NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 387/2012
ze dne 19. dubna 2012,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 1198/2006 o Evropském rybářském fondu, pokud jde o některá ustanovení týkající se finančního řízení pro některé členské státy, jejichž finanční stabilita je postižena či ohrožena závažnými obtížemi
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, zejména na čl. 43 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nebývalá světová finanční krize a nebývalý hospodářský útlum vážně poškodily hospodářský růst a finanční stabilitu a vyvolaly podstatné zhoršení finančních a hospodářských podmínek v několika členských státech. Zvláště některé členské státy mají závažné obtíže nebo jim takové obtíže hrozí, zejména problémy týkající se jejich hospodářského růstu, finanční stability a zhoršení jejich schodku a zadlužení, což je kromě jiného způsobeno také mezinárodním hospodářským a finančním prostředím.
(2)
Přestože již byla přijata řada významných opatření včetně změn v právním rámci, která mají vyvážit negativní vlivy finanční krize, její dopad na reálnou ekonomiku, trh práce a občany je pociťován v mnoha směrech. Tlak na vnitrostátní finanční zdroje vzrůstá, a proto by měly být podniknuty další kroky k jeho zmírnění, a to maximálním a optimálním využitím finančních prostředků z Evropského rybářského fondu.
(3)
V souladu s čl. 122 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie, podle nějž může Unie poskytnout finanční pomoc členskému státu, jemuž z důvodu mimo jiné mimořádných událostí, které nemůže ovlivnit, nastaly obtíže nebo je vážně ohrožen závažnými obtížemi, byl nařízením Rady (EU) č. 407/2010 (3) zaveden evropský mechanismus finanční stabilizace s cílem zachovat finanční stabilitu celé Unie.
(4)
Prováděcími rozhodnutími Rady 2011/77/EU (4) a 2011/344/EU (5) poskytla Unie takovou finanční pomoc Irsku a Portugalsku.
(5)
Finanční stabilita Řecka byla postižena vážnými obtížemi již před vstupem nařízení (EU) č. 407/2010 v platnost. Finanční pomoc udělená Řecku proto nemohla vycházet z uvedeného nařízení.
(6)
Dohoda mezi věřiteli a dohoda o mechanismu úvěrů pro Řecko, podepsané dne 8. května 2010, vstoupily v platnost dne 11. května 2010. Dohoda mezi věřiteli má být plně platná a účinná po tříleté programové období, dokud budou v rámci dohody o mechanismu úvěrů existovat dlužné částky.
(7)
Nařízení Rady (ES) č. 332/2002 ze dne 18. února 2002, kterým se zavádí systém střednědobé finanční pomoci platebním bilancím členských států (6), stanoví, že Rada poskytne vzájemnou pomoc, pokud je platební bilance členského státu, který nepřijal euro, v obtížích nebo jí takové obtíže vážně hrozí.
(8)
Rozhodnutími Rady 2009/102/ES (7), 2009/290/ES (8) a 2009/459/ES (9) Unie takovou pomoc poskytla Maďarsku, Lotyšsku a Rumunsku.
(9)
Období, během kterého je Irsku, Maďarsku, Lotyšsku, Portugalsku a Rumunsku finanční pomoc k dispozici, je uvedeno v příslušných rozhodnutích Rady. Období, během kterého byla finanční pomoc k dispozici Maďarsku, skončilo dne 4. listopadu 2010.
(10)
Období, během kterého je finanční pomoc k dispozici Řecku na základě dohody mezi věřiteli a dohody o mechanismu úvěrů, je pro každý členský stát, jenž se na těchto nástrojích podílí, různé.
(11)
Po rozhodnutí Evropské rady ze dne 25. března 2011 podepsali dne 11. července 2011 ministři financí sedmnácti členských států eurozóny Smlouvu o založení Evropského mechanismu stability. Po rozhodnutí hlav států a vlád členských států eurozóny ze dnů 21. června a 9. prosince 2011 byla smlouva změněna s cílem zlepšit účinnost mechanismu a podepsána 2. února 2012. Podle této smlouvy převezme Evropský mechanismus stability do roku 2013 úkoly, které v současnosti plní evropský nástroj finanční stability a evropský mechanismus finanční stabilizace. Tento budoucí mechanismus by proto měl být zohledněn již v tomto nařízení.
