj proti změně klimatu a snížení uhlíkové intenzity hospodářství. Toto rozhodnutí by proto mělo být uplatňováno způsobem, který podpoří investice do čistých technologií v každém odvětví a pododvětví. Podle směrnice 2003/87/ES mohou v budoucnosti tento cíl doplnit další politiky a opatření, které mohou podpořit účinné využívání povolenek za účelem vytvoření dostatečných investic do energeticky účinnějších technologií. Zejména v případě, že konečný roční počet povolenek bezplatně přidělených všem stávajícím zařízením stanoveným v souladu s tímto rozhodnutím je výrazně nižší než maximální roční počet povolenek stanovený v čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES, by změna tohoto rozhodnutí mohla motivovat k dalšímu snižování emisí skleníkových plynů v souladu s čl. 10a odst. 1 směrnice 2003/87/ES tím, že se povolenky přidělí zařízením schopným zavádět nové technologie, jež emise skleníkových plynů dále sníží.
(35)
Investice do rozsáhlého rozšíření kapacity, které umožňují novým účastníkům na trhu přístup k rezervě stanovené v čl. 10a odst. 7 směrnice 2003/87/ES, by měly být jednoznačné a měly by dosahovat určité výše, aby se zabránilo předčasnému vyčerpání rezervy povolenek na emise vytvořené pro nové účastníky na trhu, narušení hospodářské soutěže, zbytečné administrativní zátěži a aby bylo zajištěno rovné zacházení se zařízeními ve všech členských státech. Je proto vhodné stanovit prahovou hodnotu pro rozsáhlou změnu kapacity o 10 % instalované kapacity zařízení a vyžadovat, aby změna instalované kapacity měla za následek významně vyšší či nižší úroveň činnosti dotčeného zařízení. Nicméně při posuzování toho, zda je této prahové hodnoty dosaženo, by mělo být zohledněno dílčí rozšíření či snížení kapacity.
(36)
Vzhledem k omezenému množství povolenek v rezervě pro nové účastníky na trhu je vhodné posoudit, zda v případě, kdy se novým účastníkům na trhu vydá velké množství těchto povolenek, je zajištěn náležitý a spravedlivý přístup ke zbývajícím povolenkám v této rezervě. V závislosti na výsledcích uvedeného posouzení lze případně zavést čekací systém. Návrh tohoto systému a definice jeho kritérií způsobilosti by měly zohlednit různé povolovací postupy v členských státech, měly by bránit zneužití a neměly by vytvářet motivaci k zadržování povolenek v rezervě po nepřiměřeně dlouhé období.
(37)
S cílem zajistit, aby bezplatné povolenky na emise nebyly přidělovány zařízením, jež ukončila provoz, by toto rozhodnutí mělo stanovit opatření, která taková zařízení definují a zakazují vydávání povolenek, pokud nelze prokázat, že dané zařízení výrobu v určité a přiměřené době obnoví.
(38)
S cílem upravit množství povolenek na emise, které mají být přiděleny zařízení, jež částečně ukončilo provoz, byly stanoveny konkrétní prahové hodnoty, které srovnávají omezenou úroveň činnosti s počáteční úrovní činnosti. Množství povolenek na emise, které mají být přiděleny, by mělo být odpovídajícím způsobem upraveno počínaje rokem následujícím po roce, během něhož zařízení částečně ukončilo provoz. V případě, že takové zařízení opět dosáhne úrovně činnosti, která přesahuje prahové hodnoty, by původní množství povolenek na emise, které má být přiděleno, mělo být v závislosti na úrovni provozu zařízení částečně nebo dokonce zcela obnoveno.
(39)
V příslušných případech byly zohledněny pokyny pro výklad přílohy I směrnice 2003/87/ES.
(40)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro změnu klimatu,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
Toto rozhodnutí stanoví přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise platná v celé Unii podle směrnice 2003/87/ES od roku 2013.
Článek 2
Oblast působnosti
Toto rozhodnutí se vztahuje na přidělování bezplatných povolenek na emise podle kapitoly III (stacionární zařízení) směrnice 2003/87/ES v obchodovacích obdobích od roku 2013, s výjimkou přechodného přidělování bezplatných povolenek na emise v souvislosti s modernizací výroby elektřiny podle článku 10c směrnice 2003/87/ES.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se rozumí:
a)
„stávajícím zařízením“ jakékoli zařízení, které poprvé provádí jednu či více činností uvedených v příloze I směrnice 2003/87/ES nebo činnost, na niž se vztahuje systém Unie, v souladu s článkem 24 uvedené směrnice, a které
i)
obdrželo povolení k vypouštění emisí skleníkových plynů před 30. červnem 2011, nebo
ii)
skutečně provozuje činnost, do 30. června 2011 obdrželo všechna příslušná environmentální povolení, případně včetně povolení stanoveného ve směrnici 2008/1/ES, a které do 30. června 2011 splnilo všechna ostatní kritéria definovaná ve vnitrostátním právním řádu dotčeného členského státu, na jejichž základě by toto zařízení získalo povolení k vypouštění emisí skleníkových plynů;
b)
„dílčím zařízením pro referenční úroveň produktu (product benchmark sub-installation)“ vstupy, výstupy a příslušné emise související s výrobou produktu, pro nějž byla stanovena referenční úroveň v příloze I;
c)
„dílčím zařízením pro referenční úroveň tepla (heat benchmark sub-installation)“ vstupy, výstupy a příslušné emise, které nejsou spojeny s dílčím zařízením pro referenční úroveň produktu a které souvisejí s výrobou, dovozem (ze zařízení nebo jiného subjektu, na který se vztahuje systém Unie) nebo s výrobou i dovozem (ze zařízení nebo jiného subjektu, na který se vztahuje systém Unie) měřitelného tepla, jež se
-
spotřebovává v rámci hranic zařízení při výrobě produktů, při výrobě jiné mechanické energie než energie používané k výrobě elektřiny, při topení nebo chlazení s výjimkou tepla spotřebovaného při výrobě elektřiny nebo jež se
-
vyváží do zařízení nebo jiného subjektu, na který se nevztahuje systém Unie, s výjimkou tepla vyvezeného za účelem výroby elektřiny;
d)
„dílčím zařízením pro referenční úroveň paliva (fuel benchmark sub-installation)“ vstupy, výstupy a příslušné emise, které nejsou spojeny s dílčím zařízením pro referenční úroveň produktu a které souvisejí s výrobou neměřitelného tepla spalováním paliva, jež je spotřebováváno při výrobě produktů, při výrobě jiné mechanické energie než energie používané k výrobě elektřiny, při topení nebo chlazení s výjimkou tepla spotřebovaného při výrobě elektřiny, včetně bezpečnostního spalování;
e)
„měřitelným teplem“ čistý tok tepla dopravovaný prostřednictvím zjistitelných potrubí nebo vedení pomocí prostředku pro přenos tepla, jako je zejména pára, horký vzduch, voda, ropa, tekuté kovy a soli, pro něž je nebo by mohl být instalován měřič tepla;
f)
„měřičem tepla“ měřič tepla ve smyslu přílohy MI-004 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/22/ES (5) nebo jakékoliv jiné zařízení sloužící k měření a zaznamenávání množství vyrobené tepelné energie na základě objemových průtoků a teplot;
g)
„neměřitelným teplem“ jiné teplo než teplo měřitelné;
h)
„dílčím zařízením pro emise z procesů (process emissions sub-installation)“ emise skleníkových plynů uvedených v příloze I směrnice 2003/87/ES kromě oxidu uhličitého, k nimž dochází mimo systémové hranice referenční úrovně produktu uvedeného v příloze I, nebo emise oxidu uhličitého, k nimž dochází mimo systémové hranice referenční úrovně produktu uvedeného v příloze I, v důsledku některé z následujících činností a emise ze spalování částečně zoxidovaného uhlíku, který vzniká v důsledku následujících činností za účelem výroby měřitelného tepla, neměřitelného tepla nebo elektřiny, za předpokladu, že se odečtou emise, které by vznikly při spalování takového množství zemního plynu, jež je rovno technicky využitelnému energetickému obsahu spáleného částečně zoxidovaného uhlíku:
i)
chemická nebo elektrolytická redukce sloučenin kovů v rudách, koncentrátech a druhotných surovinách,
ii)
odstraňování nečistot z kovů a sloučenin kovů,
iii)
rozklad uhličitanů s výjimkou uhličitanů k čistění spalin,
iv)
chemické syntézy, při nichž se na reakci podílí materiál obsahující uhlík a jejichž hlavním účelem není výroba tepla,
v)
použití přísad nebo surovin obsahujících uhlík, jejichž hlavním účelem není výroba tepla,
vi)
chemická nebo elektrolytická redukce oxidů polokovů a oxidů nekovů, jako jsou oxidy křemíku a fosfáty;
i)
„rozsáhlým rozšířením kapacity“ rozsáhlé navýšení počáteční instalované kapacity dílčího zařízení, v jehož důsledku dojde ke všem těmto okolnostem:
i)
dojde k jedné či více identifikovatelným fyzickým změnám týkajícím se jeho technické konfigurace a fungování, které nepředstavují pouhé nahrazení stávající výrobní linky, a
ii)
dílčí zařízení lze provozovat při kapacitě, která je alespoň o 10 % vyšší než počáteční instalovaná kapacita dílčího zařízení před provedením změny, nebo
iii)
dílčí zařízení, jehož se fyzická změna týká, má výrazně vyšší úroveň činnosti, v jejímž důsledku jsou dodatečně přiděleny povolenky na emise v množství přesahujícím 50 000 povolenek za rok, což představuje alespoň 5 % předběžného ročního množství povolenek na emise bezplatně přidělených tomuto dílčímu zařízení před provedením změny;
j)
„rozsáhlým snížením kapacity“ jedna nebo více zjistitelných fyzických změn vedoucích k rozsáhlému snížení počáteční instalované kapacity a úrovně činnosti dílčího zařízení v rozsahu, jenž je považován za rozsáhlé rozšíření kapacity;
k)
„rozsáhlou změnou kapacity“ buď rozsáhlé rozšíření kapacity, nebo rozsáhlé snížení kapacity;
l)
„navýšenou kapacitou“ rozdíl mezi počáteční instalovanou kapacitou dílčího zařízení a instalovanou kapacitou téhož dílčího zařízení poté, co u něj bylo provedeno rozsáhlé rozšíření kapacity, která se určí na základě průměru dvou nejvyšších měsíčních objemů výroby během prvních šesti měsíců následujících po zahájení změněného provozu;
m)
„sníženou kapacitou“ rozdíl mezi počáteční instalovanou kapacitou dílčího zařízení a instalovanou kapacitou téhož dílčího zařízení poté, co u něj bylo provedeno rozsáhlé snížení kapacity, která se určí na základě průměru dvou nejvyšších měsíčních objemů výroby během prvních šesti měsíců následujících po zahájení změněného provozu;
n)
„zahájením běžného provozu“ ověřený a schválený první den nepřetržitého devadesátidenního období, nebo v případě, že obvyklý výrobní cyklus v daném odvětví nepředpokládá nepřetržitou výrobu, první den devadesátidenního období rozděleného na výrobní cykly specifické pro dané odvětví, během něhož je zařízení v provozu a využívá alespoň 40 % kapacity, pro niž je jeho technické vybavení konstruováno, případně s přihlédnutím k provozním podmínkám specifickým pro dané zařízení;
o)
„zahájením změněného provozu“ ověřený a schválený první den nepřetržitého devadesátidenního období, nebo v případě, že obvyklý výrobní cyklus v daném odvětví nepředpokládá nepřetržitou výrobu, první den devadesátidenního období rozděleného na výrobní cykly specifické pro dané odvětví, během něhož je změněné dílčí zařízení v provozu a využívá alespoň 40 % kapacity, pro niž je jeho technické vybavení konstruováno, případně s přihlédnutím k provozním podmínkám specifickým pro dané zařízení;
p)
„bezpečnostním spalováním“ spalování pilotních paliv a velmi kolísavého množství plynů ze zpracování nebo zbytkových plynů v jednotce vystavené atmosférickým narušením, které je výslovně vyžadováno z bezpečnostních důvodů v příslušných povoleních pro zařízení;
q)
„soukromou domácností“ obytná jednotka, kterou si osoby jednotlivě nebo ve skupinách zařídí tak, aby jim mohlo být poskytováno měřitelné teplo;
r)
„ověřovatelem“ příslušná, nezávislá osoba nebo ověřovací subjekt odpovědný za provádění a vykazování procesu ověřování v souladu s podrobnými požadavky stanovenými členským státem podle přílohy V směrnice 2003/87/ES;
s)
„přiměřeným ujištěním“ vysoká, nikoli však absolutní míra ujištění kladně vyjádřená v ověřovacím posudku a udávající, že údaje, jež podléhají ověření, neobsahují významnou nesprávnost;
t)
„mírou ujištění“ míra jistoty, s níž ověřovatel v závěrech ověření uvede, že bylo prokázáno, že údaje předložené k danému zařízení neobsahují nebo obsahují významnou nesprávnost;
u)
„významnou nesprávností“ podstatná neprávnost (opomenutí, nesprávná prohlášení a chyby s výjimkou přípustné nejistoty) v předložených údajích, která by podle odborného posudku ověřovatele mohla mít vliv na následné použití těchto údajů příslušným orgánem při výpočtu přidělených povolenek na emise.
Článek 4
Příslušný orgán a zaokrouhlování
1. Členské státy přijmou k provedení pravidel tohoto rozhodnutí příslušná správní opatření, včetně jmenování příslušného orgánu či orgánů v souladu s článkem 18 směrnice 2003/87/ES.
2. Veškeré výpočty týkající se množství povolenek provedené v souladu s tímto rozhodnutím se zaokrouhlují směrem nahoru na nejbližší povolenku.
KAPITOLA II
STÁVAJÍCÍ ZAŘÍZENÍ
Článek 5
Určení zařízení
1. Každý členský stát určí všechna zařízení nacházející se na jeho území, která jsou způsobilá pro přidělení bezplatných povolenek podle článku 10a směrnice 2003/87/ES.
2. Každý členský stát rovněž určí všechny výrobce elektřiny produkující teplo a malá zařízení, která mohou být vyloučena ze systému Unie na základě článku 27 směrnice 2003/87/ES.
Článek 6
Rozdělení na dílčí zařízení
1. Pro účely tohoto rozhodnutí členské státy rozdělí všechna zařízení způsobilá pro bezplatné přidělení povolenek na emise podle článku 10a směrnice 2003/87/ES na jedno nebo více těchto dílčích zařízení:
a)
dílčí zařízení pro referenční úroveň produktu;
b)
dílčí zařízení pro referenční úroveň tepla;
c)
dílčí zařízení pro referenční úroveň paliva;
d)
dílčí zařízení pro emise z procesů.
Dílčí zařízení musí v co největší možné míře odpovídat fyzickým částem zařízení.
U dílčích zařízení pro referenční úroveň tepla, dílčích zařízení pro referenční úroveň paliva a dílčích zařízení pro emise z procesů členské státy jasně rozliší na základě kódů NACE a Prodcom, zda příslušný proces spadá, nebo nespadá do odvětví či pododvětví, u nichž se má za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku, jak stanoví rozhodnutí 2010/2/EU.
Jestliže zařízení, na něž se vztahuje systém Unie, vyrobilo a vyvezlo měřitelné teplo do zařízení nebo jiného subjektu, na který se systém Unie nevztahuje, členské státy předpokládají, že příslušný proces dílčího zařízení pro referenční úroveň tepla spojený s tímto teplem nespadá do odvětví ani pododvětví, u něhož se má za to, že mu hrozí značné riziko úniku uhlíku, jak stanoví rozhodnutí 2010/2/EU, ledaže příslušný orgán zjistí, že spotřebitel měřitelného tepla pochází z odvětví nebo pododvětví, u něhož se má za to, že mu hrozí značné riziko úniku uhlíku, jak stanoví rozhodnutí 2010/2/EU.
2. Součet vstupů, výstupů a objemu emisí jednotlivých dílčích zařízení nesmí přesáhnout vstupy, výstupy a celkový objem emisí zařízení.
Článek 7
Shromažďování základních údajů
1. Pro každé stávající zařízení způsobilé pro přidělení bezplatných povolenek na emise podle článku 10a směrnice 2003/87/ES, včetně zařízení, která jsou v provozu pouze příležitostně, zejména zařízení, která jsou držena v rezervě nebo v pohotovostním režimu, a zařízení provozovaná podle sezónního rozvrhu členské státy za všechny roky v období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2008 nebo případně od 1. ledna 2009 do 31. prosince 2010, během kterých bylo zařízení v provozu, shromáždí od provozovatele veškeré příslušné informace a údaje týkající se jednotlivých parametrů uvedených v příloze IV.
2. Členské státy shromáždí údaje pro každé dílčí zařízení zvlášť. V případě potřeby si členské státy mohou od provozovatele vyžádat další údaje.
V případě, že 95 % vstupů, výstupů a příslušných emisí dílčího zařízení pro referenční úroveň tepla, dílčího zařízení pro referenční úroveň paliva nebo dílčího zařízení pro emise z procesů spadá do odvětví či pododvětví, u nichž se má za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku, jak stanoví rozhodnutí 2010/2/EU, nebo v případě, že 95 % vstupů, výstupů a příslušných emisí dílčího zařízení pro referenční úroveň tepla, dílčího zařízení pro referenční úroveň paliva nebo dílčího zařízení pro emise z procesů spadá do odvětví a pododvětví, u nichž se nemá za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku, mohou členské státy zprostit provozovatele povinnosti poskytnout údaje umožňující rozlišit, zda se jedná o riziko úniku uhlíku.
3. Členské státy od provozovatele požadují, aby předložil počáteční instalovanou kapacitu jednotlivých dílčích zařízení pro referenční úroveň produktu, již určí tímto způsobem:
a)
počáteční instalovaná kapacita se v zásadě stanoví jako průměr dvou nejvyšších měsíčních objemů výroby v období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2008 za předpokladu, že dílčí zařízení bylo provozováno při této zátěži 720 hodin měsíčně a 12 měsíců v roce;
b)
pokud není možné určit počáteční instalovanou kapacitu podle písmena a), provede se pokusné ověření kapacity dílčího zařízení pod dohledem ověřovatele, aby se zajistilo, že použité parametry jsou typické pro dotčené odvětví a že výsledky pokusného ověření jsou reprezentativní.
4. Pokud u dílčího zařízení došlo v období od 1. ledna 2005 do 30. června 2011 k rozsáhlé změně kapacity, členské státy požádají provozovatele, aby kromě počáteční instalované kapacity daného dílčího zařízení, určené v souladu s odstavcem 3, do zahájení změněného provozu předložil také navýšenou nebo případně sníženou kapacitu, jakož i instalovanou kapacitu dílčího zařízení, u něhož došlo k rozsáhlé změně kapacity, určenou na základě průměru dvou nejvyšších měsíčních objemů výroby během prvních šesti měsíců následujících po zahájení změněného provozu. Členské státy mají za to, že tato instalovaná kapacita dílčího zařízení po rozsáhlé změně kapacity představuje počáteční instalovanou kapacitu dílčího zařízení pro potřeby posouzení veškerých dalších rozsáhlých změn kapacity.
5. Členské státy získají, zaznamenají a zdokumentují údaje způsobem, který umožní jejich náležité využití příslušným orgánem.
Členské státy mohou provozovatele požádat, aby k předložení údajů použil elektronickou šablonu, nebo za tímto účelem mohou specifikovat formát souboru. Členské státy však provozovateli umožní použít jakoukoli specifikovanou elektronickou šablonu nebo formát souboru uveřejněný Komisí pro účely shromažďování údajů podle tohoto článku, s výjimkou případů, kdy specifikovaná šablona či formát souboru členského státu vyžaduje přinejmenším zadání stejných údajů.
6. Vstupy, výstupy a příslušné emise, pro něž jsou dostupné pouze údaje pro zařízení jako celek, se poměrně přidělí příslušným dílčím zařízením takto:
a)
v případě, že jsou produkty vyráběny jeden po druhém ve stejné výrobní lince, vstupy, výstupy a příslušné emise se přidělí sekvenčně na základě doby využití za rok u každého dílčího zařízení;
b)
v případě, že není možné vstupy, výstupy a příslušné emise přidělit podle písmena a), přidělí se na základě hmotnosti či objemu jednotlivých vyráběných produktů nebo odhadů založených na poměru volné reakční entalpie souvisejících chemických reakcí či na základě jiného vhodného distribučního klíče, který lze podepřít důkladnou vědeckou metodikou.
