ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 13. července 2011
o státní podpoře č. C 6/08 (ex NN 69/07), kterou poskytlo Finsko společnosti Ålands Industrihus Ab
(oznámeno pod číslem K(2011) 4905)
(Pouze finské a švédské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2012/252/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s výše uvedenými ustanoveními (1),
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1)
Prostřednictvím stížnosti podané dne 5. září 2006 byla Komise informována o různých opatřeních, která provedla alandská místní správa (dále jen „místní správa“) ve prospěch realitní společnosti Ålands Industrihus Ab (dále jen „ÅI“). Dopisy ze dne 25. října 2006 a 14. února 2007 si Komise od Finska vyžádala informace, které byly poskytnuty dopisy ze dne 11. ledna 2007 a 3. dubna 2007. Další informace poskytly finské orgány dne 31. května 2007 a 12. července 2007. Stěžovatel poskytl doplňkové informace v listopadu 2006 a květnu 2007.
(2)
Dopisem ze dne 30. ledna 2008 Komise Finsko informovala, že se s ohledem na tuto podporu rozhodla zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „SFEU“) (2) (dále jen „rozhodnutí o zahájení řízení“).
(3)
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (3). Komise vyzvala zúčastněné strany, aby se k podpoře vyjádřily.
(4)
Komise neobdržela žádné připomínky zúčastněných stran.
(5)
V návaznosti na rozhodnutí o zahájení řízení poskytlo Finsko informace, které Komise zaevidovala dne 6. května 2008, 21. ledna 2010, 26. února 2010, 21. května 2010, 18. června 2010, 18. dubna 2011, 27. června 2011 a 28. června 2011. Dne 4. června 2010 se uskutečnila schůzka mezi útvary Komise, finskými orgány a zástupci společnosti ÅI.
2. POPIS PODPORY
2.1 PŘÍJEMCE
(6)
Společnost ÅI je zaregistrovaná v městě Mariehamn, hlavním městě Alandských ostrovů, souostroví v Baltském moři mezi finskou a švédskou pevninou s celkovým počtem obyvatel přibližně 28 000. Alandské ostrovy jsou jednou z finských provincií, mají však vysokou míru autonomie. Společnost ÅI vlastní především orgány místní správy (84,43 %) a město Mariehamn (15,01 %). Zbývajícími akcionáři jsou ostatní místní orgány na Alandských ostrovech (4).
(7)
Společnost ÅI podniká v oblasti výstavby, vlastnictví a pronájmu budov pro průmyslové a obchodní využití. Podle Finska je cílem činnosti společnosti poskytovat společnostem na Alandských ostrovech budovy za účelem přispění k diverzifikovanému a konkurenceschopnému hospodářství.
(8)
Až do roku 1999 byly obchodní činnosti společnosti ÅI co do rozsahu malé (5). Bilanční suma společnosti ÅI rostla velmi pomalu, pokud vůbec (6). V této souvislosti se správní rada společnosti ÅI rozhodla, že začne hledat nové obchodní příležitosti, aby společnost mohla expandovat. Současně místní podnikatelská komunita (kterou tvoří téměř výhradně malé podniky) vyslovila přání týkající se „technologického parku“, tj. seskupení kancelářských prostor, kde by mohly místní podniky sídlit pod jednou střechou v zájmu snazší spolupráce, vytváření nových nápadů a celkového zlepšení podnikavosti. Tím se měl stát nakonec kancelářský park „iTiden“ (kvarteret iTiden). Vznik projektu je podrobněji vysvětlen v oddíle 2.2.
2.2 PROJEKT iTiden (7)
(9)
Diskuse mezi zástupci místní podnikatelské komunity a místní správou ohledně možnosti vybudování „technologického parku“ začaly již v roce 1999. Uskutečnily se společné studijní cesty do řady obdobných zařízení ve Švédsku.
(10)
V roce 2000 byl projekt přidělen pracovní skupině, která na jaře 2000 předložila návrh místní správě a městu Mariehamn. Projekt a plány místní správy týkající se jeho vybudování a financování byly uvedeny v rozpočtu místní správy na rok 2000 (8) a potvrzeny v rozpočtu na rok 2001, v němž místní správa požadovala rovněž finanční prostředky na případné navýšení kapitálu pro infrastrukturní projekty, včetně pro společnost ÅI (obdobná žádost byla uvedena v rozpočtu na rok 2000) (9).
(11)
Dne 12. července 2001 zakoupila společnost ÅI díky navýšení kapitálu pozemek ve čtvrti „Västra Klinten“ v Mariehamnu, na němž měl být projekt iTiden vybudován. V souvislosti s tímto nákupem zajistila společnost ÅI rovněž potřebné změny s ohledem na projekt iTiden v územním plánu města.
(12)
V rozpočtu na rok 2002 místní správa uvedla, že společnost ÅI zahájí v roce 2002 výstavbu projektu iTiden a že to bude se vší pravděpodobností vyžadovat navýšení kapitálu (pro něž místní správa požadovala potřebné částky vyhrazené v rozpočtu) (10).
(13)
Počátkem roku 2002 byla jmenována pracovní skupina pro výstavbu projektu iTiden a byl najat architekt. Byli kontaktováni potenciální nájemci s cílem zjistit jejich zájem o pronájem prostor v iTiden. Přípravné zemní práce byly provedeny na jaře 2003 a výstavba první etapy (projekt byl navržen ve dvou po sobě jdoucích etapách stavby) byla zahájena v létě 2003. První nájemci se do části projektu iTiden dokončené v rámci „první etapy“ nastěhovali dne 1. prosince 2004.
(14)
Výstavba druhé etapy projektu iTiden byla zahájena na podzim 2006 a dokončena v roce 2007.
2.3 OPATŘENÍ STÁTNÍ PODPORY
(15)
Formální vyšetřovací řízení Komise zahrnovalo několik kapitálových injekcí (dále jen „navýšení kapitálu“) a záruk za bankovní půjčky (dále jen „úvěrové záruky“), které místní správa poskytla společnosti ÅI mezi rokem 1997 a 2007. Opatření jsou uvedena v následující tabulce (kapitálové injekce jsou očíslovány C-I až C-XI a záruky G-I až G-III).
Opatření
Datum opatření
Navýšení kapitálu
(v EUR)
Úvěrové záruky
(v EUR)
C-I (11)
18.6.1997
84 094,39
C-II (11)
22.6.2000
340 582,27
C-III (11)
10.10.2000
114 368,37
C-IV
20.7.2001
353 199,00
C-V
15.8.2002
599 933,73
C-VI
13.3.2003
799 911,64
G-I
9.10.2003
2 600 000,00
C-VII
6.5.2004
515 165,97
C-VIII
30.9.2004
669 896,95
G-II
2.11.2004
1 160 000,00
C-IX
16.6.2005
199 977,91
C-X
16.6.2005
234 961,43
G-III
13.12.2005
2 600 000,00
C-XI
15.2.2007
1 379 998,95
CELKEM
5 292 090,61
6 360 000,00
(16)
V porovnání s tabulkou opatření v bodě 7 rozhodnutí o zahájení řízení byla vyškrtnuta úvěrová záruka ve výši 2 587 500 EUR ze dne 26. října 2006, jelikož nebyla nikdy uplatněna (na základě rozhodnutí finských soudů). Navýšení kapitálu C-XI ze dne 12. června 2006 v rozhodnutí o zahájení řízení je zde uvedeno s datem 15. února 2007, jelikož během vyšetřovacího řízení vyšlo najevo, že toto opatření bylo provedeno k tomuto pozdějšímu dni. Rozhodnutí místní správy provést toto navýšení kapitálu bylo nedávno (6. dubna 2011) finským Nejvyšším správním soudem zrušeno (viz bod 114). Jelikož však byl kapitál společnosti ÅI v roce 2007 vyplacen a nebyl vrácen, má Komise za to, že rozhodnutí vnitrostátního soudu neznamená, že by toto opatření mělo být z předmětu jejího šetření vyloučeno.
(17)
Podle finských orgánů byla všechna navýšení kapitálu provedena za účelem financování projektu iTiden kromě těchto navýšení:
C-I) navýšení kapitálu ze dne 18. června 1997 (84 094,39 EUR)
C-II) navýšení kapitálu ze dne 22. června 2000 (340 582,27 EUR)
C-III) navýšení kapitálu ze dne 10. října 2000 (114 368,37 EUR)
C-VIII) navýšení kapitálu ze dne 30. září 2004 (669 896,95 EUR)
C-IX) navýšení kapitálu ze dne 16. června 2005 (199 977,91 EUR).
(18)
Všechny úvěrové záruky byly podle Finska vydány za účelem financování projektu iTiden. Více informací o úvěrových zárukách je uvedeno v bodech 66 až 86.
3. DŮVODY ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ PODLE ČL. 108 ODST. 2 SFEU
(19)
V rozhodnutí o zahájení řízení vyslovila Komise pochybnosti, zda jsou navýšení kapitálu a úvěrové záruky slučitelné s vnitřním trhem, a to z těchto důvodů.
(20)
Pokud jde o existenci státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, Komise uvedla, že opatření zahrnovala státní prostředky, jelikož byla provedena místními orgány, a že jsou selektivní, jelikož byla určena společnosti ÅI. Pokud jde o kritérium, zda tato opatření poskytla společnosti ÅI „výhody, které by za běžných tržních podmínek čerpat nemohla“, jelikož by soukromý investor, který se řídí vyhlídkou ziskovosti v dlouhodobém horizontu, tuto podporu neposkytl, Komise měla pochybnosti, zda by soukromý investor poskytl kapitál stejně jako místní správa, jelikož společnost ÅI vykazovala dlouhodobě ztráty, nebo přinejlepším velmi skromné zisky. Co se týká konkrétně úvěrových záruk, Komise pochybovala, že by společnost ÅI mohla získat srovnatelnou finanční podporu na trzích, a měla tudíž za to, že tyto záruky společnost ÅI zvýhodnily. Komise se rovněž domnívala, že tyto výhody mohou narušit hospodářskou soutěž a obchod uvnitř Společenství.
(21)
Pokud by se opatření považovala za státní podporu, Komise pochybovala, že by ji bylo možno pokládat za slučitelnou s vnitřním trhem.
(22)
Komise zpochybnila rovněž tvrzení Finska, že pokud by se opatření skutečně považovala za státní podporu, byla tato opatření provedena v souladu s režimy podpor, které se uplatňovaly již před vstupem Finska do EU, a byla by proto zákonná.
4. PŘIPOMÍNKY FINSKA
4.1 OPATŘENÍ NEPŘEDSTAVUJÍ STÁTNÍ PODPORU
(23)
Finsko zastávalo názor, že místní správa jednala v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství, tj. že se opatření řídila vyhlídkou místní správy na návratnost jejích investic. Finsko tvrdilo, že investiční rozhodnutí byla odůvodněna programem společnosti týkajícím se nových investic, především projektem iTiden. Opatření tudíž neměla pokrýt předchozí ztráty nebo podporovat ztrátové podnikání. Místní správa obdržela za své investice konkrétní hodnotu v nových podílech ve společnosti ÅI, jelikož se hodnota společnosti v souladu s úpisem akcií zvýšila. Společnost ÅI proto nezískala žádnou výhodu, kterou by nebyla schopna dosáhnout u soukromého investora.
(24)
Bez ohledu na možnou výhodu zastávalo Finsko rovněž názor, že opatření nelze považovat za státní podporu, jelikož neexistují žádné konkrétní důkazy o významném dopadu na hospodářskou soutěž na alandském trhu nemovitostí.
4.2 JEDNÁ-LI SE O STÁTNÍ PODPORU, JE TO ZÁKONNÁ PODPORA NA ZÁKLADĚ EXISTUJÍCÍCH REŽIMŮ PODPORY
(25)
Pokud by se však zjistilo, že opatření zahrnují prvek státní podpory, měla by se tato podpora podle Finska považovat za zákonnou. Finsko tvrdilo, že se na navýšení kapitálu i záruky vztahovaly existující režimy podpory, které byly zavedeny před tím, než se Finsko stalo členem EU.
4.3 JEDNÁ-LI SE O NOVOU STÁTNÍ PODPORU, JE TATO PODPORA SLUČITELNÁ S VNITŘNÍM TRHEM
(26)
Pokud by opatření představovala protiprávní státní podporu, měla by se tato považovat za slučitelnou s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU, jelikož účelem těchto opatření je rozvoj regionu a vytvoření nových pracovních míst, a to především přispěním k diverzifikaci hospodářství tohoto regionu, jež je příliš závislé na loďařském průmyslu.
4.4 MOŽNÉ NAVRÁCENÍ PODPORY
(27)
Pokud by Komise shledala, že opatření představují protiprávní a neslučitelnou podporu, která má být navrácena, předložilo Finsko tato tvrzení.
(28)
Podle čl. 14 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (12), nebude Komise vyžadovat navrácení podpory, pokud by to bylo v rozporu s obecnými zásadami práva Společenství. Tak by tomu bylo v tomto případě, jelikož Finsko oprávněně očekávalo, že výše uvedené režimy, které pocházely z doby před přistoupením, byly a jsou platné, a že tudíž podpora poskytnutá podle těchto pravidel je zákonná.
(29)
Pokud by se však Komise domnívala, že je nutno podporu vrátit, Finsko tvrdí, že prvek podpory obsažený v navýšení kapitálu nepředstavuje nutně celou nominální hodnotu transakcí, jež zahrnují státní podporu. Pokud jde o záruky, případná podpora, která má být navrácena, nemůže být vyšší než úrokové zvýhodnění, jehož společnost dosáhla v důsledku záruky (v porovnání s nezaručenými půjčkami). Stejně tak v případě kapitálových injekcí nemůže podpora činit více než náklady společnosti ÅI na získání odpovídajícího kapitálu na trhu.
5. POSOUZENÍ
5.1 HODNOCENÍ OPATŘENÍ JAKO STÁTNÍ PODPORY
(30)
V čl. 107 odst. 1 SFEU se uvádí, že „podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem“.
(31)
Aby bylo opatření považováno za státní podporu, musí být splněny tyto podmínky: a) musí být financováno členským státem nebo ze státních prostředků; b) musí poskytnout selektivní výhodu, která zvýhodňuje určité podniky nebo odvětví výroby, a c) narušuje nebo může narušit hospodářskou soutěž a ovlivnit obchod mezi členskými státy. Jelikož jsou tyto podmínky kumulativní, musí být všechny splněny, aby se opatření pokládalo za státní podporu.
5.1.1 STÁTNÍ PROSTŘEDKY A SELEKTIVITA
(32)
Z důvodů uvedených v rozhodnutí o zahájení řízení (jež Finsko nezpochybnilo) jsou tato dvě kritéria splněna. Opatření byla provedena na základě individuálních rozhodnutí vydaných místní správou za účelem využití finančních prostředků, které byly v jejím ročním rozpočtu přiděleny regionálním shromážděním Alandských ostrovů. Tato opatření jsou proto jednoznačně financovaná státem a byla individuálně určena společnosti ÅI.
5.1.2 VÝHODA
(33)
Finsko uvedlo, že opatření nepředstavují státní podporu, jelikož neposkytují společnosti ÅI výhodu, kterou by nemohla získat na trzích, ať už u soukromého akcionáře nebo soukromého věřitele.
(34)
Podle ustálené zásady práva v oblasti státních podpor (na niž se obvykle odkazuje jako na zásadu investora v tržním hospodářství) platí, že investování orgánů veřejné správy do kapitálu podniků představuje státní podporu, pokud by stejný kapitál v podobné situaci neposkytl soukromý investor, zejména s vyhlídkou na dosažení návratnosti (13). Podle bodu 3.1 sdělení Komise o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory ve formě záruk (14) (dále jen „sdělení o zárukách“) představuje záruka poskytnutá orgány veřejné správy státní podporu, ledaže je financování poskytnuto za podmínek, které by byly přijatelné pro soukromý subjekt za normálních podmínek tržního hospodářství.
(35)
V rozhodnutí o zahájení řízení vyslovila Komise pochybnosti, zda byla s ohledem na navýšení kapitálu a záruky splněna zásada investora v tržním hospodářství, zejména na základě dvou připomínek týkajících se společnosti ÅI:
a)
Společnost ÅI vykazovala v letech, v nichž byla opatření provedena, ztráty nebo zanedbatelné zisky. Společnost ÅI vykázala v každém roce v období 2001 až 2005 ztrátu. Zisky mezi rokem 1998 a 2000 byly malé a snižovaly se (38 000 EUR, 28 000 EUR resp. 9 000 EUR). Když společnost ÅI v roce 2006 znovu vykázala zisk, jednalo se pouze o částku ve výši 557,43 EUR. V roce 2006 činil zisk odhadovaný pro rok 2007 (tj. zisk, který se předpokládal v době přijetí rozhodnutí o provedení posledních opatření) pouze 5 868,46 EUR (15).
b)
Mimoto se Komisi zdálo, že peněžní tok společnosti ÅI od roku 2000 nepostačuje k pokrytí jejích nákladů, což vedlo k předpokladu, že opatření byla nezbytná jednoduše kvůli pokrytí tohoto nedostatečného peněžního toku (16).
(36)
Finsko tento názor odmítlo. Jeho tvrzení budou projednána níže, a to zvlášť pro navýšení kapitálu a úvěrové záruky.
5.1.2.1 Kapitálová injekce
(37)
Finsko především odmítá názor, že společnost ÅI měla potíže s likviditou. I když byly činnosti společnosti před projektem iTiden co do velikosti omezené, její provozní hospodářský výsledek a likvidita byly uspokojivé a tak tomu bylo během celého prošetřovaného období. Opatření proto nebyla nutná k uhrazení nákladů na činnost. Cílem opatření bylo financovat rozšíření společnosti, a měla by se proto považovat za investice. Vzhledem k podmínkám těchto investic byla tato opatření opodstatněná podle zásady investora v tržním hospodářství, a nepředstavují proto státní podporu.
(38)
Finsko v této souvislosti uvedlo, že většina navýšení kapitálu byla použita k financování projektu iTiden, zatímco zbytek byl určen na jiné projekty společnosti ÅI (viz bod 17 výše).
(39)
Hodnocení Komise je následující.
(40)
Komise na úvod zdůrazňuje, že kapitál, který akcionář poskytne podniku, není a priori vyhrazen na určité použití, nýbrž se stává součástí hmotného majetku společnosti. Je proto běžné, že je-li investice poskytnuta jako vlastní kapitál, je její soulad se zásadou investora v tržním hospodářství posuzován na základě výhledů týkajících se výsledků společnosti jako celku. V případě, jsou-li k dispozici příslušné důkazy, to nevylučuje posouzení předpokládané návratnosti u konkrétních plánovaných investic, pokud jsou samozřejmě takovéto informace dostupné v době přijetí investičního rozhodnutí.
(41)
Pokud jde o celkové finanční výsledky společnosti ÅI, Komise na základě důkazů předložených v rámci vyšetřovacího řízení uznává, že provozní hospodářský výsledek společnosti ÅI trvale pokrýval její ztráty a zajišťoval likviditu. Dostupné důkazy neumožňují vyvodit závěr, že navýšení kapitálu (nebo půjčky získané prostřednictvím záruk) byla použita k uhrazení ztrát vyplývajících z činnosti společnosti ÅI.
(42)
Je však skutečností, že místní správa poskytla společnosti ÅI důležitý dodatečný kapitál, který mezi rokem 1997 a 2006 na první pohled nevytvořil žádný zisk, nebo jen zisk velmi malý. Rozhodující otázkou proto je (jak tvrdí samotné Finsko), zda měla místní správa důvod očekávat u svého kapitálu návratnost, jež by byla dostatečná pro soukromého investora, aby uskutečnil stejnou investici. To je nutno posoudit na základě informací, které byly místní správě známy v době navýšení kapitálu.
(43)
Finsko uvedlo, že velká část navýšení kapitálu byla určena na financování první a druhé etapy projektu iTiden, zatímco zbývající navýšení kapitálu bylo přiděleno na různé jiné investice. Kvůli srozumitelnosti následující analýza zabývá nejprve navýšením kapitálu, který byl použit k financování projektu iTiden.
(44)
Finsko tvrdí, že se veškerá navýšení kapitálu kromě C-I, C-II, C-III, C-VIII a C-IX uskutečnila za účelem financování projektu iTiden, což byl zdaleka největší samostatný projekt společnosti ÅI. První navýšení kapitálu, které bylo určeno na projekt iTiden, se uskutečnilo v roce 2001 (C-IV).
(45)
Pokud jde o podmínky, za nichž místní správa tato navýšení kapitálu provedla, a (co je zásadní) o návratnost, která se očekávala v době přijetí rozhodnutí, Finsko poskytlo tyto informace:
(46)
Rozhodnutí místní správy přikročit k navýšením kapitálu v souvislosti s projektem iTiden byla přijata na základě informací, které byly poskytnuty na neformálních schůzkách, jichž se zúčastnila místní správa a zástupci společnosti ÅI. Finsko uvedlo, že z těchto schůzek nebyly pořízeny žádné zápisy. Finsko však Komisi předložilo prezentace uvedené na těchto neformálních schůzkách nebo na schůzích správní rady společnosti ÅI. Tyto prezentace obsahovaly stručný popis souvislostí a hlavních charakteristik projektu iTiden a výpočty ziskovosti pro první a druhou etapu tohoto projektu. Tyto důkazy proto Komisi umožnily zjistit, jakou návratnost místní správa očekávala v době, kdy provedla navýšení kapitálu pro projekt iTiden.
(47)
Dne 31. ledna 2002 uspořádala společnost ÅI neformální schůzku s místní správou za účelem schválení zahájení výstavby projektu iTiden v roce 2002 (po koupi pozemku, k níž došlo v roce 2001). Na této schůzce předložila společnost ÅI výpočty ziskovosti, které předpokládaly, že projekt zajistí u vlastního kapitálu společnosti ÅI roční návratnost ve výši 3 %.
(48)
Další neformální schůzka mezi společností ÅI a místní správou se konala dne 4. března 2003 za účelem přípravy valné hromady akcionářů společnosti ÅI dne 5. března 2003. Valná hromada měla rozhodnout o zahájení výstavby první etapy projektu iTiden, k níž v roce 2002 nedošlo. Byl poskytnut aktualizovaný výpočet ziskovosti. V tomto výpočtu se odhadovalo, že první etapa přinese přebytek ve výši pouze 700 EUR, což znamená nulovou návratnost vlastního kapitálu společnosti ÅI.
(49)
Dne 2. února 2006 zasedala správní rada společnosti ÅI, aby projednala zahájení výstavby druhé etapy a požádala o navýšení kapitálu za účelem jejího financování. Podle výpočtu ziskovosti, který byl předložen na této schůzi, měl projekt dosáhnout hranice rentability s návratností vlastního kapitálu ve výši 3 %. Tento výpočet však bylo nutno revidovat, aby se zohlednily vyšší náklady na přizpůsobení budov potřebám nájemců. Revidovaný výpočet ze dne 10. ledna 2006 tudíž sloužil jako základ pro navýšení kapitálu, o němž bylo rozhodnuto na valné hromadě, která se konala dne 12. června 2006 (ačkoliv k navýšení kapitálu došlo z technických důvodů až dne 15. února 2007 - jedná se o navýšení kapitálu C-XI). V tomto výpočtu byla předpokládaná roční návratnost vlastního kapitálu u druhé etapy projektu iTiden stanovena na 1 %.
(50)
Finsko poskytlo tyto důkazy a uvedlo, že to přesně vysvětluje tehdejší očekávání týkající se výnosů, na jejichž základě místní správa rozhodla o navýšení kapitálu pro projekt iTiden, tj. C-IV, C-V, C-VI, C-VII a C-X v případě první etapy a C-XI v případě druhé etapy. Tyto odhady ziskovosti jsou založeny na předpokládaných příjmech (tj. nájemném) plynoucích z projektu iTiden. Finsko uvedlo, že by návratnost investice místní správy měla zohledňovat rovněž vyhlídku na kapitálové zisky spočívající ve zvyšování hodnoty nemovitosti v čase. Finsko však v tomto ohledu nepředložilo žádné konkrétní důkazy. Tyto úvahy nejsou ve výpočtech ziskovosti zahrnuty, což naznačuje, že při rozhodování o investicích nebyly vzaty v úvahu. Na základě výše uvedených důkazů Komise konstatuje, že by soukromý investor při takovéto očekávané návratnosti podobné investice neuskutečnil.
(51)
Každý investor vkládající peněžní prostředky do projektu, který zahrnuje určitý prvek rizika (jako je rozvoj komerčních nemovitostí), bude požadovat návratnost, jež náležitě zohledňuje riziko spojené s investicí. Bude tudíž očekávat „rizikovou přirážku“ převyšující známou návratnost, kterou může docílit u alternativního, bezrizikového aktiva („bezriziková úroková míra“). Běžným měřítkem pro bezrizikovou úrokovou míru jsou státní dluhopisy s ratingem AAA a s kratší dobou splatnosti. Pro účely tohoto posouzení je použit výnos u dvouletých finských státních dluhopisů, jelikož Finsko nevydává dluhopisy s kratší dobou splatnosti. Z toho vyplývá bezriziková úroková míra v roce 2002 v rozmezí od 2,7 do 4,2 %, v roce 2003 mezi 2,2 a 2,7 % a v roce 2006 mezi 2,8 a 3,8 %.
(52)
Po porovnání s návratností kapitálu, kterou očekávala místní správa, když se rozhodla provést navýšení kapitálu v souvislosti s projektem iTiden, Komise podotýká, že místní správa mohla dosáhnout stejné či ještě vyšší návratnosti bez jakéhokoli rizika spojeného s projekty týkajícími se nemovitostí. I podle nejoptimističtějších údajů by „riziková přirážka“ (tj. návratnost přesahující bezrizikovou prémii) činila u navýšení kapitálu C-IV a C-V (tj. navýšení kapitálu v roce 2001 a 2002) nejvýše 0,3 %. U navýšení kapitálu, která byla provedena v důsledku rozhodnutí o zahájení výstavby první etapy projektu iTiden v roce 2003 (a tudíž na základě očekávané návratnosti sdělené na neformální schůzce dne 4. března 2003, viz bod 48), tj. C-VI, C-VII a C-X, byla očekávaná návratnost nulová, což znamená, že v případě nepřevzetí žádného rizika mohlo být dosaženo nesrovnatelně lepší návratnosti. Obdobně u navýšení kapitálu pro druhou etapu, C-XI, byla očekávaná návratnost ve výši 1 % mnohem nižší než bezriziková úroková míra, která byla dostupná v té době.
(53)
Je zřejmé, že by žádný soukromý investor nebyl spokojen se zápornou či velmi nízkou rizikovou přirážku, kterou byla místní správa ochotna akceptovat u navýšení kapitálu, jež byla zmíněna v bodech 47-49. V případě potřeby lze toto doložit empirickými údaji o očekávané návratnosti na alandském trhu nemovitostí.
(54)
Podle zprávy (17) společnosti KPMG ze dne 10. července 2007, kterou zadaly finské orgány a která byla dne 17. července 2007 předložena Komisi, činí návratnost, kterou požadují soukromí investoři u investic do kancelářských prostor na Alandských ostrovech, 7 % (a u průmyslových nemovitostí 8 %). Ačkoliv byla tato zpráva vypracována později než investiční rozhodnutí místní správy, jež jsou předmětem tohoto rozhodnutí, je přesto důležitá, jelikož je založena na zkoumání minulých investic a neexistuje žádný zřejmý důvod pro domněnku, že v předchozích letech byla požadovaná návratnost podstatně nižší. Zpráva každopádně poskytuje přesvědčivé údaje, že návratnost, kterou předpokládala společnost ÅI, by pro soukromého investora nebyla dostatečná.
(55)
Finsko tvrdilo, že navzdory nízké či nulové očekávané návratnosti jsou investice v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství, jelikož i) před zahájením výstavby oslovila společnost ÅI potenciální nájemce a byla si jistá, že míra obsazenosti dosáhne nejméně 80 %, a ii) vzhledem ke skutečným finančním výsledkům společnosti ÅI (a tudíž v zásadě projektu iTiden) v letech od roku 2004 a možným dosaženým kapitálovým ziskům se investice ukázaly jako ziskové.
(56)
V této souvislosti postačuje zopakovat (aniž by bylo nutno se zabývat finančními výsledky společnosti ÅI v pozdějších letech), že otázkou není, zda jsou současné výsledky podniku přiměřené, nýbrž zda by na základě informací, které byly známy nebo které bylo možno předpokládat v době, kdy se místní správa rozhodla poskytnout společnosti ÅI státní prostředky (s ohledem na očekávanou 80 % míru obsazenosti), soukromý investor působící v tržních podmínkách poskytl společnosti stejný kapitál. Z výše objasněných důvodů Komise konstatuje, že by tak soukromý investor neučinil.
(57)
Komise proto uvádí, že navýšení kapitálu C-IV, C-V, C-VI, C-VII, C-X a C-XI poskytla společnosti ÅI výhodu, kterou by nebyla schopna získat za tržních podmínek (18).
(58)
Komise nyní posoudí ostatní navýšení kapitálu, jichž se týkalo rozhodnutí o zahájení řízení a která podle Finska nesouvisela s projektem iTiden.
(59)
Podle pravidel de minimis platných v době provedení této kapitálové injekce nepředstavují dotace nižší než 100 000 ECU poskytnuté podniku v tříletém období státní podporu (19). Toto navýšení kapitálu činí 84 094,39 EUR, to znamená, že je podstatně nižší než strop podle pravidel de minimis ve výši 100 000 ECU. Společnost ÅI neměla během tříletého období prospěch ze žádného jiného opatření (20). Na tomto základě by kapitálová injekce z roku 1997 každopádně (bez ohledu na okolnosti, za nichž se uskutečnila) nepředstavovala státní podporu.
(60)
Finsko uvedlo, že tato opatření byla určena na výstavbu průmyslové nemovitosti v Norrböle, rekonstrukci nemovitosti v Mariehamnu (C-II) a pořízení průmyslové nemovitosti ve východní části Alandských ostrovů (C-III). Tato navýšení proto jednoznačně nesouvisí s projektem iTiden, který v té době ještě neměl jasnou podobu (k tomu došlo v roce 2001, kdy byl zakoupen pozemek).
(61)
Ačkoliv je pravdou, že celkové zisky společnosti ÅI byly v období 1998-2007 nízké nebo záporné, skutečností je, že v roce 2000 a ve dvou předchozích letech vykázala mírný zisk a že ztráty začaly v roce 2001. Při vyšetřovacím řízení bylo prokázáno, že společnost hradila své náklady a že její likvidní pozice byla přiměřená. Zdá se, že investice, které odůvodňovaly tato dvě navýšení kapitálu, jsou úměrné velikosti a „tradičnímu“ obchodnímu modelu společnosti ÅI před rozšířením v souvislosti s projektem iTiden. Neexistují proto žádné přesvědčivé důvody pro domněnku, že by soukromý investor neprovedl stejná navýšení kapitálu, a neexistují tudíž jednoznačné důkazy o zvýhodnění společnosti ÅI.
(62)
Až do roku 2000 vykazovaly obchodní činnosti společnosti ÅI skromné, avšak kladné hospodářské výsledky (v období 1997-2000 v rozmezí od 9 000 EUR do 38 000 EUR). Obchodní činnosti společnosti ÅI byly v souladu s tehdejším plánem společnosti. Společnost ÅI vlastnila a pronajímala sklady a kanceláře po celých Alandských ostrovech. Soubor nemovitostí ve vlastnictví společnosti ÅI byl až do roku 2000 velmi stálý, což vysvětluje rovněž stabilní finanční výsledky společnosti. Obrat společnosti ÅI byl v období 1997-2000 v rozmezí od 95 000 EUR do 101 000 EUR. V souladu s tím byla společnost ÅI schopna zajistit, aby byly její činnosti ziskové, i když při poměrně malém obratu.
(63)
Podle Finska byla tato navýšení kapitálu použita k pořízení průmyslové nemovitosti (C-VIII) a výstavbě hangáru na letišti Jomala mimo Mariehamn (C-IX).
(64)
Ačkoli tato opatření nebyla bezprostředně odůvodněna projektem iTiden, byla provedena v situaci, která se zcela lišila od situace v případě výše projednaných opatření C-II a C-III. Navýšení kapitálu C-VIII a C-IX byla provedena v roce 2004 resp. 2005. V té době vykazovala společnost ÅI od roku 2001 ztráty. Co je důležité, tyto investice se uskutečnily v době, kdy místní správa od roku 2001 již investovala do společnosti ÅI více než 2,25 milionu EUR s tím, že tato investice nezajistí návratnost, která by byla přijatelná pro tržního investora.
(65)
Nepřiměřená návratnost u projektu iTiden by měla nevyhnutelně negativní dopad na celkové výsledky společnosti ÅI. Vlastní kapitál podniku není konkrétně vyhrazen, nýbrž je zaměnitelný, a musí obdržet odměnu podle celkových výsledků společnosti. Místní správě proto muselo být v době, kdy provedla opatření C-VIII a C-IX, zřejmé, že dodatečné navýšení kapitálu společnosti ÅI v dohledné budoucnosti pravděpodobně nepřinese přiměřenou návratnost. Tržní investor by byl ochoten provést tyto kapitálové injekce, pokud by investice umožnily tržní návratnost na základě celkových výsledků podniku (tj. návratnost, která by nahradila nízkou návratnost u navýšení kapitálu), nejsou však k dispozici žádné údaje, které by naznačovaly, že se toto očekávalo. Finsko neposkytlo ohledně těchto opatření žádné konkrétní informace, jež by tento názor změnily. Komise proto usuzuje, že by žádný soukromý investor neposkytl společnosti ÅI za této situace další kapitál. Navýšení kapitálu C-VIII a C-IX tudíž poskytla společnosti ÅI výhodu, kterou by nemohla získat na trhu.
5.1.2.2 Úvěrové záruky
(66)
Při posuzování možné státní podpory obsažené v zárukách používá Komise zásady, které jsou stanoveny ve sdělení o zárukách. V bodě 3.2 sdělení jsou objasněny podmínky, jež obvykle postačují k vyloučení existence státní podpory v záruce, kterou poskytly orgány veřejné správy. Tyto podmínky však nejsou u záruk G-I, G-II a G-III splněny (stačí poznamenat, že tyto záruky pokrývaly související půjčky v plné výši, viz bod 3.2 písm. c) sdělení o zárukách).
(67)
Komise za prvé podotýká, že finanční situace společnosti ÅI byla v době, kdy byly záruky poskytnuty, dostatečně dobrá, aby nebyla vyloučena schopnost podniku získat půjčky na trhu bez záruk. Společnost nebyla podnikem v obtížích ve smyslu pokynů Komise pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích (21). Na základě dostupných důkazů nelze vyvodit závěr, že společnost ÅI byla podnikem, který by bez státní podpory vůbec nepřežil. V letech před navýšením kapitálu, tj. před zahájením projektu iTiden, byla finanční situace společnosti ÅI stabilní a její obchodní činnosti vykazovaly mírně kladné hospodářské výsledky. Důvodem, proč orgány veřejné správy začaly v roce 2001 masivně vkládat kapitál, nebyla záchrana podniku, nýbrž financování jeho růstu. Pokud by podpora ve formě navýšení kapitálu neexistovala, společnost ÅI by nebyla podnikem v úpadku, nýbrž menší společností, která by měla stále přístup na finanční trhy. Komise proto nemůže vyvodit závěr, že by společnost ÅI neměla bez záruk přístup na úvěrové trhy. Otázkou je, zda záruky poskytly podniku výhodu v podobě nižších úvěrových nákladů, než by musel zaplatit za tržních podmínek, pokud by nebyla záruka poskytnuta.
(68)
Další otázkou, kterou je třeba přezkoumat, je to, zda byla za záruky účtována odpovídající prémie, která je srovnatelná s prémií účtovanou soukromým poskytovatelem záruk. V daném případě nezjistila Komise žádné soukromé záruky, jež by umožnily snadné srovnání. Za této situace porovná Komise celkové finanční náklady na zaručenou půjčku, včetně úrokové sazby u úvěru a záruční prémie, s tržní prémií u podobné nezaručené půjčky (22).
(69)
Dne 9. října 2003 poskytla […] (23), obchodní banka, společnosti ÅI půjčku ve výši […] EUR oproti zajištění […]. Úroková sazba byla do 15. ledna 2007 stanovena na […] ročně (24).
(70)
Ačkoliv tato půjčka byla poskytnuta současně se zárukou G-I, Komise ji pro účely srovnání nákladů na toto opatření nepokládá za vhodnou. Mezi červnem 2000 a březnem 2003 obdržela společnost ÅI pět kapitálových injekcí v celkové hodnotě 2 208 595,01 EUR. Státní podpora v takovéto výši nevyhnutelně ovlivnila posouzení rizika, které […] provedla před poskytnutím půjčky, a tudíž zlepšila úvěrové podmínky, včetně nákladů, v porovnání s podmínkami, které by podnik byl schopen získat na trzích v případě neexistence prvku státní podpory v navýšení kapitálu. Komise proto nemůže mít za to, že úroková sazba u nezaručené půjčky z roku 2003 (či jiných pozdějších půjček) přesně odráží úvěrové podmínky společnosti ÅI v případě neexistence státní podpory, a nelze ji proto použít jako věrohodné a spolehlivé měřítko ke srovnání nákladů na půjčky, na něž se vztahovaly záruky poskytnuté místní správou.
(71)
Komise se domnívá, že v případě neexistence jiných spolehlivých důkazů, pokud jde o srovnatelné půjčky za tržních podmínek, poskytuje vhodné srovnávací měřítko (nesouvisející s příjemcem) pro posouzení, zda byla opatření G-I, G-II a G-III provedena za tržních podmínek, sdělení o referenčních sazbách (25). Sdělení o referenčních sazbách poskytuje náhradu pro tržní úrokovou míru a pro výpočet prvku podpory v opatřeních podpory. Metoda stanovování referenčních sazeb je založena na těchto dvou činitelích: základní sazbě (v tomto případě jednoleté sazbě EURIBOR), k níž se připočte úvěrová marže. Úvěrová marže, která se připočítá k základní sazbě, závisí na dvou činitelích: ratingu podniku, jemuž je půjčka poskytnuta, a úrovni nabízeného zajištění za půjčku. Ve sdělení je rozlišeno pět ratingových kategorií (velmi dobrý [AAA-A], dobrý [BBB], uspokojivý [BB], slabý [B] a špatný [CCC a níže]) a u každé ratingové kategorie tři úrovně zajištění (vysoké, běžné, nízké).
(72)
Dne 18. června 2010 předložilo Finsko Komisi zprávu poradenské společnosti […], která udává rating společnosti ÅI v prosinci každého roku. Rating je stanoven se zpětnou účinností na základě údajů, které byly dostupné na konci účetního roku (tj. rating přiznaný v prosinci 2002 se vztahuje zpětně na zdraví společnosti v roce 2002). Společnost […] vyhotovila ratingovou zprávu, která popisuje celkový finanční stav a vývoj společnosti a zahrnuje tyto oblasti hodnocení: růst, ziskovost, peněžní tok, likviditu, platební schopnost a závazky. Použitá ratingová stupnice má pět ratingových kategorií: výborný (A + a A), dobrý (A- a B+), uspokojivý (B a B-), přiměřený (C + a C) a slabý (C- a D), což umožňuje přímé srovnání s ratingovou stupnicí uvedenou ve sdělení o referenčních sazbách.
(73)
Společnost […] stanovila rating společnosti ÅI v prosinci 2002, 2003 a 2004 na C+, C + resp. C, což společnost řadí do kategorie „přiměřený“. Tato kategorie odpovídá ratingové kategorii „slabý“ ve smyslu sdělení o referenčních sazbách. U společnosti s ratingem „slabý“ musí být k základní sazbě připočteny úvěrové marže podle rozpětí uvedeného ve sdělení o referenčních sazbách, a to v závislosti na nabídnutém zajištění od 220 základních bodů u vysokého zajištění do 650 základních bodů u nízkého zajištění. V prosinci 2005 stanovila společnost […] rating společnosti ÅI na B- („uspokojivý“), což odpovídá „uspokojivému“ ratingu ve smyslu sdělení o referenčních sazbách.
(74)
Dne 27. června 2011 poskytlo Finsko dodatečné informace o ratingu a zajištění půjček. Rating stanovila […], tj. banka, která společnosti ÅI poskytla nezaručené půjčky a dvě zaručené půjčky. Rating […] používá pro roky 2000 až 2003 systém písmen doplněný o jednoslovné hodnocení. Rating je snadno porovnatelný s ratingovou stupnicí uvedenou ve sdělení o referenčních sazbách. Od roku 2005 poskytuje rating […], poradenská společnost podobná společnosti […]. V roce 2003 a 2004 stanovila […] rating společnosti ÅI na B- (uspokojivý) a A (uspokojivý), což odpovídá „uspokojivému“ ratingu ve smyslu sdělení o referenčních sazbách. To znamená, že pro roky 2003 a 2004 stanovila […] rating společnosti ÅI o jednu kategorii vyšší než společnost […]. Pro rok 2005 stanovila společnost […] rating společnosti ÅI jako A (uspokojivý), což odpovídá „uspokojivému“ ratingu podle sdělení o referenčních sazbách, a zařazuje tudíž společnost ÅI do stejné kategorie jako společnost […].
(75)
Komise zastává názor, že by se při posuzování, zda byly záruky G-I, G-II a G-III poskytnuty za tržních podmínek, měl použít rating společnosti […]. Vzhledem k tomu, že před poskytnutím první záruky G-I v říjnu 2003, kdy společnost ÅI již obdržela pět kapitálových injekcí v celkové hodnotě 2 208 595,01 EUR, je jakýkoli rating společnosti v roce 2003 pravděpodobně ovlivněn značnou částkou státní podpory. Komise proto považuje za vhodné použít konzervativnější rating stanovený společností […]. To má dopady pro roky 2004 a 2005, jelikož u těchto dvou let stanovila společnost […] rating společnosti ÅI o jednu kategorii níže než […]. Je třeba rovněž podotknout, že […] poskytla společnosti ÅI půjčky, za něž se zaručila místní správa, přičemž současně stanovila rating společnosti ÅI, což mohlo její hodnocení ovlivnit. Společnost […] se nepodílela na finančních transakcích, a její hodnocení je proto s menší pravděpodobností přímo ovlivněno nepatřičnými aspekty spojenými se státní podporou.
(76)
Pro účely použití sdělení o referenčních sazbách proto Komise přebírá níže uvedené ratingy společnosti ÅI: slabý (B) v roce 2003 a 2004 a uspokojivý (BB) v roce 2005.
(77)
Pokud jde o zajištění, společnost ÅI poskytla zajištění v nominální hodnotě záruk v podobě hypoték na pozemek, na němž byl budován projekt iTiden. Finsko neposkytlo žádné informace týkající se ztráty při selhání podle poznámky pod čarou č. 2 ve sdělení o referenčních sazbách. Tyto informace pomáhají stanovit úroveň zajištění a úvěrové marže, které je nutno připočítat k základní sazbě. Komise si proto vyžádala informace o prioritě hypoték a o hodnotě nemovitosti v době poskytnutí záruk. Finsko nemá k dispozici ocenění, která prokazují hodnotu nemovitosti v době poskytnutí záruk. Finské orgány však uvedly, že se hodnota nemovitosti v čase zvyšovala s tím, jak projekt postupoval. Podle Finska hodnota nemovitosti v roce 2010 činila […] EUR.
(78)
Pokud jde o senioritu zajištění, Komise podotýká, že u záruk G-I a G-II mělo zajištění místní správy nejvyšší senioritu ze všech hypoték poskytnutých na nemovitý majetek. Komise uvádí, že obchodní banky poskytly společnosti ÅI nezaručené půjčky a akceptovaly jako zajištění hypotéky na stejnou nemovitost s nižší senioritou (a tudíž méně dobré zajištění), než je zajištění, které získala místní správa. Vzhledem k této skutečnosti a neexistenci lepších důkazů má Komise za to, že pro účely použití sdělení o zárukách byla úroveň zajištění za záruky „běžná“.
(79)
Na základě výše uvedených skutečností bude referenční sazba posouzena zvlášť pro každou záruku, kterou společnost ÅI obdržela od místní správy.
(80)
Komise podotýká, že u všech záruk poskytnutých společnosti ÅI se prémie skládaly ze dvou částí: i) stálé prémie hrazené ročně a vyjádřené jako procentní podíl nesplacené jistiny úvěru a ii) „jednorázového“ poplatku, který byl rovněž vyjádřen jako procentní podíl výše úvěru, byl však uhrazen pouze jednou při vydání záruky. V níže uvedeném posouzení zahrnují celkové finanční náklady zaručených půjček pouze stálou prémii, která byla hrazena každý rok. Podle bodu 4.2 sdělení o zárukách je nutno prvek podpory obsažený v záruce vypočítat jako rozdíl mezi tržní cenou (v tomto případě referenční sazbou) a skutečně hrazenou cenou. Cena, kterou skutečně uhradila společnost ÅI, zahrnuje stálou prémii placenou ročně a jednorázovou prémii, která byla zaplacena pouze jednou. Z praktických důvodů bude jednorázová prémie projednána v oddíle 8.2, který se zabývá navrácením podpory, jelikož je snazší odečíst částku jednorázového poplatku od částky podpory, která má být navrácena. Každopádně i v případě, že by byly jednorázové prémie připočítány k celkovým finančním nákladům zaručených půjček, závěr ohledně existence podpory by se nezměnil. Jednorázová prémie ovlivňuje pouze výši podpory, která byla poskytnuta společnosti ÅI.
(81)
Záruku G-I poskytla místní správa dne 9. října 2003 za účelem pokrytí půjčky ve výši […] EUR, kterou společnosti ÅI poskytla […] (číslo úvěru […]). Jako zajištění v případě uplatnění záruky poskytla společnost ÅI hypotéku na nemovitý majetek. Úroková sazba u půjčky byla do 15. ledna 2007 stanovena na […] % (26). Prémie za záruku činila […] % půjčky ročně (27). Celkové finanční náklady na zaručenou půjčku v době jejího poskytnutí proto činily […] % ročně, což je nutno porovnat s referenční sazbou vypočítanou pro záruku na základě základní sazby a rozpětí, které závisí na ratingu společnosti ÅI a úrovni zajištění půjčky. Základní sazba (jednoletá sazba EURIBOR) ke dni 9. října 2003 činila 2,235 %. V té době byl rating společnosti ÅI „slabý“ ve smyslu sdělení o referenčních sazbách. Jak bylo uvedeno výše, Komise má za to, že úroveň zajištění půjčky byla běžná, což znamená, že úvěrová marže, která se připočítá k základní sazbě, činí 400 základních bodů. Referenční sazba u této půjčky proto činí 6,235 %, což je více než celkové finanční náklady záruky G-I ve výši […] % ročně.
(82)
Ode dne 6. září 2004 mimoto místní správa záruční prémii u záruky G-I snížila na […] %. Celkové finanční náklady zaručené půjčky proto činily […] %, tj. o […] základního bodu méně, než je referenční sazba, což společnosti ÅI poskytlo odpovídající výhodu.
(83)
Dne 2. listopadu 2004 získala společnost ÅI od […] půjčku ve výši […] EUR (číslo úvěru […]). Tato půjčka byla zajištěna zárukou místní správy, za niž poskytla společnost ÅI zajištění v podobě zástavního práva na nemovitý majetek. Úroková sazba byla stanovena ve výši […] + […] základního bodu a poplatku za záruku ve výši […] % částky půjčky ročně, což znamená, že celkové finanční náklady této zaručené půjčky činily […] % ročně (28).
(84)
Referenční sazbu u záruky G-II je nutno vypočítat na základě jednoleté sazby EURIBOR platné ke dni 2. listopadu 2004, tj. 2,314 %. V té době byl rating společnosti ÅI „slabý“ ve smyslu sdělení o referenčních sazbách. S ohledem na běžnou úroveň zajištění činí referenční sazba u této půjčky 6,314 % ročně, což je více než celkové finanční náklady záruky G-II ve výši […] % ročně. Z porovnání nákladů na tuto novou zaručenou půjčku s referenční sazbou vyplývá, že celkové finanční náklady půjčky, na niž se vztahovala záruka G-II, byly nejméně o […] základních bodů nižší než referenční sazba, poskytly tudíž společnosti ÅI finanční výhodu. Podle informací, které má Komise k dispozici, se úroková sazba u zaručené půjčky od jejího poskytnutí nezměnila.
(85)
Dne 13. prosince 2005 vydala místní správa ve prospěch společnosti ÅI novou záruku. Tato záruka se měla vztahovat na „referenční půjčku“, tj. původně nezaručenou půjčku ze dne 9. října 2003, jejíž podmínky se tudíž změnily. Úroková sazba u půjčky se k tomuto okamžiku změnila na […] % ročně. Poplatek za záruku byl stanoven na […] % částky půjčky, což znamená celkové finanční náklady ve výši […] % ročně (29) (podmínky platné od tohoto dne byly stejné jako výše popsané podmínky, které se vztahovaly na půjčku se zárukou G-I, včetně postupných změn úrokové sazby).
(86)
Referenční sazbu u záruky G-III je nutno vypočítat na základě jednoleté sazby EURIBOR ke dni 13. prosince 2005, která činila 2,769 %. V té době byl rating společnosti ÅI „uspokojivý“ ve smyslu sdělení o referenčních sazbách. S přihlédnutím k běžné úrovni zajištění činí referenční sazba u této půjčky 4,969 % ročně. To je více než celkové finanční náklady záruky G-III ve výši […] % ročně. Místní správa proto poskytla společnosti ÅI odpovídající finanční výhodu ve výši nejméně […] % ročně.
5.2 NARUŠENÍ HOSPODÁŘSKÉ SOUTĚŽE A OVLIVNĚNÍ OBCHODU
(87)
Finské orgány tvrdily, že dotyčná opatření neovlivňují obchod mezi členskými státy, a proto nepředstavují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. Na podporu tohoto tvrzení Finsko v podstatě uvedlo, že společnost ÅI je pouze jedním z řady podniků působících na trhu nemovitostí a nepatří k největším. Neexistují proto žádné důkazy, že by opatření (pokud by se pokládala za státní podporu) posílila postavení společnosti ÅI na úkor ostatních soutěžitelů.
(88)
Komise nemůže toto tvrzení uznat. Skutečnost, že společnosti ÅI byla poskytnuta finanční výhoda, kterou její konkurenti neměli k dispozici (a jak potvrdilo Finsko, na alandském trhu nemovitostí působí řada dalších hospodářských subjektů), znamená, že společnost ÅI mohla uskutečnit větší investice a rozšířit svou činnost za finančních podmínek, které byly výhodnější než podmínky, jež byly dostupné jejím konkurentům (kteří se v případě neexistence výhody, která byla poskytnuta společnosti ÅI, mohli rozhodnout pro uskutečnění podobných investic). Není nutné prokázat, že opatření umožnila společnosti ÅI převzít podíly na trhu od konkrétního soutěžitele.
(89)
Obdobně mohla výhoda, která byla poskytnuta společnosti ÅI, ovlivnit obchod mezi členskými státy. Je pravdou, že alandský trh je malý, nachází se na souostroví, na něž se lze dostat pouze po moři nebo letecky, a že zde na základě aktu o přistoupení Finska k EU platí zvláštní omezení práva usazování. Skutečností však je, že pro působení zahraničních podniků na Alandských ostrovech neexistuje žádná absolutní překážka a zcela jistě žádná překážka pro to, aby takovéto podniky investovaly do místního trhu nemovitostí. Komise rovněž podotýká, že Finsko nezpochybnilo tvrzení uvedené v rozhodnutí o zahájení řízení, že nemovitosti na Alandských ostrovech v minulosti získaly podniky se sídlem v jiných členských státech. Výhoda, kterou tato opatření poskytla společnosti ÅI, proto přinejmenším mohla ovlivnit obchod mezi členskými státy nepatřičným posílením postavení společnosti ÅI v porovnání s potenciálními zahraničními konkurenty nebo investory.
5.3 ZÁVĚR OHLEDNĚ HODNOCENÍ OPATŘENÍ JAKO STÁTNÍ PODPORY
(90)
Z výše uvedených důvodů Komise uvádí, že veškerá navýšení kapitálu (s výjimkou C-I, C-II a C-III) a úvěrové záruky G-I, G-II a G-III představují státní podporu ve smyslu článku 107 SFEU.
6. ÚDAJNÁ ZÁKONNOST PODPORY
(91)
Finsko tvrdilo, že kapitálové injekce i záruky jsou v případě, že by se pokládaly za státní podporu, zákonné na základě režimů podpory, které byly zavedeny před tím, než se Finsko stalo členem EU, a před přistoupením k EU byly náležitě oznámeny Kontrolnímu úřadu ESVO (dále jen „Kontrolní úřad“) s referenčními čísly 93-074 (navýšení kapitálu) a 93-079 (záruky).
(92)
Toto tvrzení je nutno přezkoumat na základě ustanovení nařízení (ES) č. 659/1999. Podle čl. 1 písm. d) se „režimem podpory“ rozumí „jakýkoliv akt, na jehož základě může být bez dalších prováděcích opatření poskytnuta jednotlivá podpora pro podniky definované aktem obecným a abstraktním způsobem, a dále akt, na jehož základě může být na neurčitou dobu a/nebo na neurčitou částku poskytnuta pro jeden nebo několik podniků podpora, která není spojena se zvláštním projektem“. Podle čl. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 659/1999 se „existující podporou“ rozumí: „i) aniž jsou dotčeny články 144 a 172 aktu o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, všechny podpory existující v příslušných členských státech před vstupem Smlouvy v platnost, to znamená režimy podpor a jednotlivé podpory, které byly zavedeny před vstupem Smlouvy v platnost a zůstávají použitelné i po něm“.
(93)
Finsko přistoupilo k Evropskému společenství dne 1. ledna 1995. Podle čl. 172 odst. 5 aktu o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska se „[…] státní podpory poskytnuté novými členskými státy v průběhu roku 1994, které však v rozporu s Dohodou o EHP či ujednáními na základě této dohody nebyly oznámeny Kontrolnímu úřadu ESVO, nebo mu byly oznámeny, byly však poskytnuty dříve, než Kontrolní úřad vydal rozhodnutí, nepovažují za existující státní podpory podle čl. 93 odst. 1 Smlouvy o ES […]“ [neověřený překlad - pozn. překl.].
(94)
Podle čl. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 659/1999 se „novou podporou“ rozumí každá podpora, což znamená režimy podpory a jednotlivou podporu, která není existující podporou, včetně změn existující podpory (30).
(95)
V čl. 4 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 794/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 659/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (31) je změna stávající podpory vymezena jako „jakákoli změna kromě úprav čistě formálního či administrativního charakteru, která nemůže ovlivnit hodnocení slučitelnosti opatření se společným trhem. Zvýšení původního rozpočtu stávajícího režimu podpor maximálně o 20 % se však nepovažuje za změnu stávající podpory.“
(96)
Z výše uvedených skutečností vyplývá, že opatření, které pochází z doby před přistoupením a představuje režim státní podpory, lze pokládat za existující podporu, jsou-li splněny dvě podmínky. První podmínkou je to, že režim byl zaveden před vstupem Smlouvy o ES v platnost, a druhou, že se jeho podstata od té doby významně nezměnila.
(97)
Komise posoudí tvrzení Finska ohledně zákonnosti podpory pro oba údajné režimy zvlášť.
6.1 ÚDAJNÝ SYSTÉM ZÁRUK (93-079)
(98)
Komise za prvé posoudí, zda tato opatření představují režim podpory ve smyslu čl. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 659/1999.
(99)
Vnitrostátním právním základem systému záruk je provinciální zákon o zárukách provincie pro průmysl a některá jiná odvětví podnikání (ÅFS 1966:14) (32), který byl schválen v roce 1966 a pozměněn zákony ÅFS 1979:84, 1982:37, 1988:53, 1992:9, 1994:29, 1996:56 a 2002:23. Pokud jde o rozpočet nebo „obálku“, v době přistoupení Finska k ES provinciální zákon z roku 1966 stanovil, že „výše nesplacených záruk nebo půjček (33) nesmí v žádném okamžiku překročit 20 000 000 FIM“. Na druhou stranu dotyčné opatření nestanovilo žádné časové omezení, pokud jde o jeho uplatňování.
(100)
Na základě výše uvedených skutečností a ustanovení ve vnitrostátním právním předpise se na první pohled zdá, že opatření splňují definici režimu podpory, jelikož akt povoluje podporu, která není spojena se zvláštním projektem, který má být zadán jednomu nebo několika podnikům na neurčitou dobu. Údajný režim byl zaveden dne 1. září 1982, tj. dlouho před 1. lednem 1994, a byl oznámen Kontrolnímu úřadu. Zdá se proto, že první podmínka týkající se existující podpory je splněna, jelikož původní režim byl zaveden před vstupem Smlouvy ve Finsku v platnost, a dokonce před 1. lednem 1994, což znamená, že v tomto případě není použitelný čl. 172 odst. 5 aktu o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska.
(101)
Komise však musí rovněž posoudit, zda opatření prošla od 1. ledna 1994 podstatnými změnami.
(102)
Regionální orgány provedly po 1. lednu 1994 nejméně tři změny systému záruk (provinciálními zákony 1994:29, 1996:56 a 2002:23), a to před poskytnutím první záruky dne 14. srpna 2003. Tyto změny umožnily podstatné zvýšení rozpočtu režimu (tj. navýšení celkové výše záruk, jež lze poskytnout v daném okamžiku). Jelikož se tento případ týká poskytnutí úvěrové záruky, je nutno posoudit, zda by se změny rozpočtu režimu, které byly zavedeny před provedením projednávaných opatření, měly považovat za podstatné a oddělitelné od existujícího režimu.
(103)
Jak bylo popsáno výše, podle článku 4 nařízení (ES) č. 794/2004 představuje zvýšení rozpočtu o více než 20 % změnu stávajícího režimu podpory. Dvě výše uvedené změny (34) zvýšily původní rozpočet režimu o 50 % resp. 150 %. Toto zvýšení rozpočtu představuje podstatné změny režimu, které nebyly nikdy oznámeny Komisi.
(104)
Dopad těchto podstatných změn nelze považovat za oddělitelný od údajného režimu s tím, že se celý režim stává novou podporou. Původní režim podpory byl ve skutečnosti omezen pouze s ohledem na celkovou výši záruk, které mohly být nesplaceny v daném okamžiku. Za této situace se velmi významné zvýšení rozpočtu (i bez jakékoli jiné změny režimu) dotýká samotné podstaty stávajících pravidel.
(105)
Komise mimoto podotýká, že z dokumentů týkajících se záruk, které předložilo Finsko, nevyplývá, že právním základem těchto záruk byl údajný systém záruk.
(106)
Záruky, na něž se vztahuje toto rozhodnutí, je proto nutno považovat za novou podporu. Jelikož podpora byla zavedena bez předchozího schválení Komisí, jak se požaduje v článku 108 SFEU, jedná se o protiprávní podporu.
6.2 ÚDAJNÝ REŽIM UPISOVÁNÍ AKCIÍ (93-079)
(107)
Vnitrostátní pravidla týkající se tohoto údajného režimu byla Kontrolnímu úřadu oznámena jako opatření podpory pro upisování akcií. Podle dokumentů předložených v té době se zdá, že jako vnitrostátní právní základ byl uveden „roční rozpočet Alandských ostrovů“. Pod nadpisem „maximální možná míra podpory, která (…) může být dosažena u jednoho projektu“, uvedlo Finsko „30 %“. Pod nadpisem „Rozpočet/výdaje“ uvedlo Finsko rozpočty pro roky 1992 až 1994, kolonku „Odhad celkového rozpočtu na celou plánovanou dobu trvání režimu“ však ponechalo prázdnou.
(108)
V průběhu vyšetřovacího řízení Finsko objasnilo, že formálním právním základem údajného režimu je zákon o autonomii Alandských ostrovů (1144/1991), který byl schválen v roce 1991. Podle § 18 odst. 22 mají alandské místní orgány „obecnou pravomoc“ přijímat různé druhy opatření zaměřujících se na podporu alandského hospodářství. Tyto pravomoci jsou uplatňovány (např. prostřednictvím půjček, kapitálových injekcí, záruk) pomocí prostředků v ročním souhrnném rozpočtu místní správy.
(109)
Komise uvádí následující:
(110)
Bez ohledu na skutečnost, že Finsko může považovat pravomoci místních orgánů poskytovat takovéto kapitálové injekce (na základě obecných pravomocí, které jsou uděleny zákonem o autonomii) za „režim“, musí Komise ověřit, zda ustanovení vnitrostátního zákona, jež stanoví tyto pravomoci, splňují definici „režimu“ podle čl. 1 písm. d) nařízení (ES) č. 659/1999. V tomto ohledu se zdá, že právní základ (§ 18 odst. 22 zákona č. 1144/1991) sestává z pravidel, která se týkají rozdělení pravomocí mezi jednotlivými orgány v rámci finského právního řádu a která nesplňují požadavky pro to, aby představovala režim podpory (jenž je definován mimo jiné jako „… akt, na jehož základě může být bez dalších prováděcích opatření poskytnuta jednotlivá podpora …“). Přidělení kapitálu jednotlivému příjemci proto za prvé vyžaduje přidělení částky v ročním rozpočtu místní správy (schváleném regionálním alandským shromážděním podle jeho uvážení) a poté provedení rozhodnutí přijatých místní správou. Zdá se proto, že kapitálové injekce poskytnuté na základě těchto pravomocí je nutno pokládat spíše za řadu jednotlivých rozhodnutí než za režim podpory.
(111)
Komise každopádně rovněž podotýká, že se údajný režim týkal pouze let 1992 až 1994, jelikož pod nadpisem „Rozpočet/výdaje“ nebyly uvedeny žádné další informace, ačkoliv právním základem byl „roční rozpočet Alandských ostrovů“.
(112)
Komise rovněž poznamenává, že Finsko uvedlo, že maximální míra podpory, která může být „dosažena u jednoho projektu“, činí 30 %. To lze každopádně chápat pouze v tom smyslu, že kapitálové injekce na základě tohoto údajného režimu měly být spolu s významnými soukromými příspěvky (ve výši nejméně 70 %) použity na „projekty“, jež mají podporovat cíl údajného režimu, jímž byl „cestovní ruch, průmysl, výzkum a vývoj“. Navýšení kapitálu, jimiž se zabývá toto rozhodnutí, tuto formální podmínku nesplňují, a nemohou se na ně proto vztahovat vnitrostátní právní předpisy, které byly oznámeny Kontrolnímu úřadu, bez ohledu na skutečnost, zda tato opatření představovala řádný režim podpory, a pokud ano, zda byla uplatňována po roce 1994.
(113)
Státní podpora, která byla poskytnuta ve formě navýšení kapitálu společnosti ÅI, proto představuje novou podporu. Jelikož podpora byla zavedena bez předchozího schválení Komisí, jak požaduje článek 108 SFEU, jedná se o protiprávní podporu.
6.3 DODATEČNÁ PŘIPOMÍNKA K NEDÁVNÝM ROZHODNUTÍM FINSKÉHO NEJVYŠŠÍHO SPRÁVNÍHO SOUDU
(114)
Je třeba rovněž uvést, že dvě opatření, která místní správa provedla ve prospěch společnosti ÅI, byla nedávno finským soudem zrušena. Těmito opatřeními je i) navýšení kapitálu C-XI, jež bylo společnosti ÅI poskytnuto v roce 2007 (viz poznámka v bodě 16), a ii) úvěrová záruka z roku 2006, která nebyla uplatněna. V rozsudku ze dne 6. dubna 2011 Nejvyšší správní soud rozhodl o tom, zda byla rozhodnutí místní správy přijata v souladu s vnitrostátními správními předpisy. Přitom soud rovněž posoudil, zda existují dostatečné náznaky, že opatření představovala státní podporu, což znamená, že je místní orgány měly před zavedením oznámit Komisi. Soud shledal, že jsou zjevně splněna všechna kritéria státní podpory. Soud analyzoval rovněž tvrzení Finska, že by se na opatření (pokud by představovala podporu) vztahovala vnitrostátní pravidla, která platila před přistoupením, a proto by se považovala za „existující podporu“. Soud přitom podrobně posoudil vnitrostátní pravidla a zjistil, že bez ohledu na skutečnost, zda tato pravidla představovala skutečný režim státní podpory, či nikoli, rozhodnutí místních orgánů nesplňují formální požadavek podle vnitrostátních předpisů, především z důvodů, které uvedla výše Komise. Závěry Nejvyššího správního soudu Finska jsou proto v souladu se závěry Komise, že kapitálová injekce C-XI, jíž se týká vyšetřovací řízení, zahrnuje novou státní podporu. Nejvyšší soud dospěl k témuž závěru u úvěrové záruky z roku 2006. Jelikož záruka nebyla nikdy zavedena, nebyla v tomto rozhodnutí posouzena.
7. SLUČITELNOST
(115)
Finsko obecně tvrdilo, že by opatření v případě, že by se považovala za novou státní podporu, byla slučitelná s vnitřním trhem, jelikož účelem činností společnosti ÅI financovaných podporou bylo usnadnit rozvoj regionu a vytvořit nová pracovní místa.
(116)
Ačkoliv je státní podpora v zásadě zakázána, považuje se za slučitelnou s vnitřním trhem v případech uvedených v čl. 107 odst. 2 SFEU a může být považována za slučitelnou, je-li použita k dosažení cílů zmíněných v čl. 107 odst. 3. Jediným důvodem slučitelnosti, který lze předpokládat v tomto případě, je důvod uvedený v ustanovení čl. 107 odst. 3 písm. a) SFEU, jež povoluje státní podpory, které mají napomáhat hospodářskému rozvoji oblastí s mimořádně nízkou životní úrovní nebo s vysokou nezaměstnaností, nebo ustanovení čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU, jež stanoví, že mohou být povoleny státní podpory, které mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských oblastí.
(117)
Podle pravidel regionální podpory, která platila pro Finsko v té době (mapy regionální podpory 2000-2006 a 2007-2013), nebylo město Mariehamn, v němž se nachází projekt iTiden, každopádně pro tuto podporu způsobilé. To znamená, že i kdyby bylo možno říci, že podporu lze spojit s tímto projektem, nelze ji považovat za slučitelnou. Komise mimoto podotýká, že Finsko neprokázalo splnění podmínek pro slučitelnost na základě pravidel regionální podpory (co se týká např. formy podpory, způsobilých nákladů nebo maximální míry podpory).
(118)
Podporu nelze považovat za slučitelnou s vnitřním trhem ani podle žádných jiných pokynů a sdělení přijatých Komisí s ohledem na použití čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU nebo přímo podle uvedeného článku. Finské orgány nepředložily žádné konkrétní tvrzení nebo důkazy, které by Komisi umožnily schválit tato opatření jako slučitelná podle některého z ustanovení SFEU.
8. NAVRÁCENÍ PODPORY
8.1 TVRZENÍ FINSKA
(119)
V čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999 je stanoveno, že „je-li v případech protiprávní podpory přijato záporné rozhodnutí, Komise rozhodne, že dotyčný členský stát učiní všechna nezbytná opatření, aby příjemce podporu navrátil […]. Komise nebude vyžadovat navrácení podpory, pokud by to bylo v rozporu s obecnými zásadami práva Společenství.“ Samozřejmým důsledkem proto je, že by protiprávní státní podpora pro společnost ÅI měla být navrácena.
(120)
Finsko však tvrdilo, že by Komise neměla v tomto případě navrácení podpory nařídit, jelikož Finsko oprávněně očekávalo, že podpora byla zákonná na základě údajných režimů použitelných před přistoupením, a že by navrácení bylo v rozporu se zásadami práva Společenství. Komise podotýká, že se Finsko oficiálně dovolávalo oprávněných očekávání pouze s ohledem na místní správu. Oprávněná očekávání příjemce nebyla výslovně zmíněna.
(121)
Komise nemůže každopádně toto tvrzení přijmout.
(122)
Pokud jde o navýšení kapitálu, Komise výše prokázala, že bez ohledu na to, co se společnost ÅI či kdokoli jiný mohl domnívat s ohledem na právní status údajného režimu upisování akcií ve vztahu k pravidlům státní podpory, tato navýšení nesplňovala formální podmínky údajného režimu, jak byl oznámen Kontrolnímu úřadu. Nelze proto tvrdit, že společnost ÅI mohla využít oprávněná očekávání, pokud jde o zákonnost navýšení kapitálu, jelikož se na ně nemohly vztahovat vnitrostátní předpisy, ve vztahu k nimž se Finsko dovolává oprávněných očekávání.
(123)
Co se týká úvěrových záruk, Komise prokázala, že se systém záruk podstatně změnil ještě před poskytnutím záruk, jichž se týká toto rozhodnutí. Tyto změny, které provedly alandské orgány, nebyly Komisi oznámeny. Důsledkem je to, že záruky poskytnuté podle vnitrostátních předpisů, které tvořily původní režim, je nutno považovat za novou podporu. Podle ustálené judikatury nemůže příjemce podpory oprávněně očekávat, že podpora, které měla být podle článku 108 SFEU oznámena Komisi, avšak oznámena nebyla, je zákonná (35).
(124)
Záruky i navýšení kapitálu proto představují novou podporu, která měla být před zavedením oznámena Komisi.
(125)
Podle ustálené judikatury (36) se členský stát, jehož orgány při poskytnutí podpory porušily postup stanovený v článku 108 SFEU, nemůže odvoláním se na oprávněná očekávání příjemců podpory vyhnout povinnosti přijmout opatření k provedení rozhodnutí Komise, které nařizuje navrácení podpory. Pokud by se vnitrostátní orgány mohly dovolávat svého vlastního protiprávního jednání, pozbyly by články 107 a 108 SFEU zcela platnosti a rozhodnutí přijatá Komisí na základě těchto ustanovení by byla zbavena jejich účinků.
(126)
Stejná zásada se musí nutně použít v případě, že se vnitrostátní orgány dovolávají oprávněných očekávání ohledně zákonnosti opatření, která však neoznámily Komisi, ačkoliv tato opatření představovala novou podporu (37).
(127)
Pokud jsou relevantní oprávněná očekávání společnosti ÅI, Komise obdobně podotýká, že podle ustálené judikatury platí, že s ohledem na imperativní charakter kontroly státních podpor prováděné Komisí na základě článku 108 SFEU mohou podniky, které jsou příjemci podpory, v zásadě mít oprávněná očekávání, že byla zachována pravidla při poskytování podpory, pouze v případě, že byla tato podpora poskytnuta při dodržení postupu upraveného uvedeným článkem. Subjekt jednající s péčí řádného hospodáře musí být běžně schopen ujistit se o tom, že byl tento postup dodržen (38).
(128)
Komise podotýká, že nikdo jiný než společnost ÅI nemohl mít lepší přehled o opatřeních místní správy v souvislosti s údajnými režimy podpory, jelikož místní správa je hlavním akcionářem této společnosti a ve správní radě společnosti ÅI je zastoupena fyzickými osobami, které jsou rovněž členy výkonného orgánu místní správy. Toto tvrzení dokládá skutečnost, že (jak bylo uvedeno výše v souvislosti s kapitálovými navýšeními) zástupci společnosti ÅI a místní správy si pravidelně vyměňovali informace. I když se finské orgány výslovně nedovolávaly oprávněných očekávání jménem příjemce podpory, Komise se domnívá, že společnost ÅI nemůže v daném případě oprávněná očekávání uplatňovat.
(129)
Komise mimoto nikdy Finsko ani příjemce podpory výslovně neujistila, že dotyčná opatření nebudou státní podporou, nebo že budou představovat slučitelnou podporu, což by mohlo vést k takovýmto očekáváním (39).
(130)
Finsko dále uvedlo, že by v případě navrácení podpory poskytnuté prostřednictvím navýšení kapitálu neměla být prvkem podpory nutně celá částka poskytnutého kapitálu, nýbrž (analogicky s výpočtem prvku podpory v zárukách) náklady společnosti ÅI na nalezení alternativní investice na trzích. V tomto ohledu Finsko navrhlo, aby byly náklady takovéhoto alternativního financování stanoveny pomocí 7 % předpokládané návratnosti investic u kancelářských prostor, která byla uvedena ve zprávě společnosti KPMG.
(131)
Komise nemůže tento názor uznat.
(132)
Jako obecný předpoklad je jistě správné, že státní podporu v daném případě představuje rozdíl mezi výhodou (v podobě financování), kterou společnost skutečně obdržela ze státních prostředků, a tím, co by nemohla získat na kapitálových trzích. „Tímto vrácením tak příjemce ztrácí výhodu, kterou měl na trhu ve vztahu ke svým soutěžitelům, a dochází k obnovení situace před poskytnutím podpory“ (40).
(133)
Každý subjekt uskutečňující investici, ať už poskytnutím úvěru nebo převzetím kapitálové účasti ve společnosti, usiluje u této investice o dosažení návratnosti, která odpovídá riziku.
(134)
Je-li podpora ve formě půjčky s náklady, které jsou nižší než tržní náklady (což je případ zaručené půjčky, jsou-li celkové finanční náklady nižší než úroková sazba u půjčky poskytnuté za tržních podmínek), poskytnuta společnosti, která není vyloučena z úvěrového trhu, a byla by proto schopna jako alternativu podpory získat půjčku za tržní sazbu, je zřejmé, že účelu navrácení podpory lze dosáhnout tím, že společnost zaplatí tento rozdíl (s připočtením úroků), což ji znovu postaví na roveň jejím konkurentům.
(135)
U investic do vlastního kapitálu se situace liší. Návratnost zde nezávisí na ochotě společnosti platit (jak je tomu v případě půjčky), nýbrž je zcela závislá na související ziskovosti obchodního modelu společnosti. Pokud se soukromý investor nedomnívá, že podnik poskytne za riziko, které podstupuje, náležitou odměnu, investici neuskuteční, nýbrž vloží své peněžní prostředky jinam. Jinými slovy, Komise nemůže uznat, že by společnost byla schopna získat stejné peněžní prostředky k navýšení svého kapitálu na kapitálovém trhu nabídnutím vyšší odměny, jelikož očekávané výsledky jí neumožňovaly nabídnout investorovi do vlastního kapitálu tuto vyšší odměnu. Hypotetickou situací (tj. situací v případě, že by podpora neexistovala), kterou má navrácení podpory obnovit nebo přivodit, je tudíž situace, kdy by nebyl investován žádný kapitál. Podporou, kterou je nutno navrátit, je proto celá částka navýšení kapitálu.
(136)
Komise proto nemůže přijmout názor Finska, pokud jde o prvek podpory v navýšeních kapitálu.
8.2 PODPORA, KTERÁ MÁ BÝT NAVRÁCENA
(137)
Protiprávní a neslučitelná podpora, kterou zjistila Komise a kterou musí Finsko získat zpět od společnosti ÅI, proto činí:
(138)
Navýšení kapitálu:
a)
Navýšení kapitálu C-IV: 353 199,00 EUR. Tato podpora byla společnosti ÅI poskytnuta dne 20. července 2001.
b)
Navýšení kapitálu C-V: 599 933,78 EUR. Tato podpora byla společnosti ÅI poskytnuta dne 15. srpna 2002.
c)
Navýšení kapitálu C-VI: 799 911,64 EUR. Tato podpora byla společnosti ÅI poskytnuta dne 13. března 2003.
d)
Navýšení kapitálu C-VII: 515 165,97 EUR. Tato podpora byla společnosti ÅI poskytnuta dne 6. května 2004.
e)
Navýšení kapitálu C-VIII: 669 896,95 EUR. Tato podpora byla společnosti ÅI poskytnuta dne 30. září 2004.
f)
Navýšení kapitálu C-IX: 199 977,91 EUR. Tato podpora byla společnosti ÅI poskytnuta dne 16. června 2005.
g)
Navýšení kapitálu C-X: 234 961,43 EUR. Tato podpora byla společnosti ÅI poskytnuta dne 16. června 2005.
h)
Navýšení kapitálu C-XI: 1 379 998,95 EUR. Tato podpora byla společnosti ÅI poskytnuta dne 15. února 2007.
(139)
Úvěrové záruky: Prvek podpory je u všech záruk vypočítán jako rozdíl mezi referenční sazbou použitou jako srovnávací měřítko pro úvěrové náklady, které by společnost ve finanční situaci srovnatelné se společností ÅI musela uhradit bez záruky, na straně jedné a na straně druhé úrokovou sazbou, jíž bylo docíleno prostřednictvím státní záruky, po zohlednění zaplacených prémií v souladu s bodem 4.2 sdělení o zárukách (jak je podrobně objasněno v bodech 66 až 80).
a)
Pokud jde o záruku G-I, prvek podpory tvoří rozdíl mezi referenční sazbou u půjčky pro podnik v ratingové kategorii „slabý (B)“ a s běžným zajištěním a celkovými finančními náklady půjčky, na niž se vztahovala záruka (čímž se rozumí prémie zaplacené za záruku a úroky z půjčky). Tato podpora byla společnosti ÅI dána k dispozici dne 9. října 2003 (jak je objasněno v bodech 81 a 82). Od této částky se odečte jednorázová záruční prémie ve výši 19 500 EUR (41).
b)
Co se týká záruky G-II, prvek podpory tvoří rozdíl mezi referenční sazbou u půjčky pro podnik v ratingové kategorii „slabý (B)“ a s běžným zajištěním a celkovými finančními náklady půjčky, na niž se vztahovala záruka (čímž se rozumí prémie zaplacené za záruku plus úroky z půjčky). Tato podpora byla společnosti ÅI dána k dispozici dne 2. listopadu 2004. Od této částky se odečte jednorázová záruční prémie ve výši 2 900 EUR (42).
c)
Pokud jde o záruku G-III, prvek podpory tvoří rozdíl mezi referenční sazbou u půjčky pro podnik v ratingové kategorii „uspokojivý (BB)“ a s běžným zajištěním a celkovými finančními náklady půjčky, na niž se vztahovala záruka (čímž se rozumí prémie zaplacené za záruku plus úroky z půjčky). Tato podpora byla společnosti ÅI dána k dispozici dne 13. prosince 2005. Od této částky se odečte jednorázová záruční prémie ve výši 6 500 EUR (43).
(140)
Přesnou celkovou výši podpory, která má být navrácena, určí finské orgány ve spolupráci s Komisí v rámci postupu zpětného získání podpory podle metody popsané v bodech 138 a 139. K částce podpory, která bude stanovena, se připočítají úroky ode dne, kdy byla podpora dána příjemci dispozici, do dne jejího navrácení. Komise finské orgány vyzývá, aby s ní v souladu se svou povinností loajální spolupráce spolupracovaly při stanovení přesné výše podpory, která má být navrácena,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Navýšení kapitálu ve výši 84 094,39 EUR, které Finsko provedlo ve prospěch společnosti Ålands Industrihus AB dne 18. června 1997, nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie.
Článek 2
Opatření státní podpory uvedená v oddíle 8.2 tohoto rozhodnutí, která Finsko provedlo protiprávně v rozporu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie ve prospěch společnosti Ålands Industrihus AB, nejsou slučitelná s vnitřním trhem.
Článek 3
1. Finsko získá od příjemce státní podporu uvedenou v článku 2.
2. Částky, které mají být navráceny, jsou úročeny ode dne, kdy byly pro příjemce uvolněny, do dne jejich skutečného navrácení.
3. Úroky se vypočtou jako složený úrok podle kapitoly V nařízení (ES) č. 794/2004.
4. Finsko zruší s účinkem ode dne přijetí tohoto rozhodnutí veškeré dosud neprovedené platby podpory uvedené v článku 2.
Článek 4
1. Navrácení podpory uvedené v článku 2 se provede s okamžitým účinkem.
2. Finsko zajistí, aby toto rozhodnutí bylo provedeno do čtyř měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí.
Článek 5
1. Do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí poskytne Finsko Komisi tyto informace:
a)
celkovou částku (jistinu a úroky), kterou má příjemce vrátit;
b)
podrobný popis opatření již přijatých a plánovaných k dosažení souladu s tímto rozhodnutím;
c)
doklady prokazující, že příjemcům bylo nařízeno podporu vrátit.
2. Finsko Komisi průběžně informuje o pokroku při provádění vnitrostátních opatření přijatých k provedení tohoto rozhodnutí, dokud není podpora uvedená v článku 2 zcela navrácena. Na žádost Komise předloží Finsko okamžitě informace o již přijatých a plánovaných opatřeních k dosažení souladu s tímto rozhodnutím. Poskytne rovněž podrobné informace o částkách podpory a úrocích z podpory, které již příjemce vrátil.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno Finské republice.
V Bruselu dne 13. července 2011.
SKLEP KOMISIJE
z dne 13. julija 2011
o državni pomoči št. C 6/2008 (ex NN 69/07), ki jo je Finska dodelila podjetju Ålands Industrihus Ab
(notificirano pod dokumentarno številko C(2011) 4905)
(Besedilo v finskem in švedskem jeziku je edino verodostojno)
(Besedilo velja za EGP)
(2012/252/EU)
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti prvega pododstavka člena 108(2) Pogodbe,
ob upoštevanju Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru in zlasti člena 62(1)(a) Sporazuma,
ob pozivu zainteresiranim strankam, naj predložijo svoje pripombe v skladu z zgoraj navedenimi določbami (1),
ob upoštevanju naslednjega:
1. POSTOPEK
(1)
Komisija je bila prek pritožbe, vložene 5. septembra 2006, obveščena o različnih ukrepih, ki jih je lokalna vlada Ålandskih otokov (v nadaljnjem besedilu: lokalna vlada) odobrila v korist nepremičninske družbe Ålands Industrihus Ab (v nadaljnjem besedilu: podjetje ÅI). V dopisih z dne 25. oktobra 2006 in 14. februarja 2007 je Komisija od Finske zahtevala informacije, ki so bile predložene z dopisoma z dne 11. januarja 2007 in 3. aprila 2007. Finski organi so dodatne informacije predložili 31. maja 2007 in 12. julija 2007. Pritožnik je novembra 2006 in maja 2007 predložil dodatne informacije.
(2)
Komisija je z dopisom z dne 30. januarja 2008 obvestila Finsko, da bo v zvezi s pomočjo začela postopek iz člena 108(2) Pogodbe o delovanju Evropske unije (v nadaljnjem besedilu: PDEU) (2) (v nadaljnjem besedilu: odločitev o sprožitvi postopka).
(3)
Odločitev Komisije, da sproži postopek, je bila objavljena v Uradnem listu Evropske unije (3). Komisija je pozvala zainteresirane stranke, naj predložijo svoje pripombe o pomoči.
(4)
Komisija ni prejela nobenih pripomb zainteresiranih strani.
(5)
Po odločitvi o sprožitvi postopka je Finska predložila informacije, ki so bile pri Komisiji evidentirane 6. maja 2008, 21. januarja 2010, 26. februarja 2010, 21. maja 2010, 18. junija 2010, 18. aprila 2011, 27. junija 2011 in 28. junija 2011. Dne 4. junija 2010 so se sestali službe Komisije, finski organi in predstavniki podjetja ÅI.
2. OPIS POMOČI
2.1 UPRAVIČENEC
(6)
Podjetje ÅI je registrirano v mestu Mariehamn, glavnem mestu otočja Åland v Baltskem morju med Finsko in Švedsko, in ima približno 28 000 prebivalcev. Åland je finska provinca, vendar uživa visoko stopnjo avtonomije. Podjetje ÅI je v večinski lasti lokalne vlade (84,43 %) in mesta Mariehamn (15,01 %). Preostali delničarji so drugi lokalni organi Ålandskih otokov (4).
(7)
Dejavnost podjetja ÅI je gradnja, lastništvo in dajanje v najem stavb za industrijsko in poslovno uporabo. Po mnenju Finske je cilj dejavnosti družbe gospodarskim družbam na Ålandskih otokih zagotoviti stavbe in s tem prispevati k raznovrstnemu in konkurenčnemu gospodarstvu.
(8)
Do leta 1999 so bile poslovne dejavnosti podjetja ÅI majhne (5). Bilanca stanja podjetja ÅI je rasla zelo počasi ali pa sploh ne (6). Zato se je upravni odbor podjetja ÅI odločil, da začne iskati nove poslovne priložnosti za širitev. Hkrati je lokalna poslovna skupnost (sestavljena skoraj izključno iz malih podjetij) izrazila željo po „tehnološkem parku“, t.j. grozdu pisarniških prostorov, kjer bi bila lokalna podjetja lahko pod eno streho, kar bi olajšalo sodelovanje, ustvarjanje novih zamisli in na splošno okrepilo podjetništvo. To je pozneje postalo poslovni park „iTiden“ (kvarteret iTiden). Geneza projekta je podrobneje pojasnjena v oddelku 2.2.
2.2 PROJEKT iTiden (7)
(9)
Razprave med predstavniki lokalne poslovne skupnosti in lokalne vlade o možnosti izgradnje „tehnološkega parka“ so se začele leta 1999. Organizirani so bili skupni študijski obiski podobnih objektov na Švedskem.
(10)
Leta 2000 je bil projekt dodeljen delovni skupini, ki je spomladi leta 2000 predlog predstavila lokalni vladi in mestu Mariehamn. Projekt in načrti lokalne vlade, da ga zgradi in financira, so bili navedeni tudi v proračunu lokalne vlade za leto 2000 (8) in potrjeni v proračunu za leto 2001, v katerem je lokalna vlada zaprosila tudi za sredstva za možna povečanja kapitala za infrastrukturne projekte, vključno za podjetje ÅI (proračun za leto 2000 je vseboval podoben zahtevek) (9).
(11)
Podjetje ÅI je 12. julija 2001 s pomočjo povečanja kapitala kupilo zemljišče v okrožju „Västra Klinten“ mesta Mariehamn, kjer naj bi se zgradil iTiden. V povezavi s tem nakupom je podjetje ÅI v urbanističnem načrtu zagotovilo spremembe, potrebne za projekt iTiden.
(12)
V proračunu za leto 2002 je lokalna vlada izjavila, da bo podjetje ÅI začelo graditi projekt iTiden v letu 2002 in da bo po vsej verjetnosti potrebno povečanje kapitala (za kar je lokalna vlada zahtevala odobritev potrebnih proračunskih sredstev) (10).
(13)
V začetku leta 2002 je bila imenovana delovna skupina za izgradnjo projekta iTiden in izbran je bil arhitekt. Preučen je bil interes potencialnih najemnikov za najem nepremičnin v okviru iTiden. Pripravljalna zemeljska dela so bila izvedena spomladi leta 2003, prva faza gradnje (projekt je bil zasnovan v dveh zaporednih fazah gradnje) pa se je začela poleti leta 2003. Prvi najemniki so se v dokončani del „prve faze“ zgradb iTiden vselili 1. decembra 2004.
(14)
Gradnja druge faze projekta iTiden se je začela jeseni leta 2006, dokončana pa je bila leta 2007.
2.3 UKREPI DRŽAVNE POMOČI
(15)
Formalni postopek preiskave Komisije zajema več dokapitalizacij (v nadaljnjem besedilu: povečanje kapitala) in poroštev za bančna posojila (v nadaljnjem besedilu: poroštva za posojila), ki jih je lokalna vlada dodelila podjetju ÅI med letoma 1997 in 2007. Ukrepi so navedeni v spodnji preglednici (dokapitalizacije so oštevilčene C-I do C-XI, poroštva pa G-I to G-III).
Ukrep
Datum ukrepa
Povečanje kapitala
(v EUR)
Poroštva za posojila
(v EUR)
C-I (11)
18.6.1997
84 094,39
C-II (11)
22.6.2000
340 582,27
C-III (11)
10.10.2000
114 368,37
C-IV
20.7.2001
353 199,00
C-V
15.8.2002
599 933,73
C-VI
13.3.2003
799 911,64
G-I
9.10.2003
2 600 000,00
C-VII
6.5.2004
515 165,97
C-VIII
30.9.2004
669 896,95
G-II
2.11.2004
1 160 000,00
C-IX
16.6.2005
199 977,91
C-X
16.6.2005
234 961,43
G-III
13.12.2005
2 600 000,00
C-XI
15.2.2007
1 379 998,95
SKUPAJ
5 292 090,61
6 360 000,00
(16)
V primerjavi s preglednico ukrepov v točki 7 odločitve o sprožitvi postopka je bilo poroštvo za posojilo v višini 2 587 500 EUR z dne 26. oktobra 2006 umaknjeno, ker nikoli ni začelo veljati (po odločbi finskih sodišč). Povečanje kapitala C-XI ima v odločitvi o sprožitvi postopka datum 12. junij 2006, tukaj pa datum 15. februar 2007, ker je v preiskavi postalo jasno, da je ta ukrep začel veljati na navedeni poznejši datum. Finsko vrhovno upravno sodišče je nedavno (6. aprila 2011) razveljavilo sklep lokalne vlade o odobritvi tega povečanja kapitala (glej uvodno izjavo 114 spodaj). Ker pa je bil kapital podjetju ÅI izplačan v letu 2007 in ni bil vrnjen, Komisija meni, da odločba nacionalnega sodišča tega ukrepa ne umika iz področja preiskave.
(17)
Po mnenju finskih organov so bila vsa povečanja kapitala namenjena financiranju projekta iTiden, razen naslednjih:
C-I) Dokapitalizacija z dne 18. junija 1997 (84 094,39 EUR)
C-II) Dokapitalizacija z dne 22. junija 2000 (340 582,27 EUR)
C-III) Dokapitalizacija z dne 10. oktobra 2000 (114 368,37 EUR)
C-VIII) Dokapitalizacija z dne 30. septembra 2004 (669 896,95 EUR)
C-IX) Dokapitalizacija z dne 16. junija 2005 (199 977,91 EUR).
(18)
Po trditvah Finske so bila vsa poroštva za posojila izdana z namenom financiranja projekta iTiden. Več podrobnosti o poroštvih za posojila je v uvodnih izjavah 66-86 v nadaljevanju.
3. RAZLOGI ZA SPROŽITEV POSTOPKA NA PODLAGI ČLENA 108(2) PDEU
(19)
V odločitvi o sprožitvi postopka se je Komisija spraševala, ali so povečanja kapitala in poroštva za posojila združljiva z notranjim trgom na podlagi naslednjega.
(20)
Glede obstoja državne pomoči v smislu člena 107(1) PDEU je Komisija ugotovila, da so ukrepi vključevali državna sredstva, ker so jih odobrili lokalni organi, in da so bili selektivni, ker so bili namenjeni podjetju ÅI. Glede merila, ali so ukrepi dali „prednost, ki je v običajnih tržnih razmerah ne bi pridobili“, ker zasebni vlagatelj, ki dolgoročno pričakuje donosnost, ne bi dal enake podpore, je Komisija dvomila, da bi ob upoštevanju, da je podjetje ÅI že dolgo beležilo izgube ali v najboljšem primeru skromne dobičke, zasebni vlagatelj zagotovil kapital, kot ga je zagotovila lokalna vlada. Komisija je posebej glede poroštev za posojila dvomila, da bi podjetje ÅI na trgih lahko pridobilo primerljivo finančno pomoč in da so zato podjetju ÅI zagotovili prednost. Komisija je tudi menila, bi vsaka taka prednost lahko izkrivljala konkurenco in trgovino znotraj Skupnosti.
(21)
Če se ukrepi štejejo za državno pomoč, Komisija dvomi, da bi se lahko obravnavali kot združljivi z notranjim trgom.
(22)
Komisija je podvomila tudi o trditvi Finske, da so bili ukrepi, tudi če bi res predstavljali državno pomoč, odobreni v skladu s shemami pomoči, ki so se uporabljale že pred pristopom Finske v EU in da so zato zakoniti.
4. PRIPOMBE FINSKE
4.1 UKREPI NISO DRŽAVNA POMOČ
(23)
Finska je zavzela stališče, da je lokalna vlada delovala v skladu z načelom zasebnega vlagatelja, t.j. ukrepe je vodilo pričakovanje lokalne vlade, da bo njena naložba donosna. Finska je trdila, da so bile odločitve o vlaganju sprejete zaradi programa novih naložb gospodarske družbe, predvsem projekta iTiden. Ukrepi tako niso bili namenjeni kritju prejšnjih izgub ali podpori podjetju, ki ustvarja izgubo. Lokalna vlada je pridobila konkretno vrednost za svoje naložbe v nove delnice podjetja ÅI, ker se je vrednost gospodarske družbe povečala skladno z vpisom delnic. Podjetje ÅI torej ni pridobilo nobene prednosti, ki je ne bi moglo pridobiti od zasebnega vlagatelja.
(24)
Ne glede na možno prednost je Finska zavzela stališče, da ukrepov ni mogoče uvrstiti med državne pomoči, ker ni konkretnega dokaza o večjem vplivu na konkurenco na nepremičninskem trgu na Ålandskih otokih.
4.2 ČE JE DRŽAVNA POMOČ, JE ZAKONITA V OKVIRU OBSTOJEČIH SHEM POMOČI
(25)
Finska meni, da je treba pomoč šteti za zakonito tudi, če bi se ugotovilo, da ukrepi vključujejo elemente državne pomoči. Finska je trdila, da so bile dokapitalizacije in poroštva zajeti v obstoječih shemah pomoči, ki so bile vzpostavljene pred članstvom Finske v EU.
4.3 TUDI, ČE JE NOVA DRŽAVNA POMOČ, JE ZDRUŽLJIVA Z NOTRANJIM TRGOM
(26)
Tudi, če ukrepi pomenijo nezakonito državno pomoč, jih je treba šteti za združljive z notranjim trgom na podlagi člena 107(3)(c) PDEU, ker so bili namenjeni razvoju regije in ustvarjanju novih delovnih mest, predvsem s prispevanjem k večji raznovrstnosti gospodarstva regije, ki se preveč opira na sektor pomorskih prevozov.
4.4 MOŽNO VRAČILO
(27)
Če bi Komisija ugotovila, da pomoč pomeni nezakonito in nezdružljivo državno pomoč, ki jo je treba vrniti, je Finska navedla naslednje trditve.
(28)
V skladu s členom 14(1) Uredbe Sveta (ES) 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (12) Komisija ne zahteva vračila pomoči, če bi bilo to v nasprotju s splošnim načelom prava Skupnosti. Tukaj gre za tak primer, ker je Finska imela zakonite razloge, da je pričakovala, da so zgoraj navedene sheme, ki so bile veljavne pred pristopom, bile in so še vedno veljavne, in zato bi bila vsaka pomoč, dodeljena v skladu s temi pravili, zakonita.
(29)
Če bi Komisija kljub temu menila, da je pomoč treba vrniti, Finska trdi, da element pomoči v povečanjih kapitala ni nujno celotni nominalni znesek transakcij, ki vsebujejo državno pomoč. V zvezi s poroštvi morebitna pomoč, ki jo je treba vrniti, ne more biti višja od ugodnosti v obliki obresti, ki jo je podjetje dobilo zaradi poroštva (v primerjavi s posojili brez poroštev). Podobno v zvezi z dokapitalizacijami pomoč ne more biti višja od stroškov, ki bi jih podjetje ÅI imelo pri pridobitvi enakovrednega kapitala na trgu.
5. OCENA
5.1 IZPOLNJEVANJE POGOJEV ZA DRŽAVNO POMOČ
(30)
V skladu s členom 107(1) PDEU „je vsaka pomoč, ki jo dodeli država članica, ali kakršna koli vrsta pomoči iz državnih sredstev, ki izkrivlja ali bi lahko izkrivljala konkurenco z dajanjem prednosti posameznim podjetjem ali proizvodnji posameznega blaga, nezdružljiva z notranjim trgom, kolikor prizadene trgovino med državami članicami“.
(31)
Ukrep se opredeli kot državna pomoč, če so izpolnjeni naslednji pogoji: a) financirati ga mora država članica ali se financira iz državnih sredstev; b) dajati mora selektivno prednost, ki lahko daje prednost posameznim podjetjem ali proizvodnji posameznega blaga in c) mora izkrivljati ali bi lahko izkrivljala konkurenco in lahko vpliva na trgovino med državami članicami. Ti pogoji so kumulativni in morajo vsi biti prisotni, preden se ukrep opredeli kot državna pomoč.
5.1.1 DRŽAVNA SREDSTVA IN SELEKTIVNOST
(32)
Zaradi razlogov, navedenih v odločitvi o sprožitvi postopka (in ki jim Finska ne nasprotuje), sta ti dve merili izpolnjeni. Ukrepi so odobreni s posameznimi sklepi, ki jih je sprejela lokalna vlada, da bi uporabila sredstva, ki ji jih je v letnem proračunu dodelila regionalna skupščina Ålandskih otokov. Tako je jasno, da ukrepe financira država in da so ciljno usmerjeni na podjetje ÅI.
5.1.2 PREDNOST
(33)
Finska je trdila, da ukrepi niso državna pomoč, ker podjetju ÅI niso zagotovili prednosti, ki je v običajnih tržnih razmerah ne bi moglo pridobili, bodisi od zasebnega delničarja bodisi od zasebnega kreditodajalca.
(34)
Ustaljeno načelo prava državne pomoči (ki se običajno imenuje načelo vlagatelja v tržnem gospodarstvu), da je naložba državnih organov v kapital podjetij državna pomoč, razen če bi zasebni vlagatelj v podobnih okoliščinah in zlasti ob upoštevanju možnosti donosa, morebiti zagotovil enak kapital (13). Podobno je v točki 3.1 Obvestila Komisije o uporabi členov 87 in 88 Pogodbe ES za državno pomoč v obliki poroštev (14) (v nadaljnjem besedilu: obvestilo o poroštvih) poroštvo, ki ga zagotovijo državni organi oblasti, državna pomoč, razen če gre za financiranje pod pogoji, ki bi bili pod normalnimi pogoji tržnega gospodarstva sprejemljivi za zasebni subjekt.
(35)
Komisija je v odločitvi o sprožitvi postopka izrazila dvom, da je bil v zvezi z dokapitalizacijami in poroštvi izpolnjeno načelo vlagatelja v tržnem gospodarstvu, zlasti na podlagi dveh ugotovitev v zvezi s podjetjem ÅI:
(a)
V letih, ko so bili ukrepi odobreni, je podjetje ÅI že dolgo beležilo izgube ali neznatne dobičke. Podjetje ÅI je med letoma 2001 in 2005 vsako leto imelo izgubo. Dobički med letoma 1998 in 2000 so bili majhni in so se zmanjševali (38 000 EUR leta 1998, 28 000 EUR leta 1999 in 9 000 EUR leta 2000). V letu 2006 je podjetje ÅI končno spet poslovalo z dobičkom, vendar je znašal samo 557,43 EUR. Napovedani dobiček za leti 2007 in 2006 (t.j. kaj je bilo pričakovano, ko je bil sprejet sklep o odobritvi zadnjih ukrepov) je bil samo 5 868,46 EUR (15).
(b)
Poleg tega je Komisija menila, da denarni tok podjetja ÅI ni zadostoval za kritje stroškov in tako je bilo od leta 2000, kar je vodilo do domneve, da so bili ukrepi potrebni preprosto za kritje te izgube iz poslovanja (16).
(36)
Finska je to stališče ovrgla. Njene trditve so obravnavane v nadaljevanju ločeno za povečanja kapitala in za poroštva za posojila.
5.1.2.1 Dokapitalizacije
(37)
Najprej je Finska ovrgla stališče, da je podjetje ÅI imelo likvidnostne težave. Čeprav je bil obseg dejavnosti podjetja pred projektom iTiden omejen, sta bila njegov poslovni rezultat in likvidnost zadovoljiva in sta taka ostala v celem obdobju, ki je zajeto v preiskavo. Ukrepi torej niso bili potrebni za kritje stroškov iz poslovanja. Namen ukrepov je bil financirati širitev podjetja in jih je zato treba šteti kot naložbe. Z vidika pogojev teh naložb so bili utemeljeni ob upoštevanju načela vlagatelja v tržnem gospodarstvu in zato niso državna pomoč.
(38)
V tej zvezi Finska trdi, da je bila večina povečanj kapitala uporabljena za financiranje projekta iTiden, ostalo pa za druge projekte podjetja ÅI (glej uvodno izjavo 17 zgoraj).
(39)
Komisija daje naslednjo oceno.
(40)
Najprej Komisija poudarja, da kapital, ki ga delničar zagotovi podjetju, po definiciji ni namenjen določeni uporabi, ampak postane del opredmetenega kapitala podjetja. Zato je običajno, da se v primeru, ko se naložba zagotovi kot splošni kapital, oceni njena skladnost z načelom vlagatelja v tržnem gospodarstvu v razmerju do pričakovane splošne uspešnosti podjetja kot celote. To ne izključuje izdelave ocene pričakovanega donosa posebnih načrtovanih naložb, če so na voljo dokazi, seveda pod pogojem, da so bile v času, ko je bila sprejeta odločitev o vlaganju, take informacije na voljo.
(41)
Glede splošne finančne uspešnosti podjetja ÅI Komisija na podlagi dokazov, predloženih med preiskavo, sprejema, da je poslovni rezultat podjetja ÅI dosledno kril izgube in zagotavljal likvidnost. Na podlagi dokazov, ki so na voljo, ni mogoče sklepati, da so bila povečanja kapitala (ali posojila, pridobljena prek poroštev) uporabljena za kritje izgub, nastalih pri poslovanju podjetja ÅI.
(42)
Dejstvo pa je, da je lokalna vlada podjetju ÅI dala na voljo pomemben dodatni kapital, ki na prvi pogled med letoma 1997 in 2006 ni ustvaril nič ali zelo malo dobička. Kot trdi tudi Finska sama, je glavno vprašanje, ali je lokalna vlada imela razloge pričakovati donosnost kapitala, ki bi zadostoval tudi zasebnemu vlagatelju, da bi se odločil za enako naložbo. To je treba oceniti na podlagi tega, kar je bilo lokalni vladi poznano v času povečanj kapitala.
(43)
Finska trdi, da je bil levji delež povečanj kapitala namenjen financiranju prve in druge faze projekta iTiden, preostala povečanja kapitala pa so bila dodeljena različnim drugim naložbam. Zaradi jasnosti so povečanja kapitala, uporabljena za financiranje projekta iTiden, v spodaj predstavljeni analizi obravnavana najprej.
(44)
Finska trdi, da so bila vsa povečanja kapitala, razen C-I, C-II, C-III, C-VIII in C-IX, namenjena financiranju projekta iTiden, ki je bil daleč največji projekt podjetja ÅI. Prvo povečanje kapitala je bilo tako projektu iTiden dodeljeno v letu 2001 (C-IV).
(45)
Glede pogojev, pod katerimi je lokalna vlada izvedla povečanje kapitala in, kar je bistveno, donosa, ki je bil pričakovan v času odločitve, je Finska predložila naslednje informacije:
(46)
Lokalna vlada se je za povečanje kapitala v zvezi s projektom iTiden odločala na podlagi informacij, ki so bile zagotovljene na neformalnih srečanjih lokalne vlade in predstavnikov podjetja ÅI. Finska navaja, da na teh srečanjih niso bili vodeni zapisniki. Kljub temu je Finska Komisiji predložila predstavitve s takih neformalnih srečanj ali srečanj upravnega odbora podjetja ÅI. Te predstavitve vsebujejo kratka in jedrnata poročila o ozadju in glavnih značilnostih projekta iTiden in izračune donosnosti za prvo in drugo fazo projekta. Zato ta dokaz Komisiji omogoča, da preveri, kakšen donos je lokalna vlada pričakovala v času, ko je izvedla povečanje kapitala v zvezi s projektom iTiden.
(47)
31. januarja 2002 je imelo podjetje ÅI neformalno srečanje z lokalno vlado, da bi zagotovili odobritev začetka gradnje projekta iTiden v letu 2002 (po nakupu zemljišča, ki je bil opravljen leta 2001). Na tem srečanju je podjetje ÅI predstavilo izračun donosnosti, ki je predvideval, da bo letni donos projekta 3 % lastniškega kapitala podjetja ÅI.
(48)
Drugo neformalno srečanje podjetja ÅI in lokalne vlade je bilo 4. marca 2003, katerega namen je bil pripraviti skupščino podjetja ÅI 5. marca 2003. Skupščina naj bi odločila o začetku gradnje prve faze projekta iTiden, ki ni bila izvedena v letu 2002. Zagotovljen je bil posodobljen izračun donosnosti. V tem izračunu je bilo ocenjeno, da bo presežek, ustvarjen v prvi fazi, samo 700 EUR, če se predpostavlja, da ne bo donosa lastniškega kapitala podjetja ÅI.
(49)
2. januarja 2006 se je sestal upravni odbor podjetja ÅI, da bi obravnaval začetek gradnje druge faze in poziv za povečanje kapitala za njeno financiranje. Po izračunu donosnosti, ki je bil predstavljen na srečanju, bi projekt pokril stroške z donosnostjo lastniškega kapitala v višini 3 %. Vendar je bilo treba zaradi upoštevanja zvišanja stroškov prilagoditve stavb potrebam najemnikov ta izračun popraviti. Tako je bil 10. januarja 2006 izdelan popravljen izračun, ki je bil podlaga za povečanje kapitala, o katerem je skupščina odločila 12. junija 2006 (čeprav je bilo povečanje kapitala iz tehničnih razlogov plačano šele 15. februarja 2007 - to je povečanje kapitala C-XI). V tem izračunu je pričakovani letni donos lastniškega kapitala za drugo fazo projekta iTiden znašal 1 %.
(50)
Finska je zagotovila ta dokaz in navaja, da točno prikazuje takratna pričakovanja o donosih, na podlagi katerih se je lokalna vlada odločila za povečanja kapitala za projekt iTiden, t.j. C-IV, C-V, C-VI, C-VII in C-X za prvo fazo in C-XI za drugo fazo. Te ocene donosnosti temeljijo na pričakovanem prihodku (t.j. najemninah) projekta iTiden. Finska je trdila tudi, da bi donosnost naložbe lokalne vlade morala upoštevati tudi možnost kapitalskih dobičkov, ki jih sčasoma prinaša povečanje vrednosti nepremičnine. Vendar Finska ni zagotovila konkretnega dokaza o tem. Taki razmisleki niso vključeni v izračune donosnosti, kar kaže na to, da pri sprejemanju odločitev o vlaganju niso bili upoštevani. Na podlagi zgornjih dokazov Komisija ugotavlja, da se zasebni vlagatelj na podlagi te pričakovane donosnosti ne bi odločil za podobne naložbe.
(51)
Vlagatelj, ki vlaga denar v projekt, ki vključuje kakšen element tveganja (kot je gradnja poslovnih nepremičnin), bo zahteval donos, ki ustrezno odraža tveganost naložbe. Tako bo pričakoval „premijo za tveganje“, ki presega poznani donos, ki ga lahko prejme iz drugih netveganih sredstev („obrestna mera brez tveganja“). Skupno merilo za obrestno mero brez tveganja so državne obveznice z oceno AAA za krajše zapadlosti. Za to oceno je bil uporabljen donos dveletnih finskih državnih obveznic, ker Finska ni izdala obveznic s krajšo zapadlostjo. Skladno s tem je dobljena obrestna mera brez tveganja od 2,7 % do 4,2 % v letu 2002, od 2,2 % do 2,7 % v letu 2003 in od 2,8 % do 3,8 % v letu 2006.
(52)
V primerjavi z donosnostjo lastniškega kapitala, ki ga je lokalna vlada pričakovala, ko se je odločila za povečanja kapitala v zvezi s projektom iTiden, Komisija ugotavlja, da bi lokalna vlada lahko dosegla enako ali celo višjo donosnost brez tveganja, povezanega z nepremičninskimi projekti. Tudi ob najbolj optimističnem branju bi bila „premija za tveganje“ (t.j. donos, ki presega netvegano premijo) največ 0,3 % za povečanji kapitala C-IV in C-V (t.j. povečanji kapitala v letih 2001 in 2002). Za povečanja kapitala, ki so bila izvedena zaradi odločitve o začetku gradnje prve faze projekta iTiden, ki je bila sprejeta leta 2003 (in s tem na podlagi pričakovanih donosov, ki so bili predstavljeni na neformalnem srečanju 4. marca 2003, glej uvodno izjavo 48 zgoraj), t.j. C-VI, C-VII in C-X, je bila pričakovana donosnost nič, kar pomeni, da bi bila neskončno boljša donosnost lahko dosežena brez kakršnega koli tveganja. Podobno je bila za povečanje C-XI za drugo fazo pričakovana donosnost v višini 1 % veliko nižja od obrestne mere brez tveganja, ki je bila takrat na voljo.
(53)
Očitno je, da noben zasebni vlagatelj ne bi bil zadovoljen s to negativno ali mejno premijo za tveganje, ki jo je bila lokalna vlada pripravljena sprejeti za povečanja kapitala, navedena v uvodnih izjavah 47-49 zgoraj. Po potrebi se to lahko podpre z empirični podatki o pričakovanih donosih na nepremičninskem trgu na Ålandskih otokih.
(54)
Glede na poročilo (17) KPMG z dne 10. julija 2007, ki so ga naročili finski organi in ga Komisiji predložili 17. julija 2007, so zasebni vlagatelji za naložbe v pisarniške prostore na Ålandskih otokih zahtevali 7 % donosnost (in 8 % za industrijske nepremičnine). Čeprav je bilo to poročilo pripravljeno po odločitvah lokalne vlade o vlaganju, ki jih ta sklep obravnava, je pomembno, ker temelji na ugotovitvah preteklih naložb in ni očitnega razloga za domnevo, da bi bila zahtevana donosnost v predhodnih letih znatno nižja. Vsekakor daje prepričljive navedbe, da donosi, ki jih je pričakovalo podjetje ÅI, za zasebnega vlagatelja ne bi bili zadostni.
(55)
Finska je trdila tudi, da so naložbe kljub nizki ali ničelni pričakovani donosnosti skladne z načelom vlagatelja v tržnem gospodarstvu, ker i) je podjetje ÅI pred začetkom gradnje navezalo stik s potencialnimi najemniki in je bilo prepričano, da bo doseglo najmanj 80 % zasedenost in ii) zaradi dejanske finančne uspešnosti podjetja ÅI (in pri tem predvsem projekta iTiden) od leta 2004 dalje, in tako natečenih potencialnih kapitalskih dobičkov, so se naložbe izkazale kot donosne.
(56)
V tej zvezi in brez potrebe, da bi se temeljite ukvarjali s finančno uspešnostjo podjetja ÅI v poznejših letih, je dovolj ponoviti, da vprašanje ni, ali so današnji rezultati podjetja ustrezni, ampak ali bi podlagi tega, kar je bilo poznano in je bilo mogoče predpostavljati takrat, ko se je lokalna vlada odločila, da bo dala državna sredstva na voljo podjetju ÅI (ob upoštevanju pričakovane 80 % zasedenosti), zasebni vlagatelj, ki deluje v tržnih pogojih, podjetju zagotovil enak kapital. Kot je pojasnjeno zgoraj, Komisija ugotavlja, da tega ne bi naredil.
(57)
Zato Komisija ugotavlja, da so povečanja kapitala C-IV, C-V, C-VI, C-VII, C-X in C-XI podjetju ÅI zagotovila prednost, ki je v tržnih pogojih ne bi moglo dobiti (18).
(58)
V nadaljevanju Komisija preučuje preostala povečanja kapitala, zajeta v odločitvi o sprožitvi postopka, ki po mnenju Finske niso bila izvedena zaradi projekta iTiden.
(59)
V skladu s pravili de minimis, ki so se uporabljala v času te dokapitalizacije, subvencije, nižje od 100 000 ECU, ki se podjetju dodelijo v obdobju treh let, niso državna pomoč (19). To povečanje kapitala znaša 84 094,39 EUR, t.j. precej pod zgornjo mejo de minimis, ki je 100 000 ECU. Podjetje ÅI v obdobju treh let ni uživalo ugodnosti nobenega drugega ukrepa (20). Na podlagi tega dokapitalizacija v letu 1997 v nobenem primeru - ne glede na okoliščine, v katerih je bila izvedena - ne bi bila državna pomoč.
(60)
Finska je navedla, do so bili ti ukrepi namenjeni izgradnji industrijske nepremičnine v kraju Norrböle, obnovi nepremičnine v Mariehamnu (C-II) ter nakupu industrijske nepremičnine na vzhodnem delu Ålandskih otokov (C-III). Ni jasne povezave s projektom iTiden, ki takrat še ni bil jasno oblikovan (to se je zgodilo leta 2001, ko je bilo kupljeno zemljišče).
(61)
Čeprav je res, da je bil skupni dobiček podjetja ÅI v obdobju 1998-2007 skromen ali negativen, pa je dejstvo, da je v letu 2000 in v dveh predhodnih letih podjetje imelo skromen dobiček in da so se izgube začele leta 2001. Preiskava je pokazala, da je podjetje krilo svoje stroške in da je bil likvidnostni položaj ustrezen. Zdi se, da so naložbe, ki so spodbudile ti dve povečanji kapitala, sorazmerne velikosti in „tradicionalnemu“ poslovnemu modelu podjetja ÅI pred širitvijo, povezano s projektom iTiden. Zato ni utemeljenih razlogov za mnenje, da zasebni vlagatelj ne bi izvedel enakih povečanj kapitala in tako ni jasnega dokaza o prednosti za podjetje ÅI.
(62)
Do leta 2000 so poslovne dejavnosti podjetja ÅI izkazovale skromen, vendar pozitiven rezultat (od 9 000 EUR do 38 000 EUR v obdobju 1997-2000). Poslovne dejavnosti podjetja ÅI so bile skladne s takrat vzpostavljenim načrtom podjetja. Skladno s tem je podjetje ÅI imelo v lasti skladišča in pisarne na Ålandskih otokih in jih oddajalo v najem. Do leta 2000 je bilo stanje nepremičnin, ki jih je imelo podjetje ÅI v lasti, zelo stabilno, kar pojasnjuje tudi stabilno finančno uspešnost podjetja. V obdobju 1997-2000 je bil promet podjetja ÅI od 95 000 EUR do 101 000 EUR. Kljub relativno nizkemu prometu, je podjetje ÅI poslovalo z dobičkom.
(63)
Po navedbah Finske so bila ta povečanja kapitala uporabljena za nakup industrijske nepremičnine (C-VIII) in za izgradnjo hangarja na letališču Jomala blizu Mariehamna (C-IX).
(64)
Čeprav teh ukrepov projekt iTiden ne upravičuje, so bili izvedeni v okoliščinah, ki so bile popolnoma drugačne od okoliščin, ki so vplivale na prej obravnavana ukrepa C-II in C-III. Povečanje kapitala C-VIII je bilo izvedeno leta 2004, povečanje kapitala C-IX pa v letu 2005. Takrat je podjetje ÅI od leta 2001 poslovalo z izgubo. Odločilno je tudi, da so bile te naložbe uresničene v času, ko je lokalna vlada od leta 2001 v podjetje ÅI že vložila 2,25 milijona EUR, pri čemer se je razumelo, da naložba ne bo zagotovila donosnosti, ki bi bila sprejemljiva za vlagatelja v tržnem gospodarstvu.
(65)
Nezadostna donosnost projekta iTiden bi nujno negativno vplivala na rezultat podjetja ÅI kot celote. Lastniški kapital podjetja ni namenski ampak zamenljiv in ga je treba nadomestiti iz splošne uspešnosti podjetja. Zato je moralo biti lokalni vladi v času, ko je sprejela ukrepa C-VIII in C-IX, jasno, da morebitna dodatna povečanja kapitala podjetja ÅI v predvidljivi prihodnosti verjetno ne bodo ustvarila ustrezne donosnosti. Vlagatelj v tržnem gospodarstvu bi bil pripravljen izvesti te dokapitalizacije, če bi te naložbe omogočale tržni donos splošne uspešnosti podjetja (t.j. donos, ki bi nadomestil nizke donose drugih povečanj kapitala), vendar nič ne nakazuje, da je bilo to pričakovati. Finska ni predložila nobenih posebnih informacij o teh ukrepih, ki bi spremenile to stališče. Komisija zato meni, da v takih okoliščinah noben zasebni vlagatelj podjetju ÅI ne bi zagotovil dodatnega kapitala. Povečanji kapitala C-VIII in C-IX sta torej podjetju ÅI zagotovili prednost, ki je na trgu ne bi moglo pridobiti.
5.1.2.2 Poroštva za posojila
(66)
Komisija pri ocenjevanju, ali poroštva vključujejo državno pomoč, uporablja načela, predpisana v obvestilu o poroštvih. Oddelek 3.2 obvestila določa pogoje, ki običajno zadostujejo za izključitev obstoja državne pomoči v poroštvu, ki ga dodelijo organi oblasti. Vendar ti pogoji za poroštva G-I, G-II in G-III niso izpolnjeni (zadostuje, da se zabeleži, da so ta poroštva zajemala 100 % zadevnih posojil, glej oddelek 3.2 c) obvestila o poroštvih).
(67)
Komisija najprej ugotavlja, da je bil finančni položaj podjetja ÅI v obdobju, ko so bila poroštva dodeljena, dovolj močan, da ni izločil zmožnosti podjetja, da na trgu dobi posojilo brez poroštev. Podjetje ni bilo podjetje v težavah v smislu Smernic Komisije o državni pomoči za reševanje in prestrukturiranje (21). Na podlagi razpoložljivih dokazov ni mogoče sklepati, da je bilo ÅI podjetje, ki brez državne podpore sploh ne bi preživelo. V letih pred dokapitalizacijami, t.j. pred začetkom projekta iTiden, je bila finančna uspešnost podjetja ÅI stabilna in njegove poslovne dejavnosti so izkazovale skromne pozitivne rezultate. Razlog, da so organi oblasti leta 2001 začeli močno vlagati kapital, ni bilo reševanje podjetja, ampak financiranje njegove rasti. Podjetje ÅI brez pomoči v obliki povečanj kapitala ne bi bilo podjetje v stečaju, ampak manjše podjetje, ki bi še vedno imelo dostop do finančnih trgov. Zato Komisija ne more sprejeti stališča, da podjetje ÅI brez poroštev ne bi imelo dostopa do kreditnih trgov. Vprašanje je torej, ali so poroštva podjetju zagotovila prednost v obliki stroškov posojila, ki so bili nižji, kot bi jih podjetje plačalo v tržnih pogojih brez poroštva.
(68)
Naslednje vprašanje, ki ga je treba preučiti, je, ali se v primerjavi s tem, kar bi zaračunaval zasebni ponudnik poroštva, za poroštva zaračunavajo ustrezne premije. V obravnavani zadevi Komisija ni našla zasebnih poroštev, ki bi omogočala takojšnjo primerjavo. V takih okoliščinah Komisija primerja skupne stroške financiranja posojila s poroštvom, skupaj z obrestmi posojila in poroštveno premijo, s tržno ceno podobnega posojila brez poroštva (22).
(69)
Poslovna banka […] (23) je 9. oktobra 2003 podjetju ÅI odobrila posojilo v višini […] EUR, zavarovano […]. Določena je bila […] % letna obrestna mera do 15. januarja 2007. (24)
(70)
Čeprav je bilo to posojilo sočasno s poroštvom G-I, Komisija meni, da ni ustrezna primerjava za stroške navedenega ukrepa. Od junija 2000 do marca 2003 je podjetje ÅI res prejelo pet kapitalskih vložkov v skupni višini 2 208 595,01 EUR. Tako velika država podpora je nedvomno vplivala na oceno tveganja, ki jo je […] izvedla pred odobritvijo posojila in tako je podjetje dobilo boljše posojilne pogoje, vključno s stroški, kot bi jih lahko dobilo na trgih, če v povečanjih kapitala ne bi bilo elementa državne pomoči. Zato Komisija ne more domnevati, da obrestna mera za posojilo brez poroštev iz leta 2003 (ali za poznejša posojila) natančno odraža posojilne pogoje podjetja ÅI v odsotnosti državne pomoči in je ne more uporabiti kot verodostojno in zanesljivo merilo za stroške posojil, kritih s poroštvi, ki jih je dodelila lokalna vlada.
(71)
Komisija meni, da v odsotnosti drugih zanesljivih dokazov o primerljivih posojilih pod tržnimi pogoji sporočilo Komisije o referenčni obrestni meri (25) zagotavlja ustrezno merilo od virov, ki niso od upravičenca, za oceno, ali so bili ukrepi G-I, G-II in G-III odobreni pod tržnimi pogoji. Sporočilo o referenčni obrestni meri določa približek za tržno stopnjo in za izračun elementa pomoči v ukrepih pomoči. Metodologija za določanje referenčnih obrestnih mer temelji na dveh dejavnikih: izhodiščni obrestni meri (v tem primeru enoletni EURIBOR), ki se ji prišteje razlika pri posojilu. Razlika pri posojilu, ki se prišteje izhodiščni obrestni meri, je odvisna od dveh dejavnikov: ocene podjetja, prejemnika posojila in od ravni zavarovanja, ponujenega za posojilo. Sporočilo razlikuje pet ocen kreditne sposobnosti (zelo dobra [AAA-A], dobra [BBB], zadovoljiva [BB], šibka [B] in slaba [CCC in manj]) ter tri stopnje zavarovanja (visoko, običajno in slabo) za vsako oceno kreditne sposobnosti.
(72)
Finska je Komisiji 18. junija 2010 predložila poročilo svetovalnega podjetja […], ki vsebuje letno oceno kreditne sposobnosti za podjetje ÅI za december vsakega leta. Ocena je pripravljena za nazaj in temelji na številkah, ki so bile na voljo ob koncu poslovnega leta (t.j. ocena, dana v decembru 2002 preučuje stanje podjetja v letu 2002). Svetovalno podjetje […] je izdelalo poročilo o ocenjevanju kreditne sposobnosti, ki opisuje celotni finančni položaj in razvoj podjetja ter zajema naslednja področja ocenjevanja: rast, donosnost, denarni tok, likvidnost, solventnost in obveznosti. Uporabljena lestvica ocenjevanja kreditne sposobnosti ima pet ocen kreditne sposobnosti: odlično (A + in A), dobro (A- in B+), zadovoljivo (B in B-), zadostno (C + in C) ter slabo (C- in D), kar omogoča neposredno primerjavo z lestvico ocenjevanja iz Sporočila o referenčni obrestni meri.
(73)
Svetovalno podjetje […] je decembra 2002 in decembra 2003 podjetje ÅI ocenilo s C+, decembra 2004 pa s C, kar podjetje uvršča v kategorijo „zadostno“. Ta kategorija ustreza oceni kreditne sposobnosti „šibko“ v smislu sporočila o referenčni obrestni meri. Za podjetje z oceno „šibko“ je v skladu s sporočilom o referenčni obrestni meri glede na ponujeno zavarovanje izhodiščni obrestni meri treba prišteti razlike pri posojilu od 220 bazičnih točk za visoko zavarovanje do 650 za slabo zavarovanje. Decembra 2005 je svetovalno podjetje […] podjetje ÅI ocenilo z B- (zadovoljivo), kar ustreza oceni kreditne sposobnosti „zadovoljivo“ v smislu sporočila o referenčni obrestni meri.
(74)
Finska je 27. junija 2011 predložila dodatne informacije o oceni in zavarovanju posojil. Oceno je izdelala banka […], ki je podjetju ÅI dala posojila brez poroštva in dve posojili s poroštvom. Ocena banke […] za leta od 2000 do 2003 uporablja črkovni sistem, dopolnjen z eno besedo. To ocenjevanje je neposredno primerljivo z lestvico ocenjevanja iz sporočila o referenčni obrestni meri. Od leta 2005 dalje oceno izdeluje […], ki je svetovalno podjetje, podobno podjetju […]. Leta 2003 je svetovalno podjetje […] podjetje ÅI ocenilo z B- (zadovoljivo), leta 2004 pa z A (zadovoljivo), kar ustreza oceni kreditne sposobnosti „zadovoljivo“ v smislu sporočila o referenčni obrestni meri. To pomeni, da je svetovalno podjetje […] podjetju ÅI za leti 2003 in 2004 dalo eno oceno višje kot svetovalno podjetje […]. Za leto 2005 je svetovalno podjetje […] podjetje ÅI ocenilo z A (zadovoljivo), kar ustreza oceni „zadovoljivo“ v skladu s Sporočilom o referenčni obrestni meri in tako podjetje ÅI uvrstilo v isto kategorijo kot svetovalno podjetje […].
(75)
Komisija meni, da je treba pri ocenjevanju, ali so bila poroštva G-I, G-II in G-III dodeljena pod tržnimi pogoji, uporabiti oceno svetovalnega podjetja […]. Ob upoštevanju, da je pred dodelitvijo prvega poroštva G-I v oktobru 2003 podjetje ÅI že prejelo pet kapitalskih vložkov v skupni višini 2 208 595,01 EUR, je znaten znesek državne podpore verjetno vplival na vsako oceno podjetja v letu 2003. Po mnenju Komisije je primerno, da se uporabi bolj konservativna ocena, ki jo je izdelalo svetovalno podjetje […]. To vpliva na leti 2003 in 2004, ker je za ti dve leti svetovalno podjetje […] podjetju ÅI dalo eno oceno nižje kot svetovalno podjetje […]. Opozoriti je treba tudi, da je banka […] podjetju ÅI odobrila posojilo, za katerega je poroštvo dala lokalna vlada in hkrati je ta banka tudi izdelala oceno podjetja ÅI, kar je lahko vplivalo na ocenjevanje. Svetovalno podjetje […] ni bilo vključeno v finančne postopke in zato je manj verjetno, da so na njihovo oceno neposredno vplivali neprimerni razmisleki, povezani z državno pomočjo.
(76)
Zato Komisija za uporabo sporočila o referenčni obrestni meri predpostavlja naslednje ocene kreditne sposobnosti za podjetje ÅI: šibka (B) v letih 2003 in 2004 ter zadovoljiva (BB) v letu 2005.
(77)
Podjetje ÅI je zagotovilo zavarovanje v nominalni vrednosti poroštev v obliki hipotek na nepremičnino, na kateri je bil zgrajen projekt iTiden. Finska ni zagotovila informacij v zvezi z izgubo ob neplačilu v skladu z opombo 2 sporočila o referenčni obrestni meri. Te informacije so v pomoč pri določitvi stopnje zavarovanja in razlik pri posojilu, ki jih je treba prišteti izhodiščni obrestni meri. Zato je Komisija zahtevala informacije o prednostnih zastavljenih hipotekah in vrednosti nepremičnine v času dodelitve poroštev. Finska nima cenitev, ki bi izkazovale vrednost nepremičnine v času poroštvenih ukrepov. So pa finski organi trdili, da se je vrednost nepremičnine z napredovanjem projekta povečevala. Finska meni, da je bila vrednost nepremičnine v letu 2010 […] EUR.
(78)
Glede časovnega vrstnega reda zavarovanja Komisija ugotavlja, da je bilo za poroštvi G-I in G-II zavarovanje lokalne vlade prvo od vseh hipotek, danih za nepremičnino. Komisija ugotavlja, da so poslovne banke podjetju ÅI odobrile posojila brez poroštev in kot zavarovanje sprejele hipoteke na to isto nepremičnino, ki so nižje v časovnem vrstnem redu (in so zato slabše zavarovanje) kot zavarovanje, prejeto od lokalne vlade. Glede na to in ker ni boljših dokazov, Komisija predvideva, da je bila raven zavarovanja poroštev „običajna“ za uporabo obvestila o poroštvih.
(79)
Na podlagi zgoraj navedenega bo referenčna obrestna mera ocenjena ločeno za vsako poroštvo, ki ga je podjetje ÅI prejelo od lokalne vlade.
(80)
Komisija ugotavlja, da so bile za vsa poroštva, dodeljena podjetju ÅI, premije sestavljene iz dveh delov: (i) ponavljajoče se premije, plačane letno in izražene kot odstotek neodplačane glavnice posojila in (ii) „enkratne pristojbine“, ki je tudi izražena kot odstotek zneska posojila, vendar se plača samo enkrat in sicer ob izdaji poroštva. V oceni v nadaljevanju skupni stroški financiranja posojil s poroštvom vključujejo samo ponavljajoče se premije, plačane letno. V skladu s točko 4.2 obvestila o poroštvih je element pomoči v poroštvu enak razliki med tržno ceno (v tem primeru referenčna obrestna mera) in dejansko plačano ceno. Cena, ki jo je podjetje ÅI dejansko plačalo, vključuje ponavljajočo se premijo, plačano letno in enkratno premijo, plačano samo enkrat. Iz praktičnih razlogov bo enkratna premija obravnavana v oddelku 8.2 v nadaljevanju, ki obravnava vračilo, ker je lažje odšteti znesek enkratne pristojbine od zneska pomoči, ki jo je treba vrniti. Vsekakor se tudi če bi se enkratne premije prištele k skupnim stroškom financiranja posojil s poroštvom sklepna ugotovitev glede prisotnosti pomoči ne bi spremenila. Enkratna premija vpliva le na znesek pomoči, dodeljene podjetju ÅI.
(81)
Poroštvo G-I je lokalna vlada dodelila 9. oktobra 2003 za kritje posojila banke […] podjetju ÅI v višini […] EUR (številka posojila […]). Podjetje ÅI je kot zavarovanje za morebitne zahtevke iz poroštva dalo hipoteko na nepremičnino. Za posojilo je bila določena […]-odstotna obrestna mera do 15. januarja 2007. (26) Premija za poroštvo je bila […] % zneska posojila na leto (27). Tako so skupni stroški financiranja posojila s poroštvom v času odobritve posojila znašali […] % na leto, kar je treba primerjati z referenčno obrestno mero, izračunano za poroštvo na podlagi izhodiščne obrestne mere in razlike, ki sta odvisni od ocene kreditne sposobnosti podjetja ÅI ter stopnje zavarovanja posojila. Dne 9. oktobra 2003 je bila izhodiščna obrestna mera (enoletni EURIBOR) 2,235 %. Takrat je imelo podjetje ÅI oceno kreditne sposobnosti „šibko“ v smislu Sporočila o referenčni obrestni meri. Kot je bilo ugotovljeno, Komisija predvideva, da je bila raven zavarovanja posojila „običajna“, kar pomeni, da je razlika pri posojilu, ki jo je treba prišteti izhodiščni obrestni meri, 400 bazičnih točk. Zato referenčna obrestna mera za to posojilo znaša 6,235 %, kar je več od skupnih stroškov financiranja G-I, ki znašajo […] % na leto.
(82)
Poleg tega je lokalna vlada od 6. septembra 2004 znižala poroštveno premijo za G-I na […] %. Skladno s tem so bili skupni stroški financiranja posojila s poroštvom[…] %, tj. […] bazičnih točk pod referenčno obrestno mero, kar je ustvarjalo ustrezno prednost za podjetje ÅI.
(83)
Podjetje ÅI je 2. novembra 2004 pri […] najelo posojilo v višini […] EUR (številka posojila […]). To posojilo je bilo zavarovano s poroštvom lokalne vlade, za katero je podjetje ÅI zagotovilo zavarovanje v obliki zastavne pravice na nepremičnino. Določena je bila obrestna mera […] + […] bazičnih točk in pristojbina za poroštvo v višini […] % zneska posojila na leto, kar pomeni, da so bili skupni stroški financiranja tega posojila s poroštvom […] % na leto (28).
(84)
Referenčno obrestno mero je treba izračunati na podlagi enoletnega Euribora na dan 2. novembra 2004, ki je znašal 2,314 %. Takrat je imelo podjetje ÅI oceno kreditne sposobnosti „šibko“ v smislu Sporočila o referenčni obrestni meri. Ob predpostavki običajne ravni zavarovanja referenčna obrestna mera za to posojilo znaša 6,314 % na leto, kar je višje od skupnih stroškov financiranja G-II, ki znašajo […] % na leto. Primerjava stroškov tega novega posojila s poroštvom z referenčno obrestno mero kaže, da so bili skupni stroški financiranja posojila, kritega s poroštvom G-II, najmanj […] bazičnih točk pod referenčno obrestno mero in so tako podjetju ÅI zagotovili finančno prednost. Glede na informacije, ki so na voljo Komisiji, se obrestna mera za posojilo s poroštvom ