NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 918/2012
ze dne 5. července 2012,
kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 236/2012 o prodeji na krátko a některých aspektech swapů úvěrového selhání, pokud jde o definice, výpočet čistých krátkých pozic, kryté swapy úvěrového selhání na státní dluhopisy, prahové hodnoty pro oznamovací povinnost, prahové hodnoty likvidity pro pozastavení omezení, významný pokles hodnoty finančních nástrojů a nepříznivé události
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 236/2012 ze dne 14. března 2012 o prodeji na krátko a některých aspektech swapů úvěrového selhání (1), a zejména na čl. 2 odst. 2, čl. 3 odst. 7, čl. 4 odst. 2, čl. 7 odst. 3, čl. 13 odst. 4, čl. 23 odst. 7 a článek 30 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (EU) č. 236/2012 ukládá určitá opatření, pokud jde o prodej na krátko a swapy úvěrového selhání. Ustanovení článku 42 nařízení (EU) č. 236/2012 zmocňuje Komisi přijímat akty v přenesené pravomoci, aby podle článku 290 Smlouvy o fungování Evropské unie doplnila ustanovení uvedeného nařízení. Tento akt v přenesené pravomoci doplňuje a mění některé nepodstatné prvky.
(2)
Ustanovení tohoto nařízení spolu úzce souvisí, protože prahové hodnoty pro oznamování a zveřejňování a určení nekrytých swapů úvěrového selhání závisí na definicích a způsobech výpočtu krátkých pozic, zatímco ustanovení o významném poklesu hodnoty finančních nástrojů a poklesu likvidity na trzích státních dluhopisů a určení nepříznivých událostí jsou propojeny neoddělitelně. S cílem zajistit soudržnost mezi uvedenými předpisy o prodeji na krátko, které by měly vstoupit v platnost současně, je vhodné zahrnout všechna ustanovení požadovaná nařízením (EU) č. 236/2012 do jediného nařízení.
(3)
Nařízení (EU) č. 236/2012 obsahuje některé definice. Z důvodu lepší srozumitelnosti a právní jistoty je vhodné, aby byla stanovena doplňující ustanovení, pokud jde o definice v čl. 2 odst. 1, zejména kdy se fyzická nebo právnická osoba považuje za vlastníka finančního nástroje pro účely definice prodeje na krátko, a další upřesnění, kdy je fyzická nebo právnická osoba „držitelem“ akcie nebo dluhového nástroje pro účely nařízení (EU) č. 236/2012. Upřesnění jsou zvolená tak, aby bylo zajištěno, že nařízení (EU) č. 236/2012 důsledně působí se zamýšleným účinkem navzdory rozdílnému přístupu právních předpisů členských států. Pojetí vlastnictví a držení cenných papírů v členských státech nejsou v současnosti harmonizována, ale záměrem ustanovení nařízení (EU) č. 236/2012 je, aby byly použity pouze na prodej na krátko, aniž by byl dotčen jakýkoli budoucí vývoj v oblasti právních předpisů, jako je harmonizace právních předpisů.
(4)
Nařízení (EU) č. 236/2012 ukládá omezení a povinnosti, např. požadavky na oznamování a zveřejňování fyzickým nebo právnickým osobám, které drží nebo sjednávají čisté krátké pozice v akciích a ve státních dluhopisech. Dlouhé a krátké pozice v akciích a státních dluhopisech mohou být drženy a oceňovány různými způsoby. S cílem zajistit soudržnost a uvést v účinnost záměr opatření, pokud jde o krátké pozice v akciích a ve státních dluhopisech, je proto nutné dále upřesnit, jak by se měly čisté krátké pozice vypočítat. Prodej na krátko se může uskutečnit prostřednictvím jediného nástroje nebo koše státních dluhopisů, a tak je nezbytné upřesnit, jak zahrnout prodej na krátko pomocí koše do těchto výpočtů. S cílem zajistit spolehlivý přístup, pokud jde o výpočet čistých krátkých pozic, je ke specifikaci dlouhých pozic v akciích nezbytné použít restriktivnější přístup než pro krátké pozice v akciích. Protože hodnota některých finančních nástrojů závisí na změnách ceny podkladových nástrojů, je nezbytné stanovit, jak toto zohlednit. Je stanovena metodika úpravy podle hodnoty delta, protože je to všeobecně přijímaná praxe.
(5)
Čisté krátké pozice se vypočítají na základě dlouhých a krátkých pozic držených fyzickou nebo právnickou osobou. Avšak dlouhé a krátké pozice mohou držet různé subjekty ve skupině nebo různé fondy spravované správcem fondu. Velké čisté krátké pozice lze zatajit jejich rozdělením mezi subjekty v rámci skupiny nebo mezi různé fondy. Aby se snížilo vyhýbání se daňovým povinnostem a bylo zajištěno, že oznamování a zveřejňování krátkých pozic poskytuje přesný a reprezentativní obraz, jsou zapotřebí podrobnější ustanovení, která by upřesnila, jak by měl být výpočet čistých krátkých pozic proveden pro subjekty v rámci skupiny a v případě správců fondů. Aby tato ustanovení byla uvedena v účinnost, je nezbytné definovat význam investiční strategie za účelem objasnění, které krátké pozice subjektů ve skupině a které krátké pozice fondů by měly být agregovány. Rovněž je nezbytné definovat činnosti v rámci správy fondů s cílem objasnit, které krátké pozice fondů by měly být agregovány. Aby bylo zajištěno, že k oznamování dochází, je nezbytné stanovit, které subjekty ve skupině nebo různých fondech jsou povinny provádět výpočty a mají oznamovací povinnost.
(6)
Nařízení (EU) č. 236/2012 ukládá omezení uzavírat transakce v oblasti nekrytých swapů úvěrového selhání na státní dluhopisy, ale povoluje uzavírat kryté swapy úvěrového selhání na státní dluhopisy pro účely legitimního zajištění. Použitím swapů úvěrového selhání na státní dluhopisy může být zajištěna široká škála aktiv a závazků, ale rozlišit mezi legitimním zajištěním a spekulací může být v mnoha případech obtížné. Proto je třeba podrobného a dodatečného upřesnění, v jakých případech lze swapy úvěrového selhání na státní dluhopisy považovat za kryté. Pokud je třeba jednotně stanovit kvantitativní míru korelace, měl by se použít jednoduchý, široce přijímaný a srozumitelný parametr, jako je Pearsonův korelační koeficient, který se vypočítá jako kovariance dvou proměnných vydělená součinem jejich směrodatných odchylek. Propojit aktiva se závazky, aby tvořily ideální zajištění, je v praxi obtížné vzhledem k rozdílným charakteristikám různých aktiv a závazků, jakož i volatilitě jejich hodnot. Nařízení (EU) č. 236/2012 vyžaduje přiměřený přístup k opatřením, a proto je při definování nekrytého swapu úvěrového selhání nutné stanovit, jak by měl být přiměřený přístup použit na aktiva a závazky zajištěné krytým swapem úvěrového selhání. Vzhledem k tomu, že nařízení (EU) č. 236/2012 nepředepisuje konkrétní stupeň korelace nezbytné pro krytou pozici swapu úvěrového selhání na státní dluhopisy, je třeba stanovit, že by se mělo jednat o korelaci významnou.
(7)
Nařízení (EU) č. 236/2012 požaduje, aby fyzická nebo právnická osoba, která drží čistou krátkou pozici ve státních dluhopisech, která je vyšší než prahová hodnota, tyto pozice oznámila relevantnímu příslušnému orgánu. Odpovídající upřesnění této prahové hodnoty je tudíž nezbytné. Oznamování minimálních hodnot, které by neměly mít žádný významný dopad na relevantní trh se státními dluhopisy, by se nemělo vyžadovat a prahová hodnota by měla vzít v úvahu, mimo jiné, likviditu každého jednotlivého trhu s dluhopisy a výši nesplacených státních dluhopisů, jakož i cíle tohoto opatření.
(8)
Údaje požadované pro výpočet prahových hodnot pro oznamovací povinnost týkající se čistých krátkých pozic, pokud jde o vydané státní dluhopisy, nebudou k dispozici k datu vstupu tohoto nařízení v platnost. Proto dvěma používanými kritérii ke stanovení výchozích prahových hodnot pro oznamovací povinnost v den vyhlášení by za prvé měl být celkový objem nesplacených vydaných státních dluhopisů státního emitenta a za druhé existence likvidního trhu s futures pro uvedené státní dluhopisy. Revidované prahové hodnoty by měly být schváleny, jakmile budou k dispozici relevantní údaje o všech kritériích.
(9)
Pokud likvidita na trhu se státními dluhopisy klesne pod určitou prahovou hodnotu, omezení pro investory uzavírat nekryté prodeje státních dluhopisů na krátko mohou být dočasně pozastavena za účelem stimulace likvidity na uvedeném trhu. Pokud v obchodním systému dojde k významnému poklesu hodnoty finančního nástroje, příslušné orgány mohou prodej na krátko zakázat, omezit nebo jinak omezit transakce s uvedeným nástrojem. Objevuje se široká škála nástrojů a je nutné stanovit prahovou hodnotu pro každou z různých kategorií finančních nástrojů s přihlédnutím k rozdílům, jako jsou rozdíly mezi nástroji a různými volatilitami na jejich příslušných trzích.
(10)
V tomto nařízení není stanovena prahová hodnota pro významný pokles hodnoty ceny podílové jednotky kotovaných SKIPCP, s výjimkou fondů obchodovaných na burze, které jsou SKIPCP, protože i když se v obchodním systému může cena volně lišit, vztahuje se na ni pravidlo směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES ze dne 13. července 2009 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) (2), které udržuje ceny v blízkosti čisté hodnoty aktiv SKIPCP. Není stanovena žádná prahová hodnota pro významný pokles hodnoty derivátů jiných než těch, jež jsou uvedeny v tomto nařízení.
(11)
Toto nařízení vyjasňuje intervenční pravomoci jak relevantních příslušných orgánů, tak Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy (orgánu ESMA), který byl zřízen a vykonává své pravomoci v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1095/2010 (3), pokud jde o nepříznivé události nebo vývoj. Je potřebný seznam těchto událostí, aby byl zajištěn soudržný přístup a zároveň bylo povoleno přijetí vhodných opatření, pokud dojde k nepředvídaným nepříznivým událostem nebo nepříznivému vývoji.
(12)
Z důvodů právní jistoty je nezbytné, aby toto nařízení vstoupilo v platnost ve stejný den jako nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 919/2012 (4),
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
VŠEOBECNĚ
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví podrobná pravidla doplňující tyto články nařízení (EU) č. 236/2012:
-
čl. 2 odst. 2 nařízení (EU) č. 236/2012, kdy se dále upřesňují definice vlastnictví a prodeje na krátko,
-
čl. 3 odst. 7 nařízení (EU) č. 236/2012, kdy se dále upřesňují případy a způsob výpočtu čistých krátkých pozic a definice držení,
-
čl. 4 odst. 2 nařízení (EU) č. 236/2012, kdy se dále upřesňují nekryté pozice ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy a způsoby výpočtu pro skupiny a činnosti v rámci správy fondů,
-
čl. 7 odst. 3 nařízení (EU) č. 236/2012, kdy se dále upřesňuje prahová hodnota pro oznamovací povinnost týkající se významných krátkých pozic ve státních dluhopisech,
-
čl. 13 odst. 4 nařízení (EU) č. 236/2012, kdy se dále upřesňuje prahová hodnota likvidity pro pozastavení omezení prodeje státních dluhopisů na krátko,
-
čl. 23 odst. 7 nařízení (EU) č. 236/2012, kdy se dále upřesňuje, co se rozumí významným poklesem hodnoty finančních nástrojů jiných než likvidní akcie,
-
článek 30 nařízení (EU) č. 236/2012, kdy se dále upřesňují kritéria a faktory, které se zohlední při určování, zda nastaly nepříznivé události nebo nepříznivý vývoj uvedené v článcích 18 až 21 a v článku 27 a objevily se hrozby uvedené v čl. 28 odst. 2 písm. a) nařízení (EU) č. 236/2012.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
a)
„skupinou“ se rozumí ty právní subjekty, které jsou ovládanými podniky ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. f) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/109/ES (5), a fyzická nebo právnická osoba, která takový podnik ovládá;
b)
„nadnárodním emitentem“ se rozumí emitent ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. d) bodů i), iv), v) a vi) nařízení (EU) č. 236/2012.
KAPITOLA II
DOPLŇUJÍCÍ UPŘESNĚNÍ DEFINIC PODLE ČL. 2 ODST. 2 A ČL. 3 ODST. 7 PÍSM. A)
Článek 3
Upřesnění pojmu „vlastnictví“ a definování prodeje na krátko
1. Pro účely definování prodeje na krátko se v příslušných případech stanoví, zda se fyzická nebo právnická osoba považuje za vlastníka finančního nástroje, pokud k němu vzniklo právní nebo skutečné vlastnictví v souladu s právními předpisy, jež se vztahují na relevantní prodej uvedené akcie nebo dluhového nástroje na krátko. V případě, že jsou fyzické nebo právnické osoby skutečnými vlastníky akcie nebo dluhového nástroje, se za vlastníka uvedené akcie nebo dluhového nástroje považuje skutečný konečný vlastník, včetně situace, kdy akcii nebo dluhový nástroj drží pověřená osoba. Pro účely tohoto článku je skutečným vlastníkem investor, který nese ekonomické riziko spojené s pořízením finančního nástroje.
2. Pro účely čl. 2 odst. 1 písm. b) bodů i), ii) a iii) nařízení (EU) č. 236/2012 „prodej na krátko“ ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) č. 236/2012 nezahrnuje:
a)
prodej finančních nástrojů, které byly převedeny v rámci smlouvy o půjčce cenných papírů nebo repo dohody, za předpokladu, že tyto cenné papíry budou buď vráceny, nebo převodce cenné papíry stáhne, aby v době splatnosti bylo možné provést vypořádání;
b)
prodej finančního nástroje fyzickou nebo právnickou osobou, která finanční nástroj koupila před vlastním prodejem, ale uvedený finanční nástroj v době prodeje nepřevzala, za předpokladu, že tento finanční nástroj bude dodán v takový okamžik, aby v době splatnosti bylo možné provést vypořádání;
c)
prodej finančního nástroje fyzickou nebo právnickou osobou, která uplatňuje opci nebo podobný nárok spojený s uvedeným finančním nástrojem, za předpokladu, že tento finanční nástroj bude dodán v takový okamžik, aby v době splatnosti bylo možné provést vypořádání.