7. Členské státy od provozovatelů požadují, aby předkládali úplné a jednotné údaje a aby zajistili, že se dílčí zařízení mezi sebou nepřekrývají a že nedochází k dvojímu započtení. Členské státy zejména zajistí, aby provozovatelé prováděli hloubkovou kontrolu a předkládali údaje vykazující nejvyšší možnou míru přesnosti tak, aby bylo možné podat přiměřené ujištění o integritě údajů.
Za tímto účelem členské státy zajistí, aby každý provozovatel rovněž předložil zprávu o metodice obsahující zejména popis zařízení, použitou metodiku kompilace, různé zdroje údajů, jednotlivé kroky výpočtu a případně též předpoklady a metodiku použitou k přiřazení emisí příslušným dílčím zařízením v souladu s odstavcem 6. Členské státy mohou provozovateli nařídit, aby prokázal přesnost a úplnost poskytnutých údajů.
8. V případě, že údaje chybějí, členské státy si od provozovatele vyžádají náležité odůvodnění.
Členské státy požadují, aby provozovatel veškeré chybějící údaje nahradil konzervativními odhady, založenými zejména na osvědčené praxi v odvětví a nejaktuálnějších vědeckých a technických poznatcích, před ověřením nebo nejpozději během ověření ověřovatelem.
V případě, že jsou údaje částečně k dispozici, se konzervativním odhadem rozumí, že extrapolovaná hodnota nesmí překročit 90 % hodnoty získané s využitím dostupných údajů.
Pokud nejsou k dispozici žádné údaje o měřitelných tocích tepla u dílčího zařízení pro referenční úroveň tepla, může být odvozena náhradní hodnota z příslušného energetického vstupu, který se vynásobí naměřenou účinností výroby tepla ověřenou ověřovatelem. V případě, že takové údaje o účinnosti nejsou dostupné, uplatní se na odpovídající energetický vstup výroby měřitelného tepla referenční účinnost 70 %.
9. Každý členský stát zpřístupní na požádání údaje shromážděné podle odstavců 1 až 6 Komisi.
Článek 8
Ověřování
1. V rámci postupu shromažďování údajů v souladu s článkem 7 členské státy přijmou pouze údaje, které byly ověřovatelem označeny za uspokojivé. Postup ověřování se zaměří na zprávu o metodice a vykázané parametry uvedené v článku 7 a v příloze IV. Ověřování se týká spolehlivosti, věrohodnosti a přesnosti údajů poskytnutých provozovatelem a musí vyústit v ověřovací posudek, v němž je s přiměřeným ujištěním uvedeno, že předložené údaje neobsahují významné nesprávnosti.
2. Členské státy zajistí, aby ověřovatel byl nezávislý na provozovateli, vykonával své činnosti kvalitně, objektivně a profesionálně a rozuměl všem těmto bodům:
a)
ustanovením tohoto rozhodnutí, jakož i příslušným normám a pokynům;
b)
požadavkům právních a správních předpisů týkajícím se ověřovaných činností;
c)
vytváření veškerých informací týkajících se jednotlivých parametrů nebo zdrojů emisí v zařízení, zejména pokud jde o shromažďování, měření, výpočet a vykazování údajů.
3. Kromě požadavků stanovených v rozhodnutí 2007/589/ES členské státy zajistí, aby byly splněny všechny tyto minimální požadavky:
a)
ověřovatel ověření naplánoval a provedl na základě odborně-skeptického přístupu a s vědomím toho, že mohou existovat okolnosti vedoucí k významným nesprávnostem informací a předložených údajů;
b)
ověřovatel potvrdil pouze vykázané parametry stanovené s vysokou mírou jistoty. Vysoká míra jistoty předpokládá, že provozovatel nutně prokáže, že:
i)
vykázané parametry neobsahují nesrovnalosti,
ii)
shromažďování parametrů bylo provedeno v souladu s platnými normami nebo pokyny,
iii)
příslušné záznamy o zařízení jsou úplné a jednotné;
c)
ověřovatel zahájil proces ověřování strategickou analýzou všech relevantních činností prováděných v zařízení a má přehled o všech činnostech a jejich významu pro přidělování povolenek;
d)
ověřovatel zohlednil informace obsažené v povolení k vypouštění emisí skleníkových plynů nebo v jiných příslušných environmentálních povoleních, jako je povolení stanovené ve směrnici 2008/1/ES, zejména při posuzování počáteční instalované kapacity dílčích zařízení;
e)
ověřovatel analyzoval inherentní a kontrolní rizika spojená s rozsahem a komplexností činností provozovatele a spojená s parametry přidělování, která by mohla vést k významným nepřesnostem, a na základě této analýzy rizik vypracoval plán ověření;
f)
ověřovatel případně provedl prohlídku na místě za účelem kontroly provozu měřidel a systémů monitorování, provedl dotazování a shromáždil dostatečné informace a důkazy. Jestliže ověřovatel usoudil, že kontrola na místě není vhodná, musí být schopen své rozhodnutí obhájit před příslušným orgánem;
g)
ověřovatel uskutečnil plán ověřování tím, že shromáždil údaje v souladu se stanovenými metodami odběru vzorků, rekapitulačními kontrolami, přezkoumáním dokladů, analytickými postupy a postupy přezkoumání údajů, včetně všech dalších příslušných důkazů, na nichž ověřovatel založí svůj ověřovací posudek;
h)
ověřovatel si od provozovatele vyžádal jakékoli chybějící údaje nebo doplnění chybějících částí revizních záznamů, vysvětlení odchylek v parametrech či údajích o emisích nebo revizi výpočtů nebo úpravu vykazovaných údajů;
i)
ověřovatel připravil zprávu o interním ověřování. Tato zpráva o ověřování zaznamenává důkazy o tom, že strategická analýza, analýza rizika a plán ověřování byly provedeny úplně, a poskytuje dostatečné informace na podporu ověřovacích posudků. Zpráva o interním ověřování musí rovněž umožnit potenciální vyhodnocení auditu příslušným orgánem a akreditačním orgánem;
j)
ověřovatel vydal posudek s ohledem na to, zda vykázané parametry obsahují významnou nepřesnost a zda na základě zjištění obsažených ve zprávě o interním ověřování existují jiné problémy, jež mají význam pro ověřovací posudek;
k)
ověřovatel předložil metodiku ověřování, svá zjištění a ověřovací posudek ve zprávě o ověřování určené provozovateli, kterou provozovatel se zprávou o metodice a vykázanými parametry předloží příslušnému orgánu.
4. Členské státy nepřidělí bezplatné povolenky na emise zařízení v případě, že údaje týkající se tohoto zařízení nebyly v rámci ověřování označeny za uspokojivé.
Členské státy se mohou rozhodnout přidělit bezplatné povolenky určitému zařízení, jehož údaje nebyly v rámci ověřování označeny za uspokojivé, pouze pokud jsou přesvědčeny, že chybějící údaje, které vedly k danému posudku ověřovatele, jsou důsledkem mimořádných a nepředvídatelných okolností, kterým se nedalo předejít ani v případě, že by byla vynaložena veškerá náležitá péče, a které jsou mimo kontrolu provozovatele dotčeného zařízení, zejména takových okolností, jako jsou přírodní katastrofy, válka, hrozba válkou, teroristické činy, revoluce, povstání, sabotáž nebo vandalismus.
5. Po ověření členské státy zejména zajistí, aby se jednotlivá dílčí zařízení mezi sebou vzájemně nepřekrývala a nedocházelo k dvojímu započtení.
Článek 9
Historická úroveň činnosti
1. U stávajících zařízení členské státy určí historickou úroveň činnosti každého zařízení za základní období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2008, nebo - v případě vyšší úrovně činnosti - za základní období od 1. ledna 2009 do 31. prosince 2010 na základě údajů shromážděných podle článku 7.
2. Historická úroveň činnosti týkající se produktů se u každého produktu, pro nějž byla stanovena referenční úroveň podle přílohy I, vztahuje ke střední hodnotě roční historické výroby tohoto produktu v dotčeném zařízení během základního období.
3. Historická úroveň činnosti týkající se tepla se vztahuje ke střední hodnotě ročního historického dovozu (ze zařízení, na které se vztahuje systém Unie), výroby nebo dovozu (ze zařízení, na které se vztahuje systém Unie) i výroby měřitelného tepla, jež se spotřebovává v rámci hranic zařízení při výrobě produktů, při výrobě jiné mechanické energie než energie používané k výrobě elektřiny, při topení nebo chlazení s výjimkou tepla spotřebovaného při výrobě elektřiny nebo jež se vyváží do zařízení nebo jiného subjektu, na který se nevztahuje systém Unie, s výjimkou tepla vyvezeného za účelem výroby elektřiny během základního období a je vyjádřena v terajoulech za rok.
4. Historická úroveň činnosti týkající se paliva se vztahuje ke střední hodnotě roční historické spotřeby paliv použitých při výrobě neměřitelného tepla spotřebovaného při výrobě produktů, při výrobě jiné mechanické energie než energie používané k výrobě elektřiny, při topení nebo chlazení s výjimkou tepla spotřebovaného při výrobě elektřiny, včetně bezpečnostního spalování, během základního období a je vyjádřena v terajoulech za rok.
5. U emisí z procesů, které vznikly v souvislosti s výrobou produktů v dotčeném zařízení během základního období uvedeného v odstavci 1, se historická úroveň činnosti týkající se procesů vztahuje ke střední hodnotě ročních historických emisí z procesů a je vyjádřena v tunách ekvivalentu oxidu uhličitého.
6. Pro účely stanovení středních hodnot podle odstavců 1 až 5 se zohledňují pouze kalendářní roky, během nichž bylo zařízení v provozu alespoň jeden den.
Pokud bylo zařízení během příslušného základního období v provozu méně než dva kalendářní roky, historické úrovně činnosti se vypočítají na základě počáteční instalované kapacity jednotlivých dílčích zařízení určené v souladu s metodikou stanovenou v čl. 7 odst. 3, která se vynásobí příslušným koeficientem využití kapacity určeným v souladu s čl. 19 odst. 2.
7. Odchylně od odstavce 2 členské státy určí historickou úroveň činnosti týkající se produktů u produktů, na něž se vztahují referenční úrovně produktu uvedené v příloze III, na základě střední hodnoty roční historické výroby podle vzorců uvedených v téže příloze.
8. Stávající zařízení, která jsou v provozu pouze příležitostně, zejména včetně zařízení, která jsou držena v rezervě nebo v pohotovostním režimu, a zařízení provozovaná podle sezónního rozvrhu, která nebyla v provozu alespoň jeden den v daném kalendářním roce během základního období, se zohlední při stanovování středních hodnot podle odstavce 1 za předpokladu, že jsou splněny všechny tyto podmínky:
a)
je jasně prokázáno, že zařízení je v provozu pouze příležitostně, zejména je-li pravidelně provozováno jako rezervní či pohotovostní kapacita nebo je-li pravidelně provozováno podle sezónního rozvrhu;
b)
na zařízení se vztahuje povolení k vypouštění emisí skleníkových plynů a všechna další příslušná povolení k provozu zařízení, která jsou vyžadována vnitrostátním právním řádem členského státu;
c)
je technicky možné zahájit provoz v krátké době a je pravidelně prováděna údržba.
9. U stávajícího zařízení, u něhož v období od 1. ledna 2005 do 30. června 2011 došlo k rozsáhlému rozšíření či rozsáhlému snížení kapacity, je historickými úrovněmi činnosti součet středních hodnot stanovených podle odstavce 1 bez rozsáhlé změny kapacity a historických úrovní činnosti navýšené či snížené kapacity.
Historickými úrovněmi činnosti navýšené či snížené kapacity je rozdíl mezi počáteční instalovanou kapacitou jednotlivých dílčích zařízení, u nichž došlo k rozsáhlé změně kapacity určené v souladu s čl. 7 odst. 3, do zahájení změněného provozu a instalovanou kapacitou po rozsáhlé změně kapacity určené v souladu s čl. 7 odst. 4, který se vynásobí průměrným historickým využitím kapacity dotčeného zařízení v letech před zahájením změněného provozu.
Článek 10
Přidělování povolenek na úrovni zařízení
1. Na základě údajů shromážděných v souladu s článkem 7 členské státy pro každý rok vypočítají množství povolenek na emise bezplatně přidělených od roku 2013 každému stávajícímu zařízení na jejich území podle odstavců 2 až 8.
2. Pro účely tohoto výpočtu členské státy nejprve pro každé dílčí zařízení zvlášť stanoví předběžné roční množství bezplatně přidělených povolenek na emise, a to tímto způsobem:
a)
u každého dílčího zařízení pro referenční úroveň produktu odpovídá předběžné roční množství bezplatně přidělených povolenek na emise za daný rok hodnotě této referenční úrovně produktu, jak je uvedeno v příloze I, která se vynásobí příslušnou historickou úrovní činnosti týkající se produktů;
b)
u
i)
dílčího zařízení pro referenční úroveň tepla odpovídá předběžné roční množství bezplatně přidělených povolenek na emise za daný rok hodnotě referenční úrovně produktu pro měřitelné teplo, jak je uvedeno v příloze I, která se vynásobí příslušnou historickou úrovní činnosti týkající se tepla za spotřebu měřitelného tepla,
ii)
dílčího zařízení pro referenční úroveň paliva odpovídá předběžné roční množství bezplatně přidělených povolenek na emise za daný rok hodnotě referenční úrovně paliva, jak je uvedeno v příloze I, která se vynásobí příslušnou historickou úrovní činnosti týkající se paliva za spotřebované palivo,
iii)
dílčího zařízení pro emise z procesů odpovídá předběžné roční množství bezplatně přidělených povolenek na emise za daný rok historické úrovni činnosti týkající se procesů vynásobené hodnotou 0,9700.
3. Je-li měřitelné teplo vyváženo do soukromých domácností a předběžné roční množství povolenek na emise určené v souladu s odst. 2 písm. b) bodem i) na rok 2013 je nižší než střední hodnota ročních historických emisí spojená s výrobou měřitelného tepla vyvezeného daným dílčím zařízením do soukromých domácností v období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2008, předběžné roční množství povolenek na emise na rok 2013 se upraví o příslušný rozdíl. V jednotlivých letech období 2014-2020 se předběžné roční množství povolenek na emise určené v souladu s odst. 2 písm. b) bodem i) upraví za předpokladu, že předběžné roční množství povolenek na emise na daný rok je nižší než procentní podíl výše uvedené střední hodnoty ročních historických emisí. Uvedený procentní podíl činí 90 % v roce 2014 a každý následující rok se sníží o 10 procentních bodů
4. Pro účely provedení čl. 10a odst. 11 směrnice 2003/87/ES se koeficienty uvedené v příloze VI použijí na předběžné roční množství povolenek na emise bezplatně přidělených jednotlivým dílčím zařízením podle odstavce 2 tohoto článku za daný rok v případě, že procesy v těchto dílčích zařízeních spadají do odvětví a pododvětví, u nichž se nemá za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku, jak stanoví rozhodnutí 2010/2/EU.
V případě, že procesy v těchto dílčích zařízeních spadají do odvětví a pododvětví, u nichž se má za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku, jak stanoví rozhodnutí 2010/2/EU, koeficientem, který se použije pro roky 2013 a 2014, je hodnota 1. Odvětví či pododvětví, u nichž je koeficientem pro roky 2015 až 2020 hodnota 1, se určí podle čl. 10a odst. 13 směrnice 2003/87/ES.
5. V případě, že alespoň 95 % historické úrovně činnosti dílčího zařízení pro referenční úroveň tepla, dílčího zařízení pro referenční úroveň paliva nebo dílčího zařízení pro emise z procesů spadá do odvětví a pododvětví, u nichž se má za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku, jak stanoví rozhodnutí 2010/2/EU, má se za to, že značné riziko úniku uhlíku hrozí dílčímu zařízení jako celku.
V případě, že alespoň 95 % historické úrovně činnosti dílčího zařízení pro referenční úroveň tepla, dílčího zařízení pro referenční úroveň paliva nebo dílčího zařízení pro emise z procesů spadá do odvětví a pododvětví, u nichž se nemá za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku, jak stanoví rozhodnutí 2010/2/EU, má se za to, že značné riziko úniku uhlíku nehrozí dílčímu zařízení jako celku.
6. Předběžné roční množství povolenek na emise bezplatně přidělené dílčím zařízením, která získala měřitelné teplo od dílčích zařízení vyrábějících produkty, na které se vztahují referenční úrovně kyseliny dusičné uvedené v příloze I, se sníží o roční historickou spotřebu tohoto tepla během základního období uvedeného v čl. 9 odst. 1, která se vynásobí hodnotou referenční úrovně tepla pro toto měřitelné teplo, jak je uvedeno v příloze I.
7. Předběžným celkovým ročním množstvím povolenek na emise bezplatně přidělených jednotlivým zařízením je souhrn předběžného ročního množství bezplatně přidělených povolenek na emise všech dílčích zařízení, které se vypočítá podle odstavců 2, 3, 4, 5 a 6.
V případě, že zařízení zahrnuje dílčí zařízení vyrábějící buničinu (sulfátovou krátkovláknitou buničinu, sulfátovou dlouhovláknitou buničinu, termomechanickou a mechanickou buničinu, sulfitovou buničinu nebo další druhy buničiny, na které se nevztahuje referenční úroveň produktu), která vyvážejí měřitelné teplo do jiných technicky propojených dílčích zařízení, v předběžném celkovém ročním množství bezplatně přidělených povolenek na emise se zohlední - aniž je tím dotčeno předběžné roční množství povolenek na emise bezplatně přidělených jiným dílčím zařízením dotčeného zařízení - předběžné roční množství bezplatně přidělených povolenek na emise, pouze pokud jsou produkty z buničiny vyrobené tímto dílčím zařízením uvedeny na trh a nejsou v tomtéž zařízení ani v jiných technicky propojených zařízeních zpracovávány na papír.
8. Při stanovování předběžného celkového ročního množství povolenek na emise bezplatně přidělených jednotlivým zařízením členské státy zajistí, aby emise nebyly započteny dvakrát a aby množství přidělených povolenek nebylo záporné. Emise se nezapočítávají dvakrát zejména v případě, že zařízení dováží meziprodukt, na nějž se vztahuje referenční úroveň produktu podle definice příslušných systémových hranic stanovené v příloze I, při stanovování předběžného celkového ročního množství bezplatných povolenek na emise přidělených oběma dotčeným zařízením.
9. Konečným celkovým ročním množstvím povolenek na emise bezplatně přidělených jednotlivým stávajícím zařízením je s výjimkou zařízení, na něž se vztahuje čl. 10a odst. 3 směrnice 2003/87/ES, předběžné celkové roční množství povolenek na emise bezplatně přidělených jednotlivým zařízením určené v souladu s odstavcem 7, jež se vynásobí opravným koeficientem, který je jednotný pro všechna odvětví a stanoví se v souladu s čl. 15 odst. 3.
U zařízení, na něž se vztahuje čl. 10a odst. 3 směrnice 2003/87/ES a která jsou způsobilá pro přidělování bezplatných povolenek na emise, odpovídá konečné celkové roční množství bezplatně přidělených povolenek na emise předběžnému celkovému ročnímu množství povolenek na emise bezplatně přidělených jednotlivým zařízením určenému v souladu s odstavcem 7, které se každoročně upraví o lineární koeficient uvedený v čl. 10a odst. 4 směrnice 2003/87/ES, přičemž referenčním množstvím je předběžné celkové roční množství povolenek na emise bezplatně přidělených dotčenému zařízení na rok 2013.
Článek 11
Přidělování povolenek na provoz ethylenové jednotky
Odchylně od čl. 10 odst. 2 písm. a) odpovídá předběžné roční množství povolenek na emise bezplatně přidělených dílčímu zařízení pro referenční úroveň produktu v souvislosti s výrobou chemických látek vysoké hodnoty (dále jen „HVC“) hodnotě referenční úrovně produktu pro provoz ethylenové jednotky uvedené v příloze I, která se vynásobí historickou úrovní činnosti stanovenou v souladu s přílohou III a podílem celkových přímých emisí včetně emisí z čistého dovezeného tepla za základní období uvedené v čl. 9 odst. 1 tohoto rozhodnutí, vyjádřených v tunách ekvivalentu oxidu uhličitého, a souhrnem těchto celkových přímých emisí a příslušných nepřímých emisí za základní období uvedené v čl. 9 odst. 1 tohoto rozhodnutí, které se vypočítají v souladu s čl. 14 odst. 2. K výsledku tohoto výpočtu se připočítá střední hodnota historické produkce vodíku z doplňkové frakce, vyjádřená v tunách vodíku, která se vynásobí 1,78 tuny oxidu uhličitého na tunu vodíku, střední hodnota historické produkce ethylenu z doplňkové frakce, vyjádřená v tunách ethylenu, která se vynásobí 0,24 tuny oxidu uhličitého na tunu ethylenu, a střední hodnota historické produkce dalších chemických látek vysoké hodnoty jiných než vodík a ethylen z doplňkové frakce, vyjádřená v tunách HVC, která se vynásobí 0,16 tuny oxidu uhličitého na tunu HVC.