(12)
Evropská rada v závěrech ze svého zasedání konaného ve dnech 23. a 24. června 2011 uvítala záměr Komise posílit součinnost mezi úvěrovým programem pro Řecko a finančními prostředky Unie a podpořila snahy zaměřené na zvýšení schopnosti Řecka využívat prostředky Unie k podpoře růstu a zaměstnanosti, čehož se dosáhne zaměřením pozornosti na zvyšování konkurenceschopnosti a vytváření pracovních míst. Evropská rada také uvítala a podpořila přípravu souhrnného programu technické pomoci Řecku, kterou se zabývá Komise společně s členskými státy. Toto nařízení přispívá k tomuto úsilí o posílení součinnosti.
(13)
S cílem usnadnit řízení finančních prostředků Unie, urychlit investice v členských státech a regionech a zvýšit dopad poskytnutých finančních prostředků na hospodářství je nezbytné - v odůvodněných případech, dočasně a aniž by bylo dotčeno programové období 2014 až 2020 - umožnit zvýšení průběžných plateb z Evropského rybářského fondu o částku odpovídající deseti procentním bodům nad platnou míru spolufinancování pro každou prioritní osu pro členské státy, jejichž finanční stabilita je postižena vážnými problémy a jež požádají o využívání tohoto opatření, což vede k odpovídajícímu snížení příspěvku členského státu. Vzhledem k dočasné povaze uvedeného zvýšení a v zájmu zachování původních měr spolufinancování jakožto referenčního bodu pro výpočet dočasně zvýšených částek by se změny plynoucí z uplatňování mechanismu neměly odrazit ve finančním plánu operačních programů. Mělo by však být možné operační plány aktualizovat s cílem soustředit finanční prostředky na konkurenceschopnost, růst a zaměstnanost a s cílem přizpůsobit jejich cíle snížení celkových dostupných prostředků.
(14)
Členský stát, který žádá Komisi o využití výjimky podle tohoto nařízení, by měl uvést všechny informace potřebné k tomu, aby Komise mohla na základě údajů o makroekonomické a fiskální situaci členského státu stanovit, že zdroje pro příspěvek členského státu nejsou dostupné. Rovněž by měl prokázat, že zvýšení plateb vyplývající z udělení výjimky je nezbytné pro zachování dalšího provádění operačních programů a že problémy se schopností využívat prostředky přetrvávají i při využití maximálních stropů pro míry spolufinancování stanovených v čl. 53 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1198/2006 (10).
(15)
Členský stát, který žádá Komisi o využití výjimky podle tohoto nařízení, by měl dále poskytnout odkaz na příslušné rozhodnutí Rady nebo na jiný právní akt, z něhož vyplývá, že má na udělení výjimky nárok. Je nezbytné, aby Komise měla po podání žádosti členského státu dostatek času na ověření správnosti předložených informací a na vznesení případných námitek. V zájmu účinnosti a funkčnosti výjimky by měl platit předpoklad, že pokud Komise nevznese námitku, je tato žádost oprávněná. Pokud Komise námitku vůči žádosti členského státu vznese, měla by o této záležitosti přijmout prostřednictvím prováděcích aktů rozhodnutí s uvedením důvodů.
(16)
Pravidla pro výpočet průběžných plateb a vyplacení konečného zůstatku pro operační programy v období, v němž členské státy dostávají finanční podporu Unie pro řešení závažných obtíží postihujících jejich finanční stabilitu, by měla být odpovídajícím způsobem revidována.
(17)
Je nutné zajistit náležité podávání zpráv o využití zvýšených částek poskytnutých členským státům požívajícím dočasné zvýšení průběžných plateb podle tohoto nařízení.
(18)
Po skončení období, během něhož byla k dispozici finanční pomoc, je možné, že bude třeba, aby hodnocení provedená v souladu s čl. 18 odst. 2 nařízení (ES) č. 1198/2006 mimo jiné posoudila, zda snížení vnitrostátního spolufinancování nevedlo k významnému odchýlení od původně stanovených cílů. Taková hodnocení by mohla vést k revizi operačního programu.
(19)
Protože si nebývalá krize, která zasáhla mezinárodní finanční trhy, a nebývalý hospodářský útlum, který vážně poškodil finanční stabilitu několika členských států, vyžadují rychlou reakci s cílem potlačit dopady na celé hospodářství, mělo by toto nařízení vstoupit v platnost co nejdříve. S ohledem na výjimečné okolnosti v dotčených členských státech by se mělo toto nařízení v závislosti na postavení žádajícího členského státu použít zpětně od rozpočtového roku 2010 nebo ode dne, kdy byla finanční pomoc k dispozici, pro období, během nichž členské státy obdržely finanční pomoc ze strany Unie nebo ostatních členských států eurozóny, jejímž účelem bylo řešit závažné obtíže postihující jejich finanční stabilitu.
