PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 1138/2011
ze dne 8. listopadu 2011
o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla z dovozu některých mastných alkoholů a jejich směsí pocházejících z Indie, Indonésie a Malajsie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Evropskou komisí (dále jen „Komise“) po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Prozatímní opatření
(1)
Nařízením (EU) č. 446/2011 (2) (dále jen „prozatímní nařízení“) uložila Komise prozatímní antidumpingové clo z dovozu některých mastných alkoholů a jejich směsí (dále jen „mastné alkoholy“) pocházejících z Indie, Indonésie a Malajsie (dále jen „dotčené země“).
(2)
Řízení bylo zahájeno oznámením o zahájení řízení (dále jen „oznámení o zahájení řízení“) zveřejněným dne 13. srpna 2010 (3) na základě podnětu, který dne 30. června 2010 podali dva výrobci v Unii, Cognis GmbH (Cognis) a Sasol Olefins & Surfactants GmbH (Sasol) (společně dále jen „žadatelé“). Tyto dvě společnosti představují podstatnou část, v tomto případě více než 25 % celkové výroby výrobku, který je předmětem šetření, v Unii.
(3)
Jak je uvedeno v 9. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, období šetření dumpingu a újmy se týkalo období od 1. července 2009 do 30. června 2010 (dále jen „období šetření“ nebo „OŠ“). Zkoumání trendů významných pro posouzení újmy se týkalo období od 1. ledna 2007 do konce období šetření (dále jen „posuzované období“).
2. Následný postup
(4)
Po zveřejnění nejdůležitějších skutečností a úvah, na jejichž základě bylo rozhodnuto o uložení prozatímních antidumpingových opatření (dále jen „poskytnutí prozatímních informací“), předložilo několik zúčastněných stran k těmto prozatímním zjištěním písemné připomínky. Strany, které o to požádaly, dostaly možnost slyšení.
(5)
Komise nadále shromažďovala a ověřovala veškeré informace, jež považovala za nezbytné pro konečná zjištění.
(6)
Všechny strany byly následně informovány o nejdůležitějších skutečnostech a úvahách, na jejichž základě se zamýšlelo doporučit uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některých mastných alkoholů a jejich směsí pocházejících z Indie, Indonésie a Malajsie a s konečnou platností vybrat částky zajištěné prostřednictvím prozatímního cla (dále jen „poskytnutí konečných informací“). Všem stranám byla přiznána lhůta, v níž mohly k těmto poskytnutým konečným informacím vznést připomínky.
(7)
Ústní a písemné připomínky zúčastněných stran byly zváženy a ve vhodných případech zohledněny.
B. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
1. Dotčený výrobek
(8)
Jak je uvedeno v 10. a 11. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, dotčeným výrobkem jsou nasycené mastné alkoholy s uhlíkovým řetězcem C8, C10, C12, C14, C16 nebo C18 (nezahrnuje rozvětvené isomery) včetně jednotlivých nasycených mastných alkoholů (zvané rovněž „čisté frakce“) a směsi převážně obsahující kombinaci uhlíkových řetězců C6-C8, C6-C10, C8-C10, C10-C12 (běžně zařazované jako C8-C10), směsi převážně obsahující kombinaci uhlíkových řetězců C12-C14, C12-C16, C12-C18, C14-C16 (běžně zařazované jako C12-C14) a směsi převážně obsahující kombinaci uhlíkových řetězců C16-C18, pocházející z Indie, Indonésie a Malajsie, v současnosti kódů KN ex 2905 16 85, 2905 17 00, ex 2905 19 00 a ex 3823 70 00.
(9)
Poté, co byla uložena prozatímní opatření, některé strany namítly, že vymezení dotčeného výrobku není jednoznačné. Tyto strany tvrdily, že podle oznámení o zahájení řízení patří do rozsahu výrobků pouze lineární mastné alkoholy, nikoli tedy mastné alkoholy obsahující rozvětvené isomery nebo rozvětvené mastné alkoholy. Další strany uvedly, že nemá smysl vylučovat mastné alkoholy obsahující rozvětvené isomery vyrobené prostřednictvím oxo procesu, protože mají na trhu stejné využití jako lineární mastné alkoholy a představují pro ně konkurenci.
(10)
Bylo stanoveno, že všechny druhy mastných alkoholů, které jsou předmětem tohoto šetření, jak je uvedeno v 8. bodu odůvodnění, mají navzdory možným rozdílům z hlediska suroviny použité pro výrobu nebo rozdílům výrobního procesu stejné nebo velmi podobné základní fyzikální, chemické a technické vlastnosti a jsou používány ke stejným účelům. Možné odchylky dotčeného výrobku nemění jeho základní vymezení, jeho vlastnosti nebo způsob, jak jej vnímají různé strany.
(11)
Prozatímní rozhodnutí uvedené v oznámení o zahájení řízení o vyloučení mastných alkoholů obsahujících rozvětvené isomery z rozsahu výrobků a o vyloučení výroby rozvětvených mastných alkoholů těchto společností z vymezení výroby v Unii (včetně těch společností, které vyrábějí mastné alkoholy na základě oxo procesu) by proto mělo být zachováno. Jelikož ohledně dotčeného výrobku nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzují se 10. a 11. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Obdobný výrobek
(12)
Připomíná se, že ve 13. bodu odůvodnění prozatímního nařízení bylo s prozatímní platností rozhodnuto, že lineární mastné alkoholy a rozvětvené mastné alkoholy nejsou obdobnými výrobky, a že tedy údaje týkající se výrobců, kteří vyrábějí mastné alkoholy obsahující rozvětvené isomery, by měly být z analýzy újmy vyloučeny.
(13)
Jelikož ohledně obdobného výrobku nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzují se 12. a 13. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
C. DUMPING
1. Indie
1.1 Běžná hodnota
(14)
Jelikož ohledně stanovení běžné hodnoty nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění ve 14. až 18. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
1.2 Vývozní cena
(15)
Jelikož ohledně stanovení vývozní ceny nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění v 19. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
1.3 Srovnání
(16)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních a konečných informací oba indičtí vyvážející výrobci zopakovali svá tvrzení, že by se při výpočtu dumpingového rozpětí nemělo přihlížet k jejich prodeji, který se v období šetření uskutečnil pro jednoho z původních žadatelů v Unii (viz 22. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Tyto společnosti odůvodnily své tvrzení na základě skutečnosti, že článek 9.1 Antidumpingové dohody WTO stanoví, že výše ukládaného cla má představovat úplné dumpingové rozpětí nebo méně. Indičtí vyvážející výrobci také zmiňovali článek 2.4 Antidumpingové dohody WTO, podle kterého by mělo být učiněno spravedlivé srovnání mezi vývozní cenou a běžnou hodnotou. Na tomto základě tvrdili, že žadatel s nimi v době, kdy připravoval podání podnětu, vyjednal nákup značného množství výrobků za velmi nízké ceny, a že tedy ceny těchto operací nebyly stanoveny spravedlivě a z toho důvodu by tyto operace neměly být zahrnuty do výpočtu dumpingu.
(17)
Za prvé by mělo být poznamenáno, že skutečnost, že Antidumpingová dohoda WTO stanoví možnost uložit clo, které je nižší než úplné dumpingové rozpětí, nezakládá povinnost tak učinit. Ustanovení čl. 9 odst. 4 základního nařízení pouze ukládají povinnost omezit antidumpingové clo na úroveň, která postačuje k odstranění způsobené újmy. Navíc nebyly předloženy žádné důkazy o tom, že by strany ceny nevyjednaly svobodně. Zkoumáním celkových nákupů uvedeného žadatele bylo také zjištěno, že ceny vyjednané těmito dvěma indickými vyvážejícími výrobci odpovídaly dohodnutým cenám nákupu srovnatelných výrobků uvedeného žadatele od jiných dodavatelů. Navíc bylo zjištěno, že žadatel dovážel dotyčný výrobek od indických vyvážejících výrobců mnoho let, a ne jen v průběhu OŠ. Jeden vyvážející výrobce dále uvedl v ústním slyšení, jemuž předsedal úředník pro slyšení, že jejich ceny pro dotčeného žadatele byly strukturálně nižší než ceny účtované jiným zákazníkům. Závěrem, neexistují žádné důkazy o tom, že by ceny nebyly stanoveny spravedlivě pouze kvůli tomu, že kupujícím byl žadatel, a potvrzuje se odmítnutí tvrzení.
(18)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních a konečných informací oba indičtí vyvážející výrobci zopakovali svůj požadavek na úpravu měnového přepočtu podle čl. 2 odst. 10 písm. j) základního nařízení a tvrdili, že od listopadu 2009 docházelo k trvalému zhodnocování indické rupie (INR) oproti euru (EUR), což má rušivý účinek na výpočet dumpingu (viz 23. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Oba vyvážející výrobci přiznali, že jejich prodejní ceny byly v druhé polovině období šetření vyšší než prodejní ceny v první polovině tohoto období, ale tvrdili, že tento trend byl způsoben výhradně zvýšením nákladů na suroviny a obecným zlepšením podmínek na trhu po skončení hospodářské krize a že nebyl odrazem zhodnocování indické rupie oproti euru. Tyto společnosti navíc tvrdily, že i kdyby mohly své ceny pravidelně a v krátkých obdobích upravovat, nikdy by nemohly přesně předpovědět vývoj směnných kurzů pro budoucí období.
(19)
Šetřením se prokázalo, že i když se indická rupie ve druhé polovině OŠ postupně zhodnocovala oproti euru, u každého indického vývozního výrobce se prodejní ceny hlavních výrobků pro několik hlavních zákazníků měnily ve skutečnosti každý měsíc, zejména ve druhé polovině OŠ. Nic tudíž nenaznačuje, že prodejní ceny do Unie se ve stejné době nemohly měnit tak, aby se do nich promítly také změny směnných kurzů v průběhu 60 dnů, jak stanoví čl. 2 odst. 10 písm. j) základního nařízení a článek 2.4.1 Antidumpingové dohody WTO. Vzhledem k tomu, že v několika případech byly ceny často měněny, mohla být zohledněna také každá změna směnného kurzu. Kromě toho se tím prokázalo, že trh mastných alkoholů je obecně otevřený častým změnám cen. Proto i v případech, kdy se ceny měnily méně často, neexistují důkazy, že by to nebylo způsobeno podnikatelským rozhodnutím stran. Skutečnost, že ceny mohou být rychle upravovány tak, aby zohlednily změněnou situaci na trhu (v tomto případě údajně změny směnných kurzů), poskytla indickým vyvážejícím výrobcům možnost - pokud chtěli - zohlednit tyto změny ve svých prodejních cenách, což zjevně v řadě případů dělali. S ohledem na výše uvedené není úprava měnového přepočtu odůvodněna a tento požadavek se zamítá.
(20)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací jeden indický vyvážející výrobce uvedl, že úprava o rozdíly nepřímých daní přiznaná podle čl. 2 odst. 10 písm. b) základního nařízení, která byla provedena u určitých druhů výrobku, měla být také provedena u výrobků a směsí obsahujících uhlíkové řetězce C12 a C14, protože zaplacené clo ze surovin použitých pro tyto výrobky bylo při vývozu výrobku vráceno. V průběhu šetření však nebyly předloženy žádné na místě ověřitelné informace, které by dokládaly, že tato cla byla následně skutečně vrácena. Po konečném poskytnutí informací tato společnost tvrdila, že její námitky byly nesprávně pochopeny a že všechny suroviny použité k výrobě výrobků a směsí obsahujících uhlíkové řetězce C12 a C14 byly dovezeny bezcelně. Jelikož je třeba uhradit nepřímou daň, pokud jsou tyto suroviny následně zakomponovány do výrobků prodávaných na domácím trhu, společnost žádá úpravu běžné hodnoty u těchto konkrétních druhů výrobků. Důkazy předložené během inspekce však ukazují, že specifické suroviny potřebné k výrobě druhů výrobků obsahujících uhlíkové řetězce C12 a C14 a dovezené bezcelně v průběhu OŠ stačily pouze k výrobě zlomku vývozního odbytu tohoto výrobku, který uskutečnila společnost během OŠ. Je proto jisté, že nejméně dvě třetiny vyvezených výrobků obsahujících uhlíkové řetězce C12 a C14 byly vyrobeny s použitím surovin, za které bylo zaplaceno dovozní clo. Společnost nepředložila žádný důkaz o tom, že tyto bezcelně dovezené suroviny byly použity na prodej na vývoz do Unie, a nikoli na prodej na vývoz do třetích zemí, a tato námitka se proto zamítá.
(21)
Jelikož ohledně srovnání nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzuje se obsah 20. a 23. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
1.4 Dumpingové rozpětí
(22)
Jelikož ohledně výpočtu dumpingového rozpětí nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzuje se obsah 24. až 26. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
(23)
Výše dumpingu, která byla stanovena s konečnou platností, vyjádřená jako procentní podíl z čisté ceny CIF s dodáním na hranice Unie před proclením činí:
Společnost
Konečné dumpingové rozpětí
Godrej Industries Limited
9,3 %
VVF Limited
4,8 %
Všechny ostatní společnosti
9,3 %
2. Indonésie
2.1 Běžná hodnota
(24)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních a konečných informací jeden indonéský vyvážející výrobce tvrdil, že při testování ziskovosti operací neměly být prodejní, režijní a správní náklady přiřazeny jednotlivým operacím na základě obratu, protože to vedlo k tomu, že řada operací nebyla shledána ziskovými. Toto tvrzení bylo prozkoumáno, ale bylo zjištěno, že rozdělení prodejních, režijních a správních nákladů na jednotlivé operace na základě obratu je vhodnější vzhledem k jejich povaze, protože více souvisejí s hodnotou než s objemem. Je třeba poznamenat, že celková hodnota prodejních, režijních a správních nákladů rozdělených na každý druh výrobku je stejná bez ohledu na to, jaká z těchto dvou metod se použije na rozdělení těchto nákladů na jednotlivé operace. Operace, u kterých vyvážející výrobce zpochybnil výsledek zkoušky ziskovosti, byly přezkoumány a bylo potvrzeno, že tyto operace nebyly ziskové. Toto tvrzení se proto zamítá.
(25)
Tentýž indonéský vyvážející výrobce také uvedl, že při stanovení úrovně zisku použité při určení běžné hodnoty by neměl být vyloučen zisk z prodeje, k němuž na úrovni druhu výrobku nedošlo v běžném obchodním styku, protože více než 80 % celkového domácího prodeje bylo ziskového. V souvislosti s tímto tvrzením se připomíná, že určení prodeje uskutečněného v běžném obchodním styku se provádí na úrovni druhu výrobku, jak je objasněno v 29. až 32. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, protože se jedná o nejvhodnější způsob, jak přesně spojit prodejní ceny se souvisejícími výrobními náklady. Ustanovení čl. 2 odst. 6 základního nařízení navíc nevylučují případné rozdělení výrobku, který je předmětem šetření, podle druhů. Prodej, který nebyl uskutečněn v běžném obchodním styku, je proto vyloučen na úrovni druhu výrobku z výpočtu zisku použitého při určení běžné hodnoty. Tato námitka se proto zamítá.
(26)
Tentýž indonéský vyvážející výrobce také uvedl, že při určení běžné hodnoty některých druhů výrobku nebyly odečteny úpravy, které by vrátily běžné hodnoty na úroveň ceny ze závodu. Toto tvrzení bylo přijato a výpočet byl příslušným způsobem upraven.
(27)
Jelikož ohledně určení běžné hodnoty nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění v 27. až 33. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, která jsou opravena, jak je uvedeno ve 26. bodu odůvodnění tohoto nařízení.
2.2 Vývozní cena
(28)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací jeden indonéský vyvážející výrobce uvedl, že nebylo poskytnuto odůvodnění toho, že cena pro dovážející společnost v Unii, se kterou byl ve spojení, byla považována za nespolehlivou, ani odůvodnění určení vývozní ceny tohoto prodeje podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení. V této souvislosti je třeba poznamenat, že vnitropodnikové ceny mezi stranami ve spojení se nepovažují za spolehlivé, protože by mohly být uměle stanovovány na různých úrovních v závislosti na tom, co je výhodnější pro dotčené společnosti ve spojení. Z tohoto důvodu určení vývozní ceny podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení při použití přiměřeného ziskového rozpětí bez ohledu na skutečný zisk plynoucí z vnitropodnikových cen zamezuje jakýmkoli rušivým účinkům, které mohou nastat v důsledku vnitropodnikových cen. Tato námitka se proto zamítá.
(29)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací oba indonéští vývozci uvedli, že pro prodej na vývoz do Unie prostřednictvím dovozců ve spojení nacházejících se v Unii je ziskové rozpětí použité pro určení vývozní ceny podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení nevhodné. Oba tvrdili, že zisk, který byl použit v prozatímní fázi, se týkal pouze částečně spolupracujícího dovozce a nebyl ověřen, a nebyl proto spolehlivý. Proto navrhli, aby byl použit zisk ve výši 5 %, jak tomu bylo v jiných šetřeních. Vzhledem k nízké úrovni spolupráce nezávislých dovozců v tomto šetření se tato námitka přijímá a byla použita úroveň zisku ve výši 5 %, což odpovídá úrovním zisku použitým v předešlých šetřeních ve stejném odvětví.
(30)
Jelikož ohledně srovnání nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzuje se obsah 34. až 36. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, který je upraven, jak je objasněno ve 29. bodu odůvodnění tohoto nařízení.
2.3 Srovnání
(31)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací oba indonéští vývozci poukázali na to, že pro prodej prostřednictvím příslušných obchodníků ve spojení ve třetí zemi neměly být provedeny žádné úpravy o rozdíly v provizích podle čl. 2 odst. 10 písm. i). Obě společnosti tvrdily, že jejich výrobní společnosti v Indonésii a příslušní obchodníci ve spojení v Singapuru tvoří jeden hospodářský subjekt a že obchodníci ve třetí zemi jednají jako vývozní oddělení jejich indonéských společností ve spojení. V obou případech však výrobce v Indonésii přímo fakturuje domácí prodej i určitý prodej na vývoz do třetích zemí a obchodníci v Singapuru dostávají zvláštní provizi. U jedné z indonéských společností pokrývá tato ve smlouvě uvedená provize pouze prodej na vývoz. Obchodníci ve třetí zemi navíc také prodávají výrobky vyrobené jinými výrobci, v jednom případě také výrobci nikoli ve spojení. Oba obchodníci ve spojení v Singapuru proto zcela zřejmě plní funkce, které se podobají funkcím obchodního zástupce, který pracuje na provizním základě. Tato námitka se proto zamítá.
(32)
V návaznosti na konečné poskytnutí informací indonéská vláda a jeden indonéský vyvážející výrobce zopakovali tvrzení o jednom hospodářském subjektu, o němž se mluví v předchozím bodě. Argumentovali tím, že ve věci Matsushita v. Rada (4) již Soudní dvůr rozhodl, že to, že výrobce uskutečňuje jisté prodejní funkce, neznamená, že výrobní a obchodní společnost nemohou tvořit jeden hospodářský subjekt. Kromě toho tvrdili, že prodej do třetích zemí, který uskutečňuje přímo vývozce bez účasti obchodníka v Singapuru, představuje pouze malý procentní podíl prodeje na vývoz a že Soud prvního stupně (dnes Tribunál) rozhodl ve věci Interpipe (5), že malý objem přímého prodeje výrobcem ještě nedokazuje, že neexistuje jeden hospodářský subjekt. Nakonec poukázali na to, že ve věci Canon v. Rada (6) to, že prodejní dceřiná společnost vystupovala také jako distributor výrobků od jiných společností, nemělo vliv na to, že byla shledána jedním hospodářským subjektem.
(33)
I když Soudní dvůr ve věci Matsushita v. Rada rozhodl, že instituce v tomto případě měly právo na stanovisko, že výrobce spolu s jednou či několika distribučními společnostmi pod jeho kontrolou tvoří hospodářský subjekt, třebaže sám vykonává některé prodejní funkce, nevyplývá z toho nezbytně povinnost vždy považovat výrobce a jeho prodejní společnosti ve spojení za jeden hospodářský subjekt. Navíc - na rozdíl od indonéského vyvážejícího výrobce - výrobní společnost ve věci Matsushita v. Rada sama přímo neprodávala. Zadruhé, v rozsudku ve věci Interpipe bylo uvedeno, že přímý prodej vyvážejícím výrobcem představoval jen malý procentní podíl celkového objemu prodeje do Unie, což byl pouze jeden prvek, který Soud prvního stupně při analýze zkoumal. Důležitější je, že Soud zdůraznil skutečnost, že tento přímý prodej směřoval do nových členských států pouze na přechodné období. Naproti tomu v tomto případě z dostupných důkazů vyplývá, že přímý prodej ze strany výrobce do některých třetích zemí není dočasný, nýbrž - přinejmenším zpravidla - strukturální, tj. trvalý. U každého dotčeného výrobce navíc tento prodej představuje značný procentní podíl jeho domácího prodeje. Nakonec je třeba uvést, že ve věci Canon v. Rada zahrnoval prodej prováděný prodejní dceřinou společností vyvážejícího výrobce na domácím trhu další výrobky, které byly prodávány toliko pod jinou obchodní značkou, nicméně vyráběny byly všechny samotným vyvážejícím výrobcem. Tato námitka se proto opět zamítá.
(34)
Jedna indonéská společnost dále tvrdila, že i kdyby neměl být přijat koncept jednoho hospodářského subjektu, Komise uložila „zdvojené rozpětí“ tím, že od vývozní ceny nezávislým odběratelům v Unii odečetla zisk dovozce ve spojení v Unii i provizi obchodníka ve spojení ve třetí zemi. Tyto dvě položky však byly zohledněny pro různé účely a byly odečteny samostatně. Jak je objasněno v 28. bodu odůvodnění, je vývozní cena prodeje na vývoz prostřednictvím dovozců ve spojení v Unii určena podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení na základě ceny, za kterou jsou dovezené výrobky poprvé znovu prodány nezávislému kupujícímu. V těchto případech se provede úprava pro zisk, aby se stanovila spolehlivá vývozní cena franko hranice Unie. Provize pro obchodníka ve spojení ve třetí zemi byla naopak odečtena podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení. Tato námitka se proto zamítá.