Článek 4
Držení
Fyzická nebo právnická osoba se považuje za držitele akcie nebo dluhového nástroje pro účely čl. 3 odst. 2 písm. a) nařízení (EU) č. 236/2012 za těchto okolností:
a)
fyzická nebo právnická osoba vlastní akcii nebo dluhový nástroj v souladu s čl. 3 odst. 1;
b)
fyzická nebo právnická osoba má vymahatelný nárok na převod vlastnictví akcie nebo dluhového nástroje na svou osobu v souladu s právními předpisy, které se vztahují na relevantní prodej.
KAPITOLA III
ČISTÉ KRÁTKÉ POZICE PODLE ČL. 3 ODST. 7 PÍSM. B)
Článek 5
Čisté krátké pozice v akciích - dlouhé pozice
1. Držení akcií prostřednictvím dlouhé pozice v koši akcií se v souvislosti s uvedenými akciemi rovněž zohlední v rozsahu, v jakém jsou zastoupeny v uvedeném koši.
2. Jakoukoli expozicí prostřednictvím finančního nástroje jiného než akcie, který zakládá finanční výhodu v případě zvýšení ceny akcií, jak je stanoveno v čl. 3 odst. 2 písm. b) nařízení (EU) č. 236/2012, se rozumí jakákoli expozice vůči akciovému kapitálu prostřednictvím jakéhokoli jednoho nebo vícero nástrojů vyjmenovaných v příloze I části 1.
Expozice uvedená v prvním pododstavci závisí na hodnotě akcií, pro něž se čistá krátká pozice musí vypočítat, a zakládá finanční výhodu v případě zvýšení ceny nebo hodnoty akcií.
Článek 6
Čisté krátké pozice v akciích - krátké pozice
1. Prodej akcií na krátko prostřednictvím prodeje koše akcií na krátko se v souvislosti s uvedenými akciemi rovněž zohlední v rozsahu, v jakém jsou akcie zastoupeny v koši.
2. Pro účely čl. 3 odst. 1 písm. a) a čl. 3 odst. 3 nařízení (EU) č. 236/2012, kdy pozice ve finančních nástrojích, včetně těch, které jsou uvedeny v příloze I části 1, zakládá finanční výhodu v případě snížení ceny nebo hodnoty akcií, se tato pozice zohlední při výpočtu krátké pozice.
Článek 7
Čisté krátké pozice v akciích - všeobecně
Následující kritéria se zohlední pro účely čistých krátkých pozic podle článků 5 a 6:
a)
není podstatné, zda vypořádání bylo dohodnuto v hotovosti nebo v podobě fyzického dodání podkladových aktiv;
b)
krátké pozice ve finančních nástrojích, které dávají vzniknout nároku na nevydané akcie, upisovací práva, konvertibilní dluhopisy a jiné obdobné nástroje, se při výpočtu čisté krátké pozice nepovažují za krátké pozice.
Článek 8
Čisté krátké pozice ve státních dluhopisech - dlouhé pozice
1. Pro účely tohoto článku a přílohy II se cenou rozumí výnos, nebo pokud neexistuje žádný výnos pro jedny z příslušných aktiv nebo závazků nebo výnos je nevhodným komparátorem mezi příslušnými aktivy nebo závazky, výnosem se rozumí cena. Držení nástrojů financování státního dluhu prostřednictvím dlouhé pozice v koši nástrojů financování státního dluhu různých státních emitentů se ve vztahu k uvedeným státním dluhopisům rovněž zohlední v rozsahu, v jakém jsou státní dluhopisy zastoupeny v uvedeném koši.
2. Pro účely čl. 3 odst. 2 písm. b) nařízení (EU) č. 236/2012 se jakoukoli expozicí prostřednictvím nástroje jiného, než jsou státní dluhopisy, který zakládá finanční výhodu v případě zvýšení ceny státních dluhopisů, rozumí jakákoli expozice prostřednictvím jednoho nebo vícero nástrojů vyjmenovaných v příloze I části 2, za předpokladu, že jejich hodnota vždy závisí na hodnotě státních dluhopisů, pro něž se musí vypočítat čisté krátké pozice, a zakládají finanční výhodu v případě zvýšení ceny nebo hodnoty státních dluhopisů.
3. Za předpokladu vysoké korelace v souladu s čl. 3 odst. 5 nařízení (EU) č. 236/2012 a s odstavci 4 a 5 veškerá čistá držení státních dluhopisů státního emitenta, která jsou vysoce korelována s cenami státních dluhopisů v jakékoli krátké pozici, se zahrnou do výpočtu dlouhé pozice. Nástroje financování státního dluhu emitentů se sídlem mimo Unii se nezahrnují.
4. U aktiv s likvidní tržní cenou se vysoká korelace mezi cenou dluhového nástroje jiného státního emitenta a cenou dluhopisu daného státního emitenta měří na historickém základě za použití denních souhrnných vážených údajů za období 12 měsíců předcházejících pozici ve státních dluhopisech. U aktiv, pro která neexistuje likvidní trh nebo je historie ceny kratší než 12 měsíců, se použije vhodná náhradní doba podobné délky.
5. Pro účely čl. 3 odst. 5 nařízení (EU) č. 236/2012 se dluhové nástroje a vydané státní dluhopisy považují za vysoce korelované, pokud Pearsonův korelační koeficient dosahuje za příslušné období alespoň 80 % mezi cenou dluhových nástrojů jiného státního emitenta a cenou daných státních dluhopisů.
6. Jestliže pozice přestane být následně v průběžném časovém rámci 12 měsíců vysoce korelovaná, pak se státní dluhopisy bývalého vysoce korelovaného státního emitenta při výpočtu dlouhé pozice již nezohlední. Pozice však nepřestávají být vysoce korelované, pokud dojde k dočasnému snížení úrovně korelace státních dluhopisů pod úroveň uvedenou v odstavci 4 v období kratším než 3 měsíce, za předpokladu, že korelační koeficient je v průběhu této tříměsíční lhůty alespoň 60 %.
7. Při výpočtu čistých krátkých pozic není podstatné, zda vypořádání bylo dohodnuto v hotovosti nebo v podobě fyzického dodání podkladových aktiv.
Článek 9
Čisté krátké pozice ve státních dluhopisech - krátké pozice
1. Prodej státních dluhopisů na krátko prostřednictvím prodeje koše státních dluhopisů se rovněž, pokud jde o uvedené dluhopisy, zohlední v rozsahu, v jakém jsou zastoupeny v koši.
2. Pro účely čl. 3 odst. 1 písm. a) a čl. 3 odst. 3 nařízení (EU) č. 236/2012, pokud pozice v nástrojích, včetně těch, které jsou uvedeny v čl. 8 odst. 2, zakládají finanční výhodu v případě snížení ceny nebo hodnoty státních dluhopisů, se tato pozice zohlední při výpočtu krátké pozice.
3. Jakýkoli swap úvěrového selhání uváděný na státního emitenta se zahrne do výpočtu čistých krátkých pozic v uvedených státních dluhopisech. Prodej swapů úvěrového selhání na státní dluhopisy se považuje za dlouhé pozice a nákupy swapů úvěrového selhání na státní dluhopisy se považují za krátké pozice.
4. Jestliže pozice ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy zajišťují riziko jiné než spojené s uvedenými státními dluhopisy, hodnotu zajištěného rizika nelze považovat za dlouhou pozici pro účely výpočtu, zda má fyzická nebo právnická osoba čisté krátké pozice ve vydaných státních dluhopisech státního emitenta.
5. Při výpočtu čistých krátkých pozic není podstatné, zda vypořádání bylo dohodnuto v hotovosti nebo v podobě fyzického dodání podkladových aktiv.
Článek 10
Způsob výpočtu čistých krátkých pozic, pokud jde o akcie
1. Pro účely výpočtu čisté krátké pozice v akciích podle čl. 3 odst. 4 nařízení (EU) č. 236/2012 se pro akcie uvedené v příloze II použije model upravený podle hodnoty delta.
2. Pro veškeré výpočty dlouhých a krátkých pozic prováděné fyzickou nebo právnickou osobou, pokud jde o totožné akcie, se použijí stejné způsoby.
3. Výpočet čistých krátkých pozic zohledňuje transakce se všemi finančními nástroji, ať již uvnitř obchodního systému nebo mimo něj, které v případě změny ceny nebo hodnoty akcií zakládají finanční výhodu.
Článek 11
Výpočet čistých krátkých pozic ve státních dluhopisech
1. Pro účely čl. 3 odst. 5 nařízení (EU) č. 236/2012 se čisté krátké pozice ve státních dluhopisech vypočítají tak, že se zohlední transakce se všemi finančními nástroji, které v případě změny ceny nebo výnosu státních dluhopisů zakládají finanční výhodu. Pro státní dluhopisy uvedené v příloze II se použije model upravený podle hodnoty delta.
2. V souladu s čl. 3 odst. 6 nařízení (EU) č. 236/2012 se pozice vypočítají za každého státního emitenta, v jehož nástrojích fyzická nebo právnická osoba drží krátké pozice.
KAPITOLA IV
ČISTÉ KRÁTKÉ POZICE VE FONDECH NEBO SKUPINÁCH PODLE ČL. 3 ODST. 7 PÍSM. C)
Článek 12
Způsob výpočtu pozic pro činnosti v rámci správy, pokud jde o několik fondů nebo spravovaných portfolií
1. Výpočet čisté krátké pozice, pokud jde o konkrétního emitenta, se provádí v souladu s čl. 3 odst. 7 písm. a) a b) nařízení (EU) č. 236/2012 pro každý jednotlivý fond, bez ohledu na jeho právní formu, a pro každé spravované portfolio.
2. Pro účely článku 12 a 13 se použijí tyto definice:
a)
„investiční strategií“ se rozumí strategie, kterou realizuje subjekt správy, pokud jde o konkrétního emitenta, jejímž cílem je mít buď čisté krátké, nebo čisté dlouhé pozice prostřednictvím transakcí s různými finančními nástroji vydanými uvedeným emitentem nebo které s ním souvisí;
b)
„činnostmi v rámci správy“ se rozumí správa fondů bez ohledu na jejich právní formu a správa portfolií s prostorem pro vlastní uvážení v rámci pověření od klientů, pokud tato portfolia zahrnují jeden nebo více finančních nástrojů;
c)
„subjektem správy“ se rozumí právnická osoba nebo právní subjekt, včetně odboru, oddělení nebo útvaru, který na základě mandátu spravuje fondy nebo portfolia podle vlastního uvážení.
3. Subjekt správy agreguje čisté krátké pozice fondů a portfolií ve své správě, na které se ve vztahu ke konkrétnímu emitentovi uplatňuje stejná investiční strategie.
4. Při použití způsobu popsaného výše subjekt správy
a)
zohlední pozice fondů a portfolií, jejichž správou ho pověřila třetí strana;
b)
nezahrne pozice fondů a portfolií, jejichž správou pověřil třetí stranu.
Subjekt správy oznámí, a pokud je to stanoveno, zveřejní čisté krátké pozice zjištěné na základě odstavců 3 a 4, když v souladu s články 5 až 11 nařízení (EU) č. 236/2012 dosáhnou příslušné prahové hodnoty pro oznamovací povinnost nebo pro zveřejnění nebo ji překročí.
5. Jestliže jeden právní subjekt vykonává činnosti v rámci správy spolu s dalšími činnostmi, které se ke správě nevztahují, použije popsaný způsob uvedený v odstavcích 1 až 3 pouze na své činnosti v rámci správy a oznámí a zveřejní výsledné čisté krátké pozice.
6. Pro své činnosti, které se ke správě nevztahují, ale vedou k držení krátkých pozic subjektem na vlastní účet, provede uvedený právní subjekt výpočet čistých krátkých pozic týkajících se konkrétního emitenta v souladu s čl. 3 odst. 7 písm. a) a b) nařízení (EU) č. 236/2012 a oznámí a zveřejní výsledné čisté krátké pozice.
Článek 13
Způsob výpočtu pozic pro právní subjekty ve skupině, které mají dlouhé nebo krátké pozice týkající se konkrétního emitenta
1. Výpočet čisté krátké pozice se provádí v souladu s čl. 3 odst. 7 písm. a) a b) nařízení (EU) č. 236/2012 pro každý právní subjekt tvořící skupinu. Příslušný právní subjekt nebo jeho jménem skupina, k níž patří, oznámí a zveřejní čisté krátké pozice týkající se konkrétního emitenta, když dosáhnou prahové hodnoty pro oznamovací povinnost nebo pro zveřejnění nebo ji překročí. Pokud jeden nebo více právních subjektů tvořících skupinu jsou subjekty správy, použijí způsob popsaný v čl. 12 odst. 1 až 4 pro činnosti v rámci správy fondů a portfolií.
2. Čisté krátké a dlouhé pozice všech právních subjektů tvořících skupinu se agregují a započtou, s výjimkou pozic subjektů správy, které vykonávají činnosti v rámci správy. Skupina oznámí a případně zveřejní čisté krátké pozice týkající se konkrétního emitenta, když dosáhnou nebo překročí příslušnou prahovou hodnotu pro oznamovací povinnost nebo pro zveřejnění.
3. Pokud čistá krátká pozice dosáhne nebo překročí prahovou hodnotu pro oznamovací povinnost podle článku 5 nebo prahovou hodnotu pro zveřejnění podle článku 6 nařízení (EU) č. 236/2012, potom právní subjekt v rámci skupiny podle článků 5 až 11 nařízení (EU) č. 236/2012 oznámí a zveřejní čistou krátkou pozici týkající se konkrétního emitenta vypočtenou podle odstavce 1, za předpokladu, že žádná čistá krátká pozice na úrovni skupiny vypočtená podle odstavce 2 nedosáhne prahové hodnoty pro oznamovací povinnost nebo pro zveřejnění nebo ji nepřekročí. Právní subjekt určený pro tento účel oznámí a případně zveřejní čistou krátkou pozici na úrovni skupiny týkající se konkrétního emitenta vypočtenou podle odstavce 2, jestliže
i)
žádný právní subjekt v rámci skupiny nedosáhl prahové hodnoty pro oznamovací povinnost nebo pro zveřejnění nebo ji nepřekročil,
ii)
současně jak kterýkoli právní subjekt v rámci uvedené skupiny, tak samotná skupina dosáhly prahové hodnoty pro oznamovací povinnost nebo pro zveřejnění nebo ji překročily.