(20)
V případech, kdy se předpokládá dočasné zvýšení průběžných plateb, by toto dočasné zvýšení mělo též být posuzováno s ohledem na rozpočtová omezení všech členských států a tato rozpočtová omezení by se měla náležitě projevit v souhrnném rozpočtu Evropské unie. Uplatňování tohoto mechanismu by navíc mělo být časově omezené, neboť jeho hlavním účelem je reagovat na konkrétní aktuální potíže. Mechanismus by proto měl být uplatňován od 1. ledna 2010 a měl by fungovat po omezenou dobu do 31. prosince 2013.
(21)
Nařízení (ES) č. 1198/2006 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1198/2006 se mění takto:
1)
Články 76 a 77 se nahrazují tímto:
„Článek 76
Pravidla pro výpočet průběžných plateb
1. Průběžné platby se vypočítávají tak, že se míra spolufinancování stanovená v platném finančním plánu pro danou prioritu a daný cíl použije na příspěvek z veřejných zdrojů uvedený ve výkazu výdajů certifikovaném certifikačním orgánem u každé prioritní osy a každého cíle „Konvergence“ nebo cíle pro oblasti mimo cíl „Konvergence“.
2. Odchylně od odstavce 1, na zvláštní a řádně odůvodněnou žádost členského státu, se výše průběžné platby vypočte jako částka pomoci Unie, která byla nebo má být vyplacena příjemcům v rámci dané prioritní osy a daného cíle. Tuto částku musí členský stát uvést ve výkazu výdajů.
3. Odchylně od čl. 53 odst. 3 se na žádost členského státu zvyšují průběžné platby o částku odpovídající deseti procentním bodům nad mírou spolufinancování pro každou prioritní osu až do maximální výše 100 %, přičemž toto zvýšení se použije na částku způsobilých veřejných výdajů nově uvedených v každém certifikovaném výkazu výdajů předloženém v průběhu období, v němž členský stát splňuje jednu z těchto podmínek:
a)
členskému státu je dána k dispozici finanční pomoc podle nařízení Rady (EU) č. 407/2010 ze dne 11. května 2010 o zavedení evropského mechanismu finanční stabilizace (11) nebo mu byla dána k dispozici jinými členskými státy eurozóny před vstupem uvedeného nařízení v platnost;
b)
členskému státu je dána k dispozici střednědobá finanční pomoc v souladu s nařízením Rady (ES) č. 332/2002 ze dne 18. února 2002, kterým se zavádí systém střednědobé finanční pomoci platebním bilancím členských států (12);
c)
členskému státu je dána k dispozici finanční pomoc v souladu se Smlouvou o založení Evropského mechanismu stability, podepsanou dne 2. února 2012.
4. Při výpočtu průběžných plateb poté, co členský stát přestane využívat finanční pomoci Unie uvedené v odstavci 3, nebere Komise v úvahu zvýšené částky vyplacené v souladu s uvedeným odstavcem.
Tyto částky však jsou brány v úvahu pro účely čl. 79 odst. 1.
5. Zvýšené průběžné platby vyplývající z použití odstavce 3 jsou řídicímu orgánu poskytnuty co nejdříve a smějí být využívány pouze k platbám souvisejícím s prováděním operačního programu.
6. V souvislosti s výročními zprávami v souladu s čl. 67 odst. 1 poskytnou členské státy Komisi náležité informace o využití výjimky uvedené v odstavci 3 tohoto článku, jež ukáží, jak zvýšená podpora přispěla v daném členském státě k posílení konkurenceschopnosti, růstu a zaměstnanosti. Komise tyto informace zohlední při vypracovávání výročních zpráv podle čl. 68 odst. 1.
Článek 77
Pravidla pro výpočet plateb zůstatku
1. Platba zůstatku je omezena na nižší z těchto dvou částek:
a)
částka vypočítaná tak, že se míra spolufinancování stanovená v platném finančním plánu pro danou prioritu a daný cíl použije na příspěvek z veřejných zdrojů uvedený v závěrečném výkazu výdajů certifikovaném certifikačním orgánem u každé prioritní osy a každého cíle „Konvergence“ nebo cíle pro oblasti mimo cíl „Konvergence“;
b)
částka pomoci Unie, která byla nebo má být vyplacena příjemcům v rámci každé prioritní osy a každého cíle. Tuto částku musí členský stát uvést v závěrečném výkazu výdajů certifikovaném certifikačním orgánem u každé prioritní osy a každého cíle.
2. Odchylně od čl. 53 odst. 3 se platby konečného zůstatku na žádost členského státu zvyšují o částku odpovídající deseti procentním bodům nad mírou spolufinancování pro každou prioritní osu až do maximální výše 100 %, přičemž toto zvýšení se použije na částku způsobilých veřejných výdajů nově uvedených v každém certifikovaném výkazu výdajů předloženém v průběhu období, v němž členský stát splňuje jednu z podmínek stanovených v čl. 76 odst. 3 písm. a), b) a c).
3. Při výpočtu platby konečného zůstatku poté, co členský stát přestane využívat finanční pomoci Unie uvedené v čl. 76 odst. 3, nebere Komise v úvahu zvýšené částky vyplacené v souladu s uvedeným odstavcem.
2)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 77a
Omezení příspěvku Unie prostřednictvím průběžných plateb a plateb zůstatku
1. Bez ohledu na čl. 76 odst. 3 a čl. 77 odst. 2 nesmí být příspěvek Unie prostřednictvím průběžných plateb a plateb konečného zůstatku vyšší než příspěvek z veřejných zdrojů a maximální částka pomoci z fondu pro každou prioritní osu a každý prioritní cíl, jak byly stanoveny v rozhodnutí Komise o schválení operačního programu.
2. Výjimku uvedenou v čl. 76 odst. 3 a čl. 77 odst. 2 Komise uděluje na základě písemné žádosti členského státu, který splňuje jednu z podmínek stanovených v čl. 76 odst. 3 písm. a), b) a c). Žádost musí být podána do 17. července 2012 nebo do dvou měsíců ode dne, kdy členský stát splní jednu z podmínek stanovených v čl. 76 odst. 3 písm. a), b) a c).
3. Ve své žádosti předložené Komisi členský stát odůvodní nezbytnost výjimky podle čl. 76 odst. 3 a čl. 77 odst. 2 poskytnutím informací nutných pro ověření toho:
a)
že na základě údajů o makroekonomické a fiskální situaci členského státu nejsou pro jeho příspěvek dostupné žádné zdroje;
b)
že je zvýšení plateb uvedených v čl. 76 odst. 3 a čl. 77 odst. 2 nezbytné pro zachování dalšího provádění operačních programů;
c)
že problémy přetrvávají, i když se využijí maximální stropy platné pro míru spolufinancování stanovené v čl. 53 odst. 3;
d)
že splňuje jednu z podmínek uvedených v čl. 76 odst. 3 písm. a), b) a c), což je podloženo odkazem na rozhodnutí Rady nebo na jiný právní akt, a rovněž konkrétního data, od kterého byla členskému státu dána k dispozici finanční pomoc.
Komise ověří, zda předložené informace odůvodňují udělení výjimky. Komise vznese veškeré námitky k předloženým informacím do 30 dnů ode dne podání žádosti. Pokud se Komise rozhodne vznést námitku proti žádosti členského státu, přijme o tom prostřednictvím prováděcích aktů příslušné rozhodnutí s uvedením důvodů.
Pokud Komise námitku proti žádosti členského státu nevznese, považuje se tato žádost za odůvodněnou.
4. V žádosti členského státu musí být též podrobně popsáno zamýšlené využití výjimky stanovené v čl. 76 odst. 3 a čl. 77 odst. 2 a poskytnuty informace o doplňkových opatřeních, jež mají vést k soustředění finančních prostředků na konkurenceschopnost, růst a zaměstnanost, včetně případné úpravy operačních programů.
5. Výjimka stanovená v čl. 76 odst. 3 a čl. 77 odst. 2 se nevztahuje na výkazy výdajů předložené po 31. prosinci 2013.“
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
U následujících členských států se však použije se zpětnou působností:
a)
v případě Irska, Řecka a Portugalska s účinkem ode dne, kdy byla těmto členským státům dána k dispozici finanční pomoc v souladu s čl. 76 odst. 3;
b)
v případě Maďarska, Lotyšska a Rumunska s účinkem od 1. ledna 2010.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 19. dubna 2012.