(35)
Společnost dále uvedla, že pokud by měla být vývozní cena upravena o provizi obchodníka ve spojení ve třetí zemi podle čl. 2 odst. 10 písm. i), měla by být provedena stejná úprava běžné hodnoty, protože tento obchodník koordinuje také domácí prodej. Písemná smlouva mezi obchodníkem a výrobcem v Indonésii však zahrnuje pouze prodej na vývoz. Domácí prodej navíc fakturuje společnost v Indonésii. Tato námitka se proto zamítá.
(36)
Ohledně úpravy podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení se má za to, že je vhodné použít přiměřené ziskové rozpětí nezávisle na skutečně dosaženém zisku na základě vnitropodnikových cen, aby se zamezilo jakýmkoli rušivým účinkům, které mohou nastat v důsledku vnitropodnikových cen. Jak již bylo učiněno v předchozích případech (7), skutečná zisková rozpětí obchodníků ve třetí zemi použitá v prozatímní fázi byla proto nahrazena ziskem ve výši 5 %, který se považuje za přiměřený zisk z činností obchodních společností v chemickém odvětví.
(37)
Další indonéská společnost uvedla, že u prodeje prostřednictvím jejího dovozce ve spojení v Unii Komise odečetla náklady na provizi dvakrát. Společnost tvrdila, že při určení vývozní ceny podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení byly provedeny úpravy o prodejní, režijní a správní náklady dovozce ve spojení i o náklady na provizi jako přímé náklady prodeje. Vzhledem k tomu, že náklady na provizi jsou již zahrnuty v prodejních, režijních a správních nákladech, výsledkem bylo dvojí odečtení nákladů na provizi. Tato námitka byla shledána opodstatněnou a výpočet byl příslušným způsobem upraven.
(38)
Jedna společnost zopakovala požadavek na úpravu o rozdíly ve fyzických vlastnostech, a to na základě toho, že dotčený výrobek vyváží do Unie v kapalné i pevné formě, zatímco na domácím trhu jej prodává pouze v pevné formě, a že ceny za kapalnou formu jsou nižší než ceny za výrobek, který je předmětem šetření, v pevné formě (viz 39. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Na podporu tohoto požadavku společnost předložila kopii dvou faktur za prodej na další vývozní trhy. Tento důkaz však v této pozdní fázi řízení nebylo možné ověřit, ani se nedalo zjistit, zda se zmíněné rozdíly vztahovaly na všechny případy, kde nastaly výše uvedené rozdíly ve fyzických vlastnostech. Tento požadavek se proto zamítá.
(39)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací jeden indonéský vývozce uvedl, že úroková sazba použitá v prozatímním nařízení pro výpočet úvěrových nákladů jeho dovozce ve spojení v Unii byla neúměrná, a navrhl použít úrokovou sazbu vycházející z hodnot, které pro období šetření zveřejnila Deutsche Bundesbank. Vzhledem k tomu, že hodnota úrokové sazby použité pro výpočet úvěrových nákladů této společnosti v prozatímním nařízení vycházela z informací, které poskytly další strany, a tyto informace tedy odrážejí jejich konkrétní finanční situaci, která se nutně netýká daného dovozce ve spojení, tato námitka byla přijata a výpočet byl příslušným způsobem upraven.
(40)
Jelikož ohledně srovnání nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění v 37. až 40. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, které jsou upraveny tak, jak je objasněno ve 36., 37. a 39. bodu odůvodnění tohoto nařízení.
2.4 Dumpingové rozpětí
(41)
Jelikož ohledně výpočtu dumpingového rozpětí nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzuje se obsah 41. a 42. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
(42)
Výše dumpingu, která byla stanovena s konečnou platností, vyjádřená jako procentní podíl z čisté ceny CIF s dodáním na hranice Unie před proclením činí:
Společnost
Prozatímní dumpingové rozpětí
P.T. Ecogreen Oleochemicals
7,3 %
P.T. Musim Mas
5,4 %
Všechny ostatní společnosti
7,3 %
3. Malajsie
3.1 Běžná hodnota
(43)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací jeden z malajsijských vyvážejících výrobců uvedl, že zkouška ziskovosti při posouzení běžného obchodního styku (viz 46. bod odůvodnění prozatímního nařízení) neměla vycházet z váženého průměru ročních nákladů výroby, ale vzhledem k dennímu kolísání ceny hlavní suroviny měly být použity jednotlivé náklady každé domácí operace. S ohledem na toto tvrzení je třeba zdůraznit, že Komise důsledně využívá jako srovnávací ukazatel pro zkoušku ziskovosti vážený průměr nákladů výroby. Tento formát, kterým se společnost řídila ve své odpovědi na dotazník, byl základem inspekce na místě, při které došlo ke sladění údajů oznámených společností a jejího účetnictví. Požadavek použít náklady výroby na základě operací, který by představoval významné odchýlení od běžného postupu Komise, byl poprvé uveden v připomínkách společnosti k dokumentu prozatímních informací a odpovídající číselné údaje proto nemohly být ověřeny na místě. Je třeba také konstatovat, že listy o nákladech jednotlivých operací, které společnost předložila na podporu svého požadavku, vycházejí do značné míry z odhadů a nejsou tedy přesnějšími a reprezentativnějšími údaji o nákladech než údaje, které společnost původně oznámila a které byly ověřeny na místě. Závěrem by mělo být poznamenáno, že struktura poskytnutých nových listů o nákladech neumožňuje sladění s touto částí zpráv o řízení, které byly ověřeny na místě. Tato námitka se proto zamítá.
(44)
Malajsijský vývozce, který neměl žádný domácí prodej (viz 51. bod odůvodnění prozatímního nařízení), uvedl, že hodnoty prodejních, režijních a správních nákladů a zisku použité pro výpočet běžné hodnoty by neměly vycházet z váženého průměru skutečných hodnot zjištěných pro ostatní dva vyvážející výrobce, kteří prodávají obdobný výrobek na malajsijském trhu. Společnost uvedla, že tyto hodnoty nejsou reprezentativní, protože společnost používá odlišné výrobní metody a odlišnou základní surovinu. S ohledem na toto tvrzení by mělo být připomenuto, že při výpočtu běžné hodnoty byly použity vlastní výrobní náklady této společnosti. Pouze hodnoty prodejních, režijních a správních nákladů vycházely z čísel získaných od ostatních dvou malajsijských vyvážejících výrobců. Pokud jde o zisk, ten byl určen tak, jak je vysvětleno ve 45. bodu odůvodnění tohoto nařázení. Za druhé, společnost neobjasnila údajný účinek použité výrobní metody na prodejní, režijní a správní náklady. Dále se konstatuje, že pouze omezená část výroby společnosti je založena na údajně odlišné výrobní metodě, zatímco značná část výrobků je vyráběna na základě stejného výrobního procesu a za použití stejných základních surovin jako v případě ostatních dvou malajsijských výrobců. Proto je vyvozen závěr, že společnost neprokázala, že použité hodnoty nebyly reprezentativní, a toto tvrzení se odmítá.
(45)
Tentýž malajsijský vývozce dále uvedl, že pokud Komise přesto použije údaje od dvou dalších vývozců za účelem určení prodejních, režijních a správních nákladů, měly by tyto údaje vycházet z váženého průměru hodnot všech domácích operací těchto vyvážejících výrobců, a nikoli pouze těch, které se týkají ziskových operací. Tento požadavek byl v zásadě přijat. Co se tedy týče prodejních, režijních a správních nákladů, potvrzuje se, že k určení běžné hodnoty byly použity průměrné prodejní, režijní a správní náklady všech domácích operací těchto dvou malajsijských vyvážejících výrobců. Údaje použité k tomuto výpočtu byly ověřeny v průběhu inspekčních návštěv v příslušných malajsijských společnostech. Pokud jde o určení zisku, je třeba poznamenat, že nebylo možné zjistit výši zisku na základě částek vzniklých a docílených u dalších dvou vyvážejících výrobců. Výsledkem takového výpočtu je totiž celková ztráta. Na tomto základě tedy nebylo možné stanovit údaje o zisku. S ohledem na to se zamítá tvrzení malajsijského vývozce, že k určení běžné hodnoty lze jako částku zisku použít zápornou částku. Pojem zisku totiž nezbytně implikuje kladnou částku. Bylo rovněž zváženo, zda lze určit výši zisku na základě ziskového prodeje vyvážejícího výrobce v Malajsii, avšak tento přístup byl zamítnut, protože by byl v rozporu s nálezem WTO ve věci týkající se dovozu bavlněného ložního prádla z Indie (8). Proto podle čl. 2 odst. 6 písm. c) základního nařízení musí výpočet zisku vycházet z jakékoli jiné rozumné metody a nejsou-li k dispozici jiné dostupné údaje, za nejvhodnější základ pro stanovení zisku se pokládá dlouhodobá obchodní úroková míra v Malajsii. Tato metoda se ve smyslu čl. 2 odst. 6 písm. c) základního nařízení považovala za konzervativní, rozumnou a nejvhodnější. Konstatuje se, že takto určené ziskové rozpětí nepřevyšuje zisk realizovaný jinými vyvážejícími výrobci z prodeje výrobků stejné obecné kategorie na domácím trhu země původu.
(46)
Jelikož ohledně stanovení běžné hodnoty nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění ve 44. až 51. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, avšak s úpravou, která je vysvětlena ve 45. bodu odůvodnění tohoto nařízení.
3.2 Vývozní cena
(47)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací dva malajsijští vývozci uvedli, že u prodeje na vývoz do Unie prostřednictvím dovozců ve spojení nacházejících se v Unii bylo ziskové rozpětí použité pro určení vývozní ceny podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení nevhodné. Jedna ze společností opřela svá tvrzení o hodnoty ziskovosti za období šetření některých evropských obchodníků, se kterými nebyla ve spojení. V této souvislosti by mělo být poznamenáno, že tyto hodnoty nelze považovat za reprezentativní, protože uvedení obchodníci obchodují s širokým rozsahem chemických výrobků a v jednom případě je obchodník také výrobcem. Proto se odmítají jako spolehlivý srovnávací ukazatel. Druhá společnost uvedla, že její dovozce ve spojení v Unii by neměl být považován za distributora, ale za obchodního zástupce ve spojení, a proto by úprava prodejních, režijních a správních nákladů a zisku při určení vývozní ceny neměla překročit procentní podíl provize, která je běžně přiznávána nezávislým obchodním zástupcům obchodujícím v tomto odvětví. Jako srovnávací ukazatel společnost předložila své dohody s nezávislými obchodními zástupci. Tento požadavek byl dále rozpracován po konečném poskytnutí informací argumentem, že v případě wolframových elektrod (9) byl zisk dovozce ve spojení shledán spolehlivým a byl přijat pro účely určení vývozní ceny. V reakci na toto tvrzení je třeba poznamenat, že čl. 2 odst. 9 základního nařízení nestanoví odlišné zacházení s dovozci ve spojení, kteří údajně jednají jako distributoři, a dovozci, kteří údajně jednají jako obchodní zástupci.
Ustanovení čl. 2 odst. 9 vyžaduje úpravy o všechny náklady vzniklé mezi dovozem a novým prodejem a o zisk. Dále je třeba poznamenat, že šetřením bylo zjištěno, že společnost ve spojení se nachází v Unii. Tato společnost má mimo jiné na starosti objednávky odběratelů a fakturaci dotčeného výrobku, který vyrábí její vývozce ve spojení, a současně je odpovědná za zajišťování celního odbavení v Unii. Skutečnost, že určité činnosti vykonává vývozce ve spojení před dovozem, neznamená, že by vývozní cena nesměla být znovu určena na základě ceny, za kterou došlo k dalšímu prodeji prvnímu nezávislému odběrateli, a že by neměly být provedeny nezbytné úpravy podle čl. 2 odst. 9. Rozdíly ve funkcích, které společnost uvádí, ve srovnání s dalšími dovozci ve spojení se obvykle odrážejí v prodejních, režijních a správních nákladech, kde Komise použila skutečné údaje společnosti. Proto toto tvrzení nemůže být přijato. Dále je třeba poznamenat, že ve výše zmíněném případě wolframových elektrod byl dovozce ve spojení dále integrován do druhotného výrobku vyráběného skupinou ve spojení a vykonával rovněž jiné činnosti než jen činnosti příslušející obchodní společnosti. Pro tak složitou strukturu proto nebyl zisk dovozců, kteří nejsou ve spojení, shledán dostatečně reprezentativním. Situace v tomto případě není srovnatelná se situací dotyčného malajsijského dovozce ve spojení, který vykonává pouze obchodní funkce. Z důvodů objasněných v 29. bodu odůvodnění je však dané ziskové rozpětí upraveno na 5 %. Jelikož ohledně stanovení vývozní ceny nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění v 52. až 54. bodu odůvodnění prozatímního nařízení s výše zmíněnou úpravou.
3.3 Srovnání
(48)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací jeden malajsijský vývozce zopakoval tvrzení (viz také 57. bod odůvodnění prozatímního nařízení), že jeho dovozce ve spojení v Unii je ve skutečnosti vývozním oddělením výrobce a že v případě úplné úpravy o prodejní, režijní a správní náklady a zisk podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení by došlo při stanovení vývozní ceny ze závodu k nadměrnému odpočtu. Společnost tvrdila, že by měla být případně provedena podobná úprava při výpočtu běžné hodnoty. Tento požadavek byl znovu zopakován v podání po konečném poskytnutí informací. V této souvislosti však nebyl předložen žádný nový argument, který by vedl ke změně závěrů. Zejména se připomíná, že faktury odběratelům v Unii vystavovala společnost ve spojení a že tato společnost přijímala platby od odběratelů v Unii. Dále je třeba uvést, že prodej, který uskutečnila společnost ve spojení, zahrnoval přirážku. Rovněž finanční účetnictví společnosti ve spojení prokazovalo, že hradila běžné prodejní, režijní a správní náklady, které vznikly mezi dovozem a dalším prodejem. Společnost ve spojení tedy skutečně plní obvyklé funkce dovozce. Závěrem by mělo být poznamenáno, že výrobce v Malajsii také uskutečňoval přímý prodej nezávislým odběratelům v Unii a dalších zemích. Pokud jde o posledně uvedenou otázku, společnost se odvolala na rozsudek ve věci Interpipe a použila obdobné argumenty jako indonéští vyvážející výrobci. Z důvodů vysvětlených v 33. bodu odůvodnění tohoto nařízení jsou okolnosti tohoto případu jiné než okolnosti posuzované v rozsudku ve věci Interpipe. Místo toho bylo v této souvislosti zdůrazněno tvrzení malajsijského vývozce, že nezávislý prodej společnosti sjednával jeho dovozce ve spojení v Unii, který vystupoval jako vývozní oddělení malajsijské společnosti, což protiřečí vysvětlení podanému během inspekční návštěvy, podle něhož klíčovou úlohu hrála mateřská společnost v Japonsku. Výše uvedená zjištění vedou k závěru, že úprava o prodejní, režijní a správní náklady a zisk by se měla zachovat a že žádná podobná úprava výpočtu běžné hodnoty není opodstatněná.
(49)
Stejná společnost také tvrdila, že při opětovném určení vývozní ceny byly některé prodejní náklady jejího dovozce ve spojení odečteny dvakrát. Výpočty byly zkontrolovány a vzhledem k tomu, že bylo zjištěno, že tvrzení je odůvodněné, byly příslušným způsobem upraveny.
(50)
Jeden z malajsijských vývozců tvrdil, že srovnání mezi běžnou hodnotou a vývozní cenou by nemělo být založeno na druzích výrobku určených podle kontrolních čísel výrobku (PCN), ale na základě vlastních kódů výrobků společnosti. Podle této společnosti kontrolní čísla výrobku použitá v šetření nezachytí dostatečně podrobně zvláštní rysy výrobního procesu a rozdíly v nákladech a cenách. Na podporu tohoto tvrzení společnost zmínila některé ze svých výrobků, které byly vyrobeny pomocí odlišných výrobních procesů a s jinými základními surovinami, což vedlo k vyšším jednotkovým nákladům výroby. Je třeba poznamenat, že tato námitka nebyla vznesena ani v prozatímní fázi šetření, ani při inspekci na místě. Použití vlastních kódů výrobků společnosti při výpočtu by navíc neřešilo problém odlišných výrobních metod, protože stejné výrobní kódy společnosti byly také použity pro výrobky vyrobené odlišnými výrobními procesy. Tato námitka se proto zamítá.
(51)
Jelikož ohledně srovnání nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění v 55. až 58. bodu odůvodnění prozatímního nařízení s úpravou vysvětlenou ve 49. bodu odůvodnění tohoto nařízení.
3.4 Dumpingové rozpětí
(52)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací jeden malajsijský výrobce, který nevyvážel do Unie, vznesl připomínku k 60. bodu odůvodnění prozatímního nařízení a uvedl, že v Malajsii existují další výrobci dotčeného výrobku. V této souvislosti se konstatuje, že existence dalšího výrobce v Malajsii, který nevyváží do Unie, nemění zjištění ohledně úrovně spolupráce v Malajsii, jelikož nebyl předložen důkaz, že na šetřené společnosti nepřipadá veškerý vývoz dotčeného výrobku do Unie v průběhu OŠ. Tentýž malajsijský výrobce navíc kritizoval to, že výrobci jako on, kteří během OŠ nevyváželi do Unie, by podléhali zbytkovému clu. V této souvislosti je třeba poznamenat, že společnosti, které během OŠ nevyvážely do Unie, nemohou mít individuální sazbu cla. Jakmile však tyto společnosti začnou vyvážet nebo uzavřou neodvolatelný závazek k prodeji do Unie, mohou požádat o přezkum pro nové vývozce v souladu s čl. 11 odst. 4 základního nařízení, jehož výsledkem může být individuální celní rozpětí, budou-li splněny podmínky stanovené v tomto článku.
(53)
Jeden z malajsijských výrobců uvedl, že hodnota CIF použitá jako základ pro výpočet procentního podílu dumpingového rozpětí by neměla vycházet z ceny k proclení, ale měla by být zpětně vypočtena z ceny dalšího prodeje očištěné o všechny náklady vzniklé v Unii po dovozu. Vzhledem k tomu, že však cena CIF byla použita jako základ hodnoty celních prohlášení na hranicích Unie a nezdá se, že by byla přiznána nesprávně, má být stejná cena použita jako základ výpočtu procentního podílu dumpingového rozpětí. Společnost tvrdila, že mezi souvisejícími dodávkami z Malajsie a celním odbavením za účelem opětovného prodeje v Unii existuje časová mezera. I kdyby však faktury k celnímu odbavení byly vystaveny později a s cenami podle hodnocení zásob metodou FIFO, přesto je pořád základem pro výpočet celní hodnoty vnitropodniková cena, a nikoli cena při opětovném prodeji. Proto se tato námitka zamítá.
(54)
Jelikož ohledně výpočtu dumpingového rozpětí nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzuje se obsah 59. a 60. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
(55)
Výše dumpingu, která byla stanovena s konečnou platností, vyjádřená jako procentní podíl z čisté ceny CIF s dodáním na hranice Unie před proclením činí:
Společnost
Konečné dumpingové rozpětí
KL-Kepong Oleomas Sdn. Bhd.
3,3 %
Emery Oleochemicals (M) Sdn. Bhd.
5,3 %
Fatty Chemicals Malaysia Sdn. Bhd.
5,7 %
Všechny ostatní společnosti
5,7 %
D. ÚJMA
1. Předběžné poznámky
(56)
Po vyhlášení prozatímního nařízení bylo zjištěno, že je nutné v důsledku administrativní chyby provést menší opravy hodnot spotřeby. Vedlo to k menším změnám objemu prodeje, podílu výrobního odvětví Unie na trhu a podílu dotčených zemí na trhu. Tyto opravy však nemají významný dopad na trendy a závěry učiněné ohledně spotřeby, objemu prodeje, podílu výrobního odvětví Unie na trhu a podílu dotčených zemí na trhu v průběhu posuzovaného období na trhu Unie.
2. Výroba v Unii a výrobní odvětví Unie
(57)
Jak je uvedeno v 62. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, bylo zjištěno, že obdobný výrobek vyráběli dva žadatelé a malí výrobci v Unii. Jak je zmíněno v 11. a 12. bodu odůvodnění tohoto nařízení výrobci, kteří vyrábějí mastné alkoholy obsahující rozvětvené isomery, byli vyloučeni z vymezení výroby mastných alkoholů v Unii. Bez ohledu na skutečnost objasněnou v 58. bodu odůvodnění tohoto nařízení se potvrzuje výrobní odvětví Unie, jak je vymezeno v 62. a 63. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
(58)
Jednoho ze dvou žadatelů ovládla společnost, která se účastní tohoto řízení jako uživatel. Po vyhlášení prozatímního nařízení tento žadatel zaujal neutrální stanovisko.
(59)
Některé strany tedy zpochybnily úroveň podpory nebo postavení ve vztahu k šetření a uvedly, že podpora šetření musí být zachována v průběhu celého šetření.
(60)
Zkoumáním tohoto tvrzení se prokázalo, že zbývající žadatel představuje více než 40 % celkové výroby v Unii, tedy více než 25 % celkové výroby v Unii a 100 % výrobců mastných alkoholů v Unii vyjadřuje tomuto podnětu podporu nebo je proti němu. Prahovým hodnotám ve výši 25 % a 50 %, které vyžaduje čl. 5 odst. 4 základního nařízení, je tedy v plném rozsahu vyhověno a postavení lze potvrdit.
(61)
Některé strany uvedly, že vzhledem k tomu, že oba žadatelé dováželi dotčený výrobek v průběhu období šetření, neměli by být považováni za součást výrobního odvětví Unie. Bylo však ověřeno, že procentní podíl výrobku, který tyto společnosti dovážely z dotčených zemí, nebyl ve srovnání s jejich výrobou obdobného výrobku významný. Tento dovoz měl navíc převážně dočasný charakter. Proto lze potvrdit, že hlavní činností těchto společností je výroba a prodej obdobného výrobku. Potvrzují se proto 62. až 63. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Spotřeba v Unii
(62)
Jelikož ohledně spotřeby v Unii nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se 64. až 66. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Dovoz do Unie z dotčených zemí a cenové podbízení
4.1. Souhrnné posouzení
(63)
Řada stran vznesla námitku proti skutečnosti, že v prozatímním nařízení bylo pro tyto tři dotčené země provedeno souhrnné posouzení. Podle jejich názoru nebyly splněny podmínky pro souhrnné posouzení podle čl. 3 odst. 4 základního nařízení. Konkrétně namítaly, že souhrnné posouzení vylučuje zjištěné negativní cenové podbízení u jedné země. Navíc uvedly, že trendy objemů prodeje se pro tyto tři vyvážející země v průběhu posuzovaného období lišily a že přístup k surovinám a použité suroviny se v těchto třech vyvážejících zemích také lišily. Závěrem bylo zmíněno, že prodej na vývoz z jedné z dotčených zemí byl uskutečněn prostřednictvím společností ve spojení. Podle jejich názoru mezi dotčenými zeměmi existovaly různé podmínky hospodářské soutěže na trhu v Unii. Ustanovení čl. 3 odst. 4 základního nařízení stanoví, že pokud jsou předmětem antidumpingového šetření současně výrobky dovezené z více zemí, posuzují se účinky tohoto dovozu souhrnně pouze tehdy, je-li zjištěno, že: a) dumpingové rozpětí zjištěné ve vztahu k dovozu z každé jednotlivé země není nepatrné ve smyslu čl. 9 odst. 3 uvedeného nařízení a objem dovezených výrobků z každé jednotlivé země není zanedbatelný a b) souhrnné posouzení účinků dovozu je vhodné s ohledem na podmínky hospodářské soutěže mezi dováženými výrobky a na podmínky hospodářské soutěže mezi dováženými výrobky a obdobným výrobkem Unie.
a)
Jak je objasněno v odstavci 4.3.2 prozatímního nařízení, objem dumpingového dovozu každé dotčené země nebyl zanedbatelný a existence dumpingového dovozu byla v posuzovaném období významná.
b)
Bylo zjištěno, že podmínky hospodářské soutěže a tvorba cen v dotčených zemích byly podobné mezi dováženými výrobky a obdobným výrobkem, zejména v průběhu OŠ. Jak je vysvětleno ve 127. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, úroveň odstranění újmy v dotčených zemích byla výrazně nad minimálním prahem 2 %. Cenové podbízení tedy přesně neodráží situaci, která by nastala na trhu s účinnou cenovou soutěží. Navíc byly u každé z dotčených zemí prozkoumány prodejní kanály a cenové trendy a - jak je ukázáno v níže uvedené tabulce - bylo zjištěno, že jsou podobné. Dovozní ceny dotčených zemí vykazovaly klesající trend a v průběhu období šetření byly ve srovnání s průměrnými cenami výrobního odvětví Unie zvláště nízké.
Dovoz podle údajů Eurostatu (upraveno tak, aby byl zahrnut pouze dotčený výrobek)
2007
2008
2009
OŠ
Průměrná cena v EUR/t Malajsie
911
944
799
857
Index: 2007 = 100
100
104
88
94
Meziroční změna v %
3,6
-15,4
7,3
Průměrná cena v EUR/t Indonésie
996
1 169
899
912
Index: 2007 = 100
100
117
90
92
Meziroční změna v %
17,3
-23,1
1,4
Průměrná cena v EUR/t Indie
997
1 141
897
915
Index: 2007 = 100
100
114
90
92
Meziroční změna v %
14,4
-21,4
2,1
(64)
Potvrzují se proto 67. až 70. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4.2 Objem, cena a podíl dumpingového dovozu z dotčených zemí na trhu
(65)
Jelikož ohledně objemu, ceny a podílu dumpingového dovozu z dotčených zemí na trhu nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se 71. až 73. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4.3 Cenové podbízení
(66)
Strany uvedly, že existují rozdíly v cenách surovin mezi mastnými alkoholy vyrobenými z přírodních olejů a tuků a ze syntetických zdrojů, jako je ropa nebo minerální olej, a že mělo být zavedeno další kritérium kontrolního čísla výrobku (PCN), aby se zohlednily rozdíly v nákladech výroby vyplývající z různých výrobních procesů. Kontrolní čísla výrobku jsou však vytvořena na základě individuálních vlastností každé dílčí kategorie položek, které vyhovují vymezení dotčeného výrobku, a nikoli na základě ceny každé z těchto položek. Navíc bylo zjištěno, že nejsou žádné významné rozdíly mezi základními vlastnostmi mastných alkoholů vyrobených z přírodních olejů a tuků a mastných alkoholů vyrobených z ropy nebo minerálního oleje, a že ani rozdíl v nákladech výroby není takový, aby vyžadoval odlišení kontrolního čísla výrobku. Toto tvrzení se proto odmítá.
(67)
Některé strany uvedly, že číselné údaje o promítnutí nákladů po dovozu, které činí okolo 3 % dovozní ceny, jež byly použity pro určení úrovně cenového podbízení dotčených zemí, byly nejasné a že se zdá, že v tomto případě byly nevhodné. Informace ověřené v průběhu šetření však prokázaly, že dovážející strany, jako jsou dovozci a uživatelé, musí zaplatit tuto částku nákladů po dovozu, aby uvolnily dotčený výrobek pro volný oběh na trhu Unie. Tyto strany navíc nepředložily žádný důkaz, který by naznačoval, že by náklady po dovozu nebyly v tomto případě správně stanoveny. Toto tvrzení bylo tedy odmítnuto. Metodika použitá pro výpočet cenového podbízení, jak je objasněna v 74. a 75. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, se tedy potvrzuje.
5. Hospodářská situace výrobního odvětví Unie
5.1 Předběžné poznámky
(68)
Navzdory změně vlastnictví zmíněné v 58. bodu odůvodnění se mělo za to, že údaje, které poskytl žadatel, jenž odstoupil, a které byly ověřeny v jeho prostorách, by neměly být automaticky vyloučeny z analýzy újmy, protože jeho výroba zůstává součástí výroby v Unii.
(69)
Některé strany uvedly, že určité údaje poskytnuté ze strany výrobního odvětví Unie, zejména o jejich nákupu dotčeného výrobku pocházejícího z Indie, Malajsie a Indonésie, by měly být vyloučeny z analýzy újmy a výpočtu rozpětí újmy, protože veškerá údajná újma týkající se tohoto nákupu by byla újmou, kterou si výrobní odvětví Unie přivodilo samo. Jak je však uvedeno v 63. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, tento nákup byl způsoben hlavně dočasným uzavřením jednoho z výrobních míst jednoho výrobce. Tento nákup navíc nebyl ve srovnání s celkovou výrobou žadatelů významný. Neexistovaly tedy žádné přesvědčivé důvody pro vyloučení nákupu uvedených výrobců z analýzy újmy nebo výpočtu úrovně pro odstranění újmy.
(70)
Předběžné poznámky uvedené v 76. bodu odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzují.
5.2 Výroba, výrobní kapacita a využití kapacity, prodej a podíl na trhu
(71)
Jelikož ohledně výroby, výrobní kapacity, využití kapacity, prodeje a podílu výrobního odvětví Unie na trhu nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se 77. až 81. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.3 Průměrné jednotkové ceny výrobního odvětví Unie
(72)
Po vyhlášení prozatímního nařízení bylo zjištěno, že v důsledku administrativní chyby je třeba provést opravy průměrných jednotkových cen výrobního odvětví Unie. Níže uvedená tabulka ukazuje změněný trend jednotkové ceny výrobního odvětví Unie v posuzovaném období.
Jednotková cena při prodeji nezávislým odběratelům v Unii
2007
2008
2009
OŠ
Index: 2007 = 100
100
123
102
96
Meziroční změna v %
22,6 %
-16,9 %
-5,3 %
Zdroj: odpovědi na dotazník
(73)
Oproti tomu, co je uvedeno v 84. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, ceny výrobního odvětví Unie poklesly v posuzovaném období o 4 %. K významnému snížení došlo mezi roky 2008 a 2009 s dalším poklesem v průběhu OŠ. V tomto období poklesly prodejní ceny o 22 %. Výše uvedená změna nemá žádný dopad na závěr týkající se hospodářské situace výrobního odvětví Unie a vzhledem k tomu, že ohledně průměrných jednotkových cen výrobního odvětví Unie nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se 82. a 83. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.4 Stav zásob, zaměstnanost, mzdy a produktivita, ziskovost, peněžní tok, investice, návratnost investic a schopnost získat kapitál, růst, velikost skutečného dumpingového rozpětí
(74)
Některé strany tvrdily, že není možné, aby byla výrobnímu odvětví Unie způsobena újma, protože společnosti, které jsou součástí výrobního odvětví Unie, jsou vertikálně integrované a dovážely dotčený výrobek ze třetích zemí. Proto mohly použít dovážený výrobek pro navazující stupně své výroby a prodat vlastní výrobu, která není zisková.
(75)
Je třeba poznamenat, že u určitých antidumpingových šetření mají výrobci, jako jsou výrobci oceli a výrobci chemických výrobků, zahrnutí v těchto případech do vymezení výrobního odvětví Unie, navazující činnost a že část jejich výroby dotčeného výrobku je určena pro vlastní spotřebu. V takové situaci je však možná existence podstatné újmy pro výrobní odvětví Unie šetřena výhradně u výroby a prodeje dotčeného výrobku. V tomto případě byla podstatná újma zjištěna u činnosti s dotčeným výrobkem, jak je objasněno v 77. až 93. bodu odůvodnění prozatímního nařízení. Strany neposkytly žádné důkazy prokazující, že zjištění obsažená v těchto bodech odůvodnění jsou nesprávná a že výrobnímu odvětví Unie nebyla v průběhu období šetření způsobena podstatná újma. Toto tvrzení se tudíž odmítá.
(76)
Některé strany uvedly, že uzavření určité výrobní kapacity ze strany žadatelů poskytlo zavádějící pohled na údajnou újmu, která jim byla způsobena. Tyto strany tvrdily, že v Unii existovali další výrobci, kteří přispěli ke kapacitě v Unii, a že na základě investic do nové kapacity se kapacita výrobního odvětví Unie zvýšila. To sotva svědčí o výrobním odvětví, kterému by byla způsobena újma. Další strany uvedly, že pokles investic neznamená újmu, nýbrž přemístění výroby mimo Unii.
(77)
Šetřením bylo zjištěno (viz 78. bod odůvodnění prozatímního nařízení), že výrobní kapacita výrobního odvětví Unie se v roce 2008 zvýšila o 9 %, ale poté klesla o 10 % během OŠ. Byl to výsledek přijatých rozhodnutí, která čelila konkurenci z dotčených zemí, a následná dočasná uzavření výrobních kapacit byla rovněž způsobena tlakem dumpingového dovozu. V 89. bodu odůvodnění prozatímního nařízení bylo ohledně investic zjištěno, že se investice vynaložené ze strany výrobního odvětví Unie v Unii snížily v průběhu posuzovaného období o 35 %. To je jeden z několika činitelů újmy, který umožnil v 92. a 93. bodu odůvodnění prozatímního nařízení vyvodit závěr, že výrobnímu odvětví Unie byla v průběhu období šetření způsobena podstatná újma.
(78)
Jelikož ohledně stavu zásob, zaměstnanosti, mezd a produktivity, ziskovosti, peněžního toku, investic, návratnosti investic a schopnosti získat kapitál, růstu a velikosti skutečného dumpingového rozpětí nebyly předloženy další připomínky, potvrzují se 85. až 91. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.5 Vývoj po období šetření
(79)
Některé strany tvrdily, že neexistují žádné důkazy, že by výrobnímu odvětví Unie byla způsobena podstatná újma, a skutečnost, že jeden ze dvou původních žadatelů přestal šetření podporovat, prokázala, že mu žádná újma způsobena nebyla. Argumentovalo se také tím, že ukazatele újmy u zbývajícího žadatele neprokázaly stav újmy.
(80)
Je třeba poznamenat, že daná společnost nenapadla šetření, nýbrž zaujala neutrální stanovisko. Proto se pořád mělo za to, jak je objasněno v 57. bodu odůvodnění, že je vhodné ponechat oba výrobce v Unii jako součást výrobního odvětví Unie.
(81)
Bylo uváděno, že v období po uplynutí OŠ došlo ke zřetelnému nárůstu cen a že tento cenový vývoj v tomto období povede ihned k realizaci zisku ze strany žadatelů, kteří sami ohlásili ve svých veřejných výkazech za období 2010-2011 lepší výsledky.
(82)
Některé strany uváděly, že v období po uplynutí OŠ došlo k významnému zlepšení situace výrobního odvětví Unie, a zdůrazňovaly, že některé společnosti plánují výstavbu nových výrobních zařízení v Unii. Tvrdilo se také, že vzhledem k nedávnému zvýšení dovozních cen by se měla opatření pozastavit nebo uložit v podobě minimální dovozní ceny (MDC).
(83)
Události, ke kterým došlo po období šetření, se obvykle v antidumpingovém šetření nezohledňují. Kromě toho nebyly předloženy žádné důkazy, které by naznačovaly, že uvedené události po období šetření jsou zřejmé, nesporné a trvalé. Pokud se jedná o jakékoli pozastavení konečných opatření, mělo by se na ně pohlížet z hlediska vývoje po období šetření, který by byl trvalý.
(84)
Pokud jde o uložení MDC, má se za to, jak je vysvětleno v bodech 123 až 126, že nenastaly okolnosti, jež by jej odůvodňovaly. Proto se všechna výše uvedená tvrzení odmítají.
6. Závěr ohledně újmy
(85)
Šetřením bylo potvrzeno, že většina ukazatelů újmy týkajících se výrobního odvětví Unie vykazovala v průběhu posuzovaného období klesající trend. Na základě výše uvedeného se potvrzuje závěr vyvozený v 92. a 93. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, že výrobnímu odvětví Unie byla v období šetření způsobena podstatná újma.
E. PŘÍČINNÁ SOUVISLOST
1. Účinky dumpingového dovozu
(86)
Jedna strana poznamenala, že analýza ve 108. bodu odůvodnění prozatímního nařízení je chybná, protože se zdá, že vytváří vazbu mezi celkovým a nepřetržitým poklesem spotřeby a nárůstem dovozu, zatímco podle této strany se dovoz z dotčených zemí vyvíjel v souladu se spotřebou.
(87)
Mělo by být skutečně upřesněno, že - jak je zmíněno v 64. až 66. bodu odůvodnění prozatímního nařízení - spotřeba v průběhu posuzovaného období celkově vzrostla o 2 %. To však nezpochybňuje skutečnost, že v průběhu posuzovaného období došlo k významnému celkovému nárůstu objemu a podílu levného dumpingového dovozu z dotčených zemí na trhu (viz 96. bod odůvodnění prozatímního nařízení), zatímco velikost trhu zůstala téměř nezměněna a zatímco výrobní odvětví Unie ztratilo zejména od roku 2009 do období šetření důležitý podíl na trhu.
(88)
Některé strany argumentovaly, že trendy dovozu z dotčených zemí nejsou spojeny se zhoršením hospodářské situace výrobního odvětví Unie, zejména s objemem prodeje, hodnotou prodeje a ziskovostí. Tyto strany tvrdí, že když v roce 2008 vzrostl dovoz, došlo ke zlepšení ziskovosti výrobního odvětví Unie, a poté, když byl dovoz stálý, ziskovost významně poklesla.
(89)
Navzdory výše uvedenému tvrzení byla šetřením zjištěna celková korelace mezi levným dumpingovým dovozem a újmou, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, v průběhu celého posuzovaného období (viz 95. až 98. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Šetřením bylo také prokázáno, že v posuzovaném období nemohlo dojít k zotavení výrobního odvětví Unie v důsledku vyššího výskytu levného dumpingového dovozu na trh Unie. Proto by mělo být toto tvrzení odmítnuto.
(90)
Bylo také uvedeno, že se vyskytovaly rozdíly v trendech dovozu podle druhů alkoholu vyráběných některými vyvážejícími výrobci a že by proto měla být pro tyto alkoholy provedena samostatná analýza újmy. Různé druhy, které jsou zahrnuty do rozsahu výrobků, však mají stejné základní vlastnosti. Šetření neodhalilo žádný významný rozdíl mezi mastnými alkoholy vyrobenými z různých surovin. V tomto případě proto nejsou důvody pro zavedení samostatné analýzy trendů podle druhu alkoholu.
(91)
Argumentovalo se také tím, že újmu nelze přičítat Indii, protože její dovoz se v posuzovaném období nezvýšil, zejména když není zohledněn nákup ze strany žadatelů. Bylo však zjištěno, že dovoz z Indie na trh v Unii byl realizován za dumpingové ceny a že rozpětí újmy bylo značně vyšší, než je nepatrná úroveň ve výši 2 %. Kromě toho, jak je objasněno v 63. až 65. bodu odůvodnění, byly pro tyto tři dotčené země splněny podmínky pro souhrnné posouzení. Toto tvrzení by tedy mělo být odmítnuto.
(92)
Argumentovalo se také tím, že újma nemohla být přičítána společnostem, které neuplatnily rozpětí cenového podbízení, nebo - z tohoto důvodu - celkovému dovozu z Indonésie.
(93)
Jak bylo vysvětleno v 63. až 65. bodu odůvodnění, byly splněny všechny podmínky souhrnného posouzení dotčeného dovozu. Za účelem analýzy újmy a její příčiny byly tedy účinky, které měl levný dumpingový dovoz z dotčených zemí na výrobní odvětví Unie, posouzeny společně. To, že nedochází k cenovému podbízení, navíc nevylučuje existenci podstatné újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie. Jak bylo také objasněno ve 124. až 127. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, bylo zjištěno, že cena účtovaná ze strany výrobního odvětví Unie nebyla dostačující na to, aby pokryla všechny výrobní náklady a zajistila přiměřené ziskové rozpětí, které by mohla zajistit při neexistenci dumpingového dovozu v průběhu období šetření. Tato námitka se proto zamítá.
(94)
Jelikož ohledně účinků dumpingového dovozu nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzují se 95. až 98. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Účinky jiných činitelů
(95)
Několik stran uvedlo, že skutečná příčina újmy, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, by měla být přičtena finanční krizi, protože hlavní újma pro toto výrobní odvětví nastala, když se stabilizoval dovoz z dotčených zemí. Bylo také zmíněno, že zhoršení ziskovosti výrobního odvětví Unie bylo podobné jako to, které bylo zaznamenáno u dalších společností působících v chemickém odvětví.
(96)
Krize sehrála úlohu ve výkonu výrobního odvětví Unie. Trendy činitelů újmy, jako je využití kapacity a objem prodeje, prokazují, že se situace výrobního odvětví Unie s krizí zhoršovala a se zotavením trhu poněkud zlepšovala. Šetřením však bylo prokázáno, že toto zlepšení neumožnilo zotavení výrobního odvětví Unie, jehož hospodářská situace se velmi lišila od situace převládající na počátku posuzovaného období. Kromě toho, jak je zmíněno v 89. bodu odůvodnění, rok 2008, právě před začátkem finanční krize, byl rokem nejvyššího nárůstu dumpingového dovozu z dotčených zemí a nejprudšího poklesu objemu prodeje výrobního odvětví Unie. Po tomto roce nedošlo k zotavení výrobního odvětví Unie a na trhu Unie se i nadále vyskytoval v masivním měřítku dumpingový dovoz. Z těchto důvodů je zřejmé, že bez ohledu na další činitele k podstatné újmě způsobené výrobnímu odvětví Unie přispěl v průběhu období šetření do značné míry dumpingový dovoz. Toto tvrzení se proto odmítá.
(97)
Některé strany také uvedly, že skutečnou příčinou údajné újmy pro výrobní odvětví Unie byl dovoz z dalších třetích zemí, pokles poptávky, vyšší ceny surovin a absence řádného přístupu k těmto surovinám, špatná strategická rozhodnutí přijatá ze strany výrobního odvětví Unie, konkurenční tlak na jejich navazujícím trhu, pokles výroby dotčeného výrobku určeného pro vlastní spotřebu a obecná změna tržních podmínek a konkurenční situace na trhu Unie.
(98)
Stojí za zmínku, že výše uvedené strany nebyly schopné doložit svá tvrzení a prokázat, že příčinnou vazbu mezi újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie a dumpingovým dovozem přerušují činitele jiného druhu, než je levný dumpingový dovoz z dotčených zemí.
(99)
Některé strany uvedly, že Komise neprovedla zkoumání možného dopadu prodeje rozvětvených mastných alkoholů na prodej dotčeného výrobku ze strany výrobního odvětví Unie a účinků, který měl na hospodářskou situaci tohoto odvětví. Šetření se zaměřilo na výrobek, jehož vymezení je v 8. až 12. bodu odůvodnění, a žádná strana nepředložila spolehlivé údaje, které by umožnily posoudit možný negativní dopad rozvětvených mastných alkoholů na hospodářskou situaci výrobního odvětví Unie. Toto tvrzení se tedy odmítá.
(100)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky týkající se účinků jiných činitelů, potvrzují se 99. až 106. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Závěr ohledně příčinné souvislosti
(101)
Šetřením nebyla zjištěna skutečnost, která by naznačovala, že by existovaly jiné činitele než levný dumpingový dovoz z dotčených zemí, které by přerušovaly příčinnou vazbu mezi podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie a dumpingovým dovozem.
(102)
Jelikož ohledně příčinné souvislosti nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se 107. až 110. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
F. ZÁJEM UNIE
1. Výrobní odvětví Unie
(103)
Jelikož ohledně zájmu výrobního odvětví Unie nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se 112. a 113. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Dovozci
(104)
Jelikož ohledně zájmu dovozců nebyly předloženy připomínky, potvrzují se 115. a 116. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Uživatelé
(105)
Připomíná se, že pro posouzení možného dopadu antidumpingových opatření na uživatele v Unii se šetření soustředilo hlavně na souhrnné údaje, které poskytlo pět velkých uživatelských společností, které byly navštíveny v prozatímní fázi.
(106)
Na tomto základě bylo s prozatímní platností zjištěno, že podíl nákladů dotčeného výrobku na celkových nákladech výroby této skupiny je značný a podle konečného výrobku činí od 10 % do 20 %. Dostupné údaje však byly přezkoumány a na základě nových výpočtů a opravy některých hodnot bylo zjištěno, že tento rozsah činí od 15 % do 25 %. Podobně bylo zjištěno, že i průměrné ziskové rozpětí u činnosti, při níž se využívá dotčený výrobek, činí pro tuto skupinu pěti navštívených společností přibližně 6 %; nové výpočty prokazují vyšší průměrné ziskové rozpětí, které se pohybuje okolo 7,5 %. Závěrem byl také opraven průměrný podíl činnosti, při níž se používá dotčený výrobek, na celkové činnosti. Tento podíl byl s prozatímní platností stanoven přibližně na 22 %, zatímco podle nových výpočtů byl zjištěn procentní podíl ve výši 25 %.
(107)
Po vyhlášení prozatímního nařízení reagovala řada uživatelů a k poskytnutým konečným informacím vznesla připomínky. Napadli výběr pěti uživatelských společností uvedených ve 118. bodu odůvodnění prozatímního nařízení a uvedli, že údaje použité pro posouzení možného dopadu opatření na uživatelské výrobní odvětví nejsou transparentní, nejsou založeny na reprezentativních stranách a jsou založeny na nízkém počtu stran. Argumentovalo se tím, že analýza by měla zohlednit údaje, které poskytli všichni uživatelé spolupracující při šetření.
(108)
Jak je však uvedeno ve 117. a 118. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, zatímco 21 spolupracujících společností dohromady představovalo v období šetření okolo 25 % celkového nákupu dotčeného výrobku ze strany Unie, pět společností využitých pro posouzení zájmu uživatelů představovalo okolo 18 % tohoto nákupu a 72 % nákupu dotčeného výrobku ze strany spolupracujících uživatelů. Kromě toho, že těchto pět uživatelů bylo reprezentativních z hlediska objemu nákupu dotčeného výrobku, byli velmi dobře reprezentativní z hlediska různých odvětví činnosti uživatelského výrobního odvětví. Těchto pět navštívených společností je skutečně různorodou skupinou, která zahrnuje nejen výrobce prvního využití, tj. výrobce povrchově aktivních látek, ale také uživatele povrchově aktivních látek a uživatele v navazujících stupních.
(109)
Přesto však byla provedena širší analýza a byly zohledněny všechny informace, které předložili spolupracující uživatelé. Zejména bylo provedeno konkrétní posouzení možného dopadu antidumpingových cel na výrobce povrchově aktivních látek jako na samostatnou skupinu, protože tato skupina by potenciálně mohla být uložením opatření nejvíce postižena. Další samostatná analýza byla provedena u druhé skupiny uživatelů zahrnující všechny ostatní uživatelské společnosti, které při šetření spolupracovaly.
(110)
Byla provedena simulace s cílem posoudit možný účinek průměrného cla z dovozu mastných alkoholů ve výši 5 % nejdříve na všechny spolupracující uživatele a poté na tyto dvě samostatné skupiny. Výsledek simulace prokázal, že konečný dopad tohoto průměrného cla na celkové náklady výroby pro činnosti využívající dotčený výrobek by byl pro všechny uživatele přibližně 0,09 %, zatímco dopad stejného cla na navazující výrobek využívající dotčený výrobek by byl pro skupinu výrobců povrchově aktivních látek přibližně 0,05 % a pro druhou skupinu společností by byl přibližně 0,29 %.
(111)
Analýza rovněž prokázala, že výrobci povrchově aktivních látek dosahovali nižšího ziskového rozpětí v těch odvětvích, kde se využíval šetřený výrobek. Tato skupina však dovezla v průběhu OŠ z dotčených zemí jen asi 2,6 % svých celkových nákupů šetřeného výrobku. Procentní podíl činnosti výrobců povrchově aktivních látek využívajících mastné alkoholy na jejich celkovém obratu činí přibližně 24 %. Konečný dopad na výrobní náklady výrobků včetně výrobku, který je předmětem šetření, je tedy i při uložení průměrného dumpingového cla ve výši 5 % velmi omezený a na jejich celkovou ziskovost je dokonce zanedbatelný.
(112)
Někteří výrobci povrchově aktivních látek přesto tvrdili, že jim antidumpingová cla zabrání volně nakupovat suroviny, a povedou tak k narušení v jejich tržním segmentu.
(113)
Jak je uvedeno ve 120. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, úroveň antidumpingových cel a možný dopad na uživatelské výrobní odvětví a na navazující trh nevytváří závažné překážky pro dovoz dotčeného výrobku. Šetřením bylo potvrzeno, že konečná antidumpingová cla nemohou narušit navazující trh. Současně by nemělo být obtížné, aby výrobci povrchově aktivních látek přenesli toto poměrně nízké zvýšení nákladů do konečné ceny svých výrobků. Proto se tvrzení, že antidumpingová cla povedou k narušení navazujícího trhu, odmítají.
(114)
Po zveřejnění konečných zjištění někteří uživatelé trvali na tom, že výrobci v Unii jim odmítli dodávat zboží, přičemž bylo jen málo alternativ pro dodávky. Jak je nicméně uvedeno ve 120. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, relativně nízká úroveň navržených opatření by neměla vyloučit možnost dovážet dotčený výrobek. Výrobci v Unii mimoto v posuzovaném období nevyužívali při výrobě celou kapacitu. Kromě toho je možné dovážet i z jiných třetích zemí, na které se opatření nevztahují, a z údajů Eurostatu o dovozu mastných alkoholů ze zbytku světa po OŠ vyplývá, že tento dovoz roste, což svědčí o tom, že údajné nebezpečí nedostatečného zásobení není opodstatněné. Toto tvrzení bylo proto odmítnuto.
(115)
Některá sdružení uživatelů, která se nepřihlásila ve lhůtě stanovené v bodě 5.3 oznámení o zahájení řízení, tvrdila, že v posouzení zájmu Unie nebyla zohledněna jejich stanoviska, zejména co se týče možného dopadu opatření na malé a střední podniky a na specifická odvětví. Je však třeba poznamenat, že ke všem připomínkám těchto sdružení se v tomto šetření přihlédlo. Jak je navíc zmíněno ve 109. bodu odůvodnění, v posouzení zájmu Unie byly zohledněny všechny informace předložené spolupracujícími uživateli. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(116)
Několik stran tvrdilo, že pokud dojde k uložení daných opatření, mělo by být jejich trvání omezeno na dobu maximálně dvou let. Podle základního nařízení se konečné antidumpingové opatření obvykle ukládá na dobu pěti let. Jelikož žádná z těchto stran neprokázala, že je dvouleté období v souladu s požadavkem v čl. 11 odst. 1 základního nařízení dostatečné na to, aby došlo k vyrovnání účinku dumpingu, jenž působí újmu, nezdá se, že existuje pádný důvod, proč uplatnit jinou než běžnou délku trvání opatření. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(117)
Jelikož ohledně zájmu uživatelů nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzuje se, že uložení konečných opatření na dovoz dotčeného výrobku by nebylo proti zájmu Unie, a potvrzují se tedy 117. až 121. bod odůvodnění tohoto nařízení.
4. Závěr ohledně zájmu Unie
(118)
Na základě výše uvedených skutečností může být potvrzen závěr vyvozený ve 122. bodu odůvodnění prozatímního nařízení. Neexistují žádné přesvědčivé důvody pro neuložení konečných antidumpingových cel z dovozu mastných alkoholů z dotčených zemí.
G. KONEČNÁ ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
1. Úroveň pro odstranění újmy
(119)
Připomíná se, že ziskové rozpětí použité pro výpočet cílového zisku v prozatímní fázi bylo 7,7 %. Žadatelé tvrdili, že vhodnější by byl cílový zisk ve výši 15 %. V této souvislosti by mělo být poznamenáno, že nepředložili ověřitelné důkazy na podporu tvrzení, že cílový zisk je příliš nízký. Proto se navrhuje, aby byl potvrzen prozatímní cílový zisk ve výši 7,7 %, který vychází ze ziskového rozpětí za celou činnost v oblasti alkoholů, kterého dosáhl jeden žadatel ve svém posledním ziskovém roce před prudkým zvýšením levného dumpingového dovozu.
(120)
Některé strany tvrdily, že hodnota 7,7 % není realistická a je příliš vysoká. Pro určení úrovně pro odstranění újmy navrhovaly použít nižší ziskové rozpětí od 3 % do 5 %. Toto tvrzení však nebylo doloženo žádnými důkazy, které by prokázaly, že navrhovaný zisk by byl ziskem, kterého by výrobní odvětví Unie mohlo dosáhnout, kdyby nedocházelo k dumpingovému dovozu na trhu Unie; tvrzení proto nebylo přijato.
(121)
Některé strany tvrdily, že Komise chybně určila úroveň pro odstranění újmy na základě rozpětí prodeje pod cenou, zatímco měla použít rozpětí cenového podbízení. V tomto případě se nemělo za to, že by rozpětí cenového podbízení bylo vhodným základem pro určení úrovně pro odstranění újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie, protože by neodráželo úroveň ceny, které by mohlo být dosaženo, kdyby nedocházelo k dumpingovému dovozu na trhu Unie. Tato námitka byla tedy zamítnuta.
(122)
Na tomto základě mohou být potvrzena prozatímní rozpětí újmy vyjádřená jako procentní podíl z ceny CIF na hranice Unie před proclením, jak je uvedeno ve 127. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Konečná opatření
2.1 Forma konečných opatření
(123)
Jak je uvedeno v 79. až 84. bodě odůvodnění, některé strany mimo jiné tvrdily, že současná opatření by se měla pozastavit, jelikož vývoj na trhu Unie (zvýšení ceny dotčeného výrobku), který nastal po období šetření, je zřejmý, nesporný a trvalý. Tvrdily též, že případná konečná opatření by neměla mít podobu valorického cla, a spíše by měla být uložena ve formě MDC.
(124)
Má se nicméně za to, že okolnosti tohoto konkrétního případu nezdůvodňují uložení minimální dovozní ceny. Tato forma opatření by se dala snadno obejít vzhledem k povaze dotčeného výrobku a složitých firemních struktur dotčených vývozců.
(125)
Nutno však přiznat, že trh s daným výrobkem je cenově citlivý, a proto by bylo rozumné minimalizovat dopad konečných opatření na uživatele v Unii pro případ možného výrazného růstu cen dotčeného výrobku. Proto se považuje za vhodné změnit formu konečných opatření z valorických cel na specifická cla.
(126)
Očekává se, že tato forma opatření do určité míry omezí možný nežádoucí negativní dopad na uživatele v případě, že zvýšení cen bude výrazné a rychlé. Pokud by na druhé straně došlo ke snížení cen, specifická cla by zajistila dostatečnou ochranu výrobců v Unii. Základem specifických cel jsou hodnoty CIF vývozů Unie spolupracujících společností během OŠ, přepočtené na eura pomocí měsíčních směnných kurzů a vynásobené (podle pravidla nižšího cla) buď dumpingovým rozpětím, nebo rozpětím újmy, cokoli z toho je nižší.
(127)
Dva vyvážející výrobci v této souvislosti namítli, že místo měsíčního by se měl použít průměrný roční směnný kurz. Nutno však poznamenat, že v souladu s obvyklou praxí se k přepočtu měn v antidumpingovém šetření používají měsíční směnné kurzy. To byl také případ tohoto šetření. Tato námitka byla tedy zamítnuta.
(128)
Žadatel tvrdil, že při stanovení specifických cel měly být použity současné ceny mastných alkoholů, nikoli hodnoty CIF během OŠ. Je třeba poznamenat, že specifická cla se stanovují na základě výpočtu dumpingu a újmy za období šetření. Nebyly předloženy žádné řádné argumenty, jež by zdůvodňovaly to, aby se v tomto případě při výpočtu specifických cel vycházelo z období po OŠ. Proto byla tato námitka zamítnuta.
2.2 Uložení konečných opatření
(129)
Po zveřejnění prozatímních opatření se přihlásil potenciální vyvážející výrobce a uvedl, že zbytková celní sazba by měla být stanovena na úrovni nejvyššího uloženého cla, a nikoli na úrovni nejvyššího dumpingového rozpětí zjištěného u Indonésie. Zbytkové clo se však stanoví na úrovni nižší z hodnot odpovídajících zbytkovému dumpingovému rozpětí nebo zbytkovému rozpětí újmy při použití pravidla menšího cla. Tato námitka byla tedy zamítnuta.
(130)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti se má za to, že v souladu s čl. 9 odst. 4 základního nařízení by měla být ohledně dovozu dotčeného výrobku uložena v souladu s pravidlem menšího cla konečná antidumpingová opatření na úrovni nižší z hodnot odpovídajících dumpingovému rozpětí a rozpětí újmy.
(131)
Všechny strany byly informovány o podstatných skutečnostech a úvahách, na jejichž základě se zamýšlelo doporučit uložení konečných antidumpingových cel. Rovněž jim byla přiznána lhůta, ve které mohly k poskytnutí konečných informací předkládat svá vyjádření. Připomínky, které strany předložily, byly řádně přezkoumány a zjištění byla v případě potřeby odpovídajícím způsobem upravena.
(132)
Navrhovaná konečná antidumpingová cla jsou následující:
Země
Společnost
Konečné specifické antidumpingové clo (EUR/t čisté hmotnosti)
Indie
VVF Limited
46,98
Všechny ostatní společnosti
86,99
Indonésie
P.T. Musim Mas
45,63
Všechny ostatní společnosti
80,34
Malajsie
KL-Kepong Oleomas Sdn.Bhd.
35,19
Emery Oleochemicals (M) Sdn. Bhd.
61,01
Fatty Chemical Malaysia Sdn. Bhd.
51,07
Všechny ostatní společnosti
61,01
(133)
Individuální sazby antidumpingového cla pro jednotlivé společnosti uvedené v tomto nařízení jsou výlučně použitelné na dovoz dotčeného výrobku vyrobeného těmito společnostmi, tedy konkrétně uvedenými právnickými osobami. Na dovoz dotčeného výrobku vyrobeného jakoukoli jinou společností, která není konkrétně uvedena v tomto nařízení spolu s názvem a adresou, včetně subjektů ve spojení se zde konkrétně uvedenými společnostmi, se tyto sazby nevztahují a na takový dovoz by měla se použít celní sazba pro „všechny ostatní společnosti“.
(134)
Všechny žádosti o uplatňování těchto individuálních sazeb antidumpingových cel pro jednotlivé společnosti (např. po změně názvu subjektu nebo po založení nových výrobních nebo prodejních subjektů) by měly být neprodleně zaslány Komisi (10) se všemi náležitými údaji, zejména s údaji o jakýchkoli změnách činnosti společnosti, které se týkají výroby, domácího prodeje a prodeje na vývoz a které souvisejí např. s uvedenou změnou názvu nebo změnou výrobních a prodejních subjektů. Bude-li to vhodné, mělo by být toto nařízení odpovídajícím způsobem změněno formou aktualizace seznamu společností, na něž se vztahují individuální sazby antidumpingového cla.
3. Závazky
(135)
Jeden indický a jeden malajsijský vyvážející výrobce spolu s jeho dovozcem ve spojení nabídli cenový závazek v souladu s čl. 8 odst. 1 základního nařízení. Obě nabídky obsahovaly velký počet skupin výrobků (podle chemických specifikací), přičemž každé skupiny se týkala jiná minimální dovozní cena (MDC); cenové rozdíly mezi skupinami činily u malajsijského vývozce až 25 % a u indického vývozce až 100 %. V rámci jednotlivých skupin se ceny navíc lišily až o 20 %, což hrozilo vysokým rizikem křížové kompenzace. Bylo také konstatováno, že nabídka indického vývozce neřešila kolísání cen dotčeného výrobku. Další riziko křížové kompenzace bylo zjištěno u malajsijského vývozce a jeho dovozce ve spojení v Unii, který odebíral dotčený výrobek nejen od malajsijského vývozce, ale i od jiných dodavatelů. Pro celní orgány by rovněž bylo obtížné určit chemickou specifikaci výrobku bez individuální analýzy, a jakákoli kontrola by tedy byla velmi pracná až neproveditelná. Proto byly nabídky závazku zamítnuty. V návaznosti na návrh na změnu formy opatření jeden vyvážející výrobce upravil svou nabídku závazku a navrhl pro všechny skupiny výrobků průměrnou MDC, díky čemuž - jak tvrdil - již nebude hrozit riziko křížové kompenzace. Druhý vyvážející výrobce pouze trval na své původní nabídce. Vzhledem k počtu druhů výrobků a rozdílnostem v jejich cenách by však MDC mohla zcela ohrozit účinnost opatření. Struktura společností a jejich výše popsaných nabídek navíc stále představuje překážku pro přijetí závazku. Režim vykazování a cen navržený jedním vývozcem tyto obavy neřeší a v každém případě by kontrola na jeho základě byla velmi pracná až neproveditelná. Nabídky závazku tudíž nelze přijmout.
4. Konečný výběr prozatímních antidumpingových cel
(136)
Vzhledem k rozsahu zjištěných dumpingových rozpětí a vzhledem k úrovni újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie se považuje za nezbytné vybrat s konečnou platností částky zajištěné prostřednictvím prozatímního antidumpingového cla uloženého prozatímním nařízením, a to v rozsahu uložených konečných cel. Pokud jsou konečná cla nižší než cla prozatímní, je třeba uvolnit částky, které byly prozatímně zajištěny nad rámec konečné sazby antidumpingových cel,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozu nasycených mastných alkoholů s uhlíkovým řetězcem C8, C10, C12, C14, C16 nebo C18 (nezahrnuje rozvětvené isomery) včetně jednotlivých nasycených mastných alkoholů (zvané rovněž „čisté frakce“) a směsí převážně obsahujících kombinaci uhlíkových řetězců C6-C8, C6-C10, C8-C10, C10-C12 (běžně zařazované jako C8-C10), směsí převážně obsahujících kombinaci uhlíkových řetězců C12-C14, C12-C16, C12-C18, C14-C16 (běžně zařazované jako C12-C14) a směsí převážně obsahujících kombinaci uhlíkových řetězců C16-C18, v současnosti kódů KN ex 2905 16 85, 2905 17 00, ex 2905 19 00 a ex 3823 70 00 (kódy TARIC 2905168510, 2905190060, 3823700011 a 3823700091), pocházejících z Indie, Indonésie a Malajsie.
2. Sazba konečného antidumpingového cla pro výrobek popsaný v odstavci 1 a vyrobený níže uvedenými společnostmi je následující:
Země
Společnost
Konečné antidumpingové clo (EUR/t čisté hmotnosti)
Doplňkový kód TARIC
Indie
VVF Ltd, Taloja, Maharashtra
46,98
B110
Všechny ostatní společnosti
86,99
B999
Indonésie
P.T. Musim Mas, Tanjung Mulia, Medan, Sumatera Utara
45,63
B112
Všechny ostatní společnosti
80,34
B999
Malajsie
KL-Kepong Oleomas Sdn Bhd, Pelabuhan Klang, Selangor Darul Ehsan
35,19
B113
Emery Oleochemicals (M) Sdn. Bhd., Kuala Langat, Selangor
61,01
B114
Fatty Chemical Malaysia Sdn. Bhd. Prai, Penang
51,07
B117
Všechny ostatní společnosti
61,01
B999
3. V případech, kdy dojde k poškození zboží před propuštěním do volného oběhu, a kdy je proto cena, která byla nebo má být skutečně zaplacena, poměrně rozdělena za účelem určení celní hodnoty podle článku 145 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (11), se výše antidumpingového cla, vypočtená na základě výše stanovených částek, sníží o procento, které odpovídá poměrnému rozdělení ceny, která byla nebo má být skutečně zaplacena.
4. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
Částky zajištěné prostřednictvím prozatímního antidumpingového cla uloženého podle nařízení (EU) č. 446/2011 se vyberou s konečnou platností. Částky, které byly zajištěny nad rámec konečných sazeb antidumpingového cla, se uvolní.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 8. listopadu 2011.
IZVEDBENA UREDBA SVETA (EU) št. 1138/2011
z dne 8. novembra 2011
o uvedbi dokončne protidampinške dajatve in dokončnem pobiranju začasne dajatve, uvedene na uvoz nekaterih maščobnih alkoholov in njihovih mešanic s poreklom iz Indije, Indonezije in Malezije
SVET EVROPSKE UNIJE JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1225/2009 z dne 30. novembra 2009 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti (1) („osnovna uredba“), zlasti člena 9 Uredbe,
ob upoštevanju predloga, ki ga je po posvetovanju s svetovalnim odborom predložila Evropska komisija („Komisija“),
ob upoštevanju naslednjega:
A. POSTOPEK
1. Začasni ukrepi
(1)
Komisija je z Uredbo (EU) št. 446/2011 (2) („začasna uredba“) uvedla začasno protidampinško dajatev na uvoz nekaterih maščobnih alkoholov in njihovih mešanic s poreklom iz Indije, Indonezije in Malezije („zadevne države“).
(2)
Postopek se je začel z obvestilom o začetku, objavljenem 13. avgusta 2010 (3), potem ko sta proizvajalca Unije, tj. Cognis GmbH („Cognis“) in Sasol Olefins & Surfactants GmbH („Sasol“) („pritožnika“), 30. junija 2010 vložila pritožbo. Ti družbi predstavljata velik delež, v tem primeru več kot 25 % celotne proizvodnje izdelka v preiskavi v Uniji.
(3)
Kot je navedeno v uvodni izjavi 9 začasne uredbe, je preiskava dampinga in škode zajemala obdobje od 1. julija 2009 do 30. junija 2010 („obdobje preiskave“ ali „OP“). Preučitev gibanj, pomembnih za oceno škode, je zajela obdobje od 1. januarja 2007 do konca OP („obravnavano obdobje“).
2. Nadaljnji postopek
(4)
Po razkritju bistvenih dejstev in premislekov, na podlagi katerih je bila sprejeta odločitev o uvedbi začasnih protidampinških ukrepov („začasno razkritje“), je več zainteresiranih strani predložilo pisna stališča v zvezi z začasnimi ugotovitvami. Strani, ki so to zahtevale, so imele možnost za zaslišanje.
(5)
Komisija je nadaljevala z zbiranjem in preverjanjem vseh informacij, ki so bile po njenem mnenju potrebne za dokončne ugotovitve.
(6)
Potem so bile vse strani obveščene o bistvenih dejstvih in premislekih, na podlagi katerih se je nameravala priporočiti uvedba dokončne protidampinške dajatve na uvoz nekaterih maščobnih alkoholov in njihovih mešanic s poreklom iz Indije, Indonezije in Malezije ter dokončno pobiranje zneskov, zavarovanih z začasno dajatvijo („dokončno razkritje“). Za vse strani je bil določen rok, v katerem so lahko predložile pripombe o tem dokončnem razkritju.