KAPITOLA V
KRYTÉ SWAPY ÚVĚROVÉHO SELHÁNÍ NA STÁTNÍ DLUHOPISY PODLE ČL. 4 ODST. 2
Článek 14
Případy, kdy se nejedná o nekryté pozice ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy
1. Podle čl. 4 odst. 1 nařízení (EU) č. 236/2012 se pozice ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy nepovažují za nekrytou pozici v těchto případech:
a)
v případě zajištění pro účely čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) č. 236/2012 se swapy úvěrového selhání na státní dluhopisy nepovažují za nekrytou pozici podle čl. 4 odst. 1 nařízení (EU) č. 236/2012 a slouží jako zajištění proti riziku poklesu hodnoty aktiv nebo závazků korelovanému s rizikem poklesu hodnoty státních dluhopisů, na které swapy úvěrového selhání odkazují, a pokud se tato aktiva nebo závazky vztahují k subjektům veřejného nebo soukromého sektoru ve stejném členském státě;
b)
pozice ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy, kdy aktiva nebo závazky odkazují na subjekty veřejného nebo soukromého sektoru ve stejném členském státě jako na referenční swap úvěrového selhání na státní dluhopisy, se nepovažuje za nekrytou pozici podle čl. 4 odst. 1 nařízení (EU) č. 236/2012 v případě, že
i)
odkazuje na členský stát, včetně všech ministerstev, agentur nebo jednotek pro speciální účel členského státu, nebo v případě členského státu, který je federálním státem, na jednoho z členů tvořících federaci,
ii)
se používá k zajištění jakýchkoli aktiv nebo závazků splňujících korelační test uvedený v článku 18;
c)
pozice ve swapech uvěrového selhání na státní dluhopisy, kdy aktiva nebo závazky odkazují na státního emitenta, přičemž tento referenční státní emitent pro daný swap úvěrového selhání je ručitelem nebo akcionářem, se nepovažuje za nekrytou pozici podle čl. 4 odst. 1 nařízení (EU) č. 236/2012 v případě, že
i)
odkazuje na členský stát,
ii)
se používá k zajištění jakýchkoli aktiv nebo závazků splňujících korelační test uvedený v článku 18.
2. Pro účely odst. 1 písm. a) existuje mezi hodnotou zajišťovaných aktiv nebo závazků a hodnotou referenčních státních dluhopisů korelace, jak je uvedeno v článku 18.
Článek 15
Případy, kdy se nejedná o nekryté pozice ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy, pokud je dlužník usazen ve více než jednom členském státě nebo se tam nacházejí aktiva nebo závazky
1. Pokud je dlužník nebo protistrana, jichž se aktivum nebo závazek týká, usazena ve více než jednom členském státě, pozice ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy se nepovažuje za nekrytou pozici podle čl. 4 odst. 1 nařízení (EU) č. 236/2012 v těchto případech a za předpokladu, že je ve všech případech splněn korelační test uvedený v článku 18 tohoto nařízení:
a)
pokud je mateřský podnik v jednom členském státě a dceřiný podnik v jiném členském státě a dceřiné společnosti byl poskytnut úvěr. Pokud mateřský podnik poskytne dceřinému podniku buď explicitní, nebo implicitní úvěrovou pomoc, je přípustné nakoupit swapy úvěrového selhání na státní dluhopisy v členském státě mateřského podniku spíše než dceřiného podniku;
b)
pokud existuje mateřský holdingový podnik, který vlastní nebo kontroluje dceřiný podnik fungující v různých členských státech. Jestliže mateřský podnik je emitentem dluhopisu, ale zajištěná aktiva a výnosy vlastní dceřiný podnik, je přípustné nakupovat swapy úvěrového selhání na státní dluhopisy odkazující na členský stát dceřiného podniku;
c)
k zajištění expozice vůči společnosti v jednom členském státě, která investovala do státních dluhopisů druhého členského státu do té míry, že by tato společnost byla v případě významného poklesu hodnoty státních dluhopisů ve druhém členském státě výrazně ovlivněna, za předpokladu, že je společnost usazena v obou členských státech. Pokud je korelace mezi tímto rizikem a dluhem druhého členského státu vyšší než korelace mezi tímto rizikem a dluhem členského státu, ve kterém je společnost usazena, je přípustné nakupovat swapy úvěrového selhání na státní dluhopisy odkazující na druhý členský stát.
2. Pozice ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy se nepovažuje za nekrytou pozici podle čl. 4 odst. 1 nařízení (EU) č. 236/2012 v těchto případech a za předpokladu, že je ve všech případech splněn korelační test uvedený v článku 18 tohoto nařízení:
a)
pokud je dlužníkem nebo protistranou zajišťovaného aktiva nebo závazku společnost, která působí v rámci Unie, nebo pokud se zajišťovaná expozice týká Unie nebo členských států, jejichž měnou je euro, je přípustné ji zajistit vhodným evropským indexem nebo indexem eurozóny pro swapy úvěrového selhání na státní dluhopisy;
b)
pokud je protistranou zajišťovaného aktiva nebo závazku nadnárodní emitent, je přípustné zajistit riziko protistrany vhodně zvoleným košem swapů úvěrového selhání na státní dluhopisy odkazujícím na ručitele nebo akcionáře uvedeného subjektu.
Článek 16
Odůvodnění nekrytých pozic ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy
Všechny fyzické nebo právnické osoby uzavírající pozici ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy na žádost příslušného orgánu
a)
uvedenému příslušnému orgánu odůvodní, které případy uvedené v článku 15 nastaly v době, kdy byla pozice sjednána;
b)
kdykoli po dobu držení uvedeného swapu úvěrového selhání na státní dluhopisy tomuto příslušnému orgánu prokážou, že korelační test uvedený v článku 18 a požadavky na proporcionalitu uvedené v článku 19 byly v případě uvedené pozice ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy splněny.
Článek 17
Zajištěná aktiva a závazky
Níže jsou uvedeny případy, kdy lze aktiva a závazky zajistit prostřednictvím pozice ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy, za předpokladu, že jsou splněny podmínky uvedené v článcích 15 a 18 a v nařízení (EU) č. 236/2012:
a)
dlouhá pozice ve státních dluhopisech příslušného emitenta;
b)
veškeré pozice nebo portfolia použitá v souvislosti se zajištěním expozic vůči státnímu emitentu, na něhož odkazují swapy úvěrového selhání;
c)
veškerá aktiva nebo závazky, které odkazují na subjekty veřejného sektoru v členském státě, na jehož státní dluhopisy se odkazuje ve swapu úvěrového selhání. Patří sem expozice vůči ústřední, regionální a místní správě, subjektům veřejného sektoru nebo veškeré expozice, za které se uvedený subjekt zaručil, a lze sem zahrnout finanční smlouvy, portfolio aktiv nebo finančních závazků, transakce s úrokovými nebo měnovými swapy v případě, kdy se swap úvěrového selhání na státní dluhopisy používá jako nástroj řízení rizika protistrany za účelem zajištění expozice vyplývající z finančních smluv nebo smluv v rámci zahraničního obchodu;
d)
expozice vůči subjektům soukromého sektoru usazeným v členském státě, na který se odkazuje ve swapu úvěrového selhání na státní dluhopisy. Dotčené expozice mimo jiné zahrnují úvěry, úvěrové riziko protistrany (včetně možné expozice, pokud pro takovou expozici je třeba regulatorní kapitál), pohledávky a záruky. Aktiva a závazky mimo jiné zahrnují finanční smlouvy, portfolio aktiv nebo finančních závazků, transakce s úrokovými nebo měnovými swapy v případě, kdy se swap úvěrového selhání na státní dluhopisy používá jako nástroj řízení rizika protistrany za účelem zajištění expozice vyplývající z finančních smluv nebo smluv v rámci zahraničního obchodu;
e)
veškeré nepřímé expozice vůči kterémukoli z výše uvedených subjektů plynoucí z expozice vůči indexům, fondům nebo jednotkám pro speciální účel.
Článek 18
Korelační testy
1. Korelační test uvedený v této kapitole je splněn v obou těchto případech:
a)
kvantitativní korelační test je splněn, pokud Pearsonův korelační koeficient mezi cenou aktiv nebo závazků a cenou státních dluhopisů vypočítanou na historickém základě použitím údajů za dny obchodování v průběhu nejméně 12 měsíců bezprostředně předcházejících dni, kdy byla pozice ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy sjednána, dosahuje alespoň 70 %;
b)
kvalitativní korelace je splněna, pokud se prokáže významná korelace, což znamená korelaci, která vychází z odpovídajících údajů a není důkazem čistě dočasné závislosti. Korelace se vypočítá na historickém základě použitím údajů za dny obchodování v průběhu nejméně 12 měsíců před sjednáním pozice ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy vážených k poslednímu časovému období. Jestliže se prokáže, že podmínky převažující v uvedeném období byly podobné podmínkám v době, kdy měla být pozice ve swapech úvěrového selhání sjednána, nebo které by nastaly v období zajišťování expozice, použije se jiný časový rámec. V případě aktiv, pro něž neexistuje likvidní tržní cena, nebo pokud neexistuje dostatečně dlouhá cenová historie, se použije přiměřená náhradní hodnota.
2. Korelační test uvedený v odstavci 1 se považuje za splněný, jestliže lze prokázat, že
a)
zajišťovaná expozice se týká podniku, který je vlastněn státním emitentem nebo kde státní emitent vlastní většinu akciového kapitálu spojeného s hlasovacím právem nebo za jehož dluhy se státní emitent zaručil;
b)
zajišťovaná expozice se týká regionální, místní nebo městské správy členského státu;
c)
zajišťovaná expozice se týká podniku, jehož hotovostní toky výrazně závisí na zakázkách od státního emitenta nebo na projektu, který je financován nebo významně financován nebo zaručen státním emitentem, např. projekt v oblasti infrastruktury.
3. Na žádost relevantního příslušného orgánu relevantní smluvní strana doloží, že v době sjednání pozice ve swapu úvěrového selhání na státní dluhopisy byl korelační test splněn.
Článek 19
Proporcionalita
1. Pokud dokonalé zajištění není možné, nevyžaduje se při určování toho, zda je velikost pozice ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy přiměřená velikosti zajištěných expozic, přesná shoda a podle odstavce 2 je přípustné omezené přezajištění. Relevantní strana na žádost příslušného orgánu odůvodní, proč přesná shoda nebyla možná.
2. Pokud to odůvodňuje povaha zajišťovaných aktiv a závazků a jejich vztah k hodnotě závazků státu, které jsou zahrnuty do swapu úvěrového selhání, na zajištění dané hodnoty expozic se drží vyšší hodnota swapu úvěrového selhání na státní dluhopisy. Avšak toto je přípustné pouze tehdy, pokud se prokáže, že vyšší hodnota swapu úvěrového selhání na státní dluhopisy je nezbytná, aby odpovídala relevantní míře rizika spojeného s referenčním portfoliem, přičemž se vezmou v úvahu tyto faktory:
a)
velikost nominální pozice;
b)
poměr citlivosti expozic vůči závazkům státu, které jsou zahrnuty do swapu úvěrového selhání;
c)
zda strategie zajišťování je dynamická, nebo statická.
3. Je odpovědností držitele pozice, aby zajistil, že jeho pozice ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy zůstane vždy přiměřená a že doba trvání pozice ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy je co nejúžeji spjata, za převládajících tržních zvyklostí a likvidity, s dobou trvání zajišťovaných expozic nebo dobou, po kterou má dotyčná osoba v úmyslu expozici držet. Pokud jsou expozice zajištěné pozicí ve swapech úvěrového selhání zlikvidovány nebo splaceny, musí být buď nahrazeny rovnocennými expozicemi, nebo se pozice ve swapech úvěrového selhání musí snížit nebo jiným způsobem odstranit.
4. Za předpokladu, že pozice ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy byla v době sjednání krytá, nemá se za to, že se stane nekrytou, pokud jediným důvodem k tomu, aby se stala nekrytou, je kolísání tržní hodnoty zajištěných expozic nebo hodnoty swapu úvěrového selhání na státní dluhopisy.
5. Ve všech případech, kdy strany převezmou pozici ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy v důsledku svých závazků jako členů ústřední protistrany, která vypořádává transakce se swapy úvěrového selhání na státní dluhopisy, a v důsledku fungování pravidel uvedené ústřední protistrany, se taková pozice považuje za nedobrovolnou pozici, a ne za pozici, kterou strana sjednala, a proto se nepovažuje za nekrytou pozici podle čl. 4 odst. 1 nařízení (EU) č. 236/2012.
Článek 20
Způsob výpočtu nekryté pozice ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy
1. Výpočet pozice fyzické nebo právnické osoby ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy představuje její čistou pozici.
2. Při výpočtu hodnoty způsobilých rizik zajištěných nebo zajišťovaných prostřednictvím pozice ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy se rozlišuje mezi statickou a dynamickou strategií zajištění. V případě statického zajištění, jako jsou přímé expozice vůči státu nebo subjektům veřejného sektoru daného státu, se jako metrická míra použije tzv. „jump to default“ měření ztráty, jestliže subjekt, vůči němuž má držitel pozice expozici, přestane splácet. Výsledná hodnota se potom porovná s čistou pomyslnou hodnotou pozice ve swapech úvěrového selhání.
3. Při výpočtu hodnoty rizik upravených o tržní hodnotu, pro něž je zapotřebí dynamická strategie zajištění, musí být výpočty provedeny na základě úpravy o riziko spíše než na pomyslném základě, přičemž se zohlední rozsah, v jakém by se expozice během svého trvání mohla zvýšit nebo snížit, a relativní volatilita zajišťovaných aktiv a závazků a referenčních státních dluhopisů. Úprava podle hodnoty beta se použije, jestliže se aktiva nebo závazky, pro které se pozice ve swapech úvěrového selhání používá jako zajištění, liší od referenčního aktiva swapu úvěrového selhání.
4. Nepřímé expozice vůči rizikům, například prostřednictvím indexů, fondů, jednotek ke speciálním účelům, a pozicím ve swapech úvěrového selhání se zohlední úměrně k rozsahu, v němž jsou referenční aktivum, závazek nebo swap úvěrového selhání zastoupeny v indexu, fondu nebo jiném mechanismu.
5. Hodnota způsobilého portfolia aktiv nebo závazků, které mají být zajištěny, se odečte od hodnoty čisté pozice swapů úvěrového selhání, která je držena. Pokud je výsledné číslo kladné, pozice se považuje za nekrytou pozici ve swapech úvěrového selhání podle čl. 4 odst. 1 nařízení (EU) č. 236/2012.
KAPITOLA VI
PRAHOVÉ HODNOTY PRO OZNAMOVACÍ POVINNOST TÝKAJÍCÍ SE ČISTÝCH KRÁTKÝCH POZIC VE STÁTNÍCH DLUHOPISECH PODLE ČL. 7 ODST. 3
Článek 21
Prahové hodnoty pro oznamovací povinnost týkající se čistých krátkých pozic ve vydaných státních dluhopisech
1. Příslušnou mírou pro prahovou hodnotu, kdy se relevantnímu příslušnému orgánu učiní oznámení o čistých krátkých pozicích ve vydaných státních dluhopisech státního emitenta, je procento celkové výše nesplacených vydaných státních dluhopisů za každého státního emitenta.
2. Prahovou hodnotou pro oznámení je peněžitá výše. Tato peněžitá výše se stanoví použitím procentuální prahové hodnoty na nesplacené státní dluhopisy státního emitenta a zaokrouhlí se nahoru na nejbližší milion EUR.
3. Peněžitá výše, která je výsledkem použití procentuální prahové hodnoty, se čtvrtletně reviduje a aktualizuje, aby byly zohledněny změny v celkové výši nesplacených vydaných státních dluhopisů každého státního emitenta.
4. Peněžitá výše, která je výsledkem použití procentuální prahové hodnoty, a celková výše nesplacených vydaných státních dluhopisů se vypočítá v souladu se způsobem výpočtu čistých krátkých pozic ve státních dluhopisech.
5. Počáteční výše a další přírůstkové hodnoty týkající se státních emitentů se stanoví na základě těchto faktorů:
a)
pro prahové hodnoty není nutné oznamování čistých krátkých pozic minimální hodnoty týkající se kteréhokoli státního emitenta;
b)
celkové výše nesplacených státních dluhopisů státního emitenta a průměrné velikosti pozic držených účastníky trhu týkajících se státních dluhopisů státního emitenta;
c)
likvidity trhu se státními dluhopisy každého státního emitenta, včetně případně likvidity trhu s futures týkajících se uvedených státních dluhopisů.
6. S přihlédnutím k faktorům v odstavci 5 je příslušnou prahovou hodnotou pro oznamovací povinnost týkající se počáteční výše za každého státního emitenta procento, které se rovná 0,1 % nebo 0,5 % celkové výše nesplacených vydaných státních dluhopisů. Příslušné procento, které se použije pro každého emitenta, se stanoví podle kritérií uvedených v odstavci 5 tak, že se každému státnímu emitentu přiřadí jedna ze dvou procentních prahových hodnot použitých pro výpočet peněžité výše, která bude relevantní pro oznámení.
7. Dvě počáteční kategorie prahových hodnot ke dni vstupu tohoto nařízení v platnost jsou
a)
počáteční prahová hodnota ve výši 0,1 %, která se použije, pokud celková výše nesplacených vydaných státních dluhopisů dosahuje 0 až 500 miliard EUR;
b)
prahová hodnota ve výši 0,5 %, která se použije, pokud celková výše nesplacených vydaných státních dluhopisů převyšuje 500 miliard EUR nebo pokud pro konkrétní státní dluhopisy existuje likvidní trh s futures.
8. Další přírůstkové hodnoty se stanoví ve výši 50 % počátečních prahových hodnot a činí
a)
každých 0,05 % nad počáteční prahovou hodnotu pro oznamovací povinnost ve výši 0,1 % počínaje hodnotou 0,15 %;
b)
každých 0,25 % nad počáteční prahovou hodnotu ve výši 0,5 % počínaje hodnotou 0,75 %.
9. Státní emitent přejde do skupiny s odpovídající prahovou hodnotou, pokud na trhu se státními dluhopisy státního emitenta došlo ke změnám a tato změna za použití faktorů stanovených v odstavci 5 trvá nejméně jeden kalendářní rok.
KAPITOLA VII
PARAMETRY A ZPŮSOBY VÝPOČTU PRAHOVÉ HODNOTY LIKVIDITY PRO POZASTAVENÍ OMEZENÍ PRODEJE STÁTNÍCH DLUHOPISŮ NA KRÁTKO PODLE ČL. 13 ODST. 4
Článek 22
Způsoby výpočtu a stanovení prahové hodnoty likvidity pro pozastavení omezení prodeje státních dluhopisů na krátko
1. Mírou likvidity vydaných státních dluhopisů, kterou použije každý příslušný orgán, je obrat, definovaný jako celková nominální hodnota dluhových nástrojů, s nimiž se obchoduje, v poměru ke koši referenčních nástrojů s rozdílnými splatnostmi.
2. Pokud měsíční obrat klesne pod pátý percentil měsíčního objemu obchodovaného v předcházejících dvanácti měsících, je možné dočasně pozastavit omezení nekrytého prodeje státních dluhopisů na krátko.
3. Za účelem provedení těchto výpočtů použije každý příslušný orgán reprezentativní údaje, které jsou snadno dostupné z jednoho nebo více obchodních systémů, z mimoburzovního obchodování nebo z obou míst, a poté o použitých údajích informuje Evropský orgán pro cenné papíry a trhy.
4. Dříve než příslušné orgány vykonají pravomoc pozastavit omezení týkající se prodeje státních dluhopisů na krátko, ujistí se, že významný pokles likvidity není výsledkem sezonních dopadů na likviditu.
KAPITOLA VIII
VÝZNAMNÝ POKLES HODNOTY FINANČNÍCH NÁSTROJŮ JINÝCH NEŽ LIKVIDNÍCH AKCIÍ PODLE ČLÁNKU 23
Článek 23
Významný pokles hodnoty finančních nástrojů jiných než likvidních akcií
1. V případě akcie jiné než likvidní akcie se výrazným poklesem hodnoty za jediný den obchodování v porovnání s uzavírací cenou předchozího dne obchodování rozumí
a)
pokles ceny akcie o 10 % nebo více, pokud je akcie v hlavním vnitrostátním akciovém indexu a je podkladovým finančním nástrojem pro derivátovou smlouvu, která byla přijata k obchodování v obchodním systému;
b)
pokles ceny akcie o 20 % nebo více, pokud je cena akcie 0,50 EUR nebo vyšší, nebo ekvivalent této částky v národní měně;
c)
pokles ceny akcie o 40 % nebo více ve všech ostatních případech.
2. Zvýšení výnosu o 7 % nebo více po celé délce výnosové křivky za jediný den obchodování týkající se příslušného státního emitenta se v případě státního dluhopisu považuje za významný pokles hodnoty.
3. Zvýšení výnosu o 10 % nebo více u korporátního dluhopisu za jediný den obchodování se považuje za významný pokles hodnoty korporátního dluhopisu.
4. Pokles ceny nástroje peněžního trhu o 1,5 % nebo více za jediný den obchodování se považuje za významný pokles hodnoty nástroje peněžního trhu.
5. Pokles ceny fondu obchodovaného na burze o 10 % nebo více za jediný den obchodování se považuje za významný pokles hodnoty fondu obchodovaného na burze, včetně fondů obchodovaných na burze, které jsou SKIPCP. Fond obchodovaný na burze, který využívá pákový efekt, se upraví o příslušný pákový poměr, aby odrážel 10 % pokles ceny ekvivalentního fondu přímo obchodovaného na burze, který nevyužívá pákový efekt. Reverzní fond obchodovaný na burze se upraví o faktor v hodnotě -1, aby odrážel 10 % pokles ceny ekvivalentního fondu přímo obchodovaného na burze, který nevyužívá pákový efekt.
6. Pokud se v obchodním systému obchoduje s derivátem, včetně finančních rozdílových smluv, a jeho jediným podkladovým finančním nástrojem je finanční nástroj, u něhož je významný pokles hodnoty uveden v tomto článku a čl. 23 odst. 5 nařízení (EU) č. 236/2012, má se za to, že k výraznému poklesu hodnoty derivátového nástroje došlo, pokud došlo k významnému poklesu uvedeného podkladového finančního nástroje.
KAPITOLA IX
NEPŘÍZNIVÉ UDÁLOSTI NEBO NEPŘÍZNIVÝ VÝVOJ PODLE ČLÁNKU 30
Článek 24
Kritéria a faktory, které je třeba zohlednit při určení toho, kdy dochází k nepříznivým událostem nebo nepříznivému vývoji a ohrožení
1. Pro účely článků 18 až 21 nařízení (EU) č. 236/2012 zahrnují nepříznivé události nebo nepříznivý vývoj, které mohou vést k vážnému ohrožení finanční stability nebo důvěry v trh v dotyčném členském státě nebo v jednom nebo více jiných členských státech podle článku 30 nařízení (EU) č. 236/2012, jakoukoli činnost, výsledek, skutečnost nebo událost, které vedou nebo by odůvodněně mohly vést k těmto skutečnostem:
a)
vážným finančním, měnovým nebo rozpočtovým problémům, které mohou vést k finanční nestabilitě týkající se členského státu nebo bankovních a jiných finančních institucí považovaných za významné v rámci globálního finančního systému, jako jsou pojišťovny, poskytovatelé tržní infrastruktury a společnosti spravující aktiva působící v Unii, kdy může dojít k ohrožení řádného fungování finančních trhů a jejich integrity nebo stability finančního systému Unie;
b)
změně ratingu nebo selhání kteréhokoli členského státu nebo bank a jiných finančních institucí považovaných za významné v rámci globálního finančního systému, jako jsou pojišťovny, poskytovatelé tržní infrastruktury a společnosti spravující aktiva působící v Unii, které způsobuje nebo by mohlo způsobit závažnou nejistotu ohledně jejich solventnosti;
c)
podstatnému tlaku na prodej nebo neobvyklé volatilitě způsobující významné klesající spirály ve veškerých finančních nástrojích, které se týkají bank nebo jiných finančních institucí považovaných za významné v rámci globálního finančního systému, jako jsou pojišťovny, poskytovatelé tržní infrastruktury a společnosti spravující aktiva působící v Unii a případně státní emitenti;
d)
jakémukoli relevantnímu poškození fyzických struktur významných finančních emitentů, tržní infrastruktury, systémů clearingu a vypořádání a dohledu, které může nepříznivě ovlivnit trhy, zejména jsou-li takové škody způsobené přírodní katastrofou nebo teroristickým útokem;
e)
jakémukoli relevantnímu narušení veškerého platebního styku nebo postupu vypořádání, zejména souvisí-li s mezibankovními operacemi, které způsobuje nebo může způsobit pochybení v platbách nebo vypořádáních nebo zpoždění při platebním styku v Unii, zejména pokud toto může vést k šíření finanční nebo ekonomické zátěže v bankách a jiných finančních institucích, které se považují za významné v rámci globálního finančního systému, jako jsou pojišťovny, poskytovatelé tržní infrastruktury a společnosti spravující aktiva, nebo v členském státě.
2. Pro účely článku 27 Evropský orgán pro cenné papíry a trhy zohlední při zvažování kritérií stanovených v odstavci 1 možnost jakéhokoli přelévání do jiných systémů nebo k jiným emitentům nebo jejich nákazy, a zejména existenci všech typů nezávisle se projevujících jevů.
3. Pro účely čl. 28 odst. 2 písm. a) se ohrožením řádného fungování finančních trhů a jejich integrity nebo stability celého nebo části finančního systému v Unii rozumí
a)
jakékoli ohrožení v podobě vážné finanční, měnové nebo rozpočtové nestability týkající se členského státu nebo finančního systému v členském státě, které může vážně ohrozit řádné fungování a integritu finančních trhů nebo stabilitu celého nebo části finančního systému v Unii;
b)
možnost selhání kteréhokoli členského státu nebo nadnárodního emitenta;
c)
jakékoli vážné poškození fyzických struktur významných finančních emitentů, tržní infrastruktury, systémů clearingu a vypořádání a dohledu, které může vážně ovlivnit přeshraniční trhy, zejména jsou-li takové škody způsobené přírodní katastrofou nebo teroristickým útokem, kdy toto může vážně ohrozit řádné fungování a integritu finančních trhů nebo stabilitu celého nebo části finančního systému v Unii;
d)
jakékoli vážné narušení veškerého platebního styku nebo postupu vypořádání, zejména souvisí-li s mezibankovními operacemi, které způsobuje nebo může způsobit významná pochybení v platbách nebo při vypořádání nebo zpoždění v rámci přeshraničního platebního styku v Unii, zejména pokud toto může vést k šíření finanční nebo ekonomické zátěže v celém nebo části finančního systému v Unii.
Článek 25
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se od 1. listopadu 2012.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 5. července 2012.
DELEGIRANA UREDBA KOMISIJE (EU) št. 918/2012
z dne 5. julija 2012
o dopolnitvi Uredbe (EU) št. 236/2012 Evropskega parlamenta in Sveta o prodaji na kratko in določenih vidikih poslov kreditnih zamenjav v zvezi z opredelitvami pojmov, izračunom neto kratkih pozicij, kritimi posli kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev, pragovi za priglasitev, pragovi likvidnosti za odložitev omejitev, znatnimi padci vrednosti finančnih instrumentov in neugodnimi dogodki
(Besedilo velja za EGP)
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 236/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. marca 2012 o prodaji na kratko in določenih vidikih poslov kreditnih zamenjav (1) ter zlasti členov 2(2), 3(7), 4(2), 7(3), 13(4), 23(7) in 30 Uredbe,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Uredba (EU) št. 236/2012 določa nekatere ukrepe v zvezi s prodajo na kratko in posli kreditnih zamenjav. V skladu s členom 42 Uredbe (EU) št. 236/2012 je Komisija pooblaščena, da sprejema delegirane akte za dopolnitev določb navedene uredbe v skladu s členom 290 Pogodbe o delovanju Evropske unije. Ta delegirani akt dopolnjuje in spreminja nekatere nebistvene elemente.
(2)
Določbe iz te uredbe so med seboj tesno povezane, ker so prag za priglasitev in prag za objavo ter določanje nekritih poslov kreditnih zamenjav odvisni od opredelitve pojmov in metod za izračun kratkih pozicij, medtem ko so določbe o znatnih padcih vrednosti finančnih instrumentov in padcih likvidnosti trgov državnih vrednostnih papirjev ter določanje neugodnih dogodkov med seboj neločljivo povezani. Za zagotavljanje skladnosti med temi določbami o prodaji na kratko, ki bi morale začeti veljati hkrati, bi bilo primerno vse določbe, potrebne za uskladitev z Uredbo (EU) št. 236/2012, vključiti v eno samo uredbo.
(3)
Uredba (EU) št. 236/2012 vsebuje nekatere opredelitve pojmov. Za dodatno pojasnitev in pravno gotovost bi bilo treba sprejeti dodatne določbe v zvezi z opredelitvijo pojmov iz člena 2(1), zlasti kadar se šteje, da fizična ali pravna oseba poseduje finančni instrument za namene opredelitve prodaje na kratko, in dodatno določiti, kdaj se šteje, da fizična ali pravna oseba „poseduje“ delnico ali dolžniški instrument za namene Uredbe (EU) št. 236/2012. Opredelitve so izbrane, da Uredba (EU) št. 236/2012 kljub različnemu pristopu zakonodaj držav članic na dosleden način zagotovi nameravan učinek. Koncepta lastništva in posedovanja vrednostnih papirjev trenutno nista usklajena v državah članicah, vendar se bodo določbe Uredbe (EU) št. 236/2012 uporabljale samo za prodajo na kratko in ne bodo posegale v prihodnji pravni razvoj, kot je usklajevanje zakonodaje.
(4)
Uredba (EU) št. 236/2012 določa omejitve in obveznosti, kot so zahteve glede priglasitve in objave, in sicer za fizične ali pravne osebe, ki posedujejo neto kratke pozicije v delnicah in državnih vrednostnih papirjih ali sklenejo takšne pozicije. Način posedovanja dolgih in kratkih pozicij v delnicah in državnih vrednostnih papirjih je lahko zelo različen, prav tako pa se lahko tudi vrednost teh pozicij določi na različne načine. Za zagotovitev skladnega pristopa in izpolnitev cilja ukrepov v zvezi s kratkimi pozicijami v delnicah in državnih vrednostnih papirjih bi bilo zato treba dodatno določiti metodo za izračun neto kratkih pozicij. Do prodaj na kratko lahko pride prek enotnih instrumentov ali prek košaric državnih vrednostnih papirjev, zato je treba določiti način, kako so prodaje na kratko prek košaric vključene v te izračune. Da se zagotovi zanesljiv pristop za izračun neto kratkih pozicij, je treba uporabiti bolj restriktiven pristop pri določanju dolgih pozicij kot pri določanju kratkih pozicij v delnicah. Ker je vrednost nekaterih finančnih instrumentov odvisna od nihanja cene osnovnih instrumentov, je treba določiti, kako se to upošteva. Splošno sprejeta praksa je uporaba z delto prilagojene metodologije.
(5)
Neto kratke pozicije se izračunajo glede na dolge in kratke pozicije, ki jih ima fizična ali pravna oseba. Vendar ima lahko dolge in kratke pozicije več različnih subjektov v skupini ali pa so te lahko v različnih skladih, ki jih upravlja upravitelj sklada. Velike neto kratke pozicije je mogoče prikriti, če se porazdelijo med subjekte v skupini ali med različne sklade. Da bi se omejilo izogibanje ter se s priglasitvami kratkih pozicij in poročanjem o njih zagotovila točna in reprezentativna slika stanja, bi bilo treba sprejeti podrobnejše določbe o metodi za izračun neto kratkih pozicij za subjekte v skupini in za upravitelje sklada. Za izvajanje teh določb je treba opredeliti pomen naložbene strategije za pojasnitev, katere kratke pozicije subjekta v skupini in katere kratke pozicije v skladih bi bilo treba združiti. Treba bi bilo tudi opredeliti tudi dejavnosti upravljanja, da se pojasni, katere kratke pozicije v skladih bi bilo treba združiti. Da se zagotovijo priglasitve je treba določiti, katera podjetja v skupini ali v različnih skladih morajo izvesti izračune in priglasitve.
(6)
Uredba (EU) št. 236/2012 določa omejitve glede sklepanja nekritih poslov kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev, dovoljuje pa sklepanje kritih poslov kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev za namene zakonitega zavarovanja. S kreditnimi zamenjavami državnih vrednostnih papirjev je mogoče zagotoviti zavarovanje za zelo različna sredstva in obveznosti, vendar pa je v veliko primerih morda težko razlikovati med zakonitim zavarovanjem in špekulacijami. Zato je treba podrobno in dodatno opredeliti, kdaj se lahko šteje, da so kreditne zamenjave državnih vrednostnih papirjev krite. Ko je treba dosledno določiti kvantitativno mero korelacije, bi bilo treba uporabiti preprost, splošno sprejet in razumljiv ukrep, kot je Pearsonov koeficient korelacije, ki se izračuna kot kovarianca dveh spremenljivk, ki se deli z zmnožkom njunega standardnega odmika. Usklajevanje sredstev in obveznosti, da bi ustvarili najboljše zavarovanje pred tveganjem, je v praksi težavno zaradi različnih značilnosti različnih sredstev in obveznosti, kot tudi nihanja njihovih vrednosti. Uredba (EU) št. 236/2012 zahteva sorazmeren pristop za ukrepe in pri opredelitvi nekritih poslov kreditnih zamenjav, zato bi bilo treba določiti, kako bi bilo treba sorazmeren pristop uporabiti za sredstva in obveznosti, ki so zavarovana s kritimi posli kreditnih zamenjav. Ker Uredba (EU) št. 236/2012 ne predpisuje določene stopnje potrebne korelacije za krito pozicijo v poslu kreditne zamenjave državnih vrednostnih papirjev, bi bilo treba določiti, da mora biti korelacija znatna.
(7)
V skladu z Uredbo (EU) št. 236/2012 bi morala fizična ali pravna oseba, ki ima v državnih vrednostnih papirjih neto kratko pozicijo, ki presega prag, te pozicije priglasiti ustreznemu pristojnemu organu. Zato je treba ta prag ustrezno določiti. Minimalnih vrednosti, ki nimajo znatnega učinka na ustrezen trg državnih vrednostnih papirjev, naj ne bi bilo treba priglasiti, pri določitvi praga pa bi bilo treba med drugim upoštevati likvidnost vsakega posameznega trga državnih obveznic in vrednost neporavnanih državnih vrednostnih papirjev ter cilje tega ukrepa.
(8)
Podatki, potrebni za izračun pragov za priglasitev neto kratkih pozicij v zvezi z izdanimi državnimi vrednostnimi papirji, na datum začetka veljavnosti te uredbe ne bodo na voljo. Zato bi bilo treba pri določitvi začetnih pragov za priglasitev na datum objave Uredbe najprej uporabiti merilo skupnega zneska neporavnanih izdanih državnih vrednostnih papirjev izdajatelja državnih vrednostnih papirjev, nato pa še merilo obstoja likvidnega terminskega trga za te državne vrednostne papirje. Popravljeni pragovi naj bi se določili, ko bodo na voljo ustrezni podatki za vsa merila.
(9)
Če likvidnost na trgu državnih vrednostnih papirjev pade pod določen prag, se lahko začasno odpravijo omejitve v zvezi z vlagatelji, ki sklepajo nekrite posle prodaje na kratko državnih vrednostnih papirjev, da se spodbudi likvidnost na tem trgu. Pristojni organi lahko v primeru znatnega padca vrednosti finančnega instrumenta na mestu trgovanja prepovedo ali omejijo prodajo na kratko tega finančnega instrumenta ali kako drugače omejijo transakcije z njim. Instrumenti so zelo različni, zato je treba določiti prag za vsako od različnih kategorij finančnih instrumentov, pri čemer je treba upoštevati njihove razlike, kot so razlike med instrumenti in v nestanovitnosti njihovih trgov.
(10)
Ta uredba ne določa praga za znaten padec vrednosti cene na enoto KNPVP, ki kotirajo na borzi, razen za indeksne investicijske sklade, ki so KNPVP, ker ne glede na to, da se lahko cena na mestu trgovanja prosto spreminja, zanjo velja pravilo iz Direktive 2009/65/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o kolektivnih naložbenih podjemih za vlaganja v prenosljive vrednostne papirje (KNPVP) (2), v skladu s katerim cene ostajajo primerljive s čisto vrednostjo sredstev KNPVP. Za znaten padec vrednosti izvedenih finančnih instrumentov ni določen noben drug prag, razen pragov iz te uredbe.
(11)
Ta uredba pojasnjuje pooblastila za posredovanje ustreznih pristojnih organov ter Evropskega organa za vrednostne papirje in trge (ESMA), ki je bil ustanovljen in izvaja svoja pooblastila v skladu z Uredbo (EU) št. 1095/2010 Evropskega parlamenta in Sveta (3), in sicer v primeru neugodnih dogodkov ali neugodnega razvoja. Seznam teh dogodkov je potreben, da se zagotovi skladen pristop, medtem ko se hkrati omogoči ustrezno ukrepanje v primeru nepredvidenih neugodnih dogodkov ali neugodnega razvoja.
(12)
Zaradi pravne varnosti mora ta uredba začeti veljati na isti dan kot Delegirana uredba Komisije (EU) št. 919/2012 (4) -
SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:
POGLAVJE I
SPLOŠNO
Člen 1
Vsebina
Ta uredba določa podrobna pravila, ki dopolnjujejo naslednje člene Uredbe (EU) št. 236/2012:
-
člen 2(2) Uredbe (EU) št. 236/2012 v zvezi z dodatnimi opredelitvami lastništva in prodaje na kratko;
-
člen 3(7) Uredbe (EU) št. 236/2012 v zvezi z dodatno opredelitvijo primerov in metod za izračun neto kratke pozicije in za opredelitev posedovanja;
-
člen 4(2) Uredbe (EU) št. 236/2012 v zvezi z dodatno opredelitvijo nekritih pozicij v poslih kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev in metode izračuna za skupine in dejavnosti upravljanja sklada;
-
člen 7(3) Uredbe (EU) št. 236/2012 v zvezi z dodatno opredelitvijo praga za priglasitev za znatne kratke pozicije v državnih vrednostnim papirjih;
-
člen 13(4) Uredbe (EU) št. 236/2012 v zvezi z dodatno opredelitvijo praga likvidnosti za odložitev omejitev pri prodaji na kratko državnih vrednostnih papirjev;
-
člen 23(7) Uredbe (EU) št. 236/2012 v zvezi z dodatno opredelitvijo pomena znatnega padca vrednosti finančnih instrumentov, razen likvidnih delnic;
-
člen 30 Uredbe (EU) št. 236/2012 v zvezi z dodatno opredelitvijo meril in dejavnikov, ki jih je treba upoštevati pri določanju, v katerih primerih pride do neugodnih dogodkov ali neugodnega razvoja iz členov 18 do 21 ter člena 27 in ogroženosti iz točke (a) člena 28(2) Uredbe (EU) št. 236/2012.
Člen 2
Opredelitev pojmov
V tej uredbi se uporabljata naslednji opredelitvi pojmov:
(a)
„skupina“ pomeni pravne subjekte, ki so odvisna podjetja v smislu člena 2(1)(f) Direktive 2004/109/ES Evropskega parlamenta in Sveta (5), in eno samo fizično ali pravno osebo, ki nadzira tako podjetje;
(b)
„nadnacionalni izdajatelj“ pomeni izdajatelja v smislu člena 2(1)(d)(i), (iv), (v) in (vi) Uredbe (EU) št. 236/2012.
POGLAVJE II
DODATNA OPREDELITEV POJMOV V SKLADU S ČLENOM 2(2) IN ČLENOM 3(7)(a)
Člen 3
Dodatna opredelitev izraza „lastništvo“ in opredelitev prodaje na kratko
1. Za namene opredelitve prodaje na kratko se šteje, da fizična ali pravna oseba poseduje finančni instrument, kadar je pravno ali dejansko lastništvo nad tem instrumentom skladno z zakonodajo, ki se uporablja za zadevno prodajo na kratko te delnice ali dolžniškega instrumenta. Če so fizične ali pravne osebe upravičeni lastniki delnice ali dolžniškega instrumenta, se šteje, da so v lasti končnega dejanskega lastnika, tudi kadar ima delnico ali dolžniški instrument zastopnik. Za namene tega člena je dejanski lastnik vlagatelj, ki prevzame ekonomsko tveganje za finančni instrument.
2. Za namene točk (i), (ii) in (iii) člena 2(1)(b) Uredbe (EU) št. 236/2012 „prodaja na kratko“ v smislu člena 2(1)(b) Uredbe (EU) št. 236/2012 ne vključuje:
(a)
prodaje finančnih instrumentov, ki so bili preneseni na podlagi dogovora o posojanju vrednostnih papirjev ali pogodbe o začasnem nakupu in prodaji, pod pogojem, da bodo vrednostni papirji vrnjeni ali pa jih bo prenosnik pravočasno zahteval nazaj, da bo mogoče poravnavo izvesti do roka;
(b)
prodaje finančnega instrumenta s strani fizične ali pravne osebe, ki je kupila finančni instrument pred prodajo, vendar tega finančnega instrumenta ob prodaji ni prevzela, pod pogojem, da bo izročitev zadevnega finančnega instrumenta izvedena pravočasno, da bo mogoče poravnavo izvesti do roka;
(c)
prodaje finančnega instrumenta s strani fizične ali pravne osebe, ki je uveljavljala opcijo ali je vložila podoben zahtevek v zvezi s tem finančnim instrumentom, pod pogojem, da bo izročitev zadevnega finančnega instrumenta izvedena pravočasno, da bo mogoče poravnavo izvesti do roka.
Člen 4
Posedovanje
Za namene člena 3(2)(a) Uredbe (EU) št. 236/2012 se šteje, da fizična ali pravna oseba „poseduje“ delnico ali dolžniški instrument, v naslednjih primerih:
(a)
fizična ali pravna oseba je lastnik delnice ali dolžniškega instrumenta v skladu s členom 3(1);
(b)
obstaja izvršljiv zahtevek za prenos lastništva nad delnico ali dolžniškim instrumentom na fizično ali pravno osebo v skladu z zakonodajo, ki se uporablja za ustrezno prodajo.
POGLAVJE III
NETO KRATKE POZICIJE V SKLADU S ČLENOM 3(7)(b)
Člen 5
Neto kratke pozicije v delnicah - dolge pozicije
1. Posedovanje delnice na podlagi dolge pozicije v košarici delnic se v zvezi s to delnico prav tako upošteva, če je zadevna delnica zastopana v tej košarici.
2. Vsaka izpostavljenost prek finančnega instrumenta, ki ni delnica in na podlagi katerega se doseže finančna korist v primeru zvišanja cene delnice, kakor je opredeljeno v členu 3(2)(b) Uredbe (EU) št. 236/2012, pomeni vsako izpostavljenost delniškemu kapitalu prek katerega koli instrumenta ali več instrumentov iz dela 1 Priloge I.
Izpostavljenost iz prvega pododstavka je odvisna od vrednosti delnice, za katero je treba izračunati neto kratko pozicijo in na podlagi katere se doseže finančna korist v primeru zvišanja cene ali vrednosti delnice.
Člen 6
Neto kratke pozicije v delnicah - kratke pozicije
1. Prodaja na kratko delnice prek prodaje na kratko košarice delnic se v zvezi s to delnico prav tako upošteva, če je zadevna delnica zastopana v tej košarici.
2. Kadar se na podlagi pozicije v finančnem instrumentu, vključno z instrumenti iz dela 1 Priloge I, doseže finančna korist v primeru znižanja cene ali vrednosti delnice, se za namene člena 3(1)(a) in (3) Uredbe (EU) št. 236/2012 ta pozicija upošteva pri izračunu kratke pozicije.
Člen 7
Neto kratke pozicije v delnicah - splošno
Pri neto kratkih pozicijah iz členov 5 in 6 se upoštevata naslednji merili: (a) ni pomembno, ali je bila dogovorjena denarna poravnava ali fizična izročitev osnovnih sredstev;
(a)
ni pomembno, ali je bila dogovorjena denarna poravnava ali fizična izročitev osnovnih sredstev;
(b)
kratke pozicije v finančnih instrumentih, na podlagi katerih je mogoče vložiti zahtevek za neizdane delnice in ki zagotavljajo pravico do vpisa, zamenljive obveznice in drugi primerljivi instrumenti se pri izračunu neto kratke pozicije ne štejejo kot kratke pozicije.
Člen 8
Neto kratke pozicije v državnih vrednostnih papirjih - dolge pozicije
1. Za namene tega člena in Priloge II določena cena pomeni donos, kadar pa eno od ustreznih sredstev ali obveznosti nima donosa ali pa donos ni primeren za primerjavo med ustreznimi sredstvi ali obveznostmi, potem ta pomeni ceno. Posedovanje instrumenta državnega vrednostnega papirja na podlagi dolge pozicije v košarici državnih dolžniških instrumentov različnih izdajateljev državnih vrednostnih papirjev se v zvezi s tem državnim vrednostnim papirjem prav tako upošteva, če je zadevni državni vrednostni papir zastopan v tej košarici.
2. Za namene člena 3(2)(b) Uredbe (EU) št. 236/2012 vsaka izpostavljenost prek instrumenta, ki ni državni vrednosti papir in na podlagi katerega se doseže finančna korist v primeru zvišanja cene državnega vrednostnega papirja, pomeni vsako izpostavljenost prek katerega koli instrumenta ali več instrumentov iz dela 2 Priloge I, pod pogojem, da je njihova vrednost odvisna od vrednosti državnega vrednostnega papirja, v zvezi s katerim je treba izračunati neto kratko pozicijo in na podlagi katerega se doseže finančna korist v primeru zvišanja cene ali vrednosti državnega vrednostnega papirja.
3. V primeru visoke korelacije v skladu s členom 3(5) Uredbe (EU) št. 236/2012 ter odstavkoma 4 in 5 je vsako neto posedovanje državnega vrednostnega papirja izdajatelja vrednostnega papirja, ki je v visoki korelaciji s ceno državnega vrednostnega papirja v kakršni koli kratki poziciji, vključeno v izračun dolge pozicije. To ne vključuje instrumentov državnih vrednostnih papirjev, ki jih izdajo izdajatelji zunaj Unije.
4. Pri sredstvih z likvidno tržno ceno se visoka korelacija med ceno dolžniškega instrumenta drugega izdajatelja državnega vrednostnega papirja in ceno dolga določenega izdajatelja državnega vrednostnega papirja izračuna na podlagi preteklih podatkov, pri čemer se uporabijo dnevni združeni ponderirani podatki za 12-mesečno obdobje pred pozicijo v državnem vrednostnem papirju. Pri sredstvih, za katera likvidni trg ne obstaja, ali kadar so podatki o gibanju cen na voljo za obdobje, krajše od 12 mesecev, se uporabi ustrezen približek za podobno dolgo obdobje.
5. Za namene člena 3(5) Uredbe (EU) št. 236/2012 se šteje, da ima dolžniški instrument visoko korelacijo z izdanim državnim vrednostnim papirjem, kadar je Pearsonov koeficient korelacije med ceno dolžniškega instrumenta drugega izdajatelja državnega vrednostnega papirja in ceno določenega državnega vrednostnega papirja v zadevnem obdobju vsaj 80 %.
6. Če nato pozicija v tekočem 12-mesečnem časovnem obdobju ni več v visoki korelaciji, se državni vrednostni papirji izdajatelja državnih vrednostnih papirjev, ki je bil nekdaj v visoki korelaciji, ne upoštevajo več pri izračunu dolge pozicije. Vendar se ne šteje, da pozicije niso več v visoki korelaciji, če raven korelacije državnega vrednostnega papirja v obdobju, ki ni daljše od 3 mesecev, začasno pade pod raven iz odstavka 4, pod pogojem, da je ta koeficient korelacije v tem trimesečnem obdobju vsaj 60 %.
7. Pri izračunu neto kratkih pozicij ni pomembno, ali je bila dogovorjena denarna poravnava ali fizična izročitev osnovnih sredstev.
Člen 9
Neto kratke pozicije v državnih vrednostnih papirjih - kratke pozicije
1. Prodaja na kratko državnega vrednostnega papirja prek prodaje košarice državnih vrednostnih papirjev se v zvezi s tem državnim vrednostnim papirjem prav tako upošteva, če je zadevni državni vrednostni papir zastopan v tej košarici.
2. Kadar se na podlagi pozicije v instrumentu, vključno z instrumenti iz člena 8(2), doseže finančna korist v primeru znižanja cene ali vrednosti državnega vrednostnega papirja, se za namene člena 3(1)(a) in (3) Uredbe (EU) št. 236/2012 ta pozicija upošteva pri izračunu kratke pozicije.
3. Vse kreditne zamenjave državnih vrednostnih papirjev, ki se sklicujejo na izdajatelja državnega vrednostnega papirja, se upoštevajo pri izračunu neto kratkih pozicij v tem državnem vrednostnem papirju. Prodaje kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev se štejejo kot dolge pozicije, nakupi kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev pa se štejejo kot kratke pozicije.
4. Če se s pozicijo v poslih kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev varuje pred tveganjem, ki ni referenčni državni vrednostni papir, vrednosti zavarovanega tveganja ni mogoče šteti kot dolgo pozicijo za namene izračuna, ali ima fizična ali pravna oseba neto kratko pozicijo v izdanem državnem vrednostnem papirju izdajatelja državnih vrednostnih papirjev.
5. Pri izračunu neto kratkih pozicij ni pomembno, ali je bila dogovorjena denarna poravnava ali fizična izročitev osnovnih sredstev.
Člen 10
Metoda za izračun neto kratkih pozicij v delnicah
1. Za namene izračuna neto kratke pozicije v delnicah v skladu s členom 3(4) Uredbe (EU) št. 236/2012 se uporablja model, prilagojen z delto, za delnice iz Priloge II.
2. Pri vseh izračunih dolgih in kratkih pozicij v istih delnicah, ki jih opravi fizična ali pravna oseba, se uporabijo iste metode.
3. Pri izračunu neto kratkih pozicij se upoštevajo transakcije z vsemi finančnimi instrumenti, s katerimi se doseže finančna korist v primeru spremembe cene ali vrednosti delnice, ne glede na to, ali se z njimi trguje na mestu trgovanja ali zunaj njega.
Člen 11
Izračun neto kratkih pozicij v državnih vrednostnih papirjih
1. Za namene člena 3(5) Uredbe (EU) št. 236/2012 se pri izračunu neto kratkih pozicij v državnih vrednostnih papirjih upoštevajo transakcije z vsemi finančnimi instrumenti, s katerimi se doseže finančna korist v primeru spremembe cene ali donosa državnega vrednostnega papirja. Za državne vrednostne papirje se uporabi model, prilagojen z delto, iz Priloge II.
2. V skladu s členom 3(6) Uredbe (EU) št. 236/2012 se pozicije izračunajo za vsakega posameznega izdajatelja državnega vrednostnega papirja, v katerem ima fizična ali pravna oseba kratko pozicijo.
POGLAVJE IV
NETO KRATKE POZICIJE V SKLADIH ALI SKUPINAH V SKLADU S ČLENOM 3(7)(c)
Člen 12
Metoda za izračun pozicij v zvezi z dejavnostmi upravljanja, povezanimi z več skladi ali upravljanimi portfelji
1. Izračun neto kratke pozicije v zvezi s posameznim izdajateljem se opravi v skladu s členom 3(7)(a) in (b) Uredbe (EU) št. 236/2012 za vsak posamezen sklad, ne glede na njegovo pravno obliko, in za vsak upravljani portfelj.
2. Za namene členov 12 in 13 se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:
(a)
„naložbena strategija“ pomeni strategijo upravljalnega organa v zvezi s posameznim izdajateljem, ki želi pridobiti neto kratko ali neto dolgo pozicijo prek transakcij z različnimi finančnimi instrumenti, ki jih izda zadevni izdajatelj ali ki so povezane z njim;
(b)
„dejavnosti upravljanja“ pomenijo upravljanje skladov ne glede na njihovo pravno obliko in upravljanje portfeljev v skladu s pooblastili strank po lastni presoji za vsako stranko posebej, pri čemer taki portfelji zajemajo enega ali več finančnih instrumentov;
(c)
„upravljalni organ“ pomeni pravno osebo ali subjekt, vključno s sektorjem, enoto ali oddelkom, ki po lastni presoji upravlja sklade ali portfelje v skladu s pooblastili.
3. Upravljalni organ združi neto kratke pozicije upravljanih skladov in portfeljev, za katere uporablja enako naložbeno strategijo v zvezi s posameznim izdajateljem.
4. Upravljalni organ pri uporabi metode, opisane zgoraj:
(a)
upošteva pozicije skladov in portfeljev, upravljanje katerih so nanj prenesle tretje strani;
(b)
izključi pozicije skladov in portfeljev, upravljanje katerih je prenesel na tretje strani.
Upravljalni organ poroča o neto kratkih pozicijah, ki izhajajo iz odstavkov 3 in 4, ter jih po potrebi razkrije, ko je dosežen ali presežen ustrezen prag za priglasitev ali razkritje v skladu s členi 5 do 11 Uredbe (EU) št. 236/2012.
5. Kadar en sam pravni subjekt opravlja dejavnosti upravljanja skupaj z drugimi dejavnostmi, ki niso povezane z upravljanjem, metodo iz odstavkov 1 do 3 uporabi le za svoje dejavnosti upravljanja, pri čemer poroča o posledičnih neto kratkih pozicijah in jih razkrije.
6. Za svoje dejavnosti, ki niso povezane z upravljanjem in na podlagi katerih subjekt poseduje kratke pozicije za svoj račun, zadevni pravni subjekt izračuna neto kratko pozicijo v zvezi s posameznim izdajateljem v skladu s členom 3(7)(a) in (b) Uredbe (EU) št. 236/2012, pri čemer poroča o posledičnih neto kratkih pozicijah in jih razkrije.
Člen 13
Metoda za izračun pozicij v zvezi s pravnimi subjekti v skupini, ki imajo dolge ali kratke pozicije v zvezi s posameznim izdajateljem
1. Izračun neto kratke pozicije se v skladu s členom 3(7)(a) in (b) Uredbe (EU) št. 236/2012 opravi za vsak pravni subjekt iz skupine. Ustrezen pravni subjekt ali skupina, del katere je ta subjekt in ki deluje v njegovem imenu, poroča o neto kratki poziciji v zvezi s posameznim izdajateljem in jo razkrije, ko je dosežen ali presežen prag za priglasitev ali razkritje. Kadar je en ali več pravnih subjektov iz skupine upravljalni organ, ti subjekti uporabijo metodo iz člena 12(1) do (4) za dejavnosti upravljanja sklada ali portfelja.
2. Neto kratke in dolge pozicije vseh pravnih subjektov iz skupine se združijo in pobotajo, razen pozicij upravljalnih organov, ki izvajajo dejavnosti upravljanja. Skupina poroča o neto kratki poziciji v zvezi s posameznim izdajateljem in jo po potrebi razkrije, ko doseže ali preseže ustrezen prag za priglasitev ali razkritje.
3. Kadar neto kratka pozicija doseže ali preseže prag za priglasitev v skladu s členom 5 ali prag za razkritje v skladu s členom 6 Uredbe (EU) št. 236/2012, pravni subjekt v skupini v skladu s členi 5 do 11 Uredbe (EU) št. 236/2012 poroča o svoji neto kratki poziciji v zvezi s posameznim izdajateljem in jo razkrije, pri čemer to pozicijo izračuna v skladu z odstavkom 1, če nobena neto kratka pozicija na ravni skupine, izračunana v skladu z odstavkom 2, ne doseže ali preseže praga za priglasitev ali razkritje. Pravni subjekt, določen za ta namen, poroča o neto kratki poziciji na ravni skupine v zvezi s posameznim izdajateljem in jo po potrebi razkrije, pri čemer jo izračuna v skladu z odstavkom 2, če:
(i)
noben pravni subjekt iz skupine ni dosegel ali presegel praga za priglasitev ali razkritje;
(ii)
sta prag za priglasitev ali razkritje hkrati dosegla ali presegla skupina in kateri koli pravni subjekt iz te skupine.
POGLAVJE V
KRITI POSLI KREDITNIH ZAMENJAV DRŽAVNIH VREDNOSTNIH PAPIRJEV V SKLADU S ČLENOM 4(2)
Člen 14
Primeri, ki ne spadajo med nekrite pozicije v poslih kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev
1. V naslednjih primerih se pozicija v poslu kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev ne šteje za nekrito pozicijo v skladu s členom 4(1) Uredbe (EU) št. 236/2012:
(a)
v zvezi z zavarovanji pred tveganji za namen člena 4(1)(b) Uredbe (EU) št. 236/2012 se posel kreditne zamenjave državnih vrednostnih papirjev ne šteje za nekrito pozicijo v skladu s členom 4(1) Uredbe (EU) št. 236/2012 in je namenjen zavarovanju pred tveganjem zmanjšanja vrednosti sredstev ali obveznosti, ki je v korelaciji s tveganjem zmanjšanja vrednosti državnega vrednostnega papirja, na katerega se posel kreditne zamenjave sklicuje, in kadar se ta sredstva ali obveznosti nanašajo na subjekte javnega ali zasebnega sektorja v isti državi članici.
(b)
pozicija v poslih kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev, v kateri se sredstva ali obveznosti nanašajo na subjekte javnega ali zasebnega sektorja v isti državi članici kot referenčni državni vrednostni papir za posel kreditne zamenjave, se ne šteje za nekrito pozicijo v skladu s členom 4(1) Uredbe (EU) št. 236/2012, kadar:
(i)
se nanaša na državo članico, vključno s katerim koli ministrstvom, agencijo ali pravno osebo s posebnim namenom listinjenja države članice, v primeru zvezne države članice pa na eno od zveznih enot;
(ii)
se uporablja za zavarovanje katerih koli sredstev ali obveznosti, ki opravijo korelacijski preskus iz člena 18.
(c)
pozicija v poslu kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev, pri kateri se sredstva ali obveznosti nanašajo na izdajatelja državnih vrednostnih papirjev, pri čemer je referenčni državni vrednostni papir za posel kreditne zamenjave porok ali delničar, se ne šteje za nekrito pozicijo v skladu s členom 4(1) Uredbe (EU) št. 236/2012, kadar:
(i)
se nanaša na državo članico;
(ii)
se uporablja za zavarovanje katerih koli sredstev ali obveznosti, ki opravijo korelacijski preskus iz člena 18.
2. Za namene odstavka 1(a) med vrednostjo zavarovanega sredstva ali obveznosti in vrednostjo referenčnega državnega vrednostnega papirja obstaja korelacija, kakor je opredeljeno v členu 18.
Člen 15
Primeri, ki ne spadajo med nekrite pozicije v poslih kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev, kadar ima dolžnik podružnice v več državah članicah ali kadar se sredstva ali obveznosti nahajajo v več državah članicah
1. Kadar ima dolžnik ali nasprotna stranka sredstev ali obveznosti podružnice v več državah članicah, se pozicija v poslih kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev v skladu s členom 4(1) Uredbe (EU) št. 236/2012 in pod pogojem, da je korelacijski preskus iz člena 18 te uredbe v vsakem primeru opravljen, ne šteje za nekrito pozicijo v naslednjih primerih:
(a)
kadar se matična družba nahaja v eni državi članici, odvisna družba pa v drugi državi članici, pri čemer je odvisna družba prejela posojilo. Kadar matična družba eksplicitno ali implicitno kreditno podpira odvisno družbo, je posle kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev dovoljeno kupiti v državi članici matične družbe in ne odvisne družbe;
(b)
kadar obstaja matična družba, ki ima v lasti ali nadzoruje odvisno delujočo družbo v različnih državah članicah. Če je matična družba izdajateljica obveznice, zavarovana sredstva in prihodki pa so v lasti odvisne družbe, je dovoljen nakup poslov kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev, ki se nanašajo na državo članico odvisne družbe;
(c)
za zavarovanje izpostavljenosti do družbe v eni državi članici, ki je vlagala v državne vrednostne papirje druge države članice v takšnem obsegu, da bi to na zadevno družbo v primeru znatnega padca vrednosti državnega vrednostnega papirja druge države članice zelo vplivalo, pod pogojem, da ima družba podružnice v obeh državah članicah. Kadar je korelacija med tem tveganjem in vrednostnimi papirji druge države članice večja od korelacije med tem tveganjem in vrednostnimi papirji države članice, v kateri ima družba sedež oz. podružnico, je dovoljeno kupiti posle kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev, ki se sklicujejo na drugo državo članico.
2. Pozicija v poslih kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev se v skladu s členom 4(1) Uredbe (EU) št. 236/2012 in pod pogojem, da je vedno izpolnjen korelacijski test iz člena 18 te uredbe, ne šteje za nekrito pozicijo v naslednjih primerih:
(a)
kadar je dolžnik ali nasprotna stranka zavarovanega sredstva ali obveznosti družba, ki posluje po vsej Uniji, ali kadar se zavarovana izpostavljenost nanaša na Unijo ali države članice euroobmočja, je dovoljeno zavarovanje na podlagi ustreznega evropskega indeksa ali indeksa euroobmočja za posle kreditnih zamenjav državnih obveznic;
(b)
kadar je nasprotna stranka zavarovanega sredstva ali obveznosti nadnacionalni izdajatelj, je dovoljeno zavarovanje tveganja nasprotne stranke z ustrezno izbrano košarico poslov kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev, ki se sklicujejo na poroke ali delničarje tega subjekta.
Člen 16
Utemeljitev nekritih pozicij v poslih kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev
Vsaka fizična ali pravna oseba, ki sklene pozicijo v poslih kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev, pristojnemu organu na njegovo zahtevo:
(a)
utemelji, kateri primeri iz člena 15 so bili izpolnjeni v času sklenitve pozicije;
(b)
dokaže skladnost s korelacijskim preskusom iz člena 18 in zahtevami glede sorazmernosti iz člena 19 v zvezi z navedeno pozicijo v poslih kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev vedno, ko poseduje to kreditno zamenjavo državnih vrednostnih papirjev.
Člen 17
Zavarovana sredstva in obveznosti
Sredstva in obveznosti je mogoče zavarovati prek pozicije v poslih kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev, če so izpolnjeni pogoji iz členov 15 in 18 ter Uredbe (EU) št. 236/2012, v naslednjih primerih:
(a)
dolga pozicija v državnem vrednostnem papirju zadevnega izdajatelja;
(b)
vse pozicije ali portfelji, uporabljeni v okviru zavarovanja pred izpostavljenostjo v zvezi z izdajateljem državnih vrednostnih papirjev, na katere se sklicujejo posli kreditnih zamenjav;
(c)
vsa sredstva ali obveznosti, ki se nanašajo na subjekte javnega sektorja v državi članici, na katero se državni vrednostni papir v poslu kreditne zamenjave sklicuje. Sem spadajo izpostavljenosti centralni, regionalni in lokalni upravi, subjektom javnega sektorja ali vse izpostavljenosti, za katere jamči referenčni subjekt, pri čemer lahko vključujejo finančne pogodbe, portfelj sredstev ali finančnih obveznosti, transakcije z obrestno ali valutno zamenjavo, za katere se posel kreditne zamenjave državnih vrednostnih papirjev uporabi kot orodje upravljanja tveganja nasprotne stranke za zavarovanje pred izpostavljenostjo pri finančnih in zunanjetrgovinskih pogodbah;
(d)
izpostavljenosti subjektom zasebnega sektorja, ustanovljenim v državi članici, na katero se posel kreditne zamenjave državnih vrednostnih papirjev sklicuje. Zadevne izpostavljenosti vključujejo posojila, kreditna tveganja nasprotne stranke (vključno z morebitno izpostavljenostjo, za katero je potreben regulatorni kapital), terjatve in jamstva, pri čemer niso omejena nanje. Sredstva in obveznosti vključujejo finančne pogodbe, portfelj sredstev ali finančnih obveznosti, transakcije z obrestno ali valutno zamenjavo, za katere se posel kreditne zamenjave državnih vrednostnih papirjev uporabi kot orodje upravljanja tveganja nasprotne stranke za zavarovanje pred izpostavljenostjo pri finančnih in zunanjetrgovinskih pogodbah, pri čemer niso omejeni nanje;
(e)
vse posredne izpostavljenosti kateremu koli navedenemu subjektu, ki nastanejo zaradi izpostavljenosti indeksom, skladom ali pravnim osebam s posebnim namenom listinjenja.
Člen 18
Korelacijski preskusi
1. Korelacijski preskus iz tega poglavja se šteje za opravljenega v enem od naslednjih primerov:
(a)
kvantitativni korelacijski preskus se šteje za opravljenega, kadar je Pearsonov koeficient korelacije med ceno sredstev ali obveznosti in ceno državnega vrednostnega papirja, izračunan na podlagi preteklih podatkov za obdobje vsaj 12 mesecev trgovalnih dni tik pred datumom začetka pozicije v poslih kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev, vsaj 70 %;
(b)
kvalitativni korelacijski preskus se šteje za opravljenega, kadar obstaja znatna korelacija, ki pomeni korelacijo, ki temelji na ustreznih podatkih in ni dokaz za zgolj začasno odvisnost. Korelacija se izračuna na podlagi preteklih podatkov za 12 mesecev trgovalnih dni pred začetkom pozicije v poslih kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev, ponderiranih glede na zadnje obdobje. Drugo časovno obdobje se uporabi, če se dokaže, da so bili prevladujoči pogoji v tem obdobju podobni pogojem v času začetka pozicije v poslih kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev ali pogojem, ki bi veljali v času zavarovanja izpostavljenosti. Pri sredstvih, ki nimajo likvidne tržne cene, ali kadar podatki o gibanju cen niso na voljo za dovolj dolgo obdobje, se uporabi ustrezen približek.
2. Korelacijski preskus iz odstavka 1 se šteje za opravljenega, če se lahko dokaže, da:
(a)
se zavarovana izpostavljenost nanaša na družbo, ki je v lasti izdajatelja državnih vrednostnih papirjev, v kateri ima izdajatelj državnih vrednostnih papirjev večino delniškega kapitala z glasovalno pravico ali za katere dolgove jamči izdajatelj državnih vrednostnih papirjev;
(b)
se zavarovana izpostavljenost nanaša na regionalno, lokalno ali občinsko upravo države članice;
(c)
se zavarovana izpostavljenost nanaša na družbo, katere denarni tokovi so zelo odvisni od pogodb izdajatelja državnih vrednostnih papirjev ali projekta, ki ga v celoti ali znatno financira ali zavaruje izdajatelj državnih vrednostnih papirjev, na primer infrastrukturnega projekta.
3. Zadevna stranka na zahtevo zadevnega pristojnega organa dokaže, da je bil korelacijski preskus v času sklenitve pozicije v poslih kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev opravljen.
Člen 19
Sorazmernost
1. Kadar pri določanju, ali je velikost pozicije v poslih kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev sorazmerna z velikostjo zavarovanih izpostavljenosti, popolno zavarovanje ni mogoče, se popolno ujemanje ne zahteva, pri čemer se v skladu z odstavkom 2 dovoli omejeno prekomerno dodeljevanje. Zadevna stranka na zahtevo pristojnega organa utemelji, zakaj popolno ujemanje ni bilo mogoče.
2. Kadar to opravičuje narava zavarovanih sredstev in obveznosti ter njihov odnos do vrednosti obveznosti državnih vrednostnih papirjev, ki spadajo v okvir posla kreditne zamenjave, se z večjo vrednostjo posla kreditne zamenjave državnih vrednostnih papirjev zavaruje določena vrednost izpostavljenosti. Vendar je to dovoljeno le, kadar se dokaže, da je večja vrednost posla kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev potrebna za uskladitev z merilom tveganja, povezanega z referenčnim portfeljem, in sicer ob upoštevanju naslednjih dejavnikov:
(a)
velikosti nominalne pozicije;
(b)
razmerja občutljivosti izpostavljenosti obveznostim državnih vrednostnih papirjev, ki spadajo v posel kreditne zamenjave;
(c)
dinamičnosti ali statičnosti zadevne strategije zavarovanja.
3. Imetnik pozicije mora zagotoviti, da je njegova pozicija v poslih kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev vedno sorazmerna in da je trajanje pozicije v poslih kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev ob upoštevanju prevladujočih tržnih običajev in likvidnosti čim bolj usklajeno s trajanjem zavarovane izpostavljenosti ali obdobjem, v katerem subjekt namerava imeti v lasti izpostavljenost. Če so izpostavljenosti, zavarovane s pozicijo v poslu kreditne zamenjave, likvidirane ali odkupljene, jih je treba nadomestiti z enakovrednimi izpostavljenostmi oziroma je treba zmanjšati ali drugače odpraviti pozicijo v poslu kreditne zamenjave.
4. Če je bila pozicija v poslih kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev v času sklenitve krita, se ne šteje, da je postala nekrita, če je edini razlog za to, da je postala nekrita, nihanje tržne vrednosti zavarovanih izpostavljenosti ali vrednosti poslov kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev.
5. V vseh okoliščinah, v katerih stranka sprejme pozicijo v poslih kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev kot posledico svoje obveznosti kot članica centralne nasprotne stranke, ki obračunava transakcije s posli kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev, in kot posledico delovanja pravil te centralne nasprotne stranke, se taka pozicija šteje za neprostovoljno in ne za pozicijo, ki jo je stranka sklenila, zato se ne šteje za nekrito v skladu s členom 4(1) Uredbe (EU) št. 236/2012.
Člen 20
Metoda za izračun nekrite pozicije v poslih kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev
1. Izračun pozicije v poslih kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev za fizične ali pravne osebe je njena neto pozicija.
2. Pri izračunu vrednosti upravičenih tveganj, ki so zavarovana ali bodo zavarovana s pozicijo v poslih kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev, ločujemo med statičnimi in dinamičnimi strategijami zavarovanja. Pri statičnem zavarovanju, kot so neposredne izpostavljenosti državnim organom ali organom javnega sektorja v državnih vrednostnih papirjih, se uporabi skok na privzeto merjenje izgube, če subjekt, ki ji je imetnik pozicije izpostavljen, ne izpolnjuje obveznosti. Dobljena vrednost se nato primerja z neto teoretično vrednostjo pozicije v poslih kreditnih zamenjav.
3. Pri izračunu vrednosti tveganj, prilagojenih glede na tržno vrednost, za katere je potrebna dinamična strategija zavarovanja, je treba izračune opraviti na podlagi prilagojenosti glede na tveganje in ne na teoretični podlagi, pri čemer se upoštevajo obseg, do katerega se lahko izpostavljenost poveča ali zmanjša med trajanjem, ter relativna nestanovitnost zavarovanih sredstev in obveznosti ter referenčnih državnih vrednostnih papirjev. Prilagoditev z beto se uporabi, če je sredstvo ali obveznost, za katero se pozicija v poslih kreditnih zamenjav uporablja kot zavarovanje, drugačna od referenčnega sredstva posla kreditne zamenjave.
4. Posredne izpostavljenosti tveganjem, na primer prek indeksov, skladov in pravnih oseb s posebnim namenom listinjenja, ter pozicijam v poslih kreditnih zamenjav se sorazmerno upoštevajo glede na obseg, v katerem je referenčno sredstvo, obveznost ali posel kreditne zamenjave zastopan v indeksu, skladu ali drugem mehanizmu.
5. Vrednost upravičenega portfelja sredstev ali obveznosti, ki bodo zavarovane, se odšteje od vrednosti neto pozicije v poslih kreditnih zamenjav v lasti. Če je dobljena vrednost pozitivna, se pozicija šteje za nekrito pozicijo v poslu kreditnih zamenjav v skladu s členom 4(1) Uredbe (EU) št. 236/2012.
POGLAVJE VI
PRAGOVI ZA PRIGLASITEV NETO KRATKIH POZICIJ V DRŽAVNIH VREDNOSTNIH PAPIRJIH V SKLADU S ČLENOM 7(3)
Člen 21
Pragovi za priglasitev neto kratkih pozicij, povezanih z izdanimi državnimi vrednostnimi papirji
1. Ustrezno merilo za prag, nad katerim je potrebna priglasitev neto kratkih pozicij v izdanih državnih vrednostnih papirjih izdajatelja državnih vrednostnih papirjev ustreznemu pristojnemu organu, je odstotek skupnega zneska neporavnanih izdanih državnih vrednostnih papirjev za vsakega izdajatelja državnih vrednostnih papirjev.
2. Prag za poročanje je denarni znesek. Ta denarni znesek se določi z uporabo odstotkovnega praga, ki se uporablja za neporavnane državne vrednostne papirje izdajatelja državnih vrednostnih papirjev, pri čemer se znesek zaokroži na najbližji milijon eurov.
3. Denarni znesek, ki se določi glede na odstotkovni prag, se vsako četrtletje pregleda in posodobi, da izraža spremembe skupnega zneska neporavnanih izdanih državnih vrednostnih papirjev vsakega izdajatelja državnih vrednostnih papirjev.
4. Denarni znesek, ki se določi glede na odstotkovni prag, in skupni znesek neporavnanih izdanih državnih vrednostnih papirjev se izračunata v skladu z metodo za izračun neto kratke pozicije v državnih vrednostnih papirjih.
5. Začetni zneski in dodatne stopnje za izdajatelje državnih vrednostnih papirjev se določijo na podlagi naslednjih dejavnikov:
(a)
pragovi se določijo na ravni, ki ne zahteva priglasitve neto kratkih pozicij z minimalno vrednostjo pri katerem koli izdajatelju državnih vrednostnih papirjev;
(b)
skupni znesek neporavnanih državnih vrednostnih papirjev izdajateljev državnih vrednostnih papirjev in povprečna velikost pozicij, ki jih imajo udeleženci na trgu, v zvezi z državnimi vrednostnimi papirji tega izdajatelja državnih vrednostnih papirjev;
(c)
likvidnost trga državnih vrednostnih papirjev vsakega izdajatelja državnih vrednostnih papirjev, po potrebi vključno z likvidnostjo terminskega trga za te državne vrednostne papirje.
6. Ob upoštevanju dejavnikov iz odstavka 5 so ustrezni pragovi za priglasitev za začetni znesek za vsakega izdajatelja državnih vrednostnih papirjev odstotek, ki je enak 0,1 % ali 0,5 % skupnega zneska neporavnanih izdanih državnih vrednostnih papirjev. Ustrezen odstotek, ki se uporabi za vsakega izdajatelja, se določi na podlagi meril iz odstavka 5, tako da se vsakemu izdajatelju državnih vrednostnih papirjev dodeli eden od dveh odstotkovnih pragov, ki se uporabljata za izračun denarnih zneskov, ustreznih za priglasitev.
7. Začetni kategoriji pragov na dan začetka veljavnosti te uredbe sta:
(a)
začetni prag 0,1 %, ki se uporablja, kadar je skupni znesek neporavnanih izdanih državnih vrednostnih papirjev med 0 in 500 milijardami EUR;
(b)
prag 0,5 %, ki se uporablja, kadar je skupni znesek neporavnanih izdanih državnih vrednostnih papirjev višji od 500 milijard EUR ali kadar obstaja likvidni terminski trg za zadevni državni vrednostni papir.
8. Dodatne ravni se določijo na 50 % začetnih pragov, pri čemer:
(a)
je vsaka raven za 0,05 % višja od začetnega praga za priglasitev 0,1 % in se začne pri 0,15 %;
(b)
je vsaka raven za 0,25 % višja od začetnega praga 0,5 % in se začne pri 0,75 %.
9. Izdajatelj državnih vrednostnih papirjev se premakne v ustrezno skupino praga, kadar je prišlo do sprememb na trgu državnih vrednostnih papirjev izdajatelja državnih vrednostnih papirjev in je pri uporabi dejavnikov iz odstavka 5 ta sprememba trajala vsaj eno koledarsko leto.
POGLAVJE VII
PARAMETRI IN METODE ZA IZRAČUN PRAGA LIKVIDNOSTI ZA ODLOŽITEV OMEJITEV PRI PRODAJI NA KRATKO DRŽAVNEGA VREDNOSTNEGA PAPIRJA V SKLADU S ČLENOM 13(4)
Člen 22
Metode za izračun in določanje praga likvidnosti za odložitev omejitev pri prodaji na kratko državnega vrednostnega papirja
1. Merilo za likvidnost izdanega državnega vrednostnega papirja, ki ga uporabi vsak pristojni organ, je promet, opredeljen kot skupna nominalna vrednost dolžniških instrumentov, s katerimi se trguje, v povezavi s košarico referenčnih meril z različnimi dospelostmi.
2. Začasna odložitev omejitev nekritih poslov prodaje na kratko državnih vrednostnih papirjev se lahko uveljavi, kadar mesečni promet pade pod peti percentil mesečnega obsega trgovanja v prejšnjih 12 mesecih.
3. Vsak pristojni organ za te izračune uporabi reprezentativne podatke z enega ali več mest trgovanja, ki so vedno na voljo in izhajajo iz trgovanja na prostem trgu (OTC) ali običajnega trgovanja, ter o uporabljenih podatkih nato obvesti ESMA.
4. Preden pristojni organi uporabijo pooblastilo za odpravo omejitev prodaje na kratko v zvezi z državnimi vrednostnimi papirji, se prepričajo, da znaten padec likvidnosti ni posledica sezonskih učinkov na likvidnost.
POGLAVJE VIII
ZNATEN PADEC VREDNOSTI ZA FINANČNE INSTRUMENTE, KI NISO LIKVIDNE DELNICE, V SKLADU S ČLENOM 23
Člen 23
Znaten padec vrednosti za finančne instrumente, ki niso likvidne delnice
1. Pri delnicah, ki niso likvidne delnice, znaten padec vrednosti v enem trgovalnem dnevu glede na končno ceno prejšnjega trgovalnega dne pomeni:
(a)
zmanjšanje cene delnice za 10 % ali več, kadar je delnica vključena v glavni nacionalni borzni indeks lastniških vrednostnih papirjev in je osnovni finančni instrument za pogodbo o izvedenem finančnem instrumentu uvrščen v trgovanje na mestu trgovanja;
(b)
zmanjšanje cene delnice za 20 % ali več, kadar je cena delnice 0,50 EUR ali več oziroma enakovreden znesek v lokalni valuti;
(c)
zmanjšanje cene delnice za 40 % ali več v vseh drugih primerih.
2. Povečanje donosa za 7 % ali več na krivulji donosa v enem trgovalnem dnevu za zadevnega izdajatelja državnih vrednostnih papirjev se šteje za znaten padec vrednosti za državno obveznico.
3. Povečanje donosa podjetniške obveznice za 10 % ali več v enem trgovalnem dnevu se šteje za znaten padec vrednosti za podjetniško obveznico.
4. Zmanjšanje cene instrumenta denarnega trga za 1,5 % ali več v enem trgovalnem dnevu se šteje za znaten padec vrednosti za instrument denarnega trga.
5. Zmanjšanje cene indeksnega investicijskega sklada za 10 % ali več v enem trgovalnem dnevu se šteje za znaten padec vrednosti za indeksni investicijski sklad, vključno z indeksnimi investicijskimi skladi, ki so KNPVP. Indeksni investicijski sklad z vzvodom se prilagodi za ustrezno razmerje finančnega vzvoda, da se izrazi 10-odstotni padec cene enakovrednega neposrednega indeksnega investicijskega sklada brez vzvoda. Obratni indeksni investicijski sklad se prilagodi za faktor -1, da se izrazi 10-odstotni padec cene enakovrednega neposrednega indeksnega investicijskega sklada brez vzvoda.
6. Kadar se na mestu trgovanja trguje z izvedenim finančnim instrumentom, vključno s finančnimi pogodbami na razlike, pri čemer je njegov edini osnovni finančni instrument tisti, za katerega je v tem členu in členu 23(5) Uredbe (EU) št. 236/2012 opredeljen znaten padec vrednosti, se šteje, da je vrednost tega izvedenega finančnega instrumenta znatno padla, če je znatno padla vrednost njegovega osnovnega finančnega instrumenta.
POGLAVJE IX
NEUGODNI DOGODKI ALI NEUGODEN RAZVOJ V SKLADU S ČLENOM 30
Člen 24
Merila in dejavniki, ki jih je treba upoštevati pri odločanju, v katerih primerih obstajajo neugodni dogodki ali neugoden razvoj dogodkov in ogroženosti
1. Za namene členov 18 do 21 Uredbe (EU) št. 236/2012 med neugodne dogodke ali neugoden razvoj, ki lahko predstavljajo resno grožnjo finančni stabilnosti ali zaupanju v trg v zadevni državi članici ali v eni ali več drugih državah članicah v skladu s členom 30 Uredbe (EU) št. 236/2012 med drugim spadajo vsa dejanja, posledice, dejstva ali dogodki, ki bodo ali bi lahko predvidoma povzročili naslednje:
(a)
resne finančne, monetarne ali proračunske težave, ki lahko privedejo do finančne nestabilnosti v zvezi z državo članico ali banko in drugimi finančnimi institucijami, ki veljajo za pomembne za svetovni finančni sistem, kot so zavarovalnice, ponudniki tržne infrastrukture in družbe za upravljanje s premoženjem, ki delujejo v Uniji, kadar to lahko ogroža pravilno delovanje in celovitost finančnih trgov ali stabilnost finančnega sistema v Uniji;
(b)
bonitetno ocenjevanje ali možnost neizpolnjevanja obveznosti s strani katere koli države članice ali bank in drugih finančnih institucij, ki veljajo za pomembne za svetovni finančni sistem, kot so zavarovalnice, ponudniki tržne infrastrukture in družbe za upravljanje s premoženjem, ki delujejo v Uniji, pri čemer to povzroči ali bi lahko povzročilo veliko negotovost v zvezi z njihovo solventnostjo;
(c)
bistvene pritiske na prodajo ali neobičajno nestanovitnost, ki bi povzročila znatno poslabšanje položaja vseh finančnih instrumentov, povezanih z bankami in drugimi finančnimi institucijami, ki veljajo za pomembne za svetovni finančni sistem, kot so zavarovalnice, ponudniki tržne infrastrukture in družbe za upravljanje s premoženjem, ki delujejo v Uniji, ter tudi izdajatelji državnih vrednostnih papirjev;
(d)
vsakršne bistvene poškodbe fizičnih struktur pomembnih finančnih izdajateljev, tržnih infrastruktur, sistemov kliringov in poravnave ter nadzornikov, ki lahko negativno vplivajo na trge, zlasti kadar škoda nastane zaradi naravne nesreče ali terorističnega napada;
(e)
vsakršne bistvene motnje plačilnih sistemov ali postopkov poravnave, zlasti v zvezi z medbančnim poslovanjem, ki povzročajo ali bi lahko povzročile znatne izpade ali zamude pri plačilih ali poravnavah v plačilnih sistemih Unije, zlasti kadar lahko povzročijo širjenje finančnega ali gospodarskega stresa v bankah in drugih finančnih institucijah, ki veljajo za pomembne za svetovni finančni sistem, kot so zavarovalnice, ponudniki tržne infrastrukture in družbe za upravljanje s premoženjem, ali v državi članici.
2. Za namene člena 27 ESMA pri obravnavanju meril iz odstavka 1 upošteva možnost prelivanja ali razširitve na druge sisteme ali izdajatelje ter zlasti možnost kakršnih koli samouresničujočih se pojavov.
3. Za namene člena 28(2)(a) grožnja pravilnemu delovanju in integriteti finančnih trgov ali stabilnosti celotnega finančnega sistema ali njegovega dela v Uniji pomeni:
(a)
nevarnost resne finančne, monetarne ali proračunske nestabilnosti, ki se nanaša na državo članico ali na finančni sistem v državi članici, če lahko to resno ogrozi pravilno delovanje in integriteto finančnih trgov ali stabilnost celotnega finančnega sistema v Uniji ali njegovega dela;
(b)
možnost neizpolnjevanja obveznosti države članice ali nadnacionalnega izdajatelja;
(c)
vsakršno bistveno poškodbo fizičnih struktur pomembnih finančnih izdajateljev, tržnih infrastruktur, sistemov kliringov in poravnave ter nadzornikov, ki lahko negativno vpliva na čezmejne trge, zlasti kadar takšna škoda nastane zaradi naravne nesreče ali terorističnega napada, kadar bi to lahko resno ogrozilo pravilno delovanje in integriteto finančnih trgov ali stabilnost celotnega finančnega sistema v Uniji ali njegovega dela;
(d)
vsakršne bistvene motnje plačilnih sistemov ali postopkov poravnave, zlasti v zvezi z medbančnim poslovanjem, ki povzročajo ali bi lahko povzročile znatne izpade ali zamude pri plačilih ali poravnavah v čezmejnih plačilnih sistemih Unije, še posebej takrat, kadar lahko povzročijo širjenje finančnih ali ekonomskih težav v celotnem finančnem sistemu Unije ali v njegovem delu.
Člen 25
Začetek veljavnosti
Ta uredba začne veljati tretji dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Uporablja se od 1. novembra 2012.
Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
V Bruslju, 5. julija 2012