Článek 12
Přidělování povolenek na monomer vinylchloridu
Odchylně od čl. 10 odst. 2 písm. a) odpovídá předběžné roční množství povolenek na emise bezplatně přidělených dílčímu zařízení v souvislosti s výrobou monomeru vinylchloridu (dále jen „VCM“) hodnotě referenční úrovně VCM, která se vynásobí historickou úrovní činnosti pro výrobu VCM, vyjádřenou v tunách, a podílem přímých emisí vyprodukovaných při výrobě VCM včetně emisí z čistého dovezeného tepla za základní období uvedené v čl. 9 odst. 1 tohoto rozhodnutí, které se vypočítají v souladu s čl. 14 odst. 2 a které jsou vyjádřeny v tunách ekvivalentu oxidu uhličitého, a souhrnem těchto přímých emisí a emisí spojených s výrobou vodíku pro účely výroby VCM za základní období uvedené v čl. 9 odst. 1 tohoto rozhodnutí, které jsou vyjádřeny v tunách ekvivalentu oxidu uhličitého a vypočítány na základě historické spotřeby tepla při spalování vodíku vyjádřené v terajoulech (TJ), vynásobeným 56,1 tuny oxidu uhličitého na TJ.
Článek 13
Toky tepla mezi zařízeními
V případě, že dílčí zařízení pro referenční úroveň produktu zahrnuje měřitelné teplo dovezené ze zařízení nebo jiného subjektu, na který se nevztahuje systém Unie, předběžné roční množství povolenek na emise bezplatně přidělených dotčenému dílčímu zařízení pro referenční úroveň produktu stanovené podle čl. 10 odst. 2 písm. a) se sníží o množství tepla historicky dovezeného ze zařízení nebo jiného subjektu, na který se v daném roce systém Unie nevztahuje, vynásobené hodnotou referenční úrovně tepla pro měřitelné teplo stanovenou v příloze I.
Článek 14
Vzájemná zaměnitelnost paliva a elektřiny
1. U každého dílčího zařízení pro referenční úroveň produktu uvedeného v příloze I při zohlednění vzájemné zaměnitelnosti paliva a elektřiny odpovídá předběžné roční množství bezplatně přidělených povolenek na emise hodnotě příslušné referenční úrovně produktu uvedené v příloze I, která se vynásobí historickou úrovní činnosti týkající se produktů a podílem celkových přímých emisí včetně emisí z čistého dovezeného tepla za základní období uvedené v čl. 9 odst. 1 tohoto rozhodnutí, vyjádřených v tunách ekvivalentu oxidu uhličitého, a souhrnem těchto celkových přímých emisí a příslušných nepřímých emisí za základní období uvedené v čl. 9 odst. 1 tohoto rozhodnutí.
2. Pro účely výpočtu podle odstavce 1 se příslušné nepřímé emise vztahují k příslušné spotřebě elektřiny, jak je uvedeno v definici procesů a emisí zahrnutých v příloze I, během základního období uvedeného v čl. 9 odst. 1 tohoto rozhodnutí, vyjádřené v megawatthodinách, při výrobě dotčeného produktu, která se vynásobí 0,465 tuny oxidu uhličitého na megawatthodinu a je vyjádřena v tunách oxidu uhličitého.
Pro účely výpočtu podle odstavce 1 se emise z čistého dovezeného tepla vztahují k množství měřitelného tepla spotřebovaného při výrobě dotčeného produktu a dovezeného ze zařízení, na která se vztahuje systém Unie, během základního období uvedeného v čl. 9 odst. 1 tohoto rozhodnutí, které se vynásobí hodnotou referenční úrovně tepla uvedenou v příloze I.
KAPITOLA III
ROZHODNUTÍ O PŘIDĚLENÍ POVOLENEK
Článek 15
Vnitrostátní prováděcí opatření
1. V souladu s čl. 11 odst. 1 směrnice 2003/87/ES předloží členské státy Komisi do 30. září 2011 seznam zařízení na svém území, na která se vztahuje směrnice 2003/87/ES, včetně zařízení vymezených podle článku 5, pomocí elektronické šablony, kterou Komise poskytne.
2. Seznam uvedený v odstavci 1 obsahuje k jednotlivým stávajícím zařízením zejména tyto informace:
a)
identifikaci zařízení a jeho hranic pomocí identifikačního kódu zařízení uvedeného v CITL;
b)
identifikaci každého dílčího zařízení v rámci zařízení;
c)
u každého dílčího zařízení pro referenční úroveň produktu počáteční instalovanou kapacitu spolu s ročními objemy výroby dotčeného produktu v období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2008;
d)
u každého zařízení a dílčího zařízení informace o tom, zda spadá do odvětví či pododvětví, u něhož se má za to, že mu hrozí značné riziko úniku uhlíku, jak stanoví rozhodnutí 2010/2/EU;
e)
u každého dílčího zařízení předběžné roční množství povolenek na emise bezplatně přidělených na období 2013-2020 stanovené v souladu s čl. 10 odst. 2;
f)
kromě informací uvedených v písmenu d) se u dílčích zařízení, která nespadají do odvětví či pododvětví, u nichž se má za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku, jak stanoví rozhodnutí 2010/2/EU, předběžné roční množství povolenek na emise bezplatně přidělených na období 2013-2020, které se snižuje o stejné množství z 80 % v roce 2013 na 30 % v roce 2020, stanovené v souladu s čl. 10 odst. 4;
g)
u každého dílčího zařízení předběžné celkové roční množství povolenek na emise bezplatně přidělených na období 2013-2020 stanovené v souladu s čl. 10 odst. 6.
V seznamu se rovněž uvedou všichni výrobci elektřiny produkující teplo a malá zařízení, která mohou být vyloučena ze systému Unie na základě článku 27 směrnice 2003/87/ES.
3. Poté, co Komise obdrží seznam uvedený v odstavci 1 tohoto článku, posoudí zahrnutí jednotlivých zařízení do seznamu a příslušné předběžné celkové roční množství bezplatně přidělených povolenek na emise.
Poté, co všechny členské státy oznámí předběžné celkové roční množství povolenek na emise bezplatně přidělených na období 2013-2020, stanoví Komise opravný koeficient, který je jednotný pro všechna odvětví a který je uveden v čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES. Tento opravný koeficient se stanoví srovnáním souhrnu předběžného celkového ročního množství povolenek na emise bezplatně přidělených zařízením, která nejsou výrobcem elektřiny, na každý rok období 2013-2020, aniž se použijí koeficienty uvedené v příloze VI, s ročním množstvím povolenek, které se vypočítá v souladu s čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES pro zařízení, jež nejsou výrobcem elektřiny ani novými účastníky na trhu, přičemž se zohlední příslušný podíl celkového ročního množství povolenek pro celou Unii stanoveného podle článku 9 uvedené směrnice a příslušné množství emisí, které je zahrnuto do systému Unie až od roku 2013.
4. Pokud Komise nezamítne zapsání zařízení na tento seznam, včetně příslušného předběžného celkového ročního množství povolenek na emise bezplatně přidělených tomuto zařízení, dotčený členský stát následně stanoví konečné roční množství povolenek na emise bezplatně přidělených na každý rok období 2013-2020 v souladu s čl. 10 odst. 9 tohoto rozhodnutí.
5. Poté, co členské státy určí konečné roční množství povolenek pro všechna stávající zařízení na svém území, předloží Komisi seznam konečných ročních množství bezplatně přidělených povolenek na emise na období 2013-2020, stanovených v souladu s čl. 10 odst. 9.
Článek 16
Změny rizika úniku uhlíku
Do tří měsíců od schválení seznamu uvedeného v čl. 10a odst. 13 směrnice 2003/87/ES na jednotlivé roky období 2015-2020 nebo od schválení doplnění seznamu stanoveného rozhodnutím 2010/2/EU na roky 2013 a 2014 každý členský stát reviduje seznam uvedený v čl. 15 odst. 1 tohoto rozhodnutí, přičemž jasně uvede změny týkající se rizika úniku uhlíku, které hrozí zařízením a dílčím zařízením, a související změny v předběžném ročním množství bezplatně přidělených povolenek, a předloží tento seznam Komisi.
KAPITOLA IV
NOVÍ ÚČASTNÍCI NA TRHU A VYŘAZENÍ Z PROVOZU
Článek 17
Žádost o bezplatné přidělení povolenek
1. Po předložení žádosti novým účastníkem na trhu členské státy určí na základě současných pravidel množství povolenek, které mají být bezplatně přiděleny, jakmile dotčené zařízení zahájí běžný provoz a určí se jeho počáteční instalovaná kapacita.
2. Členské státy přijímají pouze žádosti předložené příslušnému orgánu do jednoho roku od zahájení běžného provozu dotčeného zařízení nebo dílčího zařízení.
3. Členské státy rozdělí dotčené zařízení na dílčí zařízení v souladu s článkem 6 tohoto rozhodnutí a požádají provozovatele, aby společně s žádostí uvedenou v odstavci 1 předložil příslušnému orgánu ke každému dílčímu zařízení zvlášť všechny příslušné informace a údaje o jednotlivých parametrech uvedených v příloze V. V případě potřeby si členské státy mohou od provozovatele vyžádat údaje podrobnější.
4. U zařízení uvedených v čl. 3 písm. h) směrnice 2003/87/ES, s výjimkou zařízení, u nichž po 30. červnu 2011 došlo k rozsáhlému rozšíření, členské státy požádají provozovatele, aby určil počáteční instalovanou kapacitu jednotlivých dílčích zařízení podle metodiky stanovené v čl. 7 odst. 3, přičemž vyjde z referenčního devadesátidenního období, na jehož základě se stanoví zahájení běžného provozu. Členské státy tuto počáteční instalovanou kapacitu jednotlivých dílčích zařízení schválí před výpočtem povolenek, které se danému zařízení přidělují.
5. Členské státy přijmou pouze údaje předložené podle tohoto článku, které byly ověřovatelem označeny za uspokojivé v souladu s požadavky stanovenými v článku 8, s cílem zajistit vykázání údajů spolehlivých a správných.
Článek 18
Úrovně činnosti
1. U zařízení uvedených v čl. 3 písm. h) směrnice 2003/87/ES, s výjimkou zařízení, u nichž po 30. červnu 2011 došlo k rozsáhlému rozšíření, členské státy stanoví úrovně činnosti jednotlivých zařízení takto:
a)
úrovní činnosti týkající se produktů je u každého produktu, pro nějž je stanovena referenční úroveň produktu podle přílohy I, počáteční instalovaná kapacita dotčeného zařízení pro výrobu tohoto produktu, která se vynásobí koeficientem standardního využití kapacity;
b)
úrovní činnosti týkající se tepla je počáteční instalovaná kapacita pro dovoz (ze zařízení, na která se vztahuje systém Unie), výrobu nebo dovoz (ze zařízení, na která se vztahuje systém Unie) i výrobu měřitelného tepla, jež se spotřebovává v rámci hranic zařízení při výrobě produktů, při výrobě jiné mechanické energie než energie používané k výrobě elektřiny, při topení nebo chlazení s výjimkou tepla spotřebovaného při výrobě elektřiny nebo jež se vyváží do zařízení nebo jiného subjektu, na který se nevztahuje systém Unie, s výjimkou tepla vyvezeného za účelem výroby elektřiny, která se vynásobí příslušným koeficientem využití kapacity;
c)
úrovní činnosti týkající se paliva je počáteční instalovaná kapacita dotčeného zařízení pro spotřebu paliv použitých při výrobě neměřitelného tepla spotřebovaného při výrobě produktů, při výrobě jiné mechanické energie než energie používané k výrobě elektřiny, při topení nebo chlazení s výjimkou tepla spotřebovaného při výrobě elektřiny, včetně bezpečnostního spalování, která se vynásobí příslušným koeficientem využití kapacity;
d)
úrovní činnosti týkající se emisí z procesů je počáteční instalovaná kapacita pro produkci emisí z procesů výrobní jednotky, která se vynásobí příslušným koeficientem využití kapacity.
2. Koeficient standardního využití kapacity uvedený v odst. 1 písm. a) stanoví a uveřejní Komise na základě údajů shromážděných členskými státy v souladu s článkem 7 tohoto rozhodnutí. U každé referenční úrovně produktu stanovené v příloze I se jedná o 80. percentil koeficientů průměrného ročního využití kapacity všech zařízení vyrábějících dotčený produkt. Koeficient průměrného ročního využití kapacity jednotlivých zařízení vyrábějících dotčený produkt odpovídá průměrné roční produkci v období 2005-2008 vydělené počáteční instalovanou kapacitou.
Příslušný koeficient využití kapacity uvedený v odst. 1 písm. b) až d) stanoví členské státy na základě náležitě podložených a nezávisle ověřených informací o plánovaném běžném provozu, údržbě, běžném výrobním cyklu, energeticky účinných technikách a typickém využití kapacity zařízení v dotčeném odvětví ve srovnání s informacemi specifickými pro dané odvětví.
Při určování příslušného koeficientu využití kapacity uvedeného v odst. 1 písm. d) v souladu s předchozí větou členské státy rovněž zohlední náležitě podložené a nezávisle ověřené informace o intenzitě emisí vstupů a o účinných technikách snižování emisí skleníkových plynů.
3. U zařízení, u nichž po 30. červnu 2011 došlo k rozsáhlému rozšíření kapacity, členské státy stanoví v souladu s odstavcem 1 úrovně činnosti pouze s ohledem na navýšenou kapacitu dílčích zařízení, jichž se rozsáhlé rozšíření kapacity týká.
U zařízení, u nichž po 30. červnu 2011 došlo k rozsáhlému snížení kapacity, členské státy stanoví v souladu s odstavcem 1 úrovně činnosti pouze s ohledem na sníženou kapacitu dílčích zařízení, jichž se rozsáhlé snížení kapacity týká.
Článek 19
Přidělování povolenek novým účastníkům na trhu
1. Pro účely přidělování povolenek na emise novým účastníkům na trhu, s výjimkou povolenek přidělených zařízením uvedeným v čl. 3 písm. h) třetí odrážce směrnice 2003/87/ES, vypočítají členské státy předběžné roční množství povolenek na emise bezplatně přidělených od zahájení běžného provozu zařízení u každého dílčího zařízení zvlášť takto:
a)
u každého dílčího zařízení pro referenční úroveň produktu odpovídá předběžné roční množství bezplatně přidělených povolenek na emise na daný rok hodnotě této referenční úrovně produktu vynásobené úrovní činnosti týkající se produktů;
b)
u každého dílčího zařízení pro referenční úroveň tepla odpovídá předběžné roční množství bezplatně přidělených povolenek na emise hodnotě referenční úrovně tepla pro toto měřitelné teplo uvedené v příloze I a vynásobené úrovní činnosti týkající se tepla;
c)
u každého dílčího zařízení pro referenční úroveň paliva odpovídá předběžné roční množství bezplatně přidělených povolenek na emise hodnotě referenční úrovně paliva uvedené v příloze I a vynásobené úrovní činnosti týkající se paliva;
d)
u každého dílčího zařízení pro emise z procesů odpovídá předběžné roční množství bezplatně přidělených povolenek na emise na daný rok úrovni činnosti týkající se procesů vynásobené hodnotou 0,9700.
Pro výpočet předběžného ročního množství bezplatně přidělených povolenek na emise se obdobně použije čl. 10 odst. 4 až 6 a odst. 8 a články 11, 12, 13 a 14 tohoto rozhodnutí.
2. Na nezávisle ověřené emise nového účastníka na trhu, které vznikly před zahájením běžného provozu, se přidělí dodatečné povolenky na základě historických emisí, vyjádřených v tunách ekvivalentu oxidu uhličitého.
3. Předběžným celkovým ročním množstvím bezplatně přidělených povolenek na emise je souhrn předběžného ročního množství bezplatně přidělených povolenek na emise všech dílčích zařízení, které se vypočítá podle odstavce 1, a dodatečných povolenek uvedených v odstavci 2. Použije se druhá věta čl. 10 odst. 7.
4. Členské státy neprodleně oznámí Komisi předběžné celkové roční množství bezplatně přidělených povolenek na emise. Povolenky na emise z rezervy vytvořené pro nové účastníky na trhu podle čl. 10a odst. 7 směrnice 2003/87/ES se přidělí na základě zásady „kdo dřív přijde, je dřív na řadě“ vzhledem k doručení tohoto oznámení.
Komise může předběžné celkové roční množství povolenek na emise bezplatně přidělených dotčenému zařízení zamítnout. Pokud Komise toto předběžné celkové roční množství bezplatně přidělených povolenek na emise nezamítne, členské státy stanoví konečné roční množství bezplatně přidělených povolenek na emise.
5. Konečné roční množství bezplatně přidělených povolenek na emise odpovídá předběžnému celkovému ročnímu množství povolenek na emise bezplatně přidělených jednotlivým zařízením určenému v souladu s odstavcem 3 tohoto článku, které se každoročně upraví o lineární redukční koeficient uvedený v čl. 10a odst. 7 směrnice 2003/87/ES, přičemž referenčním množstvím je předběžné celkové roční množství povolenek na emise bezplatně přidělených dotčenému zařízení na rok 2013.
6. Jakmile novým účastníkům na trhu byla vydána nebo má být do roku 2020 vydána polovina množství povolenek vyhrazených pro nové účastníky na trhu podle čl. 10a odst. 7 směrnice 2003/87/ES, a to bez ohledu na množství povolenek, jež jsou k dispozici podle čl. 10a odst. 8 směrnice 2003/87/ES, Komise posoudí, zda by měl být zaveden čekací systém, aby bylo zajištěno spravedlivé řízení přístupu k rezervě.
Článek 20
Přidělování povolenek novým účastníkům na trhu po rozsáhlém rozšíření kapacity
1. U zařízení, u nichž po 30. červnu 2011 došlo k rozsáhlému rozšíření kapacity, členské státy po podání žádosti provozovatelem, a aniž je dotčeno přidělování povolenek zařízení podle článku 10, stanoví na základě metodiky uvedené v článku 19 počet povolenek na emise, které mají být s ohledem na rozšíření bezplatně přiděleny.
2. Členské státy provozovatele požádají, aby na podporu rozhodnutí o přidělení povolenek předložil společně s žádostí důkaz o tom, že byla splněna kritéria pro rozsáhlé rozšíření kapacity, a poskytl informace uvedené v čl. 17 odst. 3. Členské státy provozovatele zejména požádají, aby předložil údaje o navýšené kapacitě a instalované kapacitě dílčího zařízení poté, co u něj bylo rozsáhlé rozšíření kapacity označeno ověřovatelem v souladu s požadavky stanovenými v článku 8 za uspokojivé. Členské státy vycházejí z toho, že tato instalovaná kapacita dílčího zařízení po rozsáhlém rozšíření kapacity představuje počáteční instalovanou kapacitu dílčího zařízení pro potřeby posouzení veškerých následných rozsáhlých změn kapacity.
Článek 21
Rozsáhlé snížení kapacity
1. U zařízení, u nichž po 30. červnu 2011 došlo k rozsáhlému snížení kapacity, členské státy stanoví množství, o něž se s ohledem na toto snížení kapacity sníží počet bezplatně přidělených povolenek. Za tímto účelem členské státy provozovatele zejména požádají, aby předložil údaje o snížené kapacitě a instalované kapacitě dílčího zařízení poté, co u něj bylo rozsáhlé snížení kapacity označeno ověřovatelem v souladu s požadavky stanovenými v článku 8 za uspokojivé. Členské státy vycházejí z toho, že tato instalovaná kapacita dílčího zařízení po rozsáhlém snížení kapacity představuje počáteční instalovanou kapacitu dílčího zařízení pro potřeby posouzení veškerých následných rozsáhlých změn kapacity.
2. Členské státy sníží předběžné roční množství povolenek na emise bezplatně přidělených každému dílčímu zařízení o předběžné roční množství povolenek na emise bezplatně přidělených dotčenému dílčímu zařízení vypočítané v souladu s čl. 19 odst. 1 s ohledem na rozsáhlé snížení kapacity.
Členské státy poté určí předběžné celkové roční množství povolenek dotčeného zařízení podle metodiky uplatněné na určení předběžného celkového ročního množství povolenek před rozsáhlým snížením kapacity a konečné celkové roční množství povolenek na emise bezplatně přidělených dotčenému zařízení v souladu s čl. 10 odst. 9.
3. Množství povolenek přidělených dotčenému zařízení se odpovídajícím způsobem upraví od roku následujícího po roce, v němž ke snížení kapacity došlo, nebo od roku 2013, jestliže k rozsáhlému snížení kapacity došlo před 1. lednem 2013.
Článek 22
Ukončení provozu zařízení
1. Má se za to, že zařízení ukončilo provoz, je-li splněna některá z těchto podmínek:
a)
skončila platnost povolení k vypouštění emisí skleníkových plynů, platného povolení podle směrnice 2008/1/ES nebo jiného příslušného environmentálního povolení;
b)
povolení uvedená v písmenu a) byla odebrána;
c)
provoz zařízení není technicky možný;
d)
zařízení není v provozu, ačkoli dříve v provozu bylo, a obnovení provozu není technicky možné;
e)
zařízení není v provozu, ačkoli dříve v provozu bylo, a provozovatel není s to prokázat, že toto zařízení obnoví provoz nejpozději do šesti měsíců poté, co byl ukončen. Členské státy mohou toto období prodloužit až na 18 měsíců, je-li provozovatel schopen prokázat, že zařízení nemůže obnovit provoz do šesti měsíců v důsledku mimořádných a nepředvídatelných okolností, kterým se nedalo předejít ani v případě, že by byla vynaložena veškerá náležitá péče, a které jsou mimo kontrolu provozovatele dotčeného zařízení, zejména takových okolností, jako jsou přírodní katastrofy, válka, hrozba válkou, teroristické činy, revoluce, povstání, sabotáž nebo vandalismus.
2. Ustanovení odst. 1 písm. e) se nevztahuje na zařízení, která jsou držena v rezervě nebo v pohotovostním režimu, ani na zařízení provozovaná podle sezónního rozvrhu, jsou-li splněny všechny tyto podmínky:
a)
provozovatel je držitelem povolení k vypouštění emisí skleníkových plynů a všech dalších příslušných povolení;
b)
je technicky možné zahájit provoz bez provedení fyzických změn zařízení;
c)
je prováděna pravidelná údržba.
3. V případě, že zařízení ukončilo provoz, dotčený členský stát tomuto zařízení od roku následujícím po roce, v němž byl provoz ukončen, již nevydá povolenky na emise.
4. Členské státy mohou přerušit vydávání povolenek na emise zařízením uvedeným v odst. 1 písm. e), dokud se neprokáže, že zařízení obnoví provoz.
Článek 23
Částečné ukončení provozu zařízení
1. Má se za to, že zařízení částečně ukončilo provoz, za předpokladu, že dílčí zařízení, které přispívá minimálně k 30 % konečného ročního množství povolenek na emise bezplatně přidělených tomuto zařízení nebo k přidělení více než 50 000 povolenek, omezí úroveň své činnosti v daném kalendářním roce alespoň o 50 % v porovnání s úrovní činnosti použitou pro výpočet povolenek přidělených dílčímu zařízení v souladu s článkem 9 nebo případně s článkem 18 (dále jen „počáteční úroveň činnosti“).
2. Přidělování povolenek na emise zařízení, které částečně ukončilo provoz, se upraví od roku následujícím po roce, v němž zařízení částečně ukončilo provoz, nebo od roku 2013, jestliže k částečnému přerušení provozu došlo před 1. lednem 2013, takto:
jestliže se úroveň činnosti dílčího zařízení uvedeného v odstavci 1 sníží o 50 % až 75 % v porovnání s počáteční úrovní činnosti, dílčí zařízení obdrží polovinu původně přidělených povolenek.
Jestliže se úroveň činnosti dílčího zařízení uvedeného v odstavci 1 sníží o 75 % až 90 % v porovnání s počáteční úrovní činnosti, dílčí zařízení obdrží 25 % původně přidělených povolenek.
Jestliže se úroveň činnosti dílčího zařízení uvedeného v odstavci 1 sníží o 90 % či více v porovnání s počáteční úrovní činnosti, dotčenému dílčímu zařízení se nepřidělí žádné bezplatné povolenky.
3. Jestliže úroveň činnosti dílčího zařízení uvedeného v odstavci 1 dosáhne úrovně vyšší než 50 % v porovnání s počáteční úrovní činnosti, zařízení, které částečně ukončilo provoz, obdrží povolenky, jež mu byly původně přiděleny, od roku následujícího po kalendářním roce, v němž úroveň činnosti překročila prahovou hodnotu 50 %.
4. Jestliže úroveň činnosti dílčího zařízení uvedeného v odstavci 1 dosáhne úrovně vyšší než 25 % ve srovnání s počáteční úrovní činnosti, zařízení, které částečně ukončilo provoz, obdrží polovinu povolenek, jež mu byly původně přiděleny, od roku následujícího po kalendářním roce, v němž úroveň činnosti překročila prahovou hodnotu 25 %.
Článek 24
Změny provozu zařízení
1. Členské státy zajistí, aby všechny příslušné informace týkající se veškerých plánovaných nebo skutečných změn kapacity, úrovně činnosti a provozu zařízení provozovatel předložil příslušnému orgánu do 31. prosince každého roku.
2. Pokud dojde ke změně kapacity zařízení, úrovně činnosti nebo provozu, která má dopad na přidělování povolenek zařízení, členské státy předloží Komisi pomocí elektronické šablony, kterou Komise poskytne, veškeré příslušné informace, včetně revidovaného předběžného ročního množství povolenek na emise bezplatně přidělených dotčenému zařízení určeného v souladu s tímto rozhodnutím dříve, než stanoví konečné celkové roční množství bezplatně přidělených povolenek na emise. Komise může revidované předběžné celkové roční množství povolenek na emise bezplatně přidělených dotčenému zařízení zamítnout.
KAPITOLA V
ZÁVĚREČNÉ USTANOVENÍ
Článek 25
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 27. dubna 2011.
SKLEP KOMISIJE
z dne 27. aprila 2011
o določitvi prehodnih pravil za usklajeno brezplačno dodelitev pravic do emisije na ravni Unije v skladu s členom 10a Direktive 2003/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta
(notificirano pod dokumentarno številko C(2011) 2772)
(2011/278/EU)
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2003/87/ES z dne 13. oktobra 2003 o vzpostavitvi sistema za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov v Skupnosti in o spremembi Direktive Sveta 96/61/ES (1) ter zlasti člena 10a Direktive,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Člen 10a direktive določa, da morajo polno usklajeni izvedbeni ukrepi na ravni Skupnosti za dodelitev brezplačnih pravic do emisije, kolikor je mogoče, določiti ex-ante referenčne vrednosti za zagotovitev, da se brezplačna dodelitev pravic do emisije opravi na način, ki spodbuja tehnologije za zmanjševanje emisij toplogrednih plinov in energetsko učinkovite tehnologije ob upoštevanju najučinkovitejših tehnologij, nadomestnih proizvodov, alternativnih proizvodnih procesov, soproizvodnje z visokim izkoristkom, energetsko učinkovite predelave odpadnih plinov, uporabe biomase ter, kjer so takšne zmogljivosti na voljo, zajemanja in shranjevanja ogljikovega dioksida, in ne smejo spodbujati povečanja emisij. Dodelitve je treba določiti pred začetkom obdobja trgovanja, da se zagotovi pravilno delovanje trga.
(2)
Pri opredeljevanju načel za oblikovanje ex-ante referenčnih vrednosti v posameznih sektorjih ali delih sektorjev mora biti začetna točka povprečni učinek 10 % najbolj učinkovitih naprav v sektorju ali delu sektorja v EU v letih 2007-2008. Referenčne vrednosti bi bilo treba izračunati za proizvode in ne vhodne materiale, da se v vsakem proizvodnem procesu zadevnega sektorja ali dela sektorja čim bolj zmanjšajo emisije toplogrednih plinov in prihrani kar največ energetske učinkovitosti.
(3)
Komisija se je za določitev referenčnih vrednosti posvetovala z ustreznimi zainteresiranimi stranmi, vključno z zadevnimi sektorji in deli sektorjev. Informacije, potrebne za oblikovanje referenčnih vrednosti, ter podatki o proizvodnji, emisijah in porabi energije za naprave so se zbirali od februarja 2009, in sicer od združenj proizvajalcev, držav članic, iz javno dostopnih in komercialnih virov ter z anketo, ki je za sodelovanje naprošala naprave.
(4)
Komisija je, kolikor je mogoče, pripravila referenčne vrednosti za proizvode in vmesne proizvode, s katerimi med seboj trgujejo naprave, ki se proizvajajo z dejavnostmi iz Priloge I k Direktivi 2003/87/ES. Načeloma naj bi bila za en proizvod določena ena referenčna vrednost. Če je proizvod neposredni nadomestek drugega proizvoda, morata za oba veljati ista referenčna vrednost za proizvod in s tem povezan opis proizvoda.
(5)
Komisija je štela, da je referenčno vednost za proizvod mogoče oblikovati, če so bili ob upoštevanju zahtevnosti proizvodnih procesov na voljo opisi in razvrstitve proizvodov, ki so omogočali preverjanje proizvodnih podatkov in enotno uporabo referenčne vrednosti za proizvod za namene dodeljevanja pravic do emisije po vsej Uniji. Na podlagi zemljepisne lokacije in tehnologij, surovin ter uporabljenih goriv ni bilo izvedeno nikakršno razlikovanje, da se v gospodarstvu Unije ne bi izkrivljale primerjalne prednosti pri učinkovitosti glede emisij ogljika in da bi se izboljšala usklajenost prehodnega brezplačnega dodeljevanja pravic do emisije.
(6)
Višine referenčnih vrednosti naj bi zajele vse neposredne emisije, povezane s proizvodnjo, vključno z emisijami, povezanimi s proizvodnjo izmerljive toplote, ki se uporablja v proizvodnji, ne glede na to, ali je bila izmerljiva toplota proizvedena na kraju samem ali v drugi napravi. Emisije, povezane s proizvodnjo električne energije in odvajanjem izmerljive toplote, vključno z emisijami iz proizvodnje alternativne toplotne ali električne energije, ki bi se jim bilo mogoče izogniti, v primerih eksotermnih postopkov ali proizvodnje električne energije brez neposrednih emisij, so bile pri oblikovanju referenčnih vrednosti odštete. Če odštetje emisij, povezanih z odvajanjem izmerljive toplote, ni bilo izvedljivo, ta toplota ni upravičena do brezplačne dodelitve pravic do emisije.
(7)
Za zagotovitev, da bodo referenčne vrednosti privedle do zmanjšanja emisij toplogrednih plinov, so bile za nekatere proizvodne procese, kjer so neposredne emisije, upravičene do brezplačne dodelitve pravic do emisije, in posredne emisije iz proizvodnje električne energije, ki na podlagi Direktive 2003/87/ES niso upravičene do brezplačne dodelitve pravic do emisije, do določene mere medsebojno zamenljive, za oblikovanje referenčnih vrednosti upoštevane skupne emisije, vključno s posrednimi emisijami, povezanimi s proizvodnjo električne energije, da bi se zagotovili enaki konkurenčni pogoji med napravami, ki so intenzivni porabniki električne energije oziroma goriv. Za namene dodeljevanja pravic do emisije na podlagi zadevnih referenčnih vrednosti je treba upoštevati samo delež neposrednih emisij v skupnih emisijah, da bi se izognilo brezplačnemu dodeljevanju pravic do emisije za emisije, ki so povezane z električno energijo.
(8)
Komisija je za določitev referenčnih vrednosti kot izhodišče uporabila aritmetično povprečje rezultatov emisij toplogrednih plinov 10 % glede emisij toplogrednih plinov najučinkovitejših naprav v letih 2007 in 2008, za katere so bili zbrani podatki. Poleg tega je Komisija v skladu s člen 10a(1) Direktive 2003/87/ES za vse sektorje, za katere je v Prilogi I določena referenčna vrednost za proizvode, na podlagi dodatnih informacij, ki jih je pridobila iz različnih virov, in na podlagi namenske študije, ki obravnava najučinkovitejše tehnologije in potenciale za zmanjšanje emisij na evropski in mednarodni ravni, analizirala, ali ta izhodišča dovolj odražajo najučinkovitejše tehnologije, nadomestne proizvode, alternativne proizvodne procese, soproizvodnjo z visokim izkoristkom, energetsko učinkovito predelavo odpadnih plinov, uporabo biomase ter, kjer so takšne zmogljivosti na voljo, zajemanje in shranjevanje ogljikovega dioksida. Podatki, ki so bili uporabljeni pri določanju referenčnih vrednosti, so bili zbrani iz širokega nabora virov, da bi se zajelo največje možno število naprav, ki so v letih 2007 in 2008 proizvajale proizvod z referenčno vrednostjo. Najprej so bili s strani zadevnih evropskih sektorskih združenj ali v njihovem imenu zbrani podatki o rezultatih emisij toplogrednih plinov naprav sistema EU za trgovanje z emisijami, ki proizvajajo proizvode z referenčno vrednostjo, na podlagi določenih pravil, t.i. „sektorskih pravilnikov“. Komisija je kot napotek za te pravilnike pripravila smernice za kakovost in merila preverjanja podatkov za določanje referenčnih vrednosti za sistem EU za trgovanje z emisijami. Da bi se podatki evropskih sektorskih združenj dopolnili, so nato svetovalci v imenu Evropske komisije zbrali podatke od naprav, ki niso bile zajete v podatkih sektorja, podatke in analize pa so prispevali tudi pristojni organi držav članic.
(9)
Komisija je za zagotovitev, da referenčne vrednosti temeljijo na točnih in skladnih podatkih, ob pomoči svetovalcev izvedla poglobljena preverjanja skladnosti sektorskih pravilnikov ter verodostojnosti izhodiščnih vrednosti, izvedenih iz podatkov. Kot je navedeno v smernicah za kakovost in preverjanje, so bili podatki s strani neodvisnih preveriteljev preverjeni do potrebne mere.
(10)
Če se v eni napravi proizvaja več proizvodov in se pripisovanje emisij posameznim proizvodom ni štelo za upravičeno, so bile v zbiranje podatkov zajete in vključene v oblikovanje referenčne vrednosti samo naprave, ki proizvajajo en sam proizvod. To zadeva referenčne vrednosti za proizvode za apno, dolomitno apno, steklenice in kozarce za vlaganje iz brezbarvnega stekla, steklenice in kozarce za vlaganje iz barvnega stekla, fasadne opeke, tlakovce, prah, posušen z razprševanjem, fin nepremazan papir, vpojni papir, testliner in papir za valoviti sloj (fluting), nepremazan karton ter premazan karton. Za povečanje pomembnosti in preverjanje verodostojnosti rezultatov so se vrednosti povprečnega učinka 10 % najbolj učinkovitih naprav primerjale z gradivom o najučinkovitejših tehnologijah.
(11)
Če podatki niso bili na voljo, ali ni bilo na voljo podatkov, zbranih v skladu z metodologijo za določanje referenčnih vrednosti, so bile za oblikovanje višine referenčnih vrednosti uporabljene informacije o sedanjih ravneh emisij in porabe ter o najučinkovitejših tehnologijah, ki so bile večinoma izvedene iz referenčnih dokumentov o najboljših razpoložljivih tehnologijah, uvedenih v skladu z Direktivo 2008/1/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. januarja 2008 o celovitem preprečevanju in nadzorovanju onesnaževanja (2). Zaradi pomanjkanja podatkov o predelavi odpadnih plinov, odvedeni toploti in proizvodnji električne energije je bila zlasti višina referenčnih vrednosti za proizvode za koks in vroče litine oblikovana z izračuni neposrednih in posrednih emisij na podlagi informacij o ustreznih pretokih energije iz zadevnih referenčnih dokumentov o najboljših razpoložljivih tehnologijah in privzetih emisijskih faktorjev, določenih z Odločbo Komisije 2007/589/ES z dne 18. julija 2007 o določitvi smernic za spremljanje in poročanje o emisijah toplogrednih plinov v skladu z Direktivo 2003/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta (3). Tudi za referenčno vrednost za proizvod za sintrano rudo so bili podatki popravljeni na podlagi ustreznih pretokov energije, določenih v zadevnih referenčnih dokumentih o najboljših razpoložljivih tehnologijah, ob upoštevanju zgorevanja odpadnih plinov v sektorju.
(12)
Če ni bilo mogoče oblikovati referenčne vrednosti za proizvod, nastajajo pa toplogredni plini, upravičeni do brezplačne dodelitve pravic do emisije, bi bilo treba te pravice dodeliti na podlagi generičnih nadomestnih pristopov. Oblikovana je bila hierarhija treh nadomestnih pristopov, da se vsaj za del zadevnih proizvodnih procesov čim bolj zmanjšajo emisije toplogrednih plinov in povečajo prihranki energije. Referenčna vednost za toploto se uporablja za procese, v katerih se porablja toplota, če se pri njih uporablja prenosnik izmerljive toplote. Če se porablja neizmerljiva toplota, se uporablja referenčna vrednost za gorivo. Višina referenčnih vrednosti za toploto in gorivo je bila oblikovana na podlagi načel preglednosti in enostavnosti z uporabo referenčne učinkovitosti široko dostopnega goriva, ki na področju učinkovitosti glede toplogrednih plinov šteje ja drugega najučinkovitejšega, ob upoštevanju energetsko učinkovitih tehnologij. Za emisije iz proizvodnih procesov je treba pravice dodeljevati na podlagi preteklih emisij. Za zagotovitev, da brezplačna dodelitev pravic do emisije za take emisije dovolj spodbuja zmanjševanje emisij toplogrednih plinov, in v izogib vsakemu razlikovanju med obravnavanjem emisij iz proizvodnih postopkov, dodeljenih na podlagi preteklih emisij, in tistih v okviru sistema referenčne vrednosti za proizvod, se za določitev števila brezplačnih pravic do emisije pretekla raven dejavnosti posamezne naprave pomnoži s faktorjem 0,9700.
(13)
Vse brezplačne dodelitve v skladu s členom 10a Direktive 2003/87/ES morajo od leta 2013 naprej potekati v skladu s temi pravili. Za uveljavitev prehodnega sistema iz člena 10a(11) Direktive 2003/87/ES, v skladu s katerim naj bi se količina brezplačno dodeljenih pravic vsako leto zmanjšala z 80 % količine, ki ustreza dodeljenim pravicam za leto 2013, na 30 % te količine v letu 2020 z namenom, da leta 2027 pravice ne bi bile več dodeljene brezplačno, se uporabljajo faktorji, določeni v Prilogi VI. Če je bil sektor ali del sektorja uvrščen na seznam, določen s Sklepom Komisije 2010/2/EU z dne 24. decembra 2009 o določitvi seznama sektorjev in delov sektorjev v skladu z Direktivo 2003/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta, ki veljajo za izpostavljene visokemu tveganju premestitve emisij CO2 (4), se ti faktorji ne uporabljajo. Pri določanju prihodnjih seznamov sektorjev ali delov sektorjev, ki veljajo za izpostavljene visokemu tveganju premestitve emisij CO2, se bodo upoštevale dodelitve v skladu s tem sklepom.
(14)
Da se olajša zbiranje podatkov od upravljavcev in izračunavanje pravic do emisije, ki jih dodeljujejo države članice, bi bilo treba posamezne naprave po potrebi razdeliti na podnaprave. Države članice morajo zagotoviti, da so emisije pravilno pripisane ustreznim podnapravam in da med podnapravami ne prihaja do prekrivanj.
(15)
Države članice morajo zagotoviti, da so podatki, ki so zbrani od upravljavcev in uporabljeni za namene dodelitve, popolni, skladni in kolikor je mogoče natančni. Za zagotovitev, da brezplačna dodelitev pravic do emisije temelji na trdnih in zanesljivih podatkih, mora podatke preveriti neodvisen preveritelj. Ta sklep bi moral določiti posebne minimalne zahteve za zbiranje podatkov in njihovo preverjanje, da se olajša usklajena in dosledna uporaba predpisov o dodeljevanju.
(16)
Količina pravic, ki se brezplačno dodeli obstoječim napravam, mora temeljiti na podatkih o pretekli proizvodnji. Za zagotovitev, da referenčno obdobje karseda reprezentativno odraža cikle industrije ter da zajema ustrezno obdobje, za katerega so na voljo kakovostni podatki, in zmanjšuje učinke posebnih okoliščin, kot je začasno zaprtje naprav, so bile pretekle ravni dejavnosti določene na podlagi središčne vrednosti proizvodnje v obdobju od 1. januarja 2005 do 31. decembra 2008, oziroma, kjer je ta višja, na podlagi središčne vrednosti proizvodnje v obdobju od 1. januarja 2009 do 31. decembra 2010. Primerno je tudi upoštevati vse znatne spremembe zmogljivosti, do katerih je prišlo v ustreznem obdobju. Za nove udeležence bi morale biti ravni dejavnosti določene na podlagi standardne uporabe zmogljivosti na temelju za sektor značilnih informacij ali na podlagi za napravo značilne uporabe zmogljivosti.
(17)
Zbrane informacije bi morale pristojnim organom in Komisiji olajšati uporabo tega sklepa.
(18)
V izogib kakršnemu koli izkrivljanju konkurence in za zagotovitev urejenega delovanja trga ogljika morajo države članice zagotoviti, da pri določanju dodelitve za posamezne naprave ne prihaja do dvojnega štetja in dvojnih dodelitev. V tem okviru morajo biti države članice zlasti pozorne pri primerih, kjer se proizvod z referenčno vrednostjo proizvaja v več kot eni napravi, kjer ena naprava proizvaja več proizvodov z referenčnimi vrednostmi in kjer prihaja do izmenjav vmesnih proizvodov prek meja naprave.
(19)
Za zagotovitev, da sistem trgovanja z emisijami sčasoma privede do zmanjšanja emisij, Direktiva 2003/87/ES določa, da se skupne količine pravic za Unijo linearno zmanjšujejo. Ker se ta zmanjšujoča količina za Unijo upošteva pri določanju največje letne količine pravic v skladu s členom 10a(5) Direktive 2003/87/ES, je treba vse pravice do emisije, ki so napravam, ki niso zajete v tej največji letni količini iz člena 10a(5), brezplačno dodeljene v skladu s tem sklepom, prilagoditi na enak linearni način kot količino pravic za Unijo, pri čemer se kot referenčno leto uporabi leto 2013.
(20)
Enotni medsektorski korekcijski faktor, ki se uporablja v posameznem letu obdobja 2013-2020 za naprave, ki niso opredeljene kot proizvajalci električne energije in niso novi udeleženci v skladu s členom 10a(5) Direktive 2003/87/ES, je treba določiti na podlagi predhodne skupne letne količine brezplačno dodeljenih pravic do emisije v obdobju 2013-2020, izračunane za te naprave v skladu s tem sklepom, vključno z napravami, ki bi lahko bile izključene v skladu s členom 27 navedene direktive. To količino brezplačnih pravic do emisije, dodeljeno v posameznem letu obdobja, je treba primerjati z letno količino pravic, izračunano v skladu s členom 10a(5) Direktive 2003/87/ES, za naprave, ki niso proizvajalci električne energije ali novi udeleženci, ob upoštevanju ustreznega deleža skupne količine za Skupnost, kot je določena v skladu s členom 9 navedene direktive, in ustreznih količin emisij, ki so v sistem Unije vključene šele od leta 2013 naprej.
(21)
Če se med dvema ali več napravami izmenjuje izmerljiva toplota, mora brezplačna dodelitev pravic do emisije temeljiti na porabi toplote s strani naprave ter upoštevati tveganju premestitve emisij CO2. Zato je treba za zagotovitev, da je število pravic, ki se bodo brezplačno dodeljevale, neodvisno od strukture dobave toplote, pravice do emisije dodeliti potrošniku toplote.
(22)
Da se poveča pomen podatkov, ki so na voljo o rezultatih naprav, zajetih v sistem Unije, glede toplogrednih plinov, temeljijo referenčne vrednosti za proizvode za sulfatno celulozo, termomehanično celulozo in mehanično celulozo ter za predelan papir na informacijah iz referenčnih dokumentov o najboljših razpoložljivih tehnologijah glede najboljših razpoložljivih tehnologij, ki odražajo uporabo zagonskih fosilnih goriv, uporabo fosilnih goriv (za sulfatno celulozo, termomehanično in mehanično celulozo) in termalne energije (za predelan papir). Tudi referenčna vrednost za proizvod za časopisni papir temelji na najučinkovitejših tehnologijah in pri oblikovanju reprezentativne višine referenčne vrednosti odraža uporabo termalne energije.
(23)
Da se upošteva dodatne emisije toplogrednih plinov, ki se ne odražajo v podatkih za določanje referenčnih vrednosti za nekatere naprave, zlasti emisije metana, ter da se zagotovi, da dodelitev brezplačnih pravic do emisije na podlagi referenčne vrednosti za proizvod upošteva učinkovitost procesov glede toplogrednih plinov in ne spodbuja povečanja emisij, so bile posamezne podatkovne točke z naprave na krivulji referenčne vrednosti za dušikovo kislino popravljene na podlagi informacij o povprečnih tovrstnih emisijah, ki jih je prispevala industrija, ter informacij, izvedenih iz referenčnih dokumentov o najboljših razpoložljivih tehnologijah. Referenčna vrednost za proizvod za dušikovo kislino odraža ta popravek.
(24)
Da se upošteva razlike v konfiguracijah rafinerij, mora referenčna vrednost za proizvod za sektor rafinerij temeljiti na pristopu „ponderirane tone CO2“ (CO2 weighted tonne - v nadaljevanju: CWT). Tako je CWT edini proizvod rafinerije, njegova proizvodnja pa je bila izračunana na podlagi opredeljenih generičnih procesnih enot, ki so bile ponderirane z faktorjem emisije, ki se uporablja za destilacijo surove nafte, označenim kot faktor CWT, ki je reprezentativen za intenzivnost emisij CO2 na povprečni ravni energetske učinkovitosti, za isti standardni tip goriva za vsako procesno enoto za zgorevanje ter za povprečne emisije iz proizvodnih procesov za procesno enoto. Na tej podlagi so bile podatkovne točke, uporabljene za oblikovanje referenčne vrednosti za proizvod, izvedene s primerjanjem dejanskih emisij s skupnim CWT posamezne rafinerije. Brezplačna dodelitev pravic do emisije rafinerijam je nato popravljena tako, da so izključeni poraba in proizvodnja električne energije, da se zagotovi skladnost s členom 10a(1) Direktive 2003/87/ES.
(25)
Glede na širok spekter možne kakovosti proizvodov se referenčne vrednosti za proizvod za apno in dolomitno apno sklicujejo na standardno sestavo glede kalcijevega oksida in magnezijevega oksida. Glede emisij iz zgorevanja so bili uporabljeni podatki za specifične emisije iz izgorevanja pri proizvodnji teh standardnih proizvodov na podlagi Odločbe 2007/589/ES.
(26)
Ker nekatere referenčne vrednosti, kot so na primer referenčne vrednosti za amonijak in natrijev karbonat, predpostavljajo, da je ves CO2, ki nastaja v proizvodnih procesih, izpuščen v atmosfero, je treba emisije spremljati in o njih poročati v skladu z uredbo za spremljanje in poročanje o emisijah iz dejavnosti, naštetih v Prilogi I, ki mora biti v skladu s členom 14(1) Direktive 2003/78/ES sprejeta do 31. decembra 2011, ob predpostavki, da je bil ves CO2, ki je bil proizveden med temi proizvodnimi procesi izpuščen v atmosfero, ne glede na morebitno uporabo CO2 kot surovino v kemijskih proizvodnih procesih.
(27)
Referenčna vrednost za parni kreking ne zajema tako imenovanih dodatnih surovin, kemikalij visoke vrednosti, ki niso proizvedene v glavnem proizvodnem procesu, ter s tem povezanih emisij, vendar bi morale biti, kjer je primerno, dodatne surovine upoštevane pri brezplačni dodelitvi pravic do emisije ob uporabi specifičnih faktorjev emisij.
(28)
Da se zagotovijo enaki konkurenčni pogoji za proizvodnjo aromatov v rafinerijah in kemijskih obratih, mora brezplačna dodelitev pravic do emisije za aromate temeljiti na pristopu CWT, uporabljati pa je treba višino referenčne vrednosti za proizvode za rafinerije.
(29)
Glede na to, da se v proizvodnji vinil klorid monomera do določene mere uporablja vodik kot nadomestno gorivo za konvencionalna goriva, kot je zemeljski plin, kar zmanjšuje neposredne emisije postopka zgorevanja, in upoštevaje tudi, da je uporaba vodika kot surovine z vidika skupne učinkovitosti glede toplogrednih plinov primernejša, referenčna vrednost za vinil klorid monomer obravnava uporabo vodika kot gorivo enako, kot bi šlo za zemeljski plin.
(30)
Da se zagotovijo enaki konkurenčni pogoji za proizvodnjo vodika ter sinteznega plina v rafinerijah in kemijskih obratih, mora referenčna vrednost za te proizvode temeljiti na pristopu CWT in višini referenčne vrednosti za proizvode za rafinerije. Obe referenčni vrednosti se nanašata na volumetrično koncentracijo vodika.
(31)
Ker bi morala prodaja vseh pravic na dražbi od leta 2013 postati pravilo za sektor proizvodnje električne energije, pri čemer se upošteva zmožnosti tega sektorja, da povečane stroške CO2 prenese drugam, ter da se, z izjemo prehodne brezplačne dodelitve, ne bi smele dodeliti brezplačne pravice za nikakršno proizvodnjo električne energije, ta sklep ne sme obravnavati brezplačne dodelitve pravic do emisije v zvezi s proizvodnjo ali porabo električne energije. Vendar se v skladu s členom 10a(6) Direktive 2003/87/ES sektorjem ali delom sektorjev, za katere velja, da so izpostavljeni visokem tveganju premestitve emisij CO2, s finančnimi ukrepi držav članic v skladu z veljavnimi pravili državne pomoči, ki jih mora na tem področju sprejeti Komisija, lahko nadomesti izgube, povezane z emisijami toplogrednih plinov, katerih stroški so bili vključeni v ceno električne energije.
(32)
Primerno je, da referenčne vrednosti za proizvode upoštevajo energetsko učinkovito predelavo odpadnih plinov in emisije, povezane z njihovo rabo. Zato je bil pri oblikovanju višine referenčnih vrednosti za proizvode, pri proizvodnji katerih nastajajo ti odpadni plini, v veliki meri upoštevana vsebnost ogljika v teh odpadnih plinih. Če se odpadni plini odvajajo iz proizvodnih procesov zunaj sistemskih meja zadevne referenčne vrednosti za proizvod ter zgorevajo v proizvodnji toplote zunaj sistemskih meja referenčne vrednosti za proizvod, kot je določena v Prilogi I, je treba s tem povezane emisije upoštevati tako, da se dodelijo dodatne pravice do emisije na podlagi referenčne vrednosti za toploto ali gorivo. V luči splošnega načela, da naj se glede proizvodnje električne energije ne bi brezplačno dodeljevale nobene pravice do emisije, je v izogib neupravičenemu izkrivljanju konkurence na trgih električne energije, namenjene industrijskim napravam, te ob upoštevanju cene ogljika, ki je vsebovana v električni energiji, primerno, da se v primerih, kjer se odpadni plini odvajajo iz proizvodnih procesov zunaj sistemskih meja zadevne referenčne vrednosti za proizvod ter zgorevajo v proizvodnji električne energije, ne dodelijo nobene dodatne pravice preko deleža vsebnosti ogljika v teh plinih, ki je upoštevana v zadevni referenčni vrednosti za proizvod.
(33)
Referenčne vrednosti za proizvode upoštevajo tudi pretekle emisije iz sežiganja odpadnih plinov, povezanega s proizvodnjo določenega proizvoda, tako da je treba gorivo, porabljeno za sežiganje zaradi varnosti, šteti kot gorivo, porabljeno za proizvodnjo neizmerljive toplote, da se upošteva obvezno naravo tega sežiganja.
(34)
Za spopadanje s podnebnimi spremembami in zmanjšanje intenzivnosti emisij CO2 iz gospodarstev so potrebne znatne naložbe. Zato je treba ta sklep uporabljati na način, ki spodbuja naložbe v čiste tehnologije v vseh sektorjih in delih sektorjev. V skladu z Direktivo 2003/87/ES lahko v prihodnosti druge politike in ukrepi dopolnjujejo ta cilj in spodbujajo učinkovito uporabo pravic za ustvarjanje znatnih naložb v energetsko učinkovitejše tehnologije. Zlasti če se končna letna količina brezplačno dodeljenih pravic do emisije za vse obstoječe naprave, določena v skladu s tem sklepom, zmanjša znatno pod največjo letno količino pravic iz člena 10a(5) Direktive 2003/87/ES, se lahko s spremembo tega sklepa določi spodbude za nadaljnje zmanjšanje emisij toplogrednih plinov v skladu s členom 10a(1) Direktive 2003/87/ES z dodeljevanjem pravic napravam, ki so zmožne izvajati inovativne tehnologije, ki nadalje zmanjšujejo emisije toplogrednih plinov.
(35)
Naložbe v znatne razširitve zmogljivosti, ki novim udeležencem omogočajo dostop do rezerv iz člena 10a(7) Direktive 2003/87/ES morajo biti nedvoumne in dovolj velike, da se izogne zgodnji porabi pravic iz rezerve za nove udeležence in nepotrebnim upravnim bremenom, prepreči izkrivljanje konkurence ter zagotovi enako obravnavanje naprav po vseh državah članicah. Zato je primerno določiti prag znatne spremembe zmogljivosti v višini 10 % nastavljene zmogljivosti naprave in pri tem zahtevati, da sprememba nastavljene zmogljivosti povzroči znatno višjo ali nižjo raven dejavnosti zadevne naprave. Vendar je pri ocenjevanju doseganja tega praga treba upoštevati postopne razširitve in zmanjšanja zmogljivosti.
(36)
Glede na omejeno število pravic v rezervi za nove udeležence, je takrat, ko je novim udeležencem izdano znatno število teh pravic, primerno oceniti, ali je zagotovljen pravičen in enak dostop do preostalih pravic iz te rezerve. Glede na rezultate te ocene je mogoče vzpostaviti sistem za čakalno listo. Zasnova in opredelitev meril za upravičenost takega sistema morata upoštevati različne prakse izdajanja dovoljenj v državah članicah, morata se izogibati zlorabam ter ne smeta spodbujati k temu, da bi se pravice v rezervi zadrževale nerazumno dolgo.
(37)
Za zagotovitev, da se napravam, ki so prenehale z dejavnostjo, brezplačno ne dodelijo pravice, mora ta sklep določiti predpise, ki opredeljujejo take naprave in prepovedujejo izdajanje pravic, razen če se ugotovi, da bodo take naprave ponovno začele z dejavnostjo v določenem in razumnem časovnem okviru.
(38)
Za prilagoditev števila pravic do emisije, ki se dodeli napravi, ki je delno prenehala z dejavnostjo, so bili opredeljeni posebni pragi za primerjavo zmanjšane ravni dejavnosti z začetno ravnjo dejavnosti. Število pravic do emisij, ki se dodeli, je treba nato ustrezno prilagoditi od leta, ki sledi tistemu, v katerem je naprava deloma prenehala z dejavnostjo. Če taka naprava ponovno doseže raven dejavnosti, ki presega prag, je treba začetno število pravic do emisije, ki se jih dodeli, glede na raven dejavnosti naprave delno ali celo v celoti obnoviti.
(39)
Kjer je primerno, se je upoštevalo navodila za razlago Priloge I k Direktivi 2003/87/ES.
(40)
Ukrepi iz tega sklepa so v skladu z mnenjem Odbora za podnebne spremembe -
SPREJELA NASLEDNJI SKLEP:
POGLAVJE I
SPLOŠNE DOLOČBE
Člen 1
Vsebina
Ta sklep določa prehodna pravila za usklajeno brezplačno dodelitev pravic do emisije na ravni Unije v skladu z Direktivo 2003/87/ES od leta 2013 dalje.
Člen 2
Področje uporabe
Ta sklep se uporablja za brezplačno dodelitev pravic do emisije v skladu s poglavjem III (nepremične naprave) Direktive 2003/87/ES v obdobjih trgovanja od leta 2013 naprej z izjemo prehodne brezplačne dodelitve pravic do emisije za modernizacijo proizvodnje električne energije v skladu s členom 10c Direktive 2003/87/ES.
Člen 3
Opredelitev pojmov
V tem sklepu se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:
(a)
„obstoječa naprava“ pomeni vsako napravo, ki izvaja eno ali več dejavnosti iz Priloge I k Direktivi 2003/87/ES ali dejavnost, ki je v skladu s členom 24 navedene direktive prvič vključena v sistem Unije, in ki
(i)
je dovoljenje za emisije toplogrednih plinov pridobila pred 30. junijem 2011 ali
(ii)
dejansko opravlja dejavnost ter je do 30. junija 2011 pridobila vsa ustrezna okoljska dovoljenja, vključno z dovoljenjem iz Direktive 2008/1/ES, kjer je ustrezno, ter je do 30. junija 2011 izpolnila vsa druga merila, določena z nacionalnim pravnim redom zadevne države članice, na podlagi katerih bi bila naprava upravičena do dovoljenja za emisije toplogrednih plinov;
(b)
„podnaprava z referenčno vrednostjo za proizvode“ pomeni vhodne materiale, obseg proizvodnje in ustrezne emisije v zvezi s proizvodnjo proizvoda, za katerega je bila v Prilogi I določena referenčna vrednost;
(c)
„podnaprava z referenčno vrednostjo za toploto“ pomeni vhodne materiale, obseg proizvodnje in ustrezne emisije, ki niso zajeti v podnapravi z referenčno vrednostjo za proizvode v zvezi s proizvodnjo, dovod iz naprave ali drugega subjekta, ki je vključen v sistem Unije, ali oboje, izmerljive toplote, ki se
-
porabi znotraj meja naprave za proizvodnjo izdelkov ali mehanske energije, ki ni uporabljena za proizvodnjo električne energije, za segrevanje ali hlajenje, z izjemo porabe za proizvodnjo električne energije, ali
-
odvede napravi ali drugemu subjektu, ki ni zajet v sistem Unije, z izjemo odvajanja za proizvodnjo električne energije;
(d)
„podnaprava z referenčno vrednostjo za gorivo“ pomeni vhodne materiale, obseg proizvodnje in ustrezne emisije, ki niso zajeti v podnapravi z referenčno vrednostjo za proizvode v zvezi s proizvodnjo neizmerljive toplote z zgorevanjem goriva, ki se porabi za proizvodnjo izdelkov ali mehanske energije, ki ni uporabljena za proizvodnjo električne energije, za segrevanje ali hlajenje, z izjemo porabe za proizvodnjo električne energije, vključno s sežiganjem zaradi varnosti;
(e)
„izmerljiva toplota“ pomeni čisti toplotni pretok skozi določljive cevovode ali vode z uporabo prenosnika toplote, kot so zlasti para, vroč zrak, voda, olje, utekočinjene kovine in soli, za katere je nameščen merilnik toplotne energije oziroma bi ta lahko bil nameščen;
(f)
„merilnik toplotne energije“ pomeni merilnik toplotne energije v smislu Priloge MI-004 k Direktivi 2004/22/ES Evropskega parlamenta in Sveta (5) ali katero koli drugo napravo za merjenje in beleženje proizvedene toplotne energije na podlagi volumnov pretoka in temperatur.
(g)
„neizmerljiva toplota“ pomeni vso toploto, ki ni izmerljiva toplota;
(h)
„podnaprava z emisijami iz proizvodnih procesov“ pomeni emisije toplogrednih plinov iz Priloge I k Direktivi 2003/87/ES razen ogljikovega dioksida, do katerih prihaja izven meja sistema referenčne vrednosti za proizvode iz Priloge I, ali emisije ogljikovega dioksida, do katerih prihaja izven meja sistema referenčne vrednosti za proizvode iz Priloge I zaradi ene izmed naslednjih dejavnosti, in emisije, ki izhajajo iz izgorevanja nepopolno oksidiranega ogljika, proizvedenega kot posledica naslednjih dejavnosti zaradi proizvodnje izmerljive toplote, neizmerljive toplote ali električne energije, če bi se emisije, ki bi se pojavile pri izgorevanju količine zemeljskega plina, enakovredne tehnično uporabljivi vsebnosti energije izgorelega nepopolno oksidiranega ogljika, odštele:
(i)
kemijska ali elektrolizna redukcija kovinskih spojin v rudah, koncentratih in sekundarnih snoveh;
(ii)
odstranitev nečistoč iz kovin in kovinskih spojin;
(iii)
razgradnja karbonatov, razen tistih za čiščenje izpušnih plinov;
(iv)
kemična sinteza, pri kateri snov, ki vsebuje ogljik, sodeluje v reakciji, v primarni namen razen za proizvodnjo toplote;
(v)
uporaba aditivov ali surovin, ki vsebujejo ogljik, v primarni namen razen za proizvodnjo toplote;
(vi)
kemijska ali elektrolizna redukcija metaloidnih oksidov ali nekovinskih oksidov, kot so silicijevi oksidi in fosfati;
(i)
„bistveno povečanje zmogljivosti“ pomeni znatno razširitev začetne nastavljene zmogljivosti podnaprave, pri čemer pride do vseh spodaj naštetih sprememb:
(i)
ena ali več določljivih fizičnih sprememb pri tehnični nastavitvi in delovanju naprave, pri čemer ne gre za preprosto zamenjavo proizvodne linije, in
(ii)
podnaprava lahko opravlja dejavnost z najmanj 10 % večjo zmogljivostjo od začetne zmogljivosti, ki je bila za podnapravo nastavljena pred spremembo, ali
(iii)
podnaprava, na katero se fizične spremembe nanašajo, dosega znatno višjo raven dejavnosti, zaradi katere se ji dodelijo dodatne pravice do emisije v višini več kot 50 000 pravic na leto, ki predstavljajo vsaj 5 % predhodnega letnega števila pravic do emisij, brezplačno dodeljenih tej podnapravi pred spremembo;
(j)
„bistveno zmanjšanje zmogljivosti“ pomeni eno ali več določljivih fizičnih sprememb, ki vodijo v znatno zmanjšanje začetne nastavljene zmogljivosti podnaprave in ravni njene dejavnosti v obsegu, ki pomeni bistveno povečanje zmogljivosti;
(k)
„bistvena sprememba zmogljivosti“ pomeni bistveno povečanje zmogljivosti ali bistveno zmanjšanje zmogljivosti;
(l)
„dodana zmogljivost“ pomeni razliko med začetno nastavljeno zmogljivostjo podnaprave in nastavljeno zmogljivostjo iste podnaprave po bistvenem povečanju zmogljivosti, določeno na podlagi povprečja dveh največjih mesečnih obsegov proizvodnje v prvih šestih mesecih po začetku spremenjene dejavnosti;
(m)
„zmanjšana zmogljivost“ pomeni razliko med začetno nastavljeno zmogljivostjo podnaprave in nastavljeno zmogljivostjo iste podnaprave po znatnem zmanjšanju zmogljivosti, določeno na podlagi povprečja dveh največjih mesečnih obsegov proizvodnje v prvih šestih mesecih po začetku spremenjene dejavnosti;
(n)
„začetek običajne dejavnosti“ pomeni preverjen in odobren prvi dan neprekinjenega 90-dnevnega obdobja ali, kjer običajen proizvodni cikel v zadevnem sektorju ne predvideva neprekinjene proizvodnje, prvi dan 90-dnevnega obdobja, razdeljenega na proizvodne cikle, ki so za sektor značilni, med katerim naprava opravlja dejavnost vsaj s 40 % svoje zmogljivosti, za katero je oprema zasnovana, da jo sprejme, ob upoštevanju, kjer je ustrezno, za napravo značilne pogoje dejavnosti;
(o)
„začetek spremenjene dejavnosti“ pomeni preverjen in odobren prvi dan neprekinjenega 90-dnevnega obdobja ali, kjer običajen proizvodni cikel v zadevnem sektorju ne predvideva neprekinjene proizvodnje, prvi dan 90-dnevnega obdobja, razdeljenega na proizvodne cikle, ki so za sektor značilni, med katerim spremenjena podnaprava opravlja dejavnost vsaj s 40 % svoje zmogljivosti, za katero je oprema zasnovana, ob upoštevanju, kjer je ustrezno, za podnapravo značilnih pogojev dejavnosti;
(p)
„sežiganje zaradi varnosti“ pomeni zgorevanje pilotnih goriv in zelo spremenljivih količin procesnih ali odpadnih plinov v enoti, ki je izpostavljena atmosferskim motnjam, v skladu z izrecnimi zahtevami zaradi varnostnih razlogov iz ustreznih dovoljenj za napravo;
(q)
„zasebno gospodinjstvo“ pomeni bivalno enoto, v kateri si osebe posamezno ali v skupinah urejajo preskrbo z izmerljivo toploto;
(r)
„preveritelj“ pomeni pristojno, neodvisno osebo ali organ za preverjanje z odgovornostjo za izvajanje in poročanje o postopku preverjanja v skladu z natančnimi zahtevami, ki jih je država članica določila v skladu s Prilogo V Direktive 2003/87/ES;
(s)
„razumno zagotovilo“ pomeni visoko vendar ne absolutno stopnjo zagotovila, pozitivno izraženega v mnenju pri preverjanju, da preverjeni podatki ne vsebujejo napačne navedbe;
(t)
„stopnja zagotovila“ pomeni stopnjo, do katere preveritelj zanesljivo verjame v sklepe preverjanja, da je dokazano, ali podatki, predloženi za napravo, vsebujejo napačno navedbo, ali ne;
(u)
„napačna navedba“ pomeni pomembno napačno navedbo (opustitve, napačna prikazovanja in napake, brez upoštevanja dopustne negotovosti) v predloženih podatkih, ki bi, po strokovnem preudarku preveritelja, lahko vplivala na nadaljnjo uporabo podatkov s strani pristojnega organa pri izračunu dodelitve pravic do emisije.
Člen 4
Pristojni organ in zaokroževanje
1. Države članice sprejmejo ustrezno upravno ureditev, vključno z imenovanjem pristojnega organa ali organov v skladu s členom 18 Direktive 2003/87/ES, za izvajanje določb iz tega sklepa.
2. Vsi izračuni v zvezi s številom pravic, ki se opravljajo v skladu s tem sklepom, se zaokrožijo na najbližjo (celo) pravico.
POGLAVJE II
OBSTOJEČE NAPRAVE
Člen 5
Identifikacija naprav
1. Vsaka država članica identificira vse naprave na svojem ozemlju, ki so upravičene do brezplačne dodelite v skladu s členom 10a Direktive 2003/87/ES.
2. Vsaka država članica identificira tudi vse proizvajalce električne energije, ki proizvajajo toploto, in male naprave, ki so iz sistema Unije lahko izključene na podlagi člena 27 Direktive 2003/87/ES.
Člen 6
Razdelitev na podnaprave
1. Države članice za namene tega sklepa vsako napravo, ki je upravičena do brezplačne dodelitve pravic do emisije v skladu s členom 10a Direktive 2003/87/ES, razdelijo na eno ali več navedenih podnaprav, kakor je primerno:
(a)
podnaprava z referenčno vrednostjo za proizvode;
(b)
podnaprava z referenčno vrednostjo za toploto;
(c)
podnaprava z referenčno vrednostjo za gorivo;
(d)
podnaprava z emisijami iz proizvodnih procesov.
Podnaprave v največji možni meri ustrezajo fizičnim delom naprave.
Države članice morajo za podnaprave z referenčno vrednostjo za toploto, podnaprave z referenčno vrednostjo za gorivo in podnaprave z emisijami iz proizvodnih procesov na podlagi oznak NACE in Prodkom jasno razločiti, ali zadevni proces služi sektorju ali delu sektorja, ki velja za izpostavljenega visokemu tveganju premestitve emisij CO2, kot je določeno v Sklepu Komisije 2010/2/EU, ali ne.
Če je naprava, vključena v sistem Unije, proizvedla in odvedla izmerljivo toploto napravi ali drugemu subjektu, ki ni vključen v sistem Unije, države članice štejejo, da zadevni proces podnaprave z referenčno vrednostjo za toploto za to toploto ne služi sektorju ali delu sektorja, ki velja za izpostavljenega visokemu tveganju premestitve emisij CO2, kot je določeno v Sklepu Komisije 2010/2/EU, razen če je pristojni organ prepričan, da potrošnik izmerljive toplote pripada sektorju ali delu sektorja, ki po določbah Sklepa 2010/2/EU velja za izpostavljenega visokemu tveganju premestitve emisij CO2.
2. Vsota vhodnih materialov, obsega proizvodnje in emisij iz posameznih podnaprav ne sme presegati skupnih vhodnih materialov, obsega proizvodnje in emisij iz naprave.
Člen 7
Zbiranje izhodiščnih podatkov
1. Države članice za vsako obstoječo napravo, ki je upravičena do brezplačne dodelitve pravic do emisije v skladu s členom 10a Direktive 2003/87/ES, vključno z napravami, ki opravljajo dejavnost zgolj občasno, zlasti napravami v rezervi ali v pripravljenosti, ter napravami, ki opravljajo dejavnost sezonsko, za vsa leta v obdobju od 1. januarja 2005 do 31. decembra 2008 ali, kjer je primerno, od 1. januarja 2009 do 31. decembra 2010, v katerih je bila naprava dejavna, od upravljavca zbere vse ustrezne informacije in podatke glede vsakega parametra iz Priloge IV.
2. Države članice podatke zbirajo ločeno za vsako podnapravo. Po potrebi lahko države članice od upravljavca zahtevajo dodatne podatke.
Države članice lahko v primerih, ko 95 % vhodnih materialov, obsega proizvodnje in ustreznih emisij podnaprave z referenčno vrednostjo za toploto, podnaprave z referenčno vrednostjo za gorivo ali podnaprave z emisijami iz proizvodnih procesov služi sektorjem ali delom sektorjev, ki po določbah Sklepa 2010/2/EU veljajo za izpostavljene visokemu tveganju premestitve emisij CO2, ali ko 95 % vhodnih materialov, obsega proizvodnje in ustreznih emisij podnaprave z referenčno vrednostjo za toploto, podnaprave z referenčno vrednostjo za gorivo ali podnaprave z emisijami iz proizvodnih procesov služi sektorjem ali delom sektorjev, ki ne veljajo za izpostavljene visokemu tveganju premestitve emisij CO2, upravljavce izvzamejo od obveznosti predložitve podatkov, ki omogočajo razločevanje glede izpostavljenosti premestitvi emisij CO2.
3. Države članice od upravljavca zahtevajo, da predloži začetno nastavljeno zmogljivost vsake podnaprave z referenčno vrednostjo za proizvode, določeno, kot sledi:
(a)
načeloma je začetna nastavljena zmogljivost povprečje 2 najvišjih mesečnih obsegov proizvodnje v obdobju od 1. januarja 2005 do 31. decembra 2008, če podnaprava s tako obremenitvijo deluje 720 ur mesečno, 12 mesecev na leto;
(b)
če začetne nastavljene zmogljivosti ni mogoče določiti v skladu s točko (a), se izvede poskusno preverjanje zmogljivosti podnaprave pod nadzorom preverjevalca za zagotovitev, da so uporabljeni parametri značilni za zadevni sektor, rezultati poskusnega preverjanja pa reprezentativni.
4. Če je bila zmogljivost podnaprave bistveno spremenjena med 1. januarjem 2005 in 30. junijem 2011, države članice od upravljavca zahtevajo, da poleg začetne nastavljene zmogljivosti navedene podnaprave, določene v skladu z odstavkom 3, do začetka spremenjene dejavnosti predloži dodatno zmogljivost ali, kjer je primerno, zmanjšano zmogljivost ter nastavljeno zmogljivost podnaprave po tem, ko je bila njena zmogljivost bistveno spremenjena, določeno na podlagi povprečja dveh največjih mesečnih obsegov proizvodnje v prvih šestih mesecih po začetku spremenjene dejavnosti. Pri ocenjevanju kakršne koli nadaljnje bistvene spremembe zmogljivosti, države članice kot začetno nastavljeno zmogljivost podnaprave upoštevajo to nastavljeno zmogljivost podnaprave po tem, ko je bila njena zmogljivost bistveno spremenjena.
5. Države članice pridobivajo, beležijo in dokumentirajo podatke na način, ki pristojnemu organu omogoča njihovo ustrezno uporabo.
Države članice od upravljavca lahko zahtevajo, da za predložitev podatkov uporabi elektronsko predlogo, ali pa za to določijo obliko datoteke. Države članice pa s strani upravljavcev sprejmejo uporabo vseh elektronskih predlog ali specifikacij oblike datoteke, ki jih je Komisija objavila za zbiranje podatkov v skladu s tem členom, razen če predloga ali specifikacija oblike datoteke države članice ne zahteva najmanj vnosa istih podatkov.
6. Vhodni materiali, obseg proizvodnje in ustrezne emisije, za katere so na voljo samo podatki na ravni naprave kot celote, se sorazmerno pripišejo ustreznim podnapravam, kot sledi:
(a)
če se različni proizvodi proizvajajo eden za drugim v isti proizvodni liniji, se vhodni materiali, obseg proizvodnje in ustrezne emisije pripisujejo sekvenčno na podlagi časa uporabe na leto za vsako podnapravo;
(c)
če vhodnih materialov, obsega proizvodnje in ustreznih emisij ni mogoče pripisati v skladu s točko (a), se pripišejo na podlagi mase ali prostornine posameznih proizvodov, ki se proizvajajo, ali ocen, ki temeljijo na razmerju prostih reakcijskih entalpij zadevnih kemijskih reakcij, ali drugega ustreznega ključa za razporeditev, ki se ujema s preudarjeno znanstveno metodologijo.
7. Države članice od upravljavca zahtevajo popolne in dosledne podatke ter zagotovilo, da ne prihaja do prekrivanja med podnapravami in dvojnega štetja. Države članice zagotovijo zlasti, da upravljavci ravnajo s potrebno skrbnostjo in predložijo podatke, ki dosegajo največjo možno raven natančnosti, da se omogoči razumno zagotovilo za celovitost podatkov.
Zato države članice zagotovijo, da vsak upravljavec predloži tudi metodološko poročilo, ki zajema zlasti opis naprave, metodologijo, ki se je uporabljala za zbiranje, različne vire podatkov, stopnje izračunov in, kjer je primerno, predpostavke in metodologijo, ki so bile uporabljene za pripis emisij ustreznim podnapravam v skladu z odstavkom 6. Države članice lahko od upravljavca zahtevajo, da dokaže točnost in popolnost predloženih podatkov.
8. Če podatki manjkajo, države članice od upravljavca zahtevajo, da za to navede upravičene razloge.
Države članice od upravljava zahtevajo, da pred preverjanjem, oziroma najpozneje med preverjanjem s strani preverjevalca, vse manjkajoče podatke nadomestijo z zadržanimi ocenami, ki temeljijo zlasti na najboljši praksi sektorja in najnovejšem znanstvenem in tehničnem znanju.
Če so podatki dostopni delno, zadržana ocena pomeni, da ekstrapolirana vrednost ne sme biti večja kot 90 % vrednosti, ki se pridobi z uporabo dostopnih podatkov.
Če podatki o pretokih izmerljive toplote za podnapravo z referenčno vrednostjo za toploto niso dostopni, se lahko izpelje približek, ki ustreza vložku energije, pomnoženemu z izmerjeno učinkovitostjo proizvodnje toplote, kot jo je preveril preverjevalec. Če takih podatkov o učinkovitosti ni, se uporabi referenčna učinkovitost 70 % za ustrezni vložek energije proizvodnje izmerljive toplote.
9. Na zahtevo da vsaka država članica podatke, ki jih je zbrala na podlagi odstavkov 1 do 6, na voljo Komisiji.
Člen 8
Preverjanje
1. Države članice v postopku zbiranja podatkov v skladu s členom 7 sprejmejo samo podatke, ki jih je preveritelj preveril in potrdil kot zadovoljive. Postopek preverjanja se nanaša na metodološko poročilo in sporočene parametre iz člena 7 in Priloge IV. Preverjanje obravnava zanesljivost, verodostojnost in točnost podatkov, ki jih je predložil upravljavec, ter vodi k oblikovanju mnenja pri preverjanju, ki z razumnim zagotovilom navaja, ali preverjeni podatki vsebujejo napačno navedbo, ali ne.
2. Države članice zagotovijo, da je preveritelj neodvisen od upravljavca, da svoje dejavnosti izvaja profesionalno in objektivno ter da razume:
(a)
določbe tega sklepa ter ustrezne standarde in navodila;
(b)
zakonodajne, regulatorne in upravne zahteve, pomembne za dejavnosti, ki se preverjajo;
(c)
pridobivanje vseh informacij, povezanih z vsakim parametrom ali virom emisij v napravi, zlasti v zvezi z zbiranjem, merjenjem, izračunavanjem in poročanjem podatkov.
3. Poleg zahtev iz Odločbe Komisije 2007/589/ES države članice zagotovijo, da so izpolnjene vse naslednje minimalne zahteve:
(a)
preveritelj je načrtoval in izvedel preverjanje s strokovnim skepticizmom, pri čemer priznava, da lahko pride do okoliščin, ki povzročijo bistveno napačne navedbe v predloženih informacijah in podatkih;
(b)
preveritelj je potrdil le tiste parametre iz poročila, ki imajo visoko stopnjo gotovosti. Za visoko stopnjo gotovosti mora upravljavec dokazati, da:
(i)
v parametrih v poročilu ni neskladij;
(ii)
so bili parametri zbrani v skladu z veljavnimi standardi ali navodili;
(iii)
so ustrezne evidence naprave popolne in skladne.
(c)
preveritelj je postopek preverjanja začel s strateško analizo vseh zadevnih dejavnosti, ki se izvajajo v napravi, ter ima pregled nad vsemi dejavnostmi in njihovim pomenom za namene dodeljevanja;
(d)
preveritelj je upošteval vse informacije iz dovoljenja za emisije toplogrednih plinov ali drugih ustreznih okoljskih dovoljenj, kot je dovoljenje iz Direktive 2008/1/ES, zlasti pri ocenjevanju začetne nastavljene zmogljivosti podnaprave;
(e)
preveritelj je analiziral vsa vsebovana tveganja ter tveganja pri nadzoru v zvezi s področjem in zahtevnostjo dejavnosti upravljavca ter parametri za dodelitev, ki bi lahko povzročila bistveno napačne navedbe, ter je pripravil načrt preverjanja upoštevaje to analizo tveganja;
(f)
preveritelj je opravil obisk na kraju samem, če je bilo primerno, da bi pregledal delovanje merilnikov in sistemov spremljanja, opravil razgovore ter zbral dovolj informacij in dokazov. Če je preveritelj presodil, da obisk na kraju samem ni primeren, mora svojo odločitev v celoti utemeljiti ustreznemu organu;
(g)
preveritelj je izvedel načrt preverjanja z zbiranjem podatkov v skladu z opredeljenimi metodami vzorčenja, preskusi na podlagi obiskov, pregledi dokumentov, analitskimi postopki in postopki pregledovanja podatkov, vključno z vsemi ustreznimi dodatnimi dokazi, na podlagi katerih bo temeljil sklep preveriteljevega preverjanja;
(h)
preveritelj je od upravljavca zahteval, da zagotovi manjkajoče podatke ali dopolni manjkajoče dele revizijskih sledi, pojasni nihanja v parametrih ali podatkih o emisijah, oziroma revidira izračune ali prilagodi sporočene podatke;
(i)
preveritelj je pripravil notranje poročilo o preverjanju. Poročilo o preverjanju vključuje dokaze, da so bili strateška analiza, analiza tveganja in načrt preverjanja v celoti izvedeni, in zagotavlja dovolj informacij za podporo mnenj pri preverjanju. Notranje poročilo o preverjanju prav tako lajša morebitno oceno revizije s strani pristojnega organa in akreditacijskega organa;
(j)
preveritelj je ocenil, ali sporočeni parametri vsebujejo napačne navedbe ter ali na podlagi ugotovitev iz notranjega poročila o preverjanju obstajajo druga vprašanja, ki so pomembna za mnenje pri preverjanju;
(k)
preveritelj je v poročilu o preverjanju predstavil metodologijo preverjanja, ugotovitve in mnenje pri preverjanju ter poročilo naslovil na upravljavca, ki ga mora predložiti pristojnemu organu skupaj z metodološkim poročilom in sporočenimi parametri.
4. Države članice napravi ne dodelijo brezplačno pravic do emisij, če podatki, ki se nanašajo na to napravo, niso potrjeni kot zadovoljivi.
Države članice se lahko v primeru, da podatki, ki se nanašajo na napravo, niso potrjeni kot zadovoljivi, odločijo brezplačno dodeliti pravice do emisije tej napravi le, če so prepričane, da je do vrzeli v podatkih, ki so privedli do ocene preveritelja, prišlo zaradi izjemnih in nepredvidljivih okoliščin, katerim se ne bi bilo mogoče izogniti niti z izvajanjem potrebne skrbnosti in na katere upravljavec zadevne naprave ne more vplivati, zlasti gre pri tem za okoliščine, kot so naravne nesreče, vojna, vojne grožnje, teroristična dejanja, revolucija, upor, sabotaža ali vandalizem.
5. Pri preverjanju države članice zagotavljajo zlasti, da ne prihaja do prekrivanja med podnapravami in dvojnega štetja.
Člen 9
Pretekla raven dejavnosti
1. Glede obstoječih naprav države članice na podlagi podatkov, zbranih v skladu s členom 7, za vsako obstoječo napravo določijo pretekle ravni dejavnosti za uvodno obdobje od 1. januarja 2005 do 31. decembra 2008 ali, kjer so te višje, za uvodno obdobje od 1. januarja 2009 do 31. decembra 2010.
2. Pretekla raven dejavnosti glede posameznih proizvodov se za vsak proizvod, za katerega je bila določena referenčna vrednost iz Priloge I, nanaša na središčno vrednost letne pretekle proizvodnje tega proizvoda v zadevni napravi v uvodnem obdobju.
3. Pretekla raven dejavnosti glede na toploto se nanaša na središčno vrednost letne pretekle v uvodnem obdobju dovedene izmerljive toplote iz naprave, ki jo zajema sistem Unije, v uvodnem obdobju proizvedene, ali v uvodnem obdobju dovedene in proizvedene izmerljive toplote, porabljene v mejah naprave za proizvodnjo izdelkov ali mehanske energije razen tiste, ki se uporabi za proizvodnjo elektrike, za segrevanje ali hlajenje, z izjemo porabe za proizvodnjo električne energije, ali izvožene v napravo ali drug subjekt, ki ga ne zajema sistem Unije, z izjemo odvajanja za proizvodnjo električne energije, izraženo v terajoulih na leto.
4. Pretekla raven dejavnosti glede na gorivo se nanaša na središčno vrednost letne pretekle porabe goriv, porabljenih za proizvodnjo neizmerljive toplote, porabljene za proizvodnjo proizvodov ali mehanske energije, razen tiste, ki se uporabi za proizvodnjo električne energije, za segrevanje ali hlajenje z izjemo porabe za proizvodnjo električne energije, vključno s sežiganjem zaradi varnosti, v uvodnem obdobju, izraženo v terajoulih na leto.
5. Za emisije iz proizvodnih procesov, ki so nastale v zvezi s proizvodnjo proizvodov v napravi v uvodnem obdobju iz odstavka 1, se pretekla raven dejavnosti za proizvodni proces nanaša na središčno vrednost letnih preteklih emisij iz proizvodnih procesov, izraženih v tonah ekvivalenta ogljikovega dioksida.
6. Za določitev središčnih vrednosti iz odstavkov 1 do 5 se upoštevajo samo koledarska leta, v katerih je naprava bila dejavna vsaj en dan.
Če je bila naprava v zadevnem uvodnem obdobju dejavna manj kot dve koledarski leti, se pretekla raven dejavnosti izračuna na podlagi začetne nastavljene zmogljivosti, določene v skladu z metodologijo iz člena 7(3), vsake podnaprave, pomnožene z ustreznim faktorjem uporabe zmogljivosti, določenim v skladu s členom 18(2).
7. Ne glede na odstavek 2 države članice določijo preteklo raven dejavnosti po posameznem proizvodu za tiste proizvode, za katere se uporabljajo referenčne vrednosti za proizvode iz Priloge III, na podlagi središčne vrednosti letne pretekle proizvodnje v skladu s formulami iz navedene priloge.
8. Obstoječe naprave, ki opravljajo dejavnost samo občasno, vključno zlasti z napravami v rezervi ali v pripravljenosti ter napravami, ki opravljajo dejavnost sezonsko, in ki v danem koledarskem letu v uvodnem obdobju niso bile dejavne niti en dan, se pri določitvi središčnih vrednosti iz odstavka 1 upoštevajo, če so izpolnjeni vsi naslednji pogoji:
(a)
jasno je prikazano, da se naprava uporablja občasno, zlasti da redno opravlja dejavnost v pripravljenosti ali kot rezerva, ali pa redno opravlja dejavnost sezonsko;
(b)
naprava ima dovoljenje za emisije toplogrednih plinov in vsa druga ustrezna dovoljenja, ki jih za dejavnost naprave zahteva nacionalna pravna ureditev države članice;
(c)
tehnično je mogoče dejavnost začeti v kratkem času, naprava pa se redno vzdržuje.
9. Pretekle ravni dejavnosti za obstoječo napravo, katere zmogljivosti so bile med 1. januarjem 2005 in 30. junijem 2011 bistveno razširjene ali bistveno zmanjšane, se za zadevno napravo določijo kot vsota središčnih vrednosti, določenih v skladu z odstavkom 1 in brez bistvene spremembe zmogljivosti, ter preteklih ravni dejavnosti razširjene ali zmanjšane zmogljivosti.
Pretekle ravni dejavnosti razširjene ali zmanjšane zmogljivosti se določijo kot razlika med začetnimi nastavljenimi zmogljivostmi vsake podnaprave, katere zmogljivost je bila bistveno spremenjena, določeno v skladu s členom 7(3), do začetka spremenjene dejavnosti, in nastavljenimi zmogljivostmi po bistveni spremembi zmogljivosti, določeno v skladu s členom 7(4), pomnožena s povprečno preteklo rabo zmogljivosti zadevne naprave v konfiguraciji brez znatne spremembe zmogljivosti iz let pred začetkom spremenjene dejavnosti.
Člen 10
Dodelitev na ravni naprave
1. Države članice na podlagi podatkov, zbranih v skladu s členom 7, za vsako leto v skladu z odstavki 2 do 8 izračunajo število brezplačno dodeljenih pravic do emisije od leta 2013 dalje za vsako posamezno obstoječo napravo na njihovem ozemlju.
2. Za namene tega izračuna države članice najprej na naslednji način določijo predhodno letno število brezplačno dodeljenih pravic do emisije za vsako podnapravo posebej:
(a)
predhodno letno število pravic do emisij, dodeljenih brezplačno za dano leto, za vsako podnapravo z referenčnimi vrednostmi za proizvode ustreza višini referenčne vrednosti za ta proizvod, kot je navedena v Prilogi I, pomnoženi z ustrezno preteklo ravnjo dejavnosti glede proizvoda;
(b)
za:
(i)
podnapravo z referenčnimi vrednostmi za toploto predhodno letno število brezplačno dodeljenih pravic do emisij za dano leto ustreza višini referenčne vrednosti za toploto za izmerljivo toploto, kot je navedena v Prilogi I, pomnoženi s preteklo ravnjo dejavnosti glede toplote za porabo izmerljive toplote;
(ii)
podnapravo z referenčnimi vrednostmi za gorivo predhodno letno število brezplačno dodeljenih pravic do emisij za dano leto ustreza višini referenčne vrednosti za gorivo, kot je navedena v Prilogi I, pomnoženi s preteklo ravnjo dejavnosti glede goriva za porabljeno gorivo;
(iii)
podnapravo z emisijami iz proizvodnih procesov predhodno letno število brezplačno dodeljenih pravic do emisij za dano leto ustreza pretekli ravni dejavnosti za proizvodni proces, pomnoženi z 0,9700.
3. Kolikor je izmerljiva toplota odvedena zasebnim gospodinjstvom, predhodno letno število pravic do emisije, določeno v skladu z odstavkom 2(b), točko (i), za leto 2013 pa je nižje od središčne vrednosti letnih preteklih emisij, povezanih s proizvodnjo izmerljive toplote, ki jo je navedena podnaprava v obdobju od 1. januarja 2005 do 31. decembra 2008 odvedla zasebnim gospodinjstvom, se predhodno letno število pravic do emisije za leto 2013 prilagodi za razliko. V vsakem letu od 2014 do 2020 se predhodno letno število pravic do emisije, določeno v skladu z odstavkom 2(b), točko (i), prilagodi, kolikor je predhodno letno število pravic do emisije za navedeno leto manjše od določenega odstotka zgoraj navedene središčne vrednosti letnih preteklih emisij. Ta odstotek je v letu 2014 90 %, vsako naslednje leto pa se zmanjšuje za 10 odstotnih točk.
4. Za namene izvajanja člena 10a(11) Direktive 2003/87/ES se faktorji iz Priloge VI nanesejo na predhodno letno število brezplačno dodeljenih pravic do emisije za posamezno podnapravo v skladu z odstavkom 2 tega člena za zadevno leto, če procesi v navedenih podnapravah služijo sektorjem ali delom sektorjev, ki po določbah Sklepa 2010/2/EU ne veljajo za izpostavljene visokemu tveganju premestitve emisij CO2.
Če procesi v navedenih podnapravah služijo sektorjem ali delom sektorjev, ki po določbah Sklepa 2010/2/EU veljajo za izpostavljene visokemu tveganju premestitve emisij CO2, se za leti 2013 in 2014 nanese faktor 1. Sektorji ali deli sektorjev, za katere velja faktor 1 v letih 2015 do 2020, se določijo v skladu s členom 10a(13) Direktive 2003/87/ES.
5. Če najmanj 95 % pretekle ravni dejavnosti podnaprave z referenčno vrednostjo za toploto, podnaprave z referenčno vrednostjo za gorivo ali podnaprave z emisijami iz proizvodnih procesov služi sektorjem ali delom sektorjev, ki po določbah Sklepa 2010/2/EU veljajo za izpostavljene visokemu tveganju premestitve emisij CO2, velja, da je celotna podnaprava izpostavljena visokemu tveganju premestitve emisij CO2.
Če najmanj 95 % pretekle ravni dejavnosti podnaprave z referenčno vrednostjo za toploto, podnaprave z referenčno vrednostjo za gorivo ali podnaprave z emisijami iz proizvodnih procesov služi sektorjem ali delom sektorjev, ki po določbah Sklepa 2010/2/EU ne veljajo za izpostavljene visokemu tveganju premestitve emisij CO2, velja, da celotna podnaprava ni izpostavljena visokemu tveganju premestitve emisij CO2.
6. Predhodno letno število brezplačno dodeljenih pravic do emisij za podnaprave, ki so prejele izmerljivo toploto od podnaprav, ki proizvajajo proizvode, zajete z referenčnimi vrednostmi za dušikovo kislino iz Priloge I, se zmanjša za letno preteklo porabo te toplote v uvodnem obdobju iz člena 9(1), pomnoženo z višino referenčne vrednosti za toploto za to izmerljivo toploto, kot je navedeno v Prilogi I.
7. Predhodna skupna letna količina brezplačno dodeljenih pravic do emisij za posamezno napravo je enaka vsoti vseh predhodnih letnih števil brezplačno dodeljenih pravic do emisij za vse podnaprave, izračunanih v skladu z odstavki 2, 3, 4, 5 in 6.
Če naprava zajema podnaprave, ki proizvajajo celulozo (sulfatna celuloza iz kratkih vlaken, sulfatna celuloza iz dolgih vlaken, termo-mehanična celuloza in mehanična celuloza, sulfitna celuloza ali katera koli druga celuloza, ki ni zajeta v referenčni vrednosti za proizvode) in odvajajo izmerljivo toploto drugim tehnično povezanim podnapravam, upošteva predhodna skupna letna količina brezplačno dodeljenih pravic do emisij ne glede na predhodno letno število brezplačno dodeljenih pravic do emisije za druge podnaprave zadevne naprave le predhodno letno količino brezplačno dodeljenih pravic do emisij v takem obsegu, kot se celulozni proizvodi, ki jih proizvaja ta podnaprava, dajo na trg in se ne predelajo v papir v isti ali drugih tehnično povezanih napravah.
8. Države članice pri določanju predhodnega letnega števila brezplačno dodeljenih pravic do emisije za posamezne naprave zagotovijo, da ne prihaja do dvojnega štetja emisij in da dodeljevanje ni negativno. Zlasti se ne sme, če je vmesni proizvod, ki je zajet z referenčno vrednostjo za proizvod v skladu z opredelitvijo ustreznih meja sistema, določenih v Prilogi I, doveden v napravo, dvojno šteti emisij pri določanju predhodne skupne letne količine brezplačno dodeljenih pravic do emisij za obe zadevni napravi.
9. Končna skupna letna količina brezplačno dodeljenih pravic do emisij za vsako obstoječo napravo z izjemo naprav, za katere velja člen 10a(3) Direktive 2003/87/ES, je predhodna skupna letna količina brezplačno dodeljenih pravic do emisij za vsako napravo, določena v skladu z odstavkom 7, pomnožena z medsektorskim korekcijskim faktorjem, kot je določen v skladu s členom 15(3).
Za naprave, za katere velja člen 10a(3) Direktive 2003/87/ES in ki so upravičene do dodelitve brezplačnih pravic do emisije, končna letna količina brezplačno dodeljenih pravic do emisij ustreza predhodni skupni letni količini brezplačno dodeljenih pravic do emisij za posamezno napravo, določeni v skladu z odstavkom 7, letno popravljeni z linearnim faktorjem iz člena 10a(4) Direktive 2003/87/ES, kot referenca pa se uporabi predhodni skupni letni znesek brezplačno dodeljenih pravic do emisij za zadevno napravo v letu 2013.
Člen 11
Dodelitev glede parnega krekinga
Z odstopanjem od člena 10(2)(a) predhodno letno število brezplačno dodeljenih pravic do emisije za podnapravo z referenčnimi vrednostmi za proizvode, ki se nanaša na proizvodnjo kemikalij visoke vednosti, ustreza višini referenčne vrednosti za proizvode parnega krekinga iz Priloge I, pomnoženi s preteklo ravnijo dejavnosti, določeno v skladu s Prilogo III in pomnoženo s količnikom skupnih neposrednih emisij, vključno z emisijami iz neto dovedene toplote v uvodnem obdobju iz člena 9(1) tega sklepa, izraženimi v tonah ekvivalenta ogljikovega dioksida, ter vsote teh skupnih neposrednih emisij in zadevnih posrednih emisij v uvodnem obdobju iz člena 9(1) tega sklepa, izračunanih v skladu s členom 14(2). K rezultatu tega izračuna se doda 1,78 ton ogljikovega dioksida na tono vodika krat središčna vrednost pretekle proizvodnje vodika iz dodatne surovine v tonah vodika, 0,24 ton ogljikovega dioksida na tono etilena krat središčna vrednost pretekle proizvodnje etilena iz dodatne surovine v tonah etilena in 0,16 ton ogljikovega dioksida na tono kemikalij visoke vednosti krat središčna vrednost pretekle proizvodnje drugih kemikalij visoke vrednosti, razen vodika in etilena iz dodatne surovine, v tonah kemikalij visoke vrednosti.
Člen 12
Dodelitev glede vinil klorid monomera
Z odstopanjem od člena 10(2)(a) predhodno letno število brezplačno dodeljenih pravic do emisije za podnapravo, ki se nanaša na proizvodnjo vinil klorid monomera, ustreza višini referenčne vrednosti za vinil klorid monomer, pomnoženi s preteklo ravnijo dejavnosti za proizvodnjo vinil klorid monomera, izraženo v tonah, in pomnoženi s količnikom neposrednih emisij za proizvodnjo vinil klorid monomera, vključno z emisijami iz neto dovedene toplote v uvodnem obdobju iz člena 9(1) tega sklepa, izračunanimi v skladu s členom 14(2), izraženih v tonah ekvivalenta ogljikovega dioksida, ter vsote teh neposrednih emisij in emisij v zvezi z vodikom za proizvodnjo vinil klorid monomera v uvodnem obdobju iz člena 9(1) tega sklepa, izraženih v tonah ekvivalenta ogljikovega dioksida, izračunanih na podlagi pretekle porabe toplote, ki izhaja iz izgorevanja vodika, izražene v terajoulih (TJ) krat 56,1 tone ogljikovega dioksida na TJ.
Člen 13
Toplotni pretoki med napravami
Če podnaprava z referenčnimi vrednostmi za proizvode vsebuje izmerljivo toploto, uvoženo iz naprave ali drugega subjekta, ki ni vključen v sistem Unije, se predhodno letno število brezplačno dodeljenih pravic do emisije za zadevno podnapravo z referenčno vrednostjo za proizvode, določeno v skladu s členom 10(2)(a), zmanjša za količino toplote, ki je bila v preteklosti uvožena iz naprave ali drugega subjekta, ki ni vključen v sistem Unije, v zadevnem letu, pomnoženo z referenčno vrednostjo za toploto za izmerljivo toploto, kot je določena v Prilogi I.
Člen 14
Izmenljivost goriva in električne energije
1. Predhodno letno število brezplačno dodeljenih pravic do emisije za vsako podnapravo z referenčno vrednostjo za proizvode iz Priloge I ob upoštevanju izmenljivosti goriva in električne energije ustreza višini zadevne referenčne vrednosti za proizvode iz Priloge I, pomnoženi s preteklo ravnijo dejavnosti v zvezi s proizvodom in pomnoženi s količnikom skupnih neposrednih emisij, vključno z emisijami iz neto dovedene toplote v uvodnem obdobju iz člena 9(1) tega sklepa, izraženimi v tonah ekvivalenta ogljikovega dioksida, ter vsote teh skupnih neposrednih emisij in ustreznih posrednih emisij iz proizvodnje v uvodnem obdobju iz člena 9(1) tega sklepa.
2. Za namene izračuna v skladu z odstavkom 1 se ustrezne posredne emisije nanašajo na ustrezno porabo električne energije, kot je določena v opredelitvi procesov in emisij iz Priloge I, izraženo v megavatnih urah, za proizvodnjo zadevnega proizvoda v uvodnem obdobju iz člena 9(1) tega sklepa krat 0,465 ton ogljikovega dioksida na megavatno uro in izraženo v tonah ogljikovega dioksida.
Za namene izračuna v skladu z odstavkom 1 se emisije iz neto dovedene toplote nanašajo na količino merljive toplote za proizvodnjo zadevnega proizvoda, uvožene iz naprav, ki so zajete v sistemu Unije v uvodnem obdobju iz člena 9(1) tega sklepa, kar se pomnoži z vrednostjo referenčne vrednosti za toploto iz Priloge I.
POGLAVJE III
ODLOČITVE O DODELITVI
Člen 15
Nacionalni izvedbeni ukrepi
1. Države članice v skladu s členom 11(1) Direktive 2003/87/ES Komisiji do 30. septembra 2011 predložijo seznam naprav, ki so na njihovem ozemlju zajete v Direktivi 2003/87/ES, vključno z napravami, identificiranimi v skladu s členom 5; pri tem uporabijo elektronski obrazec, ki ga zagotovi Komisija.
2. Seznam iz odstavka 1 za vsako obstoječo napravo vsebuje zlasti:
(a)
identifikacijo naprave in njenih meja z uporabo identifikacijske oznake naprave v CITL;
(b)
identifikacijo posameznih podnaprav naprave;
(c)
za vsako podnapravo z referenčno vrednostjo za proizvode začetno nastavljeno zmogljivost skupaj z letnim obsegom proizvodnje zadevnega proizvoda v obdobju od 1. januarja 2005 do 31. decembra 2008;
(d)
za vsako napravo in podnapravo informacijo o tem, ali pripada sektorju ali delu sektorja, ki po določbah Sklepa 2010/2/EU velja za izpostavljenega visokemu tveganju premestitve emisij CO2, ali ne;
(e)
za vsako podnapravo predhodno letno število brezplačno dodeljenih pravic do emisije za obdobje 2013-2020, kot je določeno v skladu s členom 10(2);
(f)
poleg navedenega v točki (d), za podnaprave, ki ne služijo sektorju ali delu sektorja, ki po določbah Sklepa 2010/2/EU velja za izpostavljenega visokemu tveganju premestitve emisij CO2 predhodno letno število brezplačno dodeljenih pravic do emisije za obdobje 2013-2020, ki se v enakih korakih zmanjšuje od 80 % količine v letu 2013 do 30 % v letu 2020, kot je določeno v skladu s členom 10(4);
(g)
za vsako napravo predhodno skupno letno količino brezplačno dodeljenih pravic do emisije za obdobje 2013-2020, kot je določeno v skladu s členom 10(6).
Seznam identificira tudi vse proizvajalce električne energije, ki proizvajajo toploto, in male naprave, ki so iz sistema Unije lahko izključene na podlagi člena 27 Direktive 2003/87/ES.
3. Komisija po prejemu seznama iz odstavka 1 tega člena oceni vključenost posamezne naprave na seznam in zadevne predhodne letne količine brezplačno dodeljenih pravic do emisije.
Komisija po obvestilih s strani vseh držav članic o predhodnih skupnih letnih količinah brezplačno dodeljenih pravic do emisije v obdobju 2013-2020 določi enoten medsektorski korekcijski faktor, kot je naveden v členu 10a(5) Direktive 2003/87/ES. Določi se s primerjavo vsote predhodnih skupnih letnih količin brezplačno dodeljenih pravic do emisije napravam, ki niso proizvajalci električne energije, za vsako leto v obdobju 2013-2020 brez uporabe faktorjev iz Priloge VI z letno količino pravic, izračunano v skladu s členom 10a(5) Direktive 2003/87/ES, za naprave, ki niso proizvajalci električne energije ali novi udeleženci, ob upoštevanju ustreznega deleža letne skupne količine za Unijo, kot je določena v skladu s členom 9 navedene direktive, in ustreznih količin emisij, ki so v sistem Unije vključene od leta 2013 naprej.
4. Če Komisija ne zavrne vpisa naprave na ta seznam, vključno z ustrezno predhodno skupno letno količino brezplačno dodeljenih pravic do emisije za to napravo, zadevna država članica začne z določanjem končne letne količine brezplačno dodeljenih pravic do emisij za vsako leto v obdobju 2013-2020 v skladu s členom 10(9) tega sklepa.
5. Države članice po določitvi končne letne količine za vse obstoječe naprave na svojem ozemlju Komisiji predložijo seznam končnih letnih količin brezplačno dodeljenih pravic do emisij v obdobju 2013-2020, kakor je določeno v skladu s členom 10(9).
Člen 16
Spremembe izpostavljenosti premestitvi emisij CO2
Vsaka država članica v treh mesecih od sprejetja seznama iz člena 10a(13) Direktive 2003/87/ES za leta 2015-2020 ali sprejetja kakršne koli dopolnitve seznama, kot je določen s Sklepom 2010/2/EU za leti 2013 in 2014, pregleda seznam iz člena 15(1) tega sklepa ter jasno navede spremembe glede tega, ali naprave in podnaprave veljajo za izpostavljene premestitvi emisij CO2, ter, kjer je primerno, ustrezno predhodno letno količino brezplačne dodelitve, število pravic do emisij, in navedeni seznam pošlje Komisiji.
POGLAVJE IV
NOVI UDELEŽENCI IN ZAPRTJA
Člen 17
Vloga za brezplačno dodelitev
1. Pri vlogi novih udeležencev države članice na podlagi teh predpisov določijo količino pravic, ki se dodelijo brezplačno, ko naprava začne z običajno dejavnostjo in ko je določena njena začetna nameščena zmogljivost.
2. Države članice sprejmejo zgolj tiste vloge, ki se pristojnemu organu predložijo v enem letu po začetku običajne dejavnosti naprave ali podnaprave.
3. Države članice zadevno napravo razdelijo v podnaprave v skladu s členom 6 tega sklepa in od upravljavca zahtevajo, da poleg vloge iz odstavka 1 pristojnemu organu predloži vse zadevne informacije in podatke glede posameznih parametrov iz Priloge V, ločeno za vsako podnapravo. Po potrebi države članice od upravljavca zahtevajo, da predloži bolj razčlenjene podatke.
4. Za naprave iz člena 3(h) Direktive 2003/87/ES, z izjemo naprav, ki so bile bistveno povečane po 30. juniju 2011, države članice od upravljavca zahtevajo, da po metodologiji iz člena 7(3) določi začetno nameščeno zmogljivost za vsako podnapravo ob uporabi neprekinjenega 90-dnevnega obdobja, na podlagi katerega se kot osnova določi začetek običajne dejavnosti. Države članice pred izračunom dodelitev pravic napravi odobrijo začetno nastavljeno zmogljivost vsake podnaprave.
5. Države članice sprejmejo samo podatke, ki so predloženi v skladu s tem členom in jih je v skladu z zahtevami iz člena 8 preveritelj potrdil kot zadovoljive, da se zagotovi poročanje zanesljivih in točnih podatkov.
Člen 18
Ravni dejavnosti
1. Za naprave iz člena 3(h) Direktive 2003/87/ES, z izjemo naprav, katerih zmogljivost je bila po 30. juniju 2011 bistveno povečana, države članice določijo ravni dejavnosti za vsako napravo, kot sledi:
(a)
raven dejavnosti po posameznih proizvodih je za vsak proizvod, za katerega je bila določena referenčna vrednost iz Priloge I, enaka začetni nastavljeni proizvodni zmogljivosti zadevne naprave za ta proizvod, pomnoženi s standardnim faktorjem uporabe zmogljivosti.
(b)
raven dejavnosti glede na toploto je enaka začetni nastavljeni proizvodni zmogljivosti za uvoz iz naprav, zajetih v sistemu Unije, proizvodnjo, ali oboje od navedenega, izmerljive toplote, porabljene znotraj meja naprave za proizvodnjo proizvodov, za proizvodnjo mehanske energije, ki ni uporabljena za proizvodnjo elektrike, za segrevanje in hlajenje, z izjemo porabe izmerljive toplote za proizvodnjo elektrike, ali tiste, ki je bila izvožena v napravo ali katero koli drugo enoto, ki ni zajeta v sistemu Unije, z izjemo odvajanja za proizvodnjo električne energije, pomnoženi z zadevnim faktorjem uporabe zmogljivosti;
(c)
raven dejavnosti glede goriva je enaka začetni nastavljeni zmogljivosti za potrošnjo goriva, porabljenega za proizvodnjo neizmerljive toplote, porabljene za proizvodnjo proizvodov, za proizvodnjo mehanske energije, razen tiste, ki se uporablja za proizvodnjo elektrike, za segrevanje ali hlajenje, z izjemo potrošnje za proizvodnjo elektrike, vključno s sežiganjem zaradi varnosti, zadevne naprave, pomnoženi z zadevnim faktorjem uporabe zmogljivosti;
(d)
raven dejavnosti po emisijah procesa je enaka začetni nastavljeni zmogljivosti za proizvodnjo emisij procesa v procesni enoti, pomnoženi z zadevnim faktorjem uporabe zmogljivosti.
2. Standardni faktor uporabe zmogljivosti iz odstavka 1(a) Komisija določi in objavi na podlagi podatkov, ki so jih v skladu s členom 7 tega sklepa zbrale države članice. Za vsako referenčno vrednost iz Priloge I mora znašati 80. percentil povprečnih letnih vrednosti faktorjev uporabe zmogljivosti vseh naprav, ki proizvajajo zadevni proizvod. Povprečna letna vrednost faktorja uporabe zmogljivosti za vsako napravo, ki proizvaja zadevni proizvod, je enaka povprečni letni proizvodnji med letoma 2005 in 2008, deljeni z začetno nastavljeno zmogljivostjo.
Zadevni faktor uporabe zmogljivosti iz odstavkov 1(b) do (d) določijo države članice na podlagi ustrezno utemeljenih in neodvisno preverjenih informacij v zvezi z načrtovanim običajnim delovanjem naprave ter njenim vzdrževanjem, navadnim proizvodnim ciklom, energetsko učinkovitimi tehnologijami ter običajno uporabo zmogljivosti v zadevnem sektorju v primerjavi z informacijami po posameznem sektorju.
Pri določanju zadevnega faktorja uporabe zmogljivosti iz odstavka 1(d) v skladu z navedenim v prejšnjem stavku države članice upoštevajo tudi ustrezno utemeljene in neodvisno preverjene informacije v zvezi z intenzivnostjo emisij vhodnega materiala in tehnologijami z nizkimi emisijami toplogrednih plinov.
3. Za naprave, katerih zmogljivosti so bile bistveno povečane po 30. juniju 2011, države članice v skladu z odstavkom 1 določijo ravni dejavnosti samo za dodano zmogljivost tistih podnaprav, katere to bistveno povečanje zmogljivosti zadeva.
Za naprave, katerih zmogljivosti so bile bistveno zmanjšane po 30. juniju 2011, države članice v skladu z odstavkom 1 določijo ravni dejavnosti samo za zmanjšano zmogljivost tistih podnaprav, na katere se nanaša to bistveno zmanjšanje zmogljivosti.
Člen 19
Dodelitev pravic novim udeležencem
1. Za namene dodelitve pravic do emisij novim udeležencem, z izjemo dodelitev pravic napravam iz tretje alineje člena 3(h) Direktive 2003/87/ES, države članice izračunajo predhodno letno število pravic do emisij, ki bodo brezplačno dodeljene, z začetkom običajnega delovanja naprave za vsako podnapravo posebej, kot sledi:
(a)
za vsako podnapravo z referenčnimi vrednostmi za proizvode predhodno letno število pravic do emisij, dodeljenih brezplačno za zadevno leto, ustreza referenčni vrednosti posameznega proizvoda, pomnoženi z ravnjo dejavnosti za ustrezni proizvod;
(b)
za vsako podnapravo z referenčnimi vrednostmi za toploto predhodno letno število brezplačno dodeljenih pravic do emisij ustreza referenčni vrednosti za toploto za zadevno izmerljivo toploto iz Priloge I, pomnoženi z ravnjo dejavnosti po toploti;
(c)
za vsako podnapravo z referenčnimi vrednostmi za gorivo predhodno letno število brezplačno dodeljenih pravic do emisij ustreza referenčni vrednosti za gorivo iz Priloge I, pomnoženi z ravnjo dejavnosti po gorivu;
(d)
za vsako podnapravo z emisijami iz proizvodnih procesov predhodno letno število brezplačno dodeljenih pravic do emisij za dano leto ustreza ravni dejavnosti po procesu, pomnoženi z 0,9700.
Členi 10(4) do (6) in (8) ter 11, 12, 13 in 14 tega sklepa se smiselno uporabljajo za izračun predhodnega letnega števila brezplačno dodeljenih pravic do emisij.
2. Pri neodvisno preverjenih emisijah novih udeležencev, ki so bile povzročene pred začetkom običajnega delovanja, se dodatne pravice dodelijo na osnovi preteklih emisij izraženih v tonah ekvivalenta ogljikovega dioksida.
3. Predhodni skupni letni znesek brezplačno dodeljenih pravic do emisij je enak vsoti vseh predhodnih letnih števil brezplačno dodeljenih pravic do emisij vsem podnapravam, izračunanih v skladu z odstavkom 1, in dodatnih pravic iz odstavka 2. Uporablja se drugi stavek člena 10(7).
4. Države članice Komisiji nemudoma sporočijo predhodni skupni letni znesek brezplačno dodeljenih pravic do emisij. Pravice do emisij iz rezerve za nove udeležence, ki je bila vzpostavljena v skladu s členom 10a(7) Direktive 2003/87/ES, se dodelijo na osnovi „kdor prej pride, prej melje“, ob upoštevanju datuma prispetja omenjenega sporočila.
Komisija lahko predhodni skupni letni znesek brezplačno dodeljenih pravic do emisij za zadevno napravo zavrne. Če Komisija tega predhodnega skupnega letnega zneska brezplačno dodeljenih pravic ne zavrne, zadevna država članica začne z določanjem končne letne količine brezplačno dodeljenih pravic do emisij.
5. Končna letna količina brezplačno dodeljenih pravic do emisij ustreza predhodni skupni letni količini brezplačno dodeljenih pravic do emisij za vsako napravo, določeni v skladu z odstavkom 3 tega člena, letno popravljeni z linearnim faktorjem zmanjšanja iz člena 10a(7) Direktive 2003/87/ES, kot referenca pa se upošteva predhodni skupni letni znesek brezplačno dodeljenih pravic do emisij za zadevno napravo v letu 2013.
6. Če se do leta 2020 novim udeležencem dodeli ali nameni za dodelitev polovica količine pravic, ki so se odstopile novim udeležencem v skladu s členom 10a(7) Direktive 2003/87/ES, ne glede na količino pravic, dostopno v skladu s členom 10a(8) Direktive 2003/87/ES, Komisija oceni, ali je za zagotovitev poštenega upravljanja dostopa do rezerv potrebno vzpostaviti sistem za čakalno listo.
Člen 20
Dodelitev pravic novim udeležencem po bistvenem povečanju zmogljivosti
1. Kadar je bila naprava bistveno povečana po 30. juniju 2011, države članice po tem, ko upravljavec naprave predloži vlogo, in brez poseganja v dodeljevanje pravic napravi v skladu s členom 10, na podlagi metodologije iz člena 19 določijo število brezplačnih pravic do emisij, ki bodo dodeljene v zvezi z zadevnim povečanjem.
2. Države članice od upravljavca zahtevajo, da skupaj z vlogo predloži tudi dokaze o izpolnjevanju meril za bistveno povečanje zmogljivosti in da predloži podatke iz člena 17(3), na podlagi katerih bo sprejeta odločitev v zvezi z dodeljevanjem pravic. Države članice zlasti zahtevajo od upravljavca, da predloži podatke o dodani zmogljivosti in nastavljeni zmogljivosti podnaprave po tem, ko je bilo njeno bistveno povečanje zmogljivosti ocenjeno kot zadovoljivo s strani preveritelja v skladu z zahtevami iz člena 8. Pri navajanju kakršnih koli nadaljnjih sprememb zmogljivosti za določeno podnapravo se kot začetna nastavljena zmogljivost podnaprave upošteva nastavljena zmogljivost po tem bistvenem povečanju zmogljivosti.
Člen 21
Bistveno zmanjšanje zmogljivosti
1. Kadar je bila naprava bistveno zmanjšana po 30. juniju 2011, države članice določijo, v kolikšni meri se bo število pravic, ki bodo dodeljene, zmanjšalo v zvezi z zadevnim zmanjšanjem. Zato države članice zlasti zahtevajo od upravljavca, da predloži podatke o zmanjšanju zmogljivosti in nastavljeni zmogljivosti podnaprave po tem, ko je bilo njeno bistveno zmanjšanje zmogljivosti ocenjeno kot zadovoljivo s strani preveritelja v skladu z zahtevami iz člena 8. Pri navajanju kakršnih koli nadaljnjih sprememb zmogljivosti za določeno podnapravo se kot začetna nastavljena zmogljivost podnaprave upošteva nastavljena zmogljivost po tem bistvenem zmanjšanju zmogljivosti.
2. Države članice od predhodnega letnega zneska brezplačno dodeljenih pravic do emisij za vsako podnapravo odštejejo predhodni letni znesek brezplačno dodeljenih pravic do emisij za zadevno podnapravo, izračunan v skladu s členom 19(1), kadar gre za bistveno zmanjšanje zmogljivosti.
Države članice določijo predhodni skupni letni znesek za zadevno napravo po metodologiji, ki velja za določitev predhodnega skupnega letnega zneska, pred bistvenim zmanjšanjem zmogljivosti in končni skupni letni znesek brezplačno dodeljenih pravic do emisij za zadevno napravo v skladu s členom 10(9).
3. Dodelitev pravic napravi se ustrezno prilagodi od leta, ki sledi tistemu, v katerem je prišlo do zmanjšanja zmogljivosti, ali od leta 2013, če je do bistvenega zmanjšanja zmogljivosti prišlo pred 1. januarjem 2013.
Člen 22
Prenehanje opravljanja dejavnosti naprave
1. Kadar je izpolnjen kateri koli izmed naslednjih pogojev, se šteje, da je naprava prenehala opravljati svojo dejavnost:
(a)
dovoljenje za emisije toplogrednih plinov ali dovoljenje, veljavno v skladu z Direktivo 2008/1/ES, ali katero koli drugo ustrezno okoljsko dovoljenje je prenehalo veljati;
(b)
dovoljenja iz točke (a) so bila preklicana;
(c)
opravljanje dejavnosti naprave tehnično ni mogoče;
(d)
naprava ne opravlja dejavnosti, je pa opravljala dejavnost prej in njen ponovni zagon tehnično ni mogoč;
(e)
naprava ne opravlja dejavnosti, je pa opravljala dejavnost prej in upravljavec ne more zagotoviti, da bo zadevna naprava ponovno zagnana najpozneje 6 mesecev po prenehanju opravljanja dejavnosti. Države članice lahko to obdobje podaljšajo do največ 18 mesecev, če lahko upravljavec dokaže, da naprava v roku 6 mesecev ne more ponovno začeti z delovanjem zaradi izjemnih in nepredvidljivih okoliščin, katerim se ne bi bilo mogoče izogniti niti z izvajanjem potrebne skrbnosti in na katere upravljavec zadevne naprave ne more vplivati, zlasti gre pri tem za okoliščine, kot so naravne nesreče, vojna, vojne grožnje, teroristična dejanja, revolucija, upor, sabotaža ali vandalizem.
2. Odstavek 1(e) se ne uporablja za naprave v rezervi ali v pripravljenosti in naprave, ki svojo dejavnost opravljajo sezonsko, kadar so izpolnjeni vsi izmed naslednjih pogojev:
(a)
upravljavec ima dovoljenje za emisije toplogrednih plinov in vsa druga ustrezna dovoljenja;
(b)
tehnično je mogoče začeti z opravljanjem dejavnosti brez fizičnih sprememb na napravi;
(c)
vzdrževanje se redno izvaja.
3. Kadar naprava preneha opravljati svojo dejavnost, zadevna država članica tej napravi ne izda pravic do emisij od leta, ki sledi tistemu, v katerem je opravljanje dejavnosti prenehalo.
4. Države članice lahko začasno prenehajo dodeljevati pravice do emisij napravam iz odstavka 1(e), dokler se ne zagotovi, da bo naprava ponovno zagnana.
Člen 23
Delno prenehanje opravljanja dejavnosti naprave
1. Da je naprava opravljanje svoje dejavnosti deloma prenehala se šteje, kadar ena izmed podnaprav, ki prispeva najmanj 30 % h končnemu letnemu znesku brezplačno dodeljenih pravic do emisij ali k dodelitvi več kot 50 000 pravic, svojo raven dejavnosti v danem koledarskem letu zmanjša za najmanj 50 % v primerjavi z ravnjo dejavnosti, ki je bila upoštevana, ko so bile podnapravi dodeljene pravice v skladu s členom 9 ali, kjer je primerno, s členom 18 (v nadaljnjem besedilu: začetna raven dejavnosti).
2. Dodelitev pravic do emisij napravi, ki je deloma prenehala opravljati svojo dejavnost, se prilagodi od leta, ki sledi tistemu, v katerem je naprava deloma prenehala opravljati svojo dejavnost, ali od leta 2013, če je do delnega prenehanja prišlo pred 1. januarjem 2013, kot sledi:
Če se je raven dejavnosti podnaprave iz odstavka 1 v primerjavi z začetno ravnjo dejavnosti zmanjšala za 50 % do 75 %, se podnapravi dodeli le polovica prvotno dodeljenih pravic.
Če se je raven dejavnosti podnaprave iz odstavka 1 v primerjavi z začetno ravnjo dejavnosti zmanjšala za 75 % do 90 %, se podnapravi dodeli le 25 % prvotno dodeljenih pravic.
Če se je raven dejavnosti podnaprave iz odstavka 1 v primerjavi z začetno ravnjo dejavnosti zmanjšala za 90 % ali več, se zadevni podnapravi ne dodeli brezplačnih pravic.
3. Če raven dejavnosti podnaprave iz odstavka 1 doseže 50 % ali več v primerjavi z začetno ravnjo dejavnosti, se podnapravi, ki je deloma prenehala opravljati svojo dejavnost, dodeli pravice, ki so ji bile prvotno dodeljene, od leta, ki sledi tistemu koledarskemu letu, v katerem je raven dejavnosti presegla prag 50 %.
4. Če raven dejavnosti podnaprave iz odstavka 1 doseže 25 % ali več v primerjavi z začetno ravnjo dejavnosti, se podnapravi, ki je deloma prenehala opravljati svojo dejavnost, dodeli polovica pravic, ki so ji bile prvotno dodeljene, od leta, ki sledi tistemu koledarskemu letu, v katerem je raven dejavnosti presegla prag 25 %.
Člen 24
Spremembe v opravljanju dejavnosti naprave
1. Države članice zagotovijo, da upravljavec vsako leto do 31. decembra pristojnemu organu predloži vse pomembne podatke v zvezi s kakršnimi koli načrtovanimi ali že izvedenimi spremembami zmogljivosti, ravni dejavnosti in obratovanja naprave.
2. Kadar pride do sprememb zmogljivosti, ravni dejavnosti ali obratovanja, ki vplivajo na dodelitev pravic tej napravi, države članice ob uporabi elektronskega obrazca, ki ga zagotovi Komisija, Komisiji predložijo vse pomembne podatke v zvezi z zadevno napravo, vključno z revidiranim skupnim letnim zneskom brezplačno dodeljenih pravic do emisij, ki so določeni v tem sklepu, nakar se dodeli končni letni znesek brezplačno dodeljenih pravic do emisij. Komisija lahko revidirani predhodni skupni letni znesek brezplačno dodeljenih pravic do emisij za zadevno napravo zavrne.
POGLAVJE V
KONČNE DOLOČBE
Člen 25
Naslovniki
Ta sklep je naslovljen na države članice.
V Bruslju, 27. aprila 2011