(7)
Ustne in pisne pripombe, ki so jih predložile zainteresirane strani, so se preučile in po potrebi ustrezno upoštevale.
B. ZADEVNI IZDELEK IN PODOBNI IZDELEK
1. Zadevni izdelek
(8)
Zadevni izdelek, kot je opredeljen v uvodnih izjavah 10 in 11 začasne uredbe, zajema nasičene maščobne alkohole z ogljikovim številom C8, C10, C12, C14, C16 ali C18 (razen razvejenih izomerov), vključno z enojnimi nasičenimi maščobnimi alkoholi (imenovanimi tudi „čiste frakcije“ ali „single cuts“) in mešanicami, sestavljenimi zlasti iz kombinacije ogljikovih števil C6-C8, C6-C10, C8-C10, C10-C12 (običajno razvrščenimi v C8-C10), mešanicami, sestavljenimi zlasti iz kombinacije ogljikovih števil C12-C14, C12-C16, C12-C18, C14-C16 (običajno razvrščenimi v C12-C14), in mešanicami, sestavljenimi zlasti iz kombinacije ogljikovih števil C16-C18, s poreklom iz Indije, Indonezije in Malezije, trenutno uvrščene v oznake KN ex 2905 16 85, 2905 17 00, ex 2905 19 00 in ex 3823 70 00
(9)
Po uvedbi začasnih ukrepov so nekatere strani trdile, da je opredelitev zadevnega izdelka nejasna. Trdile so, da je v obvestilu o začetku navedeno, da obseg izdelka zajema le linearne maščobne alkohole in da so maščobni alkoholi, sestavljeni iz razvejanih izomerov, in njihove mešanice ali razvejeni maščobni alkoholi in njihove mešanice izključeni. Druge strani so trdile, da izključitev maščobnih alkoholov, sestavljenih iz razvejenih izomerov, in njihovih mešanic, ki se proizvajajo s hidroformiliranjem, ni smiselna, ker je njihova uporaba enaka uporabi linearnih maščobnih alkoholov in njihovih mešanic ter ker konkurirajo tem alkoholom na trgu.
(10)
Ugotovljeno je bilo, da imajo vse vrste maščobnih alkoholov in njihove mešanice, ki so vključene v to preiskavo in kot so opredeljene v uvodni izjavi 8, kljub možnim razlikam v surovinah, uporabljenih pri proizvodnji, ali razlikam v proizvodnem postopku, enake ali zelo podobne osnovne fizikalne, kemične in tehnične lastnosti ter se uporabljajo v enake namene. Morebitne spremembe zadevnega izdelka ne spremenijo njegove osnovne opredelitve, njegovih lastnosti ali dojemanja različnih strani.
(11)
Zato je treba ohraniti začasen sklep o izključitvi maščobnih alkoholov, sestavljenih iz razvejenih izomerov, in njihovih mešanic iz obsega izdelka, kot je navedeno v obvestilu o začetku, in izključitvi proizvodnje teh družb razvejenih maščobnih alkoholov in njihovih mešanic iz opredelitve proizvodnje Unije (vključno z družbami, ki proizvajajo maščobne alkohole in njihove mešanice s hidroformiliranjem). Ker v zvezi z zadevnim izdelkom ni bilo nobenih drugih pripomb, se uvodni izjavi 10 in 11 začasne uredbe potrdita.
2. Podobni izdelek
(12)
Spomniti je treba, da je bilo v uvodni izjavi 13 začasne uredbe začasno določeno, da linearni maščobni alkoholi in njihove mešanice ter razvejeni maščobni alkoholi in njihove mešanice niso podobni izdelki, zato je treba podatke o proizvajalcih maščobnih alkoholov, sestavljenih iz razvejenih izomerov, in njihovih mešanic izključiti iz analize škode.
(13)
Ker v zvezi s podobnim izdelkom ni bilo nobenih drugih pripomb, se uvodni izjavi 12 in 13 začasne uredbe potrdita.
C. DAMPING
1. Indija
1.1 Normalna vrednost
(14)
Ker v zvezi z določitvijo normalne vrednosti ni bilo nobenih pripomb, se začasne ugotovitve iz uvodnih izjav 14 do 18 začasne uredbe potrdijo.
1.2 Izvozna cena
(15)
Ker v zvezi z določitvijo izvozne cene ni bilo nobenih pripomb, se začasne ugotovitve iz uvodne izjave 19 začasne uredbe potrdijo.
1.3 Primerjava
(16)
Po začasnem in dokončnem razkritju sta oba indijska proizvajalca izvoznika ponovila zahtevo, da se pri izračunu stopnje dampinga ne bi smela upoštevati njuna prodaja enemu od prvotnih pritožnikov v Uniji v OP (glej uvodno izjavo 22 začasne uredbe). Družbi sta zahtevo utemeljili z dejstvom, da člen 9(1) protidampinškega sporazuma STO določa, da je višina dajatve, ki se uvede, enaka skupnemu ali zmanjšanemu znesku stopnje dampinga. Indijska proizvajalca izvoznika sta se sklicevala tudi na člen 2(4) protidampinškega sporazuma STO, ki zagotavlja pošteno primerjavo izvozne cene z normalno vrednostjo. Na podlagi tega sta trdila, da se je pritožnik z njima pogodil o nakupu zelo velikih količin po zelo nizkih cenah, pri čemer je hkrati pripravljal pritožbo, zato se te transakcije, katerih cene torej niso bile pošteno določene, ne smejo vključiti v izračune dampinga.
(17)
Najprej je treba opozoriti, da dejstvo, da protidampinški sporazum STO dovoljuje možnost uvedbe dajatve, manjše od skupnega zneska stopnje dampinga, ne pomeni obvezne uporabe te možnosti. Člen 9(4) osnovne uredbe zgolj določa obveznost, da se protidampinška dajatev omeji na stopnjo, ki zadostuje za odpravo škode. Poleg tega ni bilo dokazano, da se strani niso prosto pogodile o cenah. Pregled vseh nakupov, ki jih je opravil zadevni pritožnik, je tudi pokazal, da so bile cene, dogovorjene z indijskima proizvajalcema izvoznikoma, v skladu s cenami, o katerih se je zadevni pritožnik dogovoril za nakupe primerljivih izdelkov pri drugih dobaviteljih. Prav tako je bilo ugotovljeno, da je pritožnik kupoval zadevni izdelek od indijskih proizvajalcev izvoznikov že več let in ne le v OP. Poleg tega je eden od proizvajalcev izvoznikov na ustnem zaslišanju, ki mu je predsedoval pooblaščenec za zaslišanje, navedel, da so bile cene, dogovorjene z zadevnim pritožnikom, dejansko nižje od cen, ki so se zaračunavale drugim strankam. Tako torej ni nobenih dokazov, da cene niso bile pošteno določene samo zato, ker se je prodajalo pritožniku, zato se potrdi, da je zahteva zavrnjena.
(18)
Po začasnem in dokončnem razkritju sta oba indijska proizvajalca izvoznika ponovila zahtevo za prilagoditev pretvorbe valut v skladu s členom 2(10)(j) osnovne uredbe zaradi stalne apreciacije indijske rupije (INR) do eura (EUR) od novembra 2009, ki naj bi izkrivljala izračun dampinga (glej uvodno izjavo 23 začasne uredbe). Oba proizvajalca izvoznika sta potrdila, da so bile njune prodajne cene v drugi polovici OP višje kot v prvi polovici OP, vendar sta trdila, da je bil ta trend izključno posledica povečanja stroškov surovin in splošnega izboljšanja tržnih razmer po koncu gospodarske krize ter ni odražal apreciacije INR do EUR. Poleg tega sta družbi trdili, da nikoli ne bi mogli natančno predvideti razvoja menjalnih tečajev v prihodnjem obdobju, tudi če bi lahko svoje cene prilagajali redno in v kratkih časovnih razmakih.
(19)
Preiskava je pokazala, da je bila apreciacija INR do EUR v drugi polovici OP sicer postopna, vendar so se cene posameznih indijskih proizvajalcev izvoznikov pri prodaji glavnih izdelkov več glavnim strankam dejansko spreminjale iz meseca v mesec, zlasti v drugi polovici OP. Zato ni nobenih dokazov, da cene pri prodaji v Unijo niso bile hkrati spremenjene tudi na podlagi sprememb menjalnih tečajev v roku 60 dni, kot je določeno v členu 2(10)(j) osnovne uredbe in členu 2(4)(1) protidampinškega sporazuma STO. Ker so bile cene v več primerih pogosto spremenjene, se je lahko upoštevala tudi kakršna koli sprememba menjalnih tečajev. Poleg tega je to pokazalo, da je trg maščobnih alkoholov in njihovih mešanic na splošno odprt za pogoste spremembe cen. Zato tudi v primerih, v katerih so bile cene spremenjene manj pogosto, ni dokazov, da razlog za to ni bila poslovna izbira strank. Dejstvo, da je mogoče cene hitro prilagajati spremenjenim razmeram na trgu (v tem primeru domnevno spremembam menjalnih tečajev), je indijskim proizvajalcem izvoznikom omogočilo, da so te spremembe po želji upoštevali pri svojih prodajnih cenah, kar so očitno tudi večkrat storili. Ob upoštevanju navedenega prilagoditev pretvorbe valut ni utemeljena, zato se zahteva zavrne.
(20)
Po začasnem razkritju je eden od indijskih proizvajalcev izvoznikov trdil, da bi bilo treba nadomestilo, odobreno v skladu s členom 2(10)(b) osnovne uredbe za razlike v posrednih davkih, ki so se uporabile v zvezi z nekaterimi vrstami izdelkov, odobriti tudi za izdelke in mešanice s številom C12 in C14, ker je bila dajatev za surovine, ki so se uporabile za te izdelke, vrnjena ob izvozu izdelka. Vendar med preiskavo niso bile predložene nobene informacije, ki bi jih bilo mogoče preveriti na kraju samem in ki bi dokazovale, da so bile te dajatve pozneje dejansko vrnjene. Po dokončnem razkritju je družba trdila, da so se njene pripombe napačno razumele in da so bile vse surovine, uporabljene pri proizvodnji izdelkov in mešanic s številom C12 in C14, uvožene brez dajatev. Ker je treba plačati posredni davek, če se te surovine posledično vključijo v izdelke, prodane na domačem trgu, družba za te posebne vrste izdelkov zahteva prilagoditev normalne vrednosti. Vendar dokazi, predloženi med preverjanjem, kažejo, da so posebne surovine, ki so potrebne za proizvodnjo vrste izdelka s številom C12 in C14 ter uvožene brez dajatev v OP, zadostovale le za proizvodnjo dela izvoza družbe tega izdelka v OP. Zato je gotovo, da sta bili vsaj dve tretjini izvoženega izdelka s številom C12 in C14 proizvedeni s surovinami, za katere so bile plačane uvozne dajatve. Ker družba ni predložila dokazov, da bi bile te surovine, uvožene brez dajatev, uporabljene za izvoz v EU in izvoz v tretje države, se zahteva zavrne.
(21)
Ker v zvezi s primerjavo ni bilo nobenih drugih pripomb, se vsebina uvodnih izjav 20 in 23 začasne uredbe potrdi.
1.4 Stopnja dampinga
(22)
Ker v zvezi z izračunom stopnje dampinga ni bilo nobenih pripomb, se vsebina uvodnih izjav 24 do 26 začasne uredbe potrdi.
(23)
Dokončno določena stopnja dampinga, izražena kot odstotek neto cene CIF franko meja Unije pred plačilom dajatve, je:
Družba
Dokončna stopnja dampinga
Godrej Industries Limited
9,3 %
VVF Limited
4,8 %
vse druge družbe
9,3 %
2. Indonezija
2.1 Normalna vrednost
(24)
Po začasnem in dokončnem razkritju je eden od indonezijskih proizvajalcev izvoznikov trdil, da se pri preizkušanju dobičkonosnosti transakcij prodajni, splošni in administrativni stroški (PSA-stroški) ne bi smeli pripisati posameznim transakcijam na podlagi prihodkov od prodaje in da zato številne transakcije niso bile dobičkonosne. Trditev je bila preučena, vendar je bilo ugotovljeno, da je primernejše usklajevanje PSA-stroškov s posameznimi transakcijami na podlagi prihodkov od prodaje, saj je za take stroške značilno, da so bolj kot s količino povezani z vrednostjo. Navesti je treba, da je skupni znesek PSA-stroškov, pripisanih vsaki vrsti izdelka, enak ne glede na to, katera od obeh metod se uporabi za usklajevanje PSA-stroškov s posameznimi transakcijami. Transakcije, v zvezi s katerimi je proizvajalec izvoznik poizvedoval o izidu preizkusa dobičkonosnosti, so bile ponovno preučene, pri čemer je bilo potrjeno, da transakcije niso bile dobičkonosne. Trditev se zato zavrne.
(25)
Isti indonezijski proizvajalec izvoznik je tudi trdil, da se pri določanju ravni dobička, ki se uporabi pri računski določitvi normalne vrednosti, ne sme izključiti dobiček od prodaje, za katero se šteje, da ni bila opravljena v običajnem poteku trgovine na ravni vrste izdelka, ker je bilo dobičkonosnih več kot 80 % celotne domače prodaje. V zvezi s to trditvijo je treba spomniti, da se prodaja v običajnem poteku trgovine določi na ravni vrste izdelka, kot je pojasnjeno v uvodnih izjavah 29 do 32 začasne uredbe, ker je to najprimernejši način, da se prodajne cene natančno uskladijo s povezanimi stroški proizvodnje. Poleg tega člen 2(6) osnovne uredbe ne izključuje razdeljevanja izdelka v preiskavi na vrste izdelka, kadar bi bilo potrebno. Zato se prodaja, za katero je bilo ugotovljeno, da ni bila opravljena v običajnem poteku trgovine na ravni vrste izdelka, izključi iz izračuna dobička, ki se uporabi pri računski določitvi normalne vrednosti. Trditev se zato zavrne.
(26)
Isti indonezijski proizvajalec izvoznik je tudi trdil, da se pri računski določitvi normalne vrednosti za nekatere vrste izdelkov niso odštela nadomestila, da bi se normalne vrednosti ponovno vrnile na raven cene franko tovarna. Trditev je bila sprejeta in izračun ustrezno spremenjen.
(27)
Ker v zvezi z določitvijo normalne vrednosti ni bilo nobenih drugih pripomb, se začasne ugotovitve iz uvodnih izjav 27 do 33 začasne uredbe - popravljene, kot je navedeno v uvodni izjavi 26 - potrdijo.
2.2 Izvozna cena
(28)
Po začasnem razkritju je eden od indonezijskih proizvajalcev izvoznikov trdil, da ni bila predložena utemeljitev, na podlagi katere bi se cena za povezano družbo izvoznico v Uniji obravnavala kot nezanesljiva in računsko določila izvozna cena v zvezi s to prodajo v skladu s členom 2(9) osnovne uredbe. V zvezi s tem je treba navesti, da se transferne cene med povezanimi stranmi ne obravnavajo kot zanesljive, ker bi se lahko umetno določile na različnih ravneh glede na to, kaj bi bilo ugodnejše za zadevne povezane družbe. Zato se pri računski določitvi izvozne cene v skladu s členom 2(9) osnovne uredbe, pri kateri se uporabi razumna stopnja dobička, neodvisna od dejanskega dobička na podlagi transfernih cen, preprečijo kakršni koli izkrivljajoči učinki, ki bi lahko izhajali iz transfernih cen. Trditev se zato zavrne.
(29)
V zvezi z izvozom v Unijo prek povezanih uvoznikov s sedežem v Uniji sta po začasnem razkritju oba indonezijska izvoznika trdila, da stopnja dobička, ki se je uporabila pri računski določitvi izvozne cene v skladu s členom 2(9) osnovne uredbe, ni bila ustrezna. Oba sta trdila, da se je dobiček, ki se je uporabil v začasni fazi, nanašal le na enega delno sodelujočega uvoznika in se ni preveril ter zato ni zanesljiv. V skladu s tem sta predlagala, da se tako kot pri drugih preiskavah uporabi 5-odstotni dobiček. Ob upoštevanju nizke stopnje sodelovanja neodvisnih uvoznikov v tej preiskavi se trditev sprejme in uporabi se 5-odstotna stopnja dobička, kar je v skladu s stopnjami dobička, ki so se za isti sektor uporabile v prejšnjih preiskavah.
(30)
Ker v zvezi s primerjavo ni bilo nobenih drugih pripomb, se vsebina uvodnih izjav 34 do 36 začasne uredbe - prilagojena, kot je pojasnjeno v uvodni izjavi 29 - potrdi.
2.3 Primerjava
(31)
Po začasnem razkritju sta oba indonezijska izvoznika izpostavila, da se zaradi razlik v provizijah ne bi smela izvesti prilagoditev v skladu s členom 2(10)(i) za prodajo prek zadevnih povezanih trgovcev v tretji državi. Obe družbi sta trdili, da njuni proizvodni družbi v Indoneziji in zadevni povezani trgovci v Singapurju sestavljajo en gospodarski subjekt ter da trgovci v tretji državi opravljajo vlogo izvoznega oddelka povezanih indonezijskih družb. Vendar v obeh primerih trgovinski račun za domačo prodajo in del izvoza v tretje države izda neposredno proizvajalec v Indoneziji, pri čemer trgovci v Singapurju prejmejo določeno provizijo. V primeru ene od indonezijskih družb je ta provizija navedena v pogodbi, ki zajema le izvoz. Poleg tega trgovci v tretji državi prodajajo tudi izdelke drugih proizvajalcev, v enem primeru tudi nepovezanih proizvajalcev. Zato je jasno, da so funkcije obeh povezanih trgovcev v Singapurju podobne funkcijam zastopnika, ki dela na podlagi provizije. Trditev se zato zavrne.
(32)
Po dokončnem razkritju sta indonezijska vlada in indonezijski proizvajalec izvoznik ponovila svojo trditev glede enega gospodarskega subjekta iz prejšnje uvodne izjave. Trdila sta, da je Sodišče v zadevi Matsushita proti Svetu (4) razsodilo, da dejstvo, da se proizvajalec ukvarja z nekaterimi funkcijami prodaje, ne pomeni, da družba za proizvodnjo in trgovska družba ne moreta sestavljati enega gospodarskega subjekta. Trdila sta tudi, da prodaja v tretje države, ki jo izvedejo izvozniki neposredno brez trgovca v Singapurju, predstavlja le majhen odstotek izvoza in da je v sodbi Interpipe (5) Sodišče prve stopnje razsodilo, da majhen obseg neposredne prodaje s strani proizvajalca ne podpira trditve, da ni šlo za en sam gospodarski subjekt. Trdila sta tudi, da v zadevi Canon proti Svetu (6) dejstvo, da je hčerinska družba prav tako delovala kot distributer izdelkov drugih družb, ni vplivala na ugotovitev, da je šlo za en sam gospodarski subjekt.
(33)
Čeprav je Sodišče v zadevi Matsushita proti Svetu razsodilo, da so bile institucije v navedeni zadevi upravičene do razsodbe, da proizvajalec skupaj z enim ali več distribucijskimi družbami, ki jih nadzoruje, sestavlja gospodarski subjekt, čeprav sam opravlja nekatere funkcije prodaje, to ne pomeni nujno, da morata proizvajalec in njegove povezane prodajne družbe vedno predstavljati en gospodarski subjekt. V nasprotju z indonezijskim proizvajalcem izvoznikom proizvajalec v zadevi Matsushita proti Svetu sam ni opravljal neposredne prodaje. V sodbi Interpipe je bilo dejstvo, da je neposredna prodaja proizvajalca izvoznika predstavljala le omejen odstotek celotnega obsega prodaje v EU, le en element, ki ga je analiziralo Sodišče prve stopnje. Predvsem pa je Sodišče poudarilo dejstvo, da je ta neposredna prodaja potekala v nove države članice v prehodnem obdobju. Nasprotno pa v tem primeru dokazi, ki so na voljo, kažejo, da neposredna prodaja proizvajalca nekaterim tretjim državam ni začasna, temveč vsaj načeloma strukturna, tj. stalna. Poleg tega navedena prodaja za vsakega zadevnega proizvajalca predstavlja velik odstotek njegove domače prodaje. V zadevi Canon proti Svetu je prodaja hčerinskih družb proizvajalca izvoznika na domači trg vključevala druge izdelke, ki so bili prodani le pod drugo blagovno znamko, a jih je kljub temu proizvedel sam proizvajalec izvoznik. Trditev se zato ponovno zavrne.
(34)
Ena od indonezijskih družb je nadalje trdila, da je Komisija, tudi če se koncept enega gospodarskega subjekta ne sprejme, uvedla „dvojno stopnjo“, tako da je od izvozne cene za neodvisne stranke v Uniji odštela dobiček povezanega uvoznika v Uniji in provizijo za povezanega trgovca v tretji državi. Vendar sta se ti dve postavki upoštevali za različne namene in sta se odšteli ločeno. Kot je pojasnjeno v uvodni izjavi 28, se izvozna cena za izvoz prek povezanih uvoznikov v Uniji računsko določi v skladu s členom 2(9) osnovne uredbe na podlagi cene, po kateri se uvoženi izdelki prvič nadalje prodajo neodvisnemu kupcu. V teh primerih se opravi prilagoditev za nastali dobiček, da se določi zanesljiva izvozna cena na ravni meja Unije. Nasprotno pa se je provizija za povezanega trgovca v tretji državi odštela v skladu s členom 2(10)(i) osnovne uredbe. Trditev se zato zavrne.
(35)
Družba je nadalje trdila, da bi bilo treba v primeru prilagoditve izvozne cene za provizijo povezanega trgovca v tretji državi v skladu s členom 2(10)(i) opraviti popolnoma enako prilagoditev normalne vrednosti, ker bi ta trgovec usklajeval tudi domačo prodajo. Vendar pisna pogodba med trgovcem in proizvajalcem v Indoneziji zajema le izvoz. Poleg tega trgovinski račun za domačo prodajo izda družba v Indoneziji. Trditev se zato zavrne.
(36)
V zvezi s prilagoditvijo v skladu s členom 2(10)(i) osnovne uredbe se šteje za primerno, da se zaradi preprečitve kakršnih koli izkrivljajočih učinkov, ki bi lahko izhajali iz transfernih cen, uporabi razumna stopnja dobička, neodvisna od dejanskega dobička na podlagi transfernih cen. Zato so se dejanske stopnje dobička trgovcev v tretji državi, ki so se uporabile v začasni fazi, nadomestile s 5-odstotnim dobičkom, ki se kot v prejšnjih primerih šteje za razumen dobiček pri dejavnostih, ki jih opravljajo trgovske družbe v kemičnem sektorju, kot je bilo narejeno v prejšnjih primerih (7).
(37)
Druga indonezijska družba je trdila, da je Komisija dvakrat odštela stroške provizije za prodajo prek povezanega uvoznika v Uniji. Družba je trdila, da se je pri računski določitvi izvozne cene v skladu s členom 2(9) osnovne uredbe izvedla prilagoditev za PSA-stroške povezanega uvoznika in stroške provizije kot neposredne stroške prodaje. Ker so stroški provizije že vključeni v PSA-stroške, so se stroški provizije tako dvakrat odšteli. Ugotovljeno je bilo, da je ta trditev utemeljena, in izračun je bil ustrezno spremenjen.
(38)
Ena družba je ponovno zahtevala prilagoditev zaradi razlik v fizikalnih lastnostih na podlagi tega, da izvaža zadevni izdelek v EU v tekoči in trdni obliki, medtem ko ga na domačem trgu prodaja samo v trdni obliki, pri čemer so cene za tekočo obliko nižje od cen za trdno obliko izdelka v preiskavi (glej uvodno izjavo 39 začasne uredbe). V podporo trditvi je družba predložila kopijo dveh računov za prodajo na druge izvozne trge. Vendar tega dokaza v tej pozni fazi postopka ni bilo mogoče preveriti, prav tako pa ni bilo mogoče potrditi, da se je prikazana razlika uporabljala za vse primere, v katerih so bile prisotne navedene razlike v fizikalnih lastnostih. Trditev se zato zavrne.
(39)
Po začasnem razkritju je eden od indonezijskih izvoznikov trdil, da je bila obrestna mera, ki se je upoštevala pri izračunu stroškov kredita povezanega uvoznika v Uniji, uporabljenem v začasni uredbi, nesorazmerna in je predlagal uporabo obrestne mere na podlagi podatkov, ki jih je za OP objavila Deutsche Bundesbank. Ker so podatki o obrestni meri, ki so se uporabili za izračun kreditnih stroškov za to družbo v začasni uredbi, temeljili na informacijah, ki so jih predložile druge strani, in tako izražajo njihov specifičen finančni položaj, ki ni nujno relevanten za zadevnega povezanega uvoznika, je bila trditev sprejeta in izračun ustrezno spremenjen.
(40)
Ker v zvezi s primerjavo ni bilo nobenih drugih pripomb, se začasne ugotovitve iz uvodnih izjav 37 do 40 začasne uredbe - prilagojene, kot je pojasnjeno v uvodnih izjavah 36, 37 in 39 - potrdijo.
2.4 Stopnja dampinga
(41)
Ker v zvezi z izračunom stopnje dampinga ni bilo nobenih drugih pripomb, se vsebina uvodnih izjav 41 in 42 začasne uredbe potrdi.
(42)
Dokončno določena stopnja dampinga, izražena kot odstotek neto cene CIF franko meja Unije pred plačilom dajatve, je:
Družba
Začasna stopnja dampinga
P.T. Ecogreen Oleochemicals
7,3 %
P.T. Musim Mas
5,4 %
vse druge družbe
7,3 %
3. Malezija
3.1 Normalna vrednost
(43)
Po začasnem razkritju je eden od malezijskih proizvajalcev izvoznikov trdil, da preizkus dobičkonosnosti v okviru ocene običajnega poteka trgovine (glej uvodno izjavo 46 začasne uredbe) ne bi smel temeljiti na tehtanem povprečju letnih stroškov proizvodnje, ampak bi se morali zaradi dnevnih nihanj cen glavne surovine uporabiti posamezni stroški vsake domače transakcije. V zvezi s to trditvijo je treba izpostaviti, da je uporaba tehtanega povprečja stroškov proizvodnje kot merila za preizkus dobičkonosnosti ustaljena praksa Komisije. Te trditve se je družba držala v svojem odgovoru na vprašalnike, prav tako pa je bila podlaga za preveritveni obisk, pri katerem so se podatki, ki jih je sporočila družba, uskladili z računovodskimi izkazi družbe. Zahtevek za uporabo stroškov proizvodnje na podlagi transakcij, ki bi pomenila bistveno odstopanje od običajne prakse Komisije, je bil prvič izpostavljen v pripombah družbe k dokumentu o začasnem razkritju, ustreznih številk zato ni bilo mogoče preveriti na kraju samem. Navesti je treba tudi, da dokumentacija o stroških posameznih transakcij, ki jo je družba predložila v podporo svoji trditvi, v veliki meri temelji na ocenah ter zato ne zagotavlja podatkov o stroških, ki bi bili natančnejši in bolj reprezentativni od podatkov, ki jih je družba prvotno sporočila in so bili preverjeni na kraju samem. Nazadnje je treba navesti, da struktura predložene nove dokumentacije o stroških ne omogoča usklajevanja s tem delom poročil o upravljanju, ki so bila preverjena na kraju samem. Trditev se zato zavrne.
(44)
Malezijski izvoznik brez domače prodaje (glej uvodno izjavo 51 začasne uredbe) je trdil, da zneski za PSA-stroške in dobičke, ki se uporabijo v izračunu normalne vrednosti, ne smejo temeljiti na tehtanem povprečju dejanskih zneskov, določenih za druga dva proizvajalca izvoznika, ki prodajata podobni izdelek na malezijskem trgu. Družba je trdila, da te številke niso reprezentativne, saj uporablja različne proizvodne metode z različnimi osnovnimi surovinami. V zvezi s to trditvijo je treba opozoriti, da so se pri izračunu normalne vrednosti uporabili lastni proizvodni stroški družbe. Na številkah, ki sta jih predložila druga dva malezijska proizvajalca izvoznika, so temeljili samo zneski glede PSA-stroškov. Glede zneska dobička je bilo določeno, kot je razloženo v uvodni izjavi 45. Družba tudi ni pojasnila domnevnih učinkov uporabljene proizvodne metode na PSA-stroške. Poleg tega je treba navesti, da le omejen del proizvodnje družbe temelji na domnevno drugačni proizvodni metodi, medtem ko se za bistveni del proizvodnje uporabljajo enak proizvodni postopek in enake osnovne surovine kot pri drugih dveh malezijskih proizvajalcih. Zato se sklene, da družba ni dokazala, da uporabljene številke niso bile reprezentativne, in trditev v zvezi s tem se zavrne.
(45)
Isti malezijski izvoznik je nadalje trdil, da če bi Komisija za določitev PSA vseeno uporabila podatke drugih dveh izvoznikov bi morali takšni podatki temeljiti na tehtanem povprečju številk, ki se nanašajo na vse domače transakcije navedenih proizvajalcev izvoznikov in ne le na dobičkonosne transakcije. Ta trditev je bila načeloma sprejeta. V zvezi s PSA je zato potrjeno, da so se pri konstruiranju normalne vrednosti uporabili povprečni PSA-stroški za vse domače transakcije drugih dveh malezijskih proizvajalcev izvoznikov. Številke, uporabljene za ta izračun, so bile preverjene med preveritvenimi obiski zadevnih malezijskih družb. Glede določanja dobička je treba opozoriti, da zneska dobička ni bilo mogoče določiti na osnovi zneskov, nastalih in realiziranih s strani drugih dveh proizvajalcev izvoznikov, na ta način se lahko izračuna znesek izgube. Zato na tej osnovi ni bilo mogoče določiti podatkov glede dobička. V tem primeru se trditev malezijskega izvoznika, da je za izračun normalne vrednosti negativen znesek mogoče uporabiti za znesek dobička, zavrne. Koncept dobička vedno pomeni obstoj pozitivnega zneska. Preučeno je bilo tudi, ali je znesek dobička mogoče določiti na osnovi dobičkonosne prodaje proizvajalca izvoznika v Maleziji, vendar je bil ta pristop zavrnjen, ker bi bil v nasprotju z ugotovitvami STO v primeru uvoza bombažnega posteljnega perila iz Indije (8). Zato mora izračun dobička v skladu s členom 2(6)(c) osnovne uredbe temeljiti na kateri koli drugi razumni metodi, pri čemer se je ob odsotnosti kakršnih koli drugih razpoložljivih podatkov dolgoročna tržna obrestna mera v Maleziji štela za najustreznejšo podlago za določitev dobička. Ta metoda se je štela za konzervativno, razumno in najustreznejšo v smislu člena 2(6)(c) osnovne uredbe. Ugotavlja se, da tako določene stopnje dobička ne presegajo dobička, ki so ga realizirali drugi proizvajalci izvozniki pri prodaji izdelkov iste splošne kategorije na domačem trgu države porekla.
(46)
Ker v zvezi z določitvijo normalne vrednosti ni bilo nobenih drugih pripomb, se začasne ugotovitve iz uvodnih izjav 44 do 51 začasne uredbe, vendar spremenjene, kot je navedeno v uvodni izjavi 45, potrdijo.
3.2 Izvozna cena
(47)
V zvezi z izvozom v Unijo prek povezanih uvoznikov s sedežem v Uniji sta po začasnem razkritju malezijska izvoznika trdila, da stopnja dobička, ki se je uporabila pri računski določitvi izvozne cene v skladu s členom 2(9) osnovne uredbe, ni bila ustrezna. Ena od družb je svoje trditve podprla s podatki o dobičkonosnosti nekaterih njunih evropskih nepovezanih trgovcev v OP. V zvezi s tem je treba navesti, da se ti podatki ne morejo obravnavati kot reprezentativni, ker so trgovci navedli trgovino s številnimi kemičnimi izdelki, pri čemer je v enem primeru trgovec tudi proizvajalec. Zato se ne sprejmejo kot zanesljivo merilo. Druga družba je trdila, da se njen povezani uvoznik v EU ne sme obravnavati kot distributer, ampak kot povezan zastopnik, zato prilagoditev PSA-stroškov in dobička pri računski določitvi izvozne cene ne sme preseči odstotka provizije, ki se običajno dodeli neodvisnim zastopnikom, ki trgujejo v sektorju. Družba je kot merilo predložila sporazume, ki jih je sklenila z neodvisnimi zastopniki. Po dokončnem razkritju se je trditev še naprej razvila z utemeljitvijo, da se je v primeru volframovih elektrod (9) dobiček povezanega uvoznika štel za zanesljivega in ga je bilo mogoče uporabiti pri konstruiranju izvozne cene. V odgovor na to trditev je treba navesti, da člen 2(9) osnovne uredbe ne predvideva različnega obravnavanja povezanih uvoznikov, ki domnevno opravljajo funkcijo distributerjev, in uvoznikov, ki domnevno opravljajo funkcijo zastopnikov.
Člen 2(9) določa prilagoditev za vse stroške, plačane med uvozom in nadaljnjo prodajo, ter nastale dobičke. Poleg tega je treba navesti, da je bilo v preiskavi ugotovljeno, da ima povezana družba sedež v Uniji. Med drugim je odgovorna za naročila strank in izdajanje trgovinskih računov za zadevni izdelek, ki ga proizvaja povezani izvoznik, ter za urejanje postopkov carinjenja EU. Dejstvo, da povezani izvoznik pred uvozom izvaja nekatere dejavnosti, ne pomeni, da izvozne cene ni mogoče ponovno računsko določiti na podlagi cene pri nadaljnji prodaji prvi neodvisni stranki skupaj s potrebnimi nadomestili v skladu s členom 2(9). Razlike v funkcijah v primerjavi z drugimi povezanimi uvozniki, ki jih je izpostavila družba, so običajno izražene v PSA-stroških, pri čemer je Komisija uporabila dejanske podatke družbe. Zato se ta trditev ne more sprejeti. Opozoriti je tudi treba, da je bil v navedenem primeru glede volframovih elektrod povezani uvoznik nadalje vključen v proizvodni proces izdelka, ki ga proizvaja povezana skupina, in je poleg dejavnosti trgovske družbe izvajal tudi druge dejavnosti. Zato je bilo ugotovljeno, da za takšne kompleksne strukture dobiček nepovezanih uvoznikov ni dovolj reprezentativen. Razmere v navedenem primeru niso primerljive z razmerami zadevnega malezijskega povezanega uvoznika, ki le izvaja funkcije trgovanja. Kljub temu se na podlagi razlogov, pojasnjenih v uvodni izjavi 29, zadevna stopnja dobička prilagodi na 5 %. Ker v zvezi z določitvijo izvozne cene ni bilo nobenih drugih pripomb, se začasne ugotovitve iz uvodnih izjav 52 do 54 začasne uredbe, vendar spremenjene, kot je pojasnjeno zgoraj, potrdijo.
3.3 Primerjava
(48)
Po začasnem razkritju je en malezijski izvoznik ponovil svojo trditev (glej tudi uvodno izjavo 57 začasne uredbe), da je njegov povezani uvoznik v Uniji pravzaprav proizvajalčev izvozni oddelek in da bodo pri določanju izvozne cene franko tovarna odbitki preveliki, če se bodo uporabile polne prilagoditve za PSA-stroške in dobičke na podlagi člena 2(9) osnovne uredbe. Družba je trdila, da je treba sicer podobno prilagoditev uporabiti pri izračunu normalne vrednosti. Trditev se je ponovila v predložitvi po dokončnem razkritju. Vendar ni bila predložena nobena nova trditev, na podlagi katere bi se spremenile sklepne ugotovitve v zvezi s tem. Zlasti je treba spomniti, da je povezana družba izdala račune strankam v Uniji in prejela plačila strank iz Unije. Ob tem je treba opozoriti, da je prodaja povezane družbe vsebovala pribitek. Poleg tega so finančni računi povezane družbe pokazali, da je imela med uvozom in nadaljnjo prodajo običajne PSA-stroške. Povezana družba torej dejansko opravlja značilne funkcije uvoznika. Nenazadnje je treba opozoriti, da je proizvajalec v Maleziji prav tako neposredno prodajal neodvisnim strankam v Uniji in drugih državah. V zvezi s tem se je družba sklicevala na sodbo v zadevi Interpipe, v kateri so bile navedene trditve, podobne trditvam indonezijskih proizvajalcev izvoznikov. Iz razlogov, ki so bili že pojasnjeni v uvodni izjavi 33, so okoliščine tega primera drugačne od okoliščin v primeru sodbe Interpipe. Trditev malezijskega izvoznika, da se je glede neodvisne prodaje družbe dogovoril njeni povezani uvoznik v EU, ki nastopa v vlogi izvoznega oddelka malezijske družbe, je v nasprotju z obrazložitvami, predloženimi med preveritvenim obiskom, ko je bila v zvezi s tem izpostavljena ključna vloga matične družbe na Japonskem. Navedene ugotovitve so privedle do sklepa, da je treba prilagoditev za PSA-stroške in dobičke ohraniti in da za izračun normalne vrednosti ni utemeljena nobena podobna prilagoditev.
(49)
Ista družba je tudi trdila, da so se pri ponovni računski določitvi izvozne cene dvakrat odšteli nekateri prodajni stroški njenega povezanega uvoznika. Izračuni so se preverili in se po ugotovitvi, da je bila trditev utemeljena, ustrezno prilagodili.
(50)
Eden od malezijskih izvoznikov je trdil, da primerjava normalne vrednosti in izvozne cene ne sme temeljiti na vrstah izdelka, kot so določene s kontrolnimi številkami izdelkov, ampak na lastnih oznakah izdelkov družb. Glede na trditve te družbe kontrolne številke izdelkov, uporabljene v preiskavi, ne zajemajo dovolj podrobno posebnosti proizvodnega postopka ter razlik v stroških in cenah. Da bi podprla to trditev, se je družba sklicevala na nekatere svoje izdelke, ki so bili proizvedeni z različnimi proizvodnimi postopki in z uporabo različnih osnovnih surovin, zaradi česar so bili proizvodni stroški na enoto višji. Opozoriti je treba, da ta trditev ni bila predložena niti v začasni fazi preiskave niti med preveritvenim obiskom na kraju samem. Poleg tega se z uporabo družbinih lastnih oznak izdelkov v izračunu ne bi rešila težava različnih proizvodnih metod, ker so se enake oznake uporabljale tudi za izdelke, proizvedene z različnimi proizvodnimi postopki. Trditev se zato zavrne.
(51)
Ker v zvezi s primerjavo ni bilo nobenih pripomb, se začasne ugotovitve iz uvodnih izjav 55 do 58 začasne uredbe, vendar spremenjene, kot je pojasnjeno v uvodni izjavi 49, potrdijo.
3.4 Stopnja dampinga
(52)
Po začasnem razkritju je malezijski proizvajalec, ki ni izvažal v EU, predložil pripombe v zvezi z uvodno izjavo 60 začasne uredbe, pri čemer je trdil, da so v Maleziji še drugi proizvajalci zadevnega izdelka. V zvezi s tem je treba navesti, da prisotnost dodatnega proizvajalca v Maleziji, ki ni izvoznik v EU, ne spremeni ugotovitve glede stopnje sodelovanja v Maleziji, ker ni bilo dokazov, da preiskane družbe v OP niso predstavljale vsega izvoza zadevnega izdelka v EU. Isti malezijski proizvajalec je kritiziral dejstvo, da bi se za proizvajalce, kot je on sam, ki v OP niso izvažali v Unijo, uporabljala stopnja preostale dajatve. Glede tega je treba opozoriti, da za družbe, ki v OP niso izvažale v EU, ne morejo veljati posamezne stopnje dajatve. Vendar lahko te družbe, takoj ko začnejo izvažati ali prevzamejo nepreklicno obveznost prodaje v EU, zaprosijo za pregled novega izvoznika v skladu s členom 11(4) osnovne uredbe, kar lahko privede do posamezne stopnje dajatve, če so pogoji iz navedenega člena izpolnjeni.
(53)
Eden od malezijskih proizvajalcev je trdil, da vrednost CIF, ki se uporablja kot osnova za izračun odstotka stopnje dampinga, ne sme temeljiti na ceni, prijavljeni pri carinskih organih, ampak jo je treba izračunati na podlagi cene pri nadaljnji prodaji, pri čemer se odštejejo vsi stroški po uvozu v Unijo. Ker pa se je cena CIF uporabila kot osnova deklaracij o carinski vrednosti na mejah Unije in se ne zdi, da je bila nepravilno prijavljena, je treba to isto ceno uporabiti kot osnovo pri izračunu odstotka stopnje dampinga. Družba je trdila, da obstaja časovni zamik med povezanimi dobavami iz Malezije in postopki carinjenja za ponovno prodajo v Uniji. Čeprav se računi za postopke carinjenja izdajo kasneje, s cenami, določenimi z metodo zaporednega vrednotenja zalog FIFO, gre še vedno za transferno ceno in ne ceno za nadaljnjo prodajo, na kateri temelji izračun carinske vrednosti. Trditev se zato zavrne.
(54)
Ker v zvezi z izračunom stopnje dampinga ni bilo nobenih drugih pripomb, se vsebina uvodnih izjav 59 in 60 začasne uredbe potrdi.
(55)
Dokončno določena stopnja dampinga, izražena kot odstotek neto cene CIF franko meja Unije pred plačilom dajatve, je:
Družba
Dokončna stopnja dampinga
KL-Kepong Oleomas Sdn. Bhd.
3,3 %
Emery Oleochemicals (M) Sdn. Bhd.
5,3 %
Fatty Chemicals Malaysia Sdn. Bhd.
5,7 %
vse druge družbe
5,7 %
D. ŠKODA
1. Uvodne opombe
(56)
Po objavi začasne uredbe je bilo ugotovljeno, da so zaradi stvarnih napak potrebni manjši popravki podatkov glede potrošnje. Na podlagi tega so se nekoliko spremenili obseg prodaje, tržni delež industrije Unije in tržni delež zadevnih držav. Vendar ti popravki nimajo velikega vpliva na trende in sklepne ugotovitve v zvezi s potrošnjo, obsegom prodaje, tržnim deležem industrije Unije in tržnim deležem zadevnih držav v obravnavanem obdobju na trgu Unije.
2. Proizvodnja Unije in industrija Unije
(57)
Kot je navedeno v uvodni izjavi 62 začasne uredbe, je bilo ugotovljeno, da so podobni izdelek proizvajali dva pritožnika in majhni proizvajalci v Uniji. Kot je navedeno v uvodnih izjavah 11 in 12, so bili proizvajalci, ki proizvajajo maščobne alkohole, sestavljene iz razvejenih izomerov, in njihove mešanice, izključeni iz opredelitve proizvodnje maščobnih alkoholov in njihovih mešanic v Uniji. Kljub dejstvu, pojasnjenem v uvodni izjavi 58, se potrdi opredelitev industrije Unije iz uvodnih izjav 62 in 63 začasne uredbe.
(58)
Enega od dveh pritožnikov je prevzela družba, ki v trenutnem postopku sodeluje kot uporabnik. Po objavi začasne uredbe je ta pritožnik zavzel nevtralno stališče.
(59)
Zato so nekatere strani podvomile v raven podpore ali pravno podlago preiskave, pri čemer so trdile, da se mora podpora ohraniti ves čas preiskave.
(60)
Analiza te trditve je pokazala, da preostali pritožnik predstavlja več kot 40 % celotne proizvodnje Unije, torej več kot 25 % celotne proizvodnje Unije in 100 % proizvajalcev maščobnih alkoholov in njihovih mešanic v Uniji, ki izražajo podporo pritožbi ali ji nasprotujejo. 25-odstotni prag in 50-odstotni prag, kot se zahtevata v skladu s členom 5(4) osnovne uredbe, sta torej v celoti izpolnjena in pravna podlaga se lahko potrdi.
(61)
Nekatere strani so trdile, da se pritožnika ne smeta obravnavati kot del industrije Unije, ker sta v OP oba uvažala zadevni izdelek. Vendar je bilo ugotovljeno, da je bil odstotek uvoza izdelka teh družb iz zadevnih držav nebistven v primerjavi z njuno proizvodnjo podobnega izdelka. Poleg tega je bil ta uvoz večinoma začasne narave. Zato se lahko potrdi, da je glavna dejavnost teh družb proizvodnja in prodaja podobnega izdelka. Uvodni izjavi 62 in 63 začasne uredbe se torej potrdita.
3. Potrošnja Unije
(62)
Ker v zvezi s potrošnjo Unije ni bilo pripomb, se uvodne izjave 64 do 66 začasne uredbe potrdijo.
4. Uvoz iz zadevnih držav v Unijo in nelojalno nižanje prodajnih cen
4.1 Kumulacija
(63)
Številne strani so nasprotovale dejstvu, da je bila za tri zadevne države iz začasne uredbe opravljena kumulativna ocena. Po njihovem mnenju pogoji za kumulacijo, določeni v členu 3(4) osnovne uredbe, niso bili izpolnjeni. Trdili so še posebej, da je negativno nelojalno nižanje prodajnih cen, ugotovljeno za eno od držav, onemogočalo kumulacijo. Poleg tega so navedle, da so se trendi obsega prodaje iz teh treh držav izvoznic v obravnavanem obdobju razlikovali, pri čemer so bile razlike tudi pri dostopu do surovin in v surovinah, uporabljenih v teh treh državah izvoznicah. Nenazadnje je bilo navedeno, da je izvoz iz ene od zadevnih držav potekal prek povezanih družb. Po njihovem mnenju so med zadevnimi državami na trgu Unije obstajali različni konkurenčni pogoji. Kot določa člen 3(4) osnovne uredbe, če je uvoz izdelka iz več držav istočasno predmet protidampinških preiskav, se učinki takšnega uvoza ocenjujejo kumulativno samo, če se ugotovi, da: (a) je stopnja dampinga, ugotovljena za uvoz iz vsake od teh držav, večja kot de minimis, kot ga opredeljuje člen 9(3), in da obseg uvoza iz vsake od teh držav ni zanemarljiv ter (b) je kumulativna ocena učinkov uvoza ustrezna glede na konkurenčne pogoje med uvoženimi izdelki ter konkurenčne pogoje med uvoženimi izdelki in podobnega izdelka Unije.
(a)
Kot je pojasnjeno v odstavku 4.3.2 začasne uredbe, obseg dampinškega uvoza posamezne zadevne države ni bil zanemarljiv, pri čemer so količine takšnega uvoza v obravnavanem obdobju ostale velike.
(b)
Ugotovljeno je bilo, da so bili konkurenčni pogoji in oblikovanje cen uvoženih izdelkov in podobnega izdelka v zadevnih državah podobni, zlasti v OP. Kot je pojasnjeno v uvodni izjavi 127 začasne uredbe, so vse opredeljene stopnje odprave škode za zadevne države bistveno presegale 2-odstotni prag de minimis. Zato nelojalno nižanje prodajnih cen pravzaprav ne izraža razmer, ki bi se vzpostavile na trgu z učinkovito cenovno konkurenco. Prodajne poti in cenovni trendi za posamezno zadevno državo so se analizirali, pri čemer so bili rezultati podobni, kot je prikazano v preglednici spodaj. Uvozne cene zadevnih držav so sledile padajočemu trendu in so bile zlasti nizke v OP v primerjavi s povprečnimi cenami industrije Unije.
Uvoz glede na Eurostatove podatke (prilagojeni tako, da vključujejo samo zadevni izdelek)
2007
2008
2009
OP
Povprečna cena v EUR/tono v Maleziji
911
944
799
857
Indeks: 2007 = 100
100
104
88
94
Letni Δ%
3,6
-15,4
7,3
Povprečna cena v EUR/tono v Indoneziji
996
1 169
899
912
Indeks: 2007 = 100
100
117
90
92
Letni Δ%
17,3
-23,1
1,4
Povprečna cena v EUR/tono v Indiji
997
1 141
897
915
Indeks: 2007 = 100
100
114
90
92
Letni Δ%
14,4
-21,4
2,1
(64)
Zato se uvodne izjave 67 do 70 začasne uredbe potrdijo.
4.2 Obseg, cena in tržni delež dampinškega uvoza iz zadevnih držav
(65)
Ker v zvezi z obsegom, ceno in tržnim deležem dampinškega uvoza iz zadevnih držav ni bilo pripomb, se uvodne izjave 71 do 73 začasne uredbe potrdijo.
4.3 Nelojalno nižanje prodajnih cen
(66)
Strani so trdile, da se cene surovin maščobnih alkoholov in njihovih mešanic, proizvedenih iz naravnega olja in maščob, ter tistih iz sintetičnih virov, kot je surovo ali mineralno olje, razlikujejo in da bi bilo treba uvesti dodatno merilo kontrolne številke izdelka, da bi se upoštevale razlike v ceni proizvodnje zaradi različnih proizvodnih postopkov. Vendar se kontrolne številke izdelkov določijo na podlagi individualnih značilnosti posamezne podkategorije postavk, ki jih zajema opredelitev zadevnega izdelka, in ne na podlagi cene vsake od teh postavk. Poleg tega je bilo ugotovljeno, da se osnovne značilnosti maščobnih alkoholov in njihovih mešanic, proizvedenih iz naravnih olj in maščob, ter tistih iz surove nafte ali mineralnega olja ne razlikujejo bistveno, prav tako pa razlika v ceni proizvodnje ni taka, da bi utemeljila uporabo različnih kontrolnih številk izdelkov. Ta trditev se zato zavrne.
(67)
Nekatere strani so trdile, da je bila številka, ki je odražala stroške po uvozu, v višini približno 3 % uvozne cene in se uporabljajo pri določanju ravni nelojalnega nižanja prodajnih cen v zadevnih državah, nejasna in se je v tem primeru zdela neustrezna. Vendar so informacije, preverjene med preiskavo, pokazale, da so morale strani, ki uvažajo, na primer uvozniki in uporabniki, plačati tak znesek stroškov po uvozu zato, da bi zadevni izdelek sprostile v prosti promet na trgu Unije. Poleg tega strani niso predložile nobenih dokazov, da stroški po uvozu v tem primeru niso bili pravilno določeni. Zato je bila ta trditev zavrnjena. Metodologija za izračun nelojalnega nižanja prodajnih cen, kot je pojasnjena v uvodnih izjavah 74 in 75 začasne uredbe, se potrdi.
5. Gospodarski položaj industrije Unije
5.1 Uvodne opombe
(68)
Kljub spremembi lastništva iz uvodne izjave 58 je prevladalo mnenje, da se podatki, ki jih je predložil pritožnik, ki se je umaknil, in ki so se preverili v prostorih tega pritožnika, ne smejo samodejno izključiti iz analize škode, ker so še vedno del proizvodnje Unije.
(69)
Nekatere strani so trdile, da je treba nekatere podatke, ki jih je predložila industrija Unije, zlasti v zvezi z nakupi zadevnega izdelka s poreklom iz Indije, Malezije in Indonezije, izključiti iz analize škode in izračuna stopnje škode, ker bi bila vsaka domnevna škoda v zvezi s temi nakupi samopovzročena. Vendar, kot je navedeno v uvodni izjavi 63 začasne uredbe, so bili ti nakupi zlasti posledica začasnega zaprtja enega od proizvodnih obratov enega proizvajalca. Poleg tega so bili ti nakupi nebistveni v primerjavi s skupno proizvodnjo pritožnikov. Zato ni bilo utemeljenih razlogov za izključitev nakupov navedenih proizvajalcev iz analize škode in izračuna stopnje odprave škode.
(70)
Uvodne opombe iz uvodne izjave 76 začasne uredbe se potrdijo.
5.2 Proizvodnja, proizvodna zmogljivost in izkoriščenost zmogljivosti, prodaja in tržni delež
(71)
Ker v zvezi s proizvodnjo, proizvodno zmogljivostjo in izkoriščenostjo zmogljivosti, prodajo in tržnim deležem industrije Unije ni bilo pripomb, se uvodne izjave 77 do 81 začasne uredbe potrdijo.
5.3 Povprečne cene na enoto industrije Unije
(72)
Po objavi začasne uredbe je bilo ugotovljeno, da so zaradi stvarnih napak potrebni popravki povprečnih cen na enoto industrije Unije. V spodnji preglednici je prikazan spremenjeni trend cene na enoto industrije Unije v obravnavanem obdobju.
Cena na enoto pri prodaji nepovezanim v EU
2007
2008
2009
OP
Indeks: 2007 = 100
100
123
102
96
Letni Δ%
22,6 %
-16,9 %
-5,3 %
Vir: izpolnjeni vprašalniki.
(73)
V nasprotju z navedbo iz uvodne izjave 84 začasne uredbe so se cene industrije Unije v obravnavanem obdobju zmanjšale za 4 %. V obdobju od leta 2008 do leta 2009 je zmanjšanje bilo bistveno, z nadaljnjim zmanjšanjem v OP. V tem obdobju se je prodajna cena zmanjšala za 22 %. Navedene spremembe nimajo vpliva na sklepe o gospodarskem stanju industrije Unije in ker v zvezi s povprečnimi cenami na enoto industrije Unije ni bilo pripomb, se uvodni izjavi 82 in 83 začasne uredbe potrdita.
5.4 Zaloge, zaposlenost, plače in produktivnost, dobičkonosnost, denarni tok, naložbe, donosnost naložb in zmožnost zbiranja kapitala, rast, višina dejanske stopnje dampinga
(74)
Nekatere strani so trdile, da industrija Unije ni mogla utrpeti škode, ker so družbe, ki so del industrije Unije, vertikalno integrirane in so zadevni izdelek uvažale iz tretjih držav. Zato bi lahko uvoženi izdelek uporabile v svoji nadaljnji proizvodnji in prodale proizvodnjo, ki ni dobičkonosna.
(75)
Opozoriti je treba, da v določenih protidampinških preiskavah proizvajalci, kot so proizvajalci jekla in proizvajalci kemičnih izdelkov, ki so vključeni v opredelitev industrije Unije, v teh primerih opravljajo dejavnost nadaljnje proizvodnje in da je delež njihove proizvodnje zadevnega izdelka namenjen lastni uporabi. Kljub temu se v takem primeru preiskava morebitne povzročitve znatne škode industriji Unije opravi izključno za proizvodnjo in prodajo zadevnega izdelka. V tem primeru je bila znatna škoda ugotovljena v zvezi s poslovanjem z zadevnim izdelkom, kot je pojasnjeno v uvodnih izjavah 77 do 93 začasne uredbe. Strani niso predložile nobenih dokazov o tem, da so ugotovitve iz teh uvodnih izjav nepravilne in da industrija Unije v OP ni utrpela znatne škode. Ta trditev se zato zavrne.
(76)
Nekatere strani so trdile, da so pritožniki z zaprtjem nekaterih proizvodnih zmogljivosti ustvarili zavajajoč vtis o domnevni škodi, ki so jo utrpeli. Trdile so, da so k zmogljivosti Unije prispevali drugi proizvajalci v Uniji in da se je zmogljivost industrije Unije povečala z naložbami v nove zmogljivosti. To komajda dokazuje škodo industrije. Druge strani so trdile, da zmanjšanje naložb ne pomeni škode, ampak premestitev proizvodnje izven Unije.
(77)
V skladu z ugotovitvijo preiskave iz uvodne izjave 78 začasne uredbe se je proizvodna zmogljivost industrije Unije leta 2008 povečala za 9 %, vendar se je potem v OP zmanjšala za 10 %. Razlog za to so bili sklepi, ki so bili sprejeti zaradi soočanja s konkurenco iz zadevnih držav, pri čemer so bila poznejša začasna zaprtja tudi posledica pritiska zaradi dampinškega uvoza. V zvezi z naložbami je v uvodni izjavi 89 začasne uredbe navedeno, da so se naložbe industrije Unije v Uniji v obravnavanem obdobju zmanjšale za 35 %. To je eden od več dejavnikov škode, na podlagi katerih je bilo v uvodnih izjavah 92 in 93 začasne uredbe sklenjeno, da je industrija Unije v OP utrpela znatno škodo.
(78)
Ker v zvezi z zalogami, zaposlitvijo, plačami in produktivnostjo, dobičkonosnostjo, denarnim tokom, naložbami, donosnostjo naložb in zmožnostjo zbiranja kapitala, rastjo in višino dejanske stopnje dampinga ni bilo drugih pripomb, se uvodne izjave 85 do 91 začasne uredbe potrdijo.
5.5 Razvoj po OP
(79)
Nekatere strani so trdile, da ni dokazov, da je industrija Unije utrpela znatno škodo, pri čemer je dejstvo, da je eden od dveh prvotnih pritožnikov umaknil podporo preiskavi, dokazovalo, da ni utrpel škode. Prav tako so trdile, da kazalniki škode za preostalega pritožnika niso dokazovali škode.
(80)
Opozoriti je treba, da zadevna družba ni nasprotovala preiskavi, ampak je zavzela nevtralno stališče. Kot je pojasnjeno v uvodni izjavi 57, se je zato še vedno štelo za primerno, da se oba proizvajalca Unije ohranita kot del industrije Unije.
(81)
Strani so trdile, da so se v obdobju po OP občutno zvišale cene in da bo ta razvoj cen v navedenem obdobju nemudoma prinesel dobiček pritožnikoma, ki sta v svojih javnih izjavah za obdobje 2010-2011 sama napovedala boljše rezultate.
(82)
Nekatere strani so vztrajale, da so se razmere v industriji Unije v obdobju po OP bistveno izboljšale, pri čemer so izpostavile, da so nekatere družbe načrtovale gradnjo novih obratov v Uniji. Trdile so tudi, da bi bilo treba glede na nedavno zvišanje uvoznih cen opustiti ali uvesti ukrepe v obliki minimalne uvozne cene.
(83)
Poleg tega niso bili predloženi nobeni dokazi o očitnosti, nespornosti in trajnosti navedenih dogodkov po OP. Poleg tega ni bilo dokazano, da so navedeni dogodki po OP jasni, nesporni in trajni. V zvezi s kakršno koli opustitvijo dokončnih ukrepov je to treba obravnavati ob upoštevanju dogodkov po OP, ki bi bili trajni.
(84)
Kot je navedeno v uvodnih izjavah 123 do 126 se glede uvedbe minimalne uvozne cene šteje, da jih dane okoliščine ne utemeljujejo. Zato se vse navedene trditve zavrnejo.
6. Sklepna ugotovitev o škodi
(85)
Preiskava je potrdila, da je večina kazalnikov škode v zvezi z industrijo Unije v obravnavanem obdobju pokazala padajoči trend. Na podlagi navedenega se potrdi sklepna ugotovitev iz uvodnih izjav 92 in 93 začasne uredbe, da je industrija Unije v OP utrpela znatno škodo.
E. VZROČNA ZVEZA
1. Učinek dampinškega uvoza
(86)
Ena stran je ugotovila, da je analiza iz uvodne izjave 108 začasne uredbe pomanjkljiva, ker se zdi, da povezuje splošno in stalno zmanjševanje potrošnje z večanjem uvoza, medtem ko se je po navedbah te strani uvoz iz zadevnih držav razvijal v skladu s potrošnjo.
(87)
Pojasniti je treba, da se je potrošnja, kot je navedeno v uvodnih izjavah 64 do 66 začasne uredbe, v obravnavanem obdobju na splošno dejansko povečala za 2 %. Vendar to ne spremeni dejstva, da sta se v obravnavanem obdobju na splošno bistveno povečala obseg in tržni delež nizkocenovnega dampinškega uvoza iz zadevnih držav (glej uvodno izjavo 96 začasne uredbe), medtem ko se velikost trga skoraj ni spremenila, industrija Unije pa je izgubila znaten tržni delež, zlasti med letom 2009 in OP.
(88)
Nekatere strani so trdile, da trendi uvoza iz zadevnih držav niso povezani s slabšanjem gospodarskega položaja industrije Unije, zlasti z obsegom prodaje, prodajnimi vrednostmi in dobičkonosnostjo. Trdile so, da se je dobičkonosnost industrije Unije povečala, ko se je leta 2008 povečal uvoz, in se potem bistveno zmanjšala, čeprav je uvoz ostal nespremenjen.
(89)
V nasprotju z navedenimi domnevami je preiskava izpostavila splošno povezavo med nizkocenovnim dampinškim uvozom in škodo, ki jo je industrija Unije utrpela v celotnem obravnavanem obdobju (glej uvodne izjave 95 do 98 začasne uredbe). Preiskava je tudi pokazala, da industrija Unije v obravnavanem obdobju ni mogla okrevati zaradi povečanja nizkocenovnega dampinškega uvoza na trgu Unije. Zato je treba trditev zavrniti.
(90)
Strani so tudi trdile, da so bile razlike v trendih uvoza odvisne od vrst alkohola, ki so jih proizvajali nekateri proizvajalci izvozniki, in da je zato treba za te alkohole opraviti ločeno analizo škode. Vendar imajo obravnavane različne vrste enake osnovne značilnosti. V preiskavi niso bile ugotovljene bistvene razlike med maščobnimi alkoholi in njihovimi mešanicami, ki so proizvedeni iz različnih surovin. Zato v tem primeru ni razlogov za uvedbo ločenih analiz trendov glede na posamezno vrsto alkohola.
(91)
Prav tako so strani trdile, da škode ni mogoče pripisati Indiji, ker se njen uvoz v obravnavanem obdobju ni povečal, zlasti če se ne upoštevajo nakupi pritožnikov. Vendar je bilo ugotovljeno, da je bil uvoz iz Indije na trg Unije izveden po dampinških cenah in da je stopnja škode močno presegala 2-odstotni prag de minimis. Kot je pojasnjeno v uvodnih izjavah 63 do 65, so bili poleg tega izpolnjeni pogoji za izvedbo kumulativne ocene za zadevne države. Zato je treba trditev zavrniti.
(92)
Strani so tudi trdile, da škode ni mogoče pripisati družbam, katerih stopnja nelojalnega nižanja prodajnih cen je bila negativna, ali na podlagi tega celotnemu uvozu iz Indonezije.
(93)
Kot je pojasnjeno v uvodnih izjavah 63 do 65, so bili izpolnjeni vsi pogoji za izvedbo kumulativne ocene zadevnega uvoza. V skladu s tem so se učinki nizkocenovnega dampinškega uvoza s poreklom iz zadevnih držav na industrijo Unije ocenili skupaj za namene analize škode in vzroka škode. Poleg tega odsotnost nelojalnega nižanja prodajnih cen ne izključuje povzročitve znatne škode industriji Unije. Kot je pojasnjeno v uvodnih izjavah 124 do 127 začasne uredbe, je bilo dejansko ugotovljeno, da cena, ki jo je zaračunavala industrija Unije, ni bila dovolj visoka, da bi z njo krila vse proizvodne stroške in dosegla razumno stopnjo dobička, ki bi jo lahko dosegla, če v OP ne bi bilo dampinškega uvoza. Ta trditev se zato zavrne.
(94)
Ker v zvezi z učinki dampinškega uvoza ni bilo nobenih drugih pripomb, se uvodne izjave 95 do 98 začasne uredbe potrdijo.
2. Učinki drugih dejavnikov
(95)
Več strani je trdilo, da je treba resnični vzrok vsakršne škode, ki jo je utrpela industrija Unije, pripisati finančni krizi, saj je bila zadevna industrija najbolj prizadeta, ko se je uvoz iz zadevnih držav stabiliziral. Navedle so tudi, da je bilo zmanjševanje dobičkonosnosti industrije Unije podobno zmanjševanju, ugotovljenemu pri drugih družbah, ki delujejo v kemičnem sektorju.
(96)
Kriza je vplivala na uspešnost industrije Unije. Trendi dejavnikov škode, kot sta izkoriščanje zmogljivosti in obseg prodaje, kažejo, da se je položaj industrije Unije s krizo poslabšal, z okrevanjem trga pa nekoliko izboljšal. Vendar je preiskava pokazala, da izboljšanje ni omogočilo okrevanja industrije Unije, katere gospodarski položaj je bil veliko slabši od položaja, ki je prevladoval na začetku obravnavanega obdobja. Poleg tega, kot je navedeno v uvodni izjavi 89, je bilo leta 2008 tik pred začetkom finančne krize povečanje dampinškega uvoza iz zadevnih držav največje, obseg prodaje industrije Unije pa se je najmočneje zmanjšal. Po tem letu si industrija Unije ni opomogla in dampinški uvoz je bil na trgu Unije še naprej močno prisoten. Zato je ne glede na druge dejavnike jasno, da je dampinški uvoz v veliki meri prispeval k znatni škodi, ki jo je industrija Unije utrpela v OP. Ta trditev se zato zavrne.
(97)
Več strani je tudi trdilo, da je bil resničen vzrok za domnevno škodo industrije Unije uvoz iz drugih tretjih držav, zmanjšanje povpraševanja, zvišanje cen surovin in pomanjkanje ustreznega dostopa do teh surovin, napačne strateške odločitve, ki jih je sprejela industrija Unije, konkurenčni pritisk na prodajnem trgu, zmanjšanje proizvodnje zadevnega izdelka za lastno uporabo, splošne spremembe tržnih pogojev in konkurenčne razmere na trgu Unije.
(98)
Omeniti je treba, da navedene strani niso mogle utemeljiti svojih trditev in dokazati, da so razen nizkocenovnega dampinškega uvoza iz zadevnih držav še drugi dejavniki, ki lahko pretrgajo zvezo med škodo, ki jo je utrpela industrija Unije, in dampinškim uvozom.
(99)
Nekatere strani so trdile, da Komisija ni analizirala morebitnega vpliva, ki ga je imela prodaja maščobnih alkoholov, sestavljenih iz razvejenih izomerov, in njihovih mešanic na prodajo zadevnega izdelka industrije Unije, ter njenih učinkov na gospodarski položaj industrije. Preiskava se je osredotočila na izdelek, kot je opredeljen v uvodnih izjavah 8 do 12, nobena stran pa ni zagotovila zanesljivih podatkov, ki bi omogočili oceno morebitnega negativnega vpliva maščobnih alkoholov, sestavljenih iz razvejenih izomerov, in njihovih mešanic na gospodarski položaj industrije Unije. Ta trditev se zato zavrne.
(100)
Ker v zvezi z učinki drugih dejavnikov ni bilo nobenih pripomb, se uvodne izjave 99 do 106 začasne uredbe potrdijo.
3. Sklepna ugotovitev o vzročni zvezi
(101)
Preiskava ni izpostavila dejstva, da so razen nizkocenovnega dampinškega uvoza iz zadevnih držav še drugi dejavniki, ki lahko pretrgajo vzročno zvezo med znatno škodo, ki jo je utrpela industrija Unije, in dampinškim uvozom.
(102)
Ker v zvezi s sklepno ugotovitvijo o vzročni zvezi ni bilo nobenih pripomb, se uvodne izjave 107 do 110 začasne uredbe potrdijo.
F. INTERES UNIJE
1. Industrija Unije
(103)
Ker v zvezi z interesom industrije Unije ni bilo nobenih pripomb, se uvodni izjavi 112 in 113 začasne uredbe potrdita.
2. Uvozniki
(104)
Ker v zvezi z interesom uvoznikov ni bilo pripomb, se uvodni izjavi 115 in 116 začasne uredbe potrdita.
3. Uporabniki
(105)
Spomniti je treba, da se je preiskava zaradi ocene morebitnega vpliva protidampinških ukrepov na uporabnike Unije osredotočila zlasti na skupne podatke, ki jih je predložilo pet velikih družb uporabnic, obiskanih v začasni fazi.
(106)
Na podlagi tega je bilo začasno ugotovljeno, da je bil delež stroškov zadevnega izdelka v skupnih stroških proizvodnje za to skupino velik, pri čemer se je gibal med 10 % in 20 %, odvisno od končnega izdelka. Vendar so se razpoložljivi podatki ponovno preučili, pri čemer je bilo na podlagi novih izračunov in popravkov nekaterih številk ugotovljeno, da se ta delež giblje med 15 % in 25 %. Podobno je bilo ugotovljeno, da povprečna stopnja dobička pri poslovanju z zadevnim izdelkom za skupino petih obiskanih družb znaša približno 6 %; na podlagi novih izračunov pa je bila ugotovljena višja povprečna stopnja dobička, tj. približno 7,5 %. Nenazadnje se je popravil tudi delež skupnega poslovanja, ki predstavlja povprečni delež poslovanja z zadevnim izdelkom. Ta je bil začasno določen na približno 22 %, medtem ko je bil na podlagi novih izračunov ugotovljen 25-odstotni delež.
(107)
Po objavi začasne uredbe so se odzvali številni uporabniki in predložili pripombe v zvezi z dokončnim razkritjem. Nasprotovali so izboru petih družb uporabnic iz uvodne izjave 118 začasne uredbe, pri čemer so trdili, da podatki, ki so se uporabili pri oceni morebitnega vpliva ukrepov na predelovalno industrijo, niso bili pregledni in niso temeljili na reprezentativnih straneh, ampak na majhnem številu strani. Trdili so, da bi bilo treba pri analizi upoštevati podatke, ki bi jih predložili vsi v preiskavi sodelujoči uporabniki.
(108)
Vendar, kot je navedeno v uvodnih izjavah 117 in 118 začasne uredbe, 21 sodelujočih družb skupaj predstavlja približno 25 % vseh nakupov zadevnega izdelka v Unijo v OP, medtem ko je pet družb, ki so se uporabile pri oceni interesa uporabnikov, predstavljalo približno 18 % teh nakupov, tj. 72 % nakupov zadevnega izdelka s strani sodelujočih uporabnikov. Poleg tega, da je bilo teh pet uporabnikov reprezentativnih z vidika obsega nakupa zadevnega izdelka, so sestavljali zelo dobro ponazoritev različnih poslovnih sektorjev predelovalne industrije. Pet obiskanih družb resnično oblikuje heterogeno skupino, ki ne vključuje le proizvajalcev za prvo uporabo, tj. proizvajalcev površinsko aktivnih snovi, ampak tudi uporabnike površinsko aktivnih snovi in uporabnike v nadaljnjem proizvodnem procesu.
(109)
Kljub temu je bila izvedena širša analiza, pri kateri so se upoštevale vse informacije, ki so jih predložili sodelujoči uporabniki. Pri tem je bila izvedena posebna ocena morebitnega vpliva protidampinških dajatev na proizvajalce površinsko aktivnih snovi kot ločeno skupino, ker bi lahko uvedba ukrepov najbolj vplivala na to skupino. Druga ločena analiza je bila izvedena za drugo skupino uporabnikov, ki je zajemala vse ostale družbe uporabnice, ki so sodelovale v preiskavi.
(110)
Izvedena je bila simulacija, pri kateri se je najprej ocenil morebitni učinek povprečne 5-odstotne dajatve na uvoz maščobnih alkoholov in njihovih mešanic na vse sodelujoče uporabnike in potem na dve ločeni skupini. Rezultati simulacije so pokazali, da bi končni učinek te povprečne dajatve na skupne stroške proizvodnje pri poslovanju z zadevnim izdelkom znašal približno 0,09 % za vse uporabnike, medtem ko bi učinek iste dajatve na izdelek v nadaljnjem proizvodnem procesu, pri katerem se uporablja zadevni izdelek, za proizvajalce površinsko aktivnih snovi znašal približno 0,05 %, za drugo skupino družb pa približno 0,29 %.
(111)
Analiza je prav tako pokazala, da so proizvajalci površinsko aktivnih snovi v sektorjih, ki uporabljajo izdelek v preiskavi, dosegali nižje stopnje dobička; vendar je ta skupina v OP uvažala iz zadevnih držav le 2,6 % vseh svojih nakupov izdelka v preiskavi. Odstotek poslovanja s površinsko aktivnimi snovmi, pri katerem se uporabljajo maščobni alkoholi in njihove mešanice, v primerjavi s celotnim prihodkom od prodaje znaša približno 24 %. Zato je kljub uporabi povprečne 5-odstotne dampinške dajatve končni učinek na stroške proizvodnje izdelkov, ki vključujejo izdelek v preiskavi, zelo omejen in v zvezi s skupno dobičkonosnostjo celo zanemarljiv.
(112)
Kljub temu so nekateri proizvajalci površinsko aktivnih snovi trdili, da jim bodo protidampinške dajatve preprečile prosto nakupovanje surovin in tako povzročile izkrivljanje v njihovem tržnem segmentu.
(113)
Kot je navedeno v uvodni izjavi 120 začasne uredbe, stopnja protidampinških dajatev ter morebitni učinek na predelovalno industrijo in prodajni trg ne predstavljata resnih ovir za uvoz zadevnega izdelka. Preiskava je potrdila, da dokončne protidampinške dajatve ne morejo povzročiti izkrivljanja na prodajnem trgu. Hkrati proizvajalci površinsko aktivnih snovi ne bi smeli imeti težav pri prenosu tega razmeroma majhnega zvišanja stroškov na končno ceno svojih izdelkov. Zato se trditve, da bi protidampinške dajatve povzročile izkrivljanje na prodajnem trgu, zavrnejo.
(114)
Po razkritju dokončnih ugotovitev so nekateri uporabniki vztrajali, da so jim proizvajalci Unije zavrnili dobavo blaga in da je drugih možnosti dobave malo. Kot je navedeno v uvodni izjavi 120 začasne uredbe, relativno nizka stopnja predlaganih ukrepov ne izključuje možnosti uvoza zadevnega izdelka. Poleg tega proizvajalci Unije v obravnavanem obdobju niso proizvajali ob polni zmogljivosti. Uvoz je mogoč tudi iz drugih tretjih držav, za katere se ne uporabljajo ukrepi, Eurostatovi podatki za uvoz maščobnih alkoholov in njihovih mešanic iz drugih držav po OP pa kažejo, da se takšen uvoz narašča, kar kaže na neutemeljenost domnevnega tveganja pomanjkanja dobave. Ta trditev se zato zavrne.
(115)
Nekatera združenja uporabnikov, ki se niso javila v roku iz točke 5.3 obvestila o začetku, so trdila, da njihova stališča, zlasti glede morebitnega vpliva ukrepov na mala in srednje velika podjetja ter na posebne sektorje, niso bila upoštevana v oceni interesa Unije. Vendar je treba opozoriti, da so bile v tej preiskavi upoštevane vse pripombe teh združenj. Kot je navedeno v uvodni izjavi 109 so bile v oceni interesa Unije upoštevane tudi vse informacije, ki so jih predložili sodelujoči uporabniki. Ta trditev se zato zavrne.
(116)
Več strani je trdilo, da je treba v primeru uvedbe ukrepov njihovo trajanje omejiti na največ dve leti. Glede na osnovno uredbo je dokončni protidampinški ukrep običajno uveden za pet let. Ker nobena stran ni dokazala, da bi obdobje dveh let zadostovalo za izravnavo dampinga, ki povzroča škodo, kot je določeno v členu 11(1) osnovne uredbe, ni utemeljenega razloga za spremembo običajnega trajanja ukrepov. Ta trditev se zato zavrne.
(117)
Ker v zvezi z interesom uporabnikov ni bilo nobenih drugih pripomb, se potrdi, da uvedba dokončnih ukrepov za uvoz zadevnega izdelka ne bi bila v nasprotju z interesom Unije, in uvodne izjave 117 do 121 se zato potrdijo.
4. Sklepna ugotovitev o interesu Unije
(118)
Na podlagi navedenega se lahko potrdi sklepna ugotovitev iz uvodne izjave 122 začasne uredbe. Ugotovljeni niso bili nobeni utemeljeni razlogi, ki bi nasprotovali uvedbi dokončnih protidampinških dajatev na uvoz maščobnih alkoholov in njihovih mešanic iz zadevnih držav.
G. DOKONČNI PROTIDAMPINŠKI UKREPI
1. Stopnja odprave škode
(119)
Spomniti je treba, da je stopnja dobička, ki se je uporabila za izračun ciljnega dobička v začasni fazi, znašala 7,7 %. Pritožniki so trdili, da bi bil ustreznejši 15-odstotni ciljni dobiček. V zvezi s tem je treba navesti, da niso predložili preverljivih dokazov, ki bi podprli trditev, da je bil ciljni dobiček prenizek. Zato se predlaga potrditev 7,7-odstotnega ciljnega dobička, ki temelji na doseženi stopnji dobička za celotno poslovanje z alkoholom enega pritožnika v njegovem zadnjem dobičkonosnem letu pred povečanjem nizkocenovnega dampinškega uvoza.
(120)
Nekatere strani so trdile, da stopnja 7,7 % ni realna in je previsoka. Za določitev stopnje odprave škode so predlagale uporabo nižje stopnje dobička, tj. med 3 in 5 %. Vendar ta trditev ni bila utemeljena z nobenimi dokazi o tem, da je predlagani dobiček tisti dobiček, ki bi ga industrija Unije lahko dosegla brez dampinškega uvoza na trgu Unije, zato ni bila sprejeta.
(121)
Nekatere strani so trdile, da je Komisija napačno določila stopnjo odprave škode na podlagi stopnje nelojalnega nižanja ciljnih cen, pri čemer bi morala uporabiti stopnjo nelojalnega nižanja prodajnih cen. V tem primeru se stopnja nelojalnega nižanja prodajnih cen ni obravnavala kot primerna podlaga za določitev stopnje odprave škode za industrijo Unije, ker ne bi izražala ravni cene, ki bi se lahko dosegla brez dampinškega uvoza na trgu Unije. Trditev je bila zato zavrnjena.
(122)
Na podlagi tega se lahko začasne stopnje škode, izražene kot odstotek cene CIF meja Unije brez plačane dajatve, kot je navedeno v uvodni izjavi 127 začasne uredbe, potrdijo.
2. Dokončni ukrepi
2.1 Oblika dokončnih ukrepov
(123)
Kot je navedeno v uvodnih izjavah 79 do 84, so določene strani med drugim trdile, da je treba trenutne ukrepe opustiti, ker so bili dogodki po OP glede povečanja cen zadevnega izdelka na trgu Unije jasni, nesporni in trajni. Trdile so tudi, da dokončni ukrepi ne bi smeli biti uvedeni v obliki dajatev ad valorem, temveč v obliki minimalne uvozne cene.
(124)
Vendar se šteje, da v tem primeru okoliščine ne utemeljujejo uvedbe minimalne uvozne cene. Glede na naravo zadevnega izdelka in zapletene korporativne strukture zadevnih izvoznikov se je takšni obliki ukrepa mogoče enostavno izogniti.
(125)
Vendar se priznava, da na trgu obstaja določena občutljivost cen za zadevni izdelek in bi bilo zato razumno čim bolj zmanjšati vpliv dokončnih ukrepov na uporabnike Unije v primeru morebitnih znatnih povečanj cen zadevnega izdelka. Zato je obliko dokončnih ukrepov primerno spremeniti iz dajatev ad valorem na posebne dajatve.
(126)
Pričakuje se, da bodo takšni ukrepi do določene mere omejili morebiten negativen vpliv na uporabnike, če bi se cene znatno in hitro povečale. Če pa bi se cene zmanjšale, bi posebne dajatve še vedno zagotavljale zadostno zaščito proizvajalcem Unije. Posebne dajatve temeljijo na vrednostih CIF izvoza v Unijo sodelujočih družb v OP, pretvorjenih v EUR z mesečnimi menjalnimi tečaji, pomnoženih s stopnjami dampinga ali stopnjami škode, kar koli je nižje, v skladu s pravilom nižje dajatve.
(127)
Glede tega sta dva proizvajalca izvoznika trdila, da je treba namesto mesečnega uporabiti letni povprečni menjalni tečaj. Vendar je bilo ugotovljeno, da je v skladu z običajno prakso kakršna koli pretvorba valut v protidampinških preiskavah opravljena z mesečnim menjalnim tečajem. Tako je bilo tudi v tej preiskavi. Zato je bila trditev zavrnjena.
(128)
Pritožnik je trdil, da bi morale biti pri določanju posebnih dajatev uporabljene sedanje cene maščobnih alkoholov in njihovih mešanic in ne vrednosti CIF v OP. Opozoriti je treba, da so posebne dajatve določene glede na izračun dampinga in škode za OP. Predloženi niso bili nobeni utemeljeni argumenti, po katerih bi izračun posebnih dajatev v tem primeru temeljil na obdobju po OP. Zato se ta trditev zavrne.
2.2 Uvedba dokončnih ukrepov
(129)
Po objavi začasnih ukrepov je potencialni proizvajalec izvoznik trdil, da je treba stopnjo preostale dajatve določiti na ravni najvišje uvedene dajatve in ne najvišje stopnje dampinga, ugotovljene za Indonezijo. Vendar se preostala dajatev določi na preostali stopnji dampinga ali preostali stopnji škode na podlagi pravila nižje dajatve. Trditev se je zato zavrnila.
(130)
Glede na navedeno se šteje, da je treba v skladu s členom 9(4) osnovne uredbe dokončne protidampinške ukrepe uvesti za uvoz zadevnega izdelka na ravni nižjih stopenj dampinga in škode v skladu s pravilom nižje dajatve.
(131)
Vse strani so bile obveščene o bistvenih dejstvih in premislekih, na podlagi katerih se je nameravala priporočiti uvedba dokončnih protidampinških dajatev. Določen je bil tudi rok, v katerem so lahko po dokončnem razkritju predložile svoja stališča. Po ustrezni preučitvi pripomb, ki so jih predložile strani, so bile ugotovitve po potrebi ustrezno spremenjene.
(132)
Predlagane dokončne protidampinške dajatve so:
Država
Družba
Dokončna posebna protidampinška dajatev (EUR neto na tono)
Indija
VVF Limited
46,98
vse druge družbe
86,99
Indonezija
P.T. Musim Mas
45,63
vse druge družbe
80,34
Malezija
KL-Kepong Oleomas Sdn.Bhd.
35,19
Emery Oleochemicals (M) Sdn. Bhd.
61,01
Fatty Chemical Malaysia Sdn. Bhd.
51,07
vse druge družbe
61,01
(133)
Stopnje protidampinške dajatve za posamezne družbe v skladu s to uredbo se uporabljajo le za uvoz zadevnega izdelka, ki ga proizvajajo te družbe, torej izrecno navedene pravne osebe. Uvoz zadevnega izdelka, ki ga proizvaja katera koli druga družba, ki v členu 1 ni izrecno navedena z imenom in naslovom, vključno s subjekti, ki so povezani z izrecno navedenimi družbami, teh stopenj ne more koristiti, pri čemer se zanjo uporablja stopnja dajatve, ki se uporablja za „vse druge družbe“.
(134)
Vsak zahtevek za uporabo teh stopenj protidampinških dajatev za posamezne družbe (npr. zaradi spremembe imena subjekta ali ustanovitve novih proizvodnih ali prodajnih obratov) se takoj naslovi na Komisijo (10) skupaj z vsemi ustreznimi informacijami, zlasti o kakršni koli spremembi dejavnosti družbe na področju proizvodnje, domače prodaje in izvoza, povezanimi na primer z navedeno spremembo imena ali spremembo proizvodnih in prodajnih obratov. Ta uredba bo po potrebi ustrezno spremenjena s posodobitvijo seznama družb, upravičenih do individualnih stopenj protidampinških dajatev.
3. Zaveze
(135)
En indijski in en malezijski proizvajalec izvoznik sta skupaj s svojimi povezanimi uvozniki predložila ponudbo cenovne zaveze v skladu s členom 8(1) osnovne uredbe. Obe ponudbi cenovne zaveze sta vsebovali veliko število skupin proizvodov (določenih s kemijsko specifikacijo), pri čemer se za vsako skupino uporablja drugačna minimalna uvozna cena, cenovne razlike med skupinami pa so do 25 % za malezijskega izvoznika in do 100 % za indijskega izvoznika. Poleg tega so cene znotraj posamezne skupine nihale do 20 % in predstavljale veliko tveganje navzkrižne kompenzacije. Ugotovljeno je bilo tudi, da ponudba indijskega izvoznika ni obravnavala nestanovitnosti cen zadevnega izdelka. Ugotovljena so bila dodatna tveganja navzkrižne kompenzacije pri malezijskem izvozniku in njegovem povezanem uvozniku v Unijo, ki ni le priskrbel zadevnega izdelka od malezijskega izvoznika, ampak tudi od drugih dobaviteljev. Carinski organi bi težko določili kemijske specifikacije izdelka brez posamezne analize, zaradi česar bi bilo spremljanje zelo obremenjeno, če ne celo neizvedljivo. Ponudbi cenovne zaveze sta bili zato zavrnjeni. Po predlogu za spremembo oblike ukrepov je en proizvajalec izvoznik spremenil svojo ponudbo cenovne zaveze in predlagal povprečno minimalno izvozno ceno za vse skupine izdelkov ter trdil, da tveganja navzkrižne kompenzacije ne bo več. Drugi proizvajalec izvoznik je le potrdil svojo ponudbo. Vendar bi glede na število vrst izdelka in nihanje cen med njimi minimalna uvozna cena ogrozila učinkovitost celotnih ukrepov. Navedena struktura podjetij in njihovih ponudb še vedno ovira sprejemanje zaveze. Režim poročanja in cen, ki ga je predlagal en izvoznik, ne obravnava navedenih skrbi, zato bi bilo spremljanje v vsakem primeru obremenjeno ali celo neizvedljivo. Ponudbi cenovne zaveze zato ne moreta biti sprejeti.
4. Dokončno pobiranje začasnih protidampinških dajatev
(136)
Glede na višino ugotovljenih stopenj dampinga in stopnjo škode, povzročene industriji Unije, se šteje za nujno, da se zneski, zavarovani z začasno protidampinško dajatvijo, ki je bila uvedena z začasno uredbo, dokončno poberejo v višini zneska uvedenih dokončnih dajatev. Kadar so dokončne dajatve nižje od začasnih, se začasno zavarovani zneski, ki presegajo dokončno stopnjo protidampinških dajatev, sprostijo -
SPREJEL NASLEDNJO UREDBO:
Člen 1
1. Uvede se dokončna protidampinška dajatev na uvoz nasičenih maščobnih alkoholov z ogljikovim številom C8, C10, C12, C14, C16 ali C18 (razen razvejenih izomerov), vključno z enojnimi nasičenimi maščobnimi alkoholi (imenovanimi tudi „čiste frakcije“ ali „single cuts“) in mešanicami, sestavljenimi zlasti iz kombinacije ogljikovih števil C6-C8, C6-C10, C8-C10, C10-C12 (običajno razvrščenimi v C8-C10), mešanicami, sestavljenimi zlasti iz kombinacije ogljikovih števil C12-C14, C12-C16, C12-C18, C14-C16 (običajno razvrščenimi v C12-C14), in mešanicami, sestavljenimi zlasti iz kombinacije ogljikovih števil C16-C18, trenutno uvrščenih v oznake KN ex 2905 16 85, 2905 17 00, ex 2905 19 00 in ex 3823 70 00 (oznake TARIC 2905168510, 2905190060, 3823700011 in 3823700091), s poreklom iz Indije, Indonezije in Malezije.
2. Stopnja dokončne protidampinške dajatve izdelka iz odstavka 1, ki so ga proizvedle spodnje družbe, je naslednja:
Država
Družba
Dokončna protidampinška dajatev (EUR neto na tono)
Dodatna oznaka TARIC
Indija
VVF Ltd, Taloja, Maharashtra
46,98
B110
vse druge družbe
86,99
B999
Indonezija
P.T. Musim Mas, Tanjung Mulia, Medan, Sumatera Utara
45,63
B112
vse druge družbe
80,34
B999
Malezija
KL-Kepong Oleomas Sdn Bhd., Pelabuhan Klang, Selangor Darul Ehsan
35,19
B113
Emery Oleochemicals (M) Sdn. Bhd., Kuala Langat, Selangor
61,01
B114
Fatty Chemical Malaysia Sdn. Bhd. Prai, Penang
51,07
B117
vse druge družbe
61,01
B999
3. Če je bilo blago poškodovano pred vstopom v prosti promet in se cene, ki so se dejansko plačevale ali se plačujejo, porazdelijo za določitev carinske vrednosti v skladu s členom 145 Uredbe Komisije (EGS) št. 2454/93 z dne 2. julija 1993 o določbah za izvajanje Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti (11), se znesek protidampinške dajatve, izračunane glede na zgoraj določene zneske, zmanjša za odstotek, ki ustreza razdelitvi cen, ki so se dejansko plačevale ali se plačujejo.
4. Če ni drugače določeno, se uporabljajo veljavne določbe o carinah.
Člen 2
Zneski, zavarovani z začasno protidampinško dajatvijo v skladu z Uredbo (EU) št. 446/2011, se dokončno poberejo. Zavarovani zneski, ki presegajo stopnje protidampinške dajatve, se sprostijo.
Člen 3
Ta uredba začne veljati na dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
V Bruslju, 8. novembra 2011