UREDBA (EU) št. 387/2012 EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA
z dne 19. aprila 2012
o spremembi Uredbe Sveta (ES) št. 1198/2006 o Evropskem skladu za ribištvo v zvezi z nekaterimi določbami, povezanimi s finančnim poslovodenjem za nekatere države članice, ki so jih prizadele ali jim grozijo resne težave v zvezi s finančno stabilnostjo
EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 43(2) Pogodbe,
ob upoštevanju predloga Evropske komisije,
po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom,
ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora (1),
v skladu z rednim zakonodajnim postopkom (2),
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Globalna finančna kriza in gospodarski upad, kakršnih ne pomnimo, sta resno omajala gospodarsko rast in finančno stabilnost ter povzročila občutno poslabšanje finančnih in gospodarskih pogojev v številnih državah članicah. Zlasti nekatere države članice so prizadele ali pa jim grozijo resne težave, še posebej glede gospodarske rasti in finančne stabilnosti, ter težave zaradi povečanja javnofinančnega primanjkljaja in javnega dolga, čemur so med drugim botrovale gospodarske in finančne okoliščine na mednarodni ravni.
(2)
Čeprav so bili že sprejeti pomembni ukrepi za uravnavanje negativnih učinkov krize, vključno s spremembami zakonodajnega okvira, je vpliv finančne krize na realno gospodarstvo, trg dela in državljane velik. Pritisk na nacionalne finančne vire je vedno večji, zaradi česar bi bilo treba sprejeti dodatne ukrepe za zmanjšanje tega pritiska s čim večjo in čim boljšo uporabo finančnih sredstev iz Evropskega sklada za ribištvo.
(3)
Na podlagi člena 122(2) Pogodbe o delovanju Evropske unije, ki določa, da se lahko državi članici, ki je v težavah ali ji med drugim zaradi izjemnih okoliščin, nad katerimi nima nikakršnega nadzora, resno grozijo hude težave, odobri finančna pomoč Unije, je Uredba Sveta (EU) št. 407/2010 (3) vzpostavila Evropski mehanizem za finančno stabilizacijo z namenom ohranitve finančne stabilnosti Unije.
(4)
Z izvedbenima sklepoma Sveta 2011/77/EU (4) oziroma 2011/344/EU (5) je bila tovrstna finančna pomoč Unije odobrena Irski in Portugalski.
(5)
Grčijo so hude težave s finančno stabilnostjo prizadele že pred začetkom veljavnosti Uredbe (EU) št. 407/2010. Zato navedena uredba ni mogla biti podlaga za finančno pomoč Grčiji.
(6)
Sporazum med upnicami in Sporazum o posojilih, ki sta bila za Grčijo podpisana 8. maja 2010, sta začela veljati 11. maja 2010. Sporazum med upnicami ostaja v celoti veljaven in bo učinkoval v triletnem programskem obdobju, dokler bodo obstajali kakršni koli neporavnani zneski po Sporazumu o posojilih.
(7)
Uredba Sveta (ES) št. 332/2002 z dne 18. februarja 2002 o ustanovitvi aranžmaja za zagotavljanje srednjeročne finančne pomoči za plačilne bilance držav članic (6) zagotavlja, da Svet odobri medsebojno pomoč, kadar ima država članica, ki ni sprejela eura, težave s plačilno bilanco ali obstaja resna nevarnost, da bi v tovrstne težave zašla.
(8)
S sklepi Sveta 2009/102/ES (7), 2009/290/ES (8) oziroma 2009/459/ES (9) je bila tovrstna finančna pomoč Unije odobrena Madžarski, Latviji in Romuniji.
(9)
Obdobje, v katerem je finančna pomoč na voljo Irski, Madžarski, Latviji, Portugalski in Romuniji, je navedeno v ustreznih sklepih Sveta. Obdobje, v katerem je bila finančna pomoč dana na voljo Madžarski, se je izteklo 4. novembra 2010.
(10)
Obdobje, med katerim je bila v skladu s Sporazumom med upnicami in Sporazumom o posojilu Grčiji dana na voljo finančna pomoč, je različno za vsako državo članico, ki sodeluje pri teh instrumentih.
(11)
Ministri za finance 17 držav članic euroobmočja so po sklepu Evropskega sveta z dne 25. marca 2011, dne 11. julija 2011 podpisali Pogodbo o ustanovitvi evropskega mehanizma za stabilnost. Po sklepih voditeljev držav in vlad držav članic euroobmočja z dne 21. julija in 9. decembra 2011 je bila pogodba spremenjena, da bi se izboljšala učinkovitost mehanizma, in podpisana 2. februarja 2012. V skladu s to pogodbo bo evropski mehanizem za stabilnost do leta 2013 prevzel naloge, ki jih trenutno opravljata evropski instrument za finančno stabilnost in evropski mehanizem za finančno stabilizacijo. Zato bi morala ta uredba že upoštevati ta prihodnji mehanizem.
(12)
Evropski svet je v sklepih z dne 23. in 24. junija 2011 pozdravil namero Komisije za povečanje sinergij med programom posojil za Grčijo in skladi Unije ter podprl prizadevanja za povečanje grške sposobnosti črpanja iz skladov Unije, katerih cilj je spodbuditi rast in zaposlovanje s preusmeritvijo na izboljšanje konkurenčnosti in ustvarjanje delovnih mest. Pozdravil in podprl je tudi celovit program tehnične pomoči Grčiji, ki ga Komisija pripravlja skupaj z državami članicami. Ta uredba prispeva k tem prizadevanjem za povečanje sinergij.
(13)
Da bi se olajšalo upravljanje sredstev Unije in pospešilo naložbe v državah članicah in regijah ter povečalo vpliv financiranja na gospodarstvo, je potrebno v upravičenih primerih ter začasno in brez poseganja v programsko obdobje 2014-2020 omogočiti povečanje vmesnih plačil iz Evropskega sklada za ribištvo, in sicer za znesek, ki za deset odstotnih točk presega stopnjo sofinanciranja, ki se uporablja za vsako prednostno os za države članice, ki se soočajo s hudimi težavami, kar zadeva njihovo finančno stabilnost in ki so zaprosile za koriščenje tega ukrepa, zaradi česar se je ustrezno zmanjšala nacionalna protipostavka. Ker je povečanje začasno, začasno povečane zneske pa bi bilo treba še naprej izračunavati na podlagi prvotnih stopenj sofinanciranja, se spremembe zaradi uporabe mehanizma ne bi smele odražati v finančnem načrtu, vključenem v operativne programe. Vendar bi bilo treba omogočiti posodabljanje operativnih programov, da bi sredstva usmerili v konkurenčnost, rast in zaposlovanje ter da bi njihove cilje prilagodili zmanjšanju celotnih sredstev na voljo.
(14)
Država članica, ki prosi Komisijo za odstopanje na podlagi te uredbe, bi morala predložiti vse potrebne informacije, s pomočjo katerih bo lahko Komisija prek podatkov o makroekonomskem in fiskalnem položaju države članice ugotovila, da sredstva za nacionalno protipostavko niso na voljo. Ravno tako bi morala prikazati, da je povečanje plačil na podlagi odstopanja potrebno, da se zagotovi nadaljnje izvajanje operativnih programov, ter da se bodo težave z absorpcijsko sposobnostjo nadaljevale kljub uporabi najvišjih stopenj sofinanciranja iz člena 53(3) Uredbe Sveta (ES) št. 1198/2006 (10).
(15)
Država članica, ki prosi Komisijo za odstopanje na podlagi te uredbe, bi morala navesti tudi ustrezen sklep Sveta ali drug pravni akt, na podlagi katerega je upravičena do odstopanja. Komisija bi morala imeti ustrezen rok, ki bi začel teči z vložitvijo prošnje države članice, da preveri pravilnost predloženih informacij in predloži pripombe. Da bi bilo odstopanje učinkovito in bi se začelo uporabljati, bi bilo treba vključiti predpostavko, da se taka prošnja šteje za utemeljeno, če Komisija ne predloži pripomb. Če Komisija nasprotuje prošnji države članice, bi morala o tem z izvedbenimi akti sprejeti sklep in navesti razloge.
(16)
Pravila za izračun vmesnih in končnih plačil za operativne programe v obdobju, v katerem države članice prejemajo finančno pomoč Unije za odpravljanje hudih težav s finančno stabilnostjo, je treba ustrezno proučiti.
(17)
Treba je zagotoviti ustrezno poročanje o uporabi povečanih zneskov, ki se dajo na voljo državam članicam, upravičenim do začasnega povečanja vmesnih plačil na podlagi te uredbe.
(18)
Po koncu obdobja, v katerem je bila dana na razpolago finančna pomoč, bi bilo morda treba v ocenah, opravljenih v skladu s členom 18(2) Uredbe (ES) št. 1198/2006, med drugim oceniti, ali znižanje nacionalnega sofinanciranja ne povzroča znatne oddaljitve od prvotno zastavljenih ciljev. Take ocene lahko privedejo do ponovne preučitve operativnega programa.
(19)
Glede na to, da kriza, kakršne v zgodovini ne pomnimo in ki je prizadela mednarodne finančne trge ter povzročila upad gospodarstva, kar je resno omajalo finančno stabilnost številnih držav članic, zahteva nagel odziv, ki bo ublažil njen vpliv na celotno gospodarstvo, bi ta uredba morala začeti veljati takoj, ko bo to mogoče. Glede na izjemne okoliščine zadevnih držav članic bi se morala uporabljati retroaktivno, z začetkom od proračunskega leta 2010 ali od dne, ko je bila finančna pomoč dana na voljo, odvisno od statusa države članice prosilke, in sicer za vsa obdobja, v katerih so države članice prejemale finančno pomoč od Unije ali druge države članice euroobmočja, da se začnejo odpravljati hude težave držav s finančno stabilnostjo.
(20)
Če je predvideno začasno povečanje vmesnih plačil, bi ga bilo treba obravnavati tudi glede na proračunske omejitve, s katerimi se soočajo vse države članice, te proračunske omejitve pa bi se morale ustrezno odražati v splošnem proračunu Evropske unije. Poleg tega bi bilo treba uporabo mehanizma časovno omejiti, saj je njegov glavni namen odpraviti trenutne specifične težave. Mehanizem bi se torej moral začeti uporabljati 1. januarja 2010 in bi moral delovati omejeno obdobje do 31. decembra 2013.
(21)
Uredbo (ES) št. 1198/2006 bi bilo zato treba ustrezno spremeniti.
SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:
Člen 1
Uredba (ES) št. 1198/2006 se spremeni:
1.
Člena 76 in 77 se nadomestita z naslednjim:
„Člen 76
Pravila za izračun vmesnih plačil
1. Vmesna plačila se izračunajo tako, da se za javni prispevek, prijavljen v izkazu o izdatkih in potrjen s strani organa za potrjevanje, v okviru vsake prednostne osi in vsakega cilja konvergenca ali cilja, ki ni cilj konvergenca, uporabi stopnja sofinanciranja, določena v okviru tekočega finančnega načrta za to prednostno os in ta cilj.
2. Z odstopanjem od odstavka 1 je kot odziv na posebno in ustrezno utemeljeno zahtevo države članice vmesno plačilo izračunano kot znesek pomoči Unije, ki je bil plačan ali mora biti plačan upravičencem glede na prednostno os in cilj. Ta znesek mora natančno določiti država članica v izkazu o izdatkih.
3. Z odstopanjem od člena 53(3) se na zahtevo države članice vmesna plačila povišajo za znesek, ki je za deset odstotnih točk višji od stopnje sofinanciranja, ki se uporablja za vsako izmed prednostnih osi, do največ 100 %, in ki se prišteje k znesku javnih izdatkov, ki izpolnjujejo pogoje za pridobitev pomoči ter so na novo prijavljeni v vsakem izmed potrjenih izkazov, predloženih v obdobju, v katerem država članica izpolnjuje enega izmed naslednjih pogojev:
(a)
na voljo ji je finančna pomoč v okviru Uredbe Sveta (EU) št. 407/2010 z dne 11. maja 2010 o vzpostavitvi Evropskega mehanizma za finančno stabilizacijo (11) ali pomoč s strani druge države članice euroobmočja pred začetkom veljavnosti navedene uredbe;
(b)
na voljo ji je srednjeročna finančna pomoč v skladu z Uredbo Sveta (ES) št. 332/2002 z dne 18. februarja 2002 o ustanovitvi aranžmaja za zagotavljanje srednjeročne finančne pomoči za plačilne bilance držav članic (12);
(c)
na voljo ji je finančna pomoč v skladu s Pogodbo o ustanovitvi evropskega mehanizma za stabilnost, ki je bila podpisana 2. februarja 2012.
4. Komisija pri izračunu vmesnih plačil, po tem, ko država članica ne prejema več finančne pomoči Unije iz odstavka 3, ne upošteva povišanih zneskov, izplačanih v skladu z navedenim odstavkom.
Vendar se navedeni zneski upoštevajo za namene člena 79(1).
5. Povečana vmesna plačila na podlagi uporabe odstavka 3 se dajo čim prej na voljo organu za upravljanje in se uporabijo le za plačila za izvajanje operativnega programa.
6. Pri letnih poročilih v skladu s členom 67(1) države članice Komisiji predložijo ustrezne informacije o uporabi odstopanja iz odstavka 3 tega člena, ki prikazujejo, kako višji zneski podpore prispevajo k spodbujanju konkurenčnosti, rasti in delovnih mest v zadevni državi članici. Komisija te informacije upošteva pri pripravi letnega poročila iz člena 68(1).
Člen 77
Pravila za izračun končnih plačil
1. Končno plačilo je omejeno na manjšega od naslednjih dveh zneskov:
(a)
znesek, ki se izračuna tako, da se za javni prispevek, prijavljen v končnem izkazu o izdatkih in potrjen s strani organa za potrjevanje, v okviru vsake prednostne osi in za vsak cilj konvergenca ali cilj, ki ni cilj konvergenca, uporabi stopnja sofinanciranja, določena v okviru tekočega finančnega načrta za to prednostno os in ta cilj;
(b)
znesek pomoči Unije, ki je bil plačan ali mora biti plačan upravičencem glede na vsako prednostno os in za vsak cilj. Ta znesek mora natančno določiti država članica v končnem izkazu o izdatkih, ki je potrjen s strani organa za potrjevanje glede na vsako prednostno os in za vsak cilj.
2. Z odstopanjem od člena 53(3) se na zahtevo države članice končna plačila povišajo za znesek, ki je za deset odstotnih točk višji od stopnje sofinanciranja, ki se uporablja za vsako izmed prednostnih osi za največ 100 %, in ki se prišteje k znesku javnih izdatkov, ki izpolnjujejo pogoje za pridobitev pomoči ter so na novo prijavljeni v vsakem izmed potrjenih izkazov, predloženih v obdobju, v katerem država članica izpolnjuje enega izmed pogojev iz točk (a), (b) in (c) člena 76(3).
3. Komisija pri izračunu končnih plačil, izplačanih po tem, ko država članica ne prejema več finančne pomoči Unije iz člena 76(3), ne upošteva povišanih zneskov, izplačanih v skladu z navedenim odstavkom.
2.
Vstavi se naslednji člen:
„Člen 77a
Omejitve, ki veljajo za prispevek Unije v obliki vmesnih in končnih plačil
1. Ne glede na člen 76(3) in člen 77(2) prispevek Unije v obliki vmesnih in končnih plačil ni višji od javnega prispevka in najvišjega zneska pomoči iz ESR za vsako prednostno os ter za vsak cilj, kot je določeno v sklepu Komisije o potrditvi operativnega programa.
2. Komisija odobri odstopanje iz členov 76(3) in 77(2) na pisno prošnjo države članice, ki izpolnjuje enega od pogojev iz točk (a), (b) in (c) člena 76(3). Ta prošnja se vloži do 17. julija 2012 ali v dveh mesecih od dne, ko država članica izpolni enega od pogojev iz točk (a), (b) in (c) člena 76(3).
3. Država članica v svoji prošnji, ki jo predloži Komisiji, utemelji potrebo po odstopanju iz člena 76(3) in člena 77(2) ter zagotovi potrebne informacije, da se ugotovi, da:
(a)
glede na podatke o njenem makroekonomskem in fiskalnem položaju niso na voljo sredstva za nacionalno protipostavko;
(b)
je povečanje plačil iz člena 76(3) in člena 77(2) potrebno za zagotovitev nadaljnjega izvajanja operativnih programov;
(c)
težave ne bodo odpravljene kljub uporabi najvišjih stopenj sofinanciranja iz člena 53(3);
(d)
država članica izpolnjuje enega od pogojev iz točk (a), (b) in (c) člena 76(3), kot utemeljuje sklic na sklep Sveta ali drug pravni akt ter dejanski datum, ko je bila finančna pomoč dana na voljo državi članici.
Komisija preveri, ali predložene informacije upravičujejo odobritev odstopanja. Komisija predloži pripombe o predloženih informacijah v 30 dneh od datuma vložitve prošnje. Če Komisija sklene nasprotovati prošnji države članice, o tem sprejme odločitev z izvedbenimi akti in navede razloge.
Če Komisija ne nasprotuje prošnji države članice, prošnja velja za upravičeno.
4. Država članica v prošnji navede tudi podrobnosti o nameravani uporabi odstopanja iz člena 76(3) in člena 77(2) ter informacije o načrtovanih dodatnih ukrepih, da bi usmerila sredstva v konkurenčnost, rast in zaposlovanje, vključno s spremembo operativnih programov, kjer je to ustrezno.
5. Odstopanje iz člena 76(3) in člena 77(2) se ne uporablja za izkaze o izdatkih, predložene po 31. decembru 2013.“.
Člen 2
Ta uredba začne veljati na dan objave v Uradnem listu Evropske unije.
Vendar se uporablja retroaktivno v naslednjih državah članicah:
(a)
za Irsko, Grčijo in Portugalsko z učinkom od datuma, ko jim je bila dana na voljo finančna pomoč na podlagi člena 76(3);
(b)
za Madžarsko, Latvijo in Romunijo z učinkom od 1. januarja 2010.
Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
V Strasbourgu, 19. aprila 2012