SMĚRNICE RADY 2010/23/EU
ze dne 16. března 2010,
kterou se mění směrnice 2006/112/ES o společném systému daně z přidané hodnoty, pokud jde o volitelné a dočasné používání mechanismu přenesení daňové povinnosti ve vztahu k poskytnutí některých služeb s vysokým rizikem podvodů
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (2),
v souladu se zvláštním legislativním postupem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice Rady 2006/112/ES (3) stanoví, že daň z přidané hodnoty (DPH) je povinna odvést každá osoba povinná k dani uskutečňující plnění zahrnující zdanitelné dodání zboží nebo poskytnutí služby. V případě přeshraničních plnění a některých domácích vysoce rizikových odvětví, jako je stavebnictví či oblast odpadů, se však předpokládá přenesení povinnosti odvést daň na osobu, které je dodáno zboží nebo poskytnuta služba.
(2)
Vzhledem k závažnosti podvodů v oblasti DPH by členským státům mělo být povoleno dočasně používat mechanismus, kterým se povinnost odvést daň přesouvá na osobu, na niž se převádějí povolenky na emise skleníkových plynů ve smyslu článku 3 směrnice 2003/87/ES (4) a další jednotky, které lze použít pro plnění požadavků uvedené směrnice.
(3)
Zavedení takového mechanismu, který se nepoužívá obecně, ale je zaměřen na tyto služby, u nichž podle nedávných zkušeností existuje zvláště vysoké riziko podvodů, by nemělo nepříznivě ovlivnit základní principy systému DPH, jako jsou dělené platby.
(4)
Členské státy by měly vypracovat hodnotící zprávu o používání mechanismu, aby bylo možné posoudit jeho účinnost.
(5)
V zájmu transparentnosti posouzení účinku používání mechanismu na podvodná jednání by hodnotící zprávy členských států měly vycházet z kritérií předem stanovených členskými státy. Ve všech takových hodnoceních by měla být jasně posouzena míra podvodů před zavedením a po zavedení mechanismu a veškeré následné změny trendů v podvodných jednáních, včetně poskytování jiných služeb. Příslušná zpráva by rovněž měla vyhodnotit náklady na dodržování předpisů vznikající osobám povinným k dani.
(6)
Každý členský stát, který na svém území zjistí změnu trendů podvodných jednání, pokud jde o služby podle této směrnice, by měl vypracovat v tomto směru zprávu.
(7)
Aby bylo používání uvedeného mechanismu umožněno všem členským státům, je nutné přijmout zvláštní změnu směrnice 2006/112/ES.
(8)
Jelikož cíle této směrnice, totiž řešení podvodů v oblasti DPH prostřednictvím dočasného opatření, které se odchyluje od stávajících pravidel Unie, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a může jej být proto lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je pro dosažení tohoto cíle nezbytné.
(9)
Směrnice 2006/112/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Ve směrnici 2006/112/ES se vkládá nový článek, který zní:
„Článek 199a
1. Členské státy mohou do 30. června 2015 na dobu alespoň dvou let stanovit, že osobou povinnou odvést daň je osoba povinná k dani, jíž je poskytnuta některá z těchto služeb:
a)
převod povolenek na emise skleníkových plynů ve smyslu článku 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství (5), které jsou převoditelné v souladu s článkem 12 uvedené směrnice,
b)
převod jiných jednotek, které mohou provozovatelé používat pro plnění požadavků téže směrnice.
2. Členské státy uvědomí Komisi o používání mechanismu uvedeného v odstavci 1 v době zavedení tohoto mechanismu, přičemž Komisi poskytnou tyto informace:
a)
prohlášení o oblasti působnosti opatření, kterým se mechanismus zavádí, a podrobný popis doprovodných opatření, včetně veškerých ohlašovacích povinností uložených osobám povinným k dani a jakýchkoli kontrolních opatření;
b)
hodnotící kritéria umožňující srovnání podvodných jednání ve vztahu ke službám uvedeným v odstavci 1 před zavedením mechanismu a po jeho zavedení, srovnání podvodných jednání ve vztahu k jiným službám před zavedením mechanismu a po jeho zavedení, jakož i posouzení případného nárůstu jiných druhů podvodných jednání po zavedení mechanismu oproti době před jeho zavedením;
c)
datum začátku používání opatření, kterým se mechanismus zavádí, a dobu, po kterou se bude používat.
3. Členské státy používající mechanismus uvedený v odstavci 1 podají Komisi do 30. června 2014 zprávu založenou na hodnotících kritériích uvedených v odst. 2 písm. b). V této zprávě se jasně uvede, které informace se mají pokládat za důvěrné a které informace mohou být zveřejněny.
Zpráva obsahuje podrobné posouzení celkové účinnosti a účelnosti opatření, zejména pokud jde o
a)
dopad na podvodná jednání týkající se poskytnutí služeb, na které se opatření vztahuje;
b)
možný přesun podvodných jednání na zboží nebo na jiné služby;
c)
náklady na dodržování předpisů vznikající v důsledku opatření osobám povinným k dani.
4. Každý členský stát, který po vstupu tohoto článku v platnost zjistí změnu trendů podvodných jednání na svém území, pokud jde o služby uvedené v odstavci 1, předloží v tomto směru do 30. června 2014 zprávu Komisi.
Článek 2
Členské státy, které se rozhodnou používat mechanismus uvedený v čl. 199a odst. 1 směrnice 2006/112/ES, sdělí Komisi ustanovení příslušného opatření, kterým se mechanismus zavádí, v okamžiku zahájení používání tohoto mechanismu.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 4
Tato směrnice se použije do 30. června 2015.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
Článek 6
Tato směrnice bude vyhlášena v Úředním věstníku Evropské unie.
V Bruselu dne 16. března 2010.
DIREKTIVA SVETA 2010/23/EU
z dne 16. marca 2010
o spremembi Direktive 2006/112/ES o skupnem sistemu davka na dodano vrednost v zvezi z neobvezno in začasno uporabo mehanizma obrnjene davčne obveznosti za opravljanje nekaterih storitev, dovzetnih za goljufije
SVET EVROPSKE UNIJE JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 113 Pogodbe,
ob upoštevanju predloga Evropske komisije,
ob upoštevanju mnenja Evropskega parlamenta (1),
ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora (2),
v skladu s posebnim zakonodajnim postopkom,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Direktiva Sveta 2006/112/ES (3) določa, da je davek na dodano vrednost (DDV) dolžan plačati vsak davčni zavezanec, ki opravlja transakcije, ki vključujejo obdavčljive dobave blaga in storitev. Pri čezmejnih transakcijah in v nekaterih visoko tveganih domačih sektorjih, kot sta gradbeništvo ali odpadki, pa je predviden prenos obveznosti plačila DDV na osebo, kateri je dobava opravljena.
(2)
Glede na resnost goljufij na področju DDV bi bilo treba državam članicam omogočiti začasno uporabo mehanizma, s katerim bi obveznost plačila DDV prenesle na osebo, na katero so prenesene pravice do emisije toplogrednih plinov, kakor so opredeljeni v členu 3 Direktive 2003/87/ES (4), ter druge enote, ki se lahko uporabljajo zaradi skladnosti z navedeno direktivo.
(3)
Uvedba takega mehanizma, ki bi se uporabljal za te storitve, ki so glede na nedavne izkušnje še zlasti dovzetne za goljufije, in se ne bi uporabljal na splošno, ne bi smela negativno vplivati na temeljna načela sistema DDV, kot so porazdeljena plačila DDV.
(4)
Države članice bi morale pripraviti poročilo o oceni uporabe mehanizma, da se omogoči ocena njegove učinkovitosti.
(5)
Da bi se pregledno ocenilo, kakšen je učinek uporabe mehanizma na goljufiva dejanja, bi morala poročila držav članic o oceni temeljiti na vnaprej določenih merilih, ki bi jih določile države članice. Pri vsaki takšni oceni bi bilo treba jasno oceniti raven goljufije pred uporabo mehanizma in po njej ter vse posledične spremembe v trendih goljufivih dejanj, med drugim tudi pri opravljanju drugih storitev. V poročilu bi morali biti ocenjeni tudi stroški, ki jih za davčne zavezance pomeni upoštevanje predpisov.
(6)
Vsaka država članica, ki je zaznala spremembe v trendih goljufivih dejanj na svojem ozemlju v zvezi s storitvami iz te direktive, bi morala s tem v zvezi pripraviti poročilo.
(7)
Da bi lahko tak mehanizem uporabljale vse države članice, je treba Direktivo 2006/112/ES ustrezno spremeniti.
(8)
Ker cilja te direktive, in sicer obravnavati goljufije v zvezi z DDV s sprejetjem začasnega ukrepa, ki odstopa od veljavnih pravil Unije, države članice ne morejo zadovoljivo doseči in ga lažje doseže Unija, lahko Unija sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe o Evropski uniji. Skladno z načelom sorazmernosti iz navedenega člena ta direktiva ne prekoračuje okvirov, ki so potrebni za doseganje navedenega cilja.
(9)
Direktivo 2006/112/ES bi bilo zato treba ustrezno spremeniti -
SPREJEL NASLEDNJO DIREKTIVO:
Člen 1
V Direktivo 2006/112/ES se vstavi naslednji člen:
„Člen 199a
1. Države članice lahko do 30. junija 2015 za obdobje najmanj dveh let določijo, da je oseba, ki je dolžna plačati DDV, davčni zavezanec, kateremu se opravi katera koli izmed naslednjih dobav:
(a)
prenos pravic do emisije toplogrednih plinov, kakor so opredeljeni v členu 3 Direktive 2003/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. oktobra 2003 o vzpostavitvi sistema za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov v Skupnosti (5), prenosljivih v skladu s členom 12 navedene direktive;
(b)
prenos drugih enot, ki jih lahko upravljavci naprav uporabljajo zaradi skladnosti z navedeno direktivo.
2. Države članice obvestijo Komisijo o uporabi mehanizma iz odstavka 1 ob njegovi uvedbi in ji pošljejo naslednje podatke:
(a)
izjavo o področju uporabe ukrepa, ki uvaja mehanizem, in podroben opis spremljevalnih ukrepov, vključno s katerimi koli obveznostmi poročanja za davčne zavezance in katerimi koli nadzornimi ukrepi;
(b)
merila za ocenjevanje zaradi primerjave med goljufivimi dejanji v zvezi s storitvami, navedenimi v odstavku 1 pred uporabo mehanizma in po njej, goljufivimi dejanji v zvezi z drugimi storitvami pred uporabo mehanizma in po njej ter kakršnim koli porastom drugih vrst goljufivih dejanj pred uporabo mehanizma in po njej;
(c)
datum začetka in obdobje, ki ga zajema ukrep, s katerim se uvaja mehanizem.
3. Države članice, ki uporabljajo mehanizem iz odstavka 1, Komisiji najpozneje 30. junija 2014 pošljejo poročilo, ki temelji na merilih za ocenjevanje iz točke (b) odstavka 2. V poročilu je treba jasno navesti, katere informacije je treba obravnavati kot zaupne in katere se lahko objavijo.
Poročilo vsebuje podrobno oceno splošne učinkovitosti in uspešnosti ukrepa, zlasti kar zadeva:
(a)
učinek na goljufiva dejanja v zvezi z opravljanjem storitev, na katere se nanaša ukrep;
(b)
možno razširitev goljufivih dejanj na blago ali druge storitve;
(c)
stroške upoštevanja predpisov v zvezi z ukrepom za davčne zavezance.
4. Vsaka država članica, ki je po začetku veljavnosti tega člena zaznala spremembe v trendih goljufivih dejanj na svojem ozemlju v zvezi s storitvami, navedenimi v odstavku 1, Komisiji v zvezi s tem najpozneje 30. junija 2014 predloži poročilo.
Člen 2
Države članice, ki se odločijo za uporabo mehanizma iz člena 199a(1) Direktive 2006/112/ES, Komisiji ob začetku uporabe mehanizma sporočijo določbe ukrepa o uporabi mehanizma.
Člen 3
Ta direktiva začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Člen 4
Ta direktiva se uporablja do 30. junija 2015.
Člen 5
Ta direktiva je naslovljena na države članice.
Člen 6
Ta direktiva se objavi v Uradnem listu Evropske unije.
V Bruslju, 16. marca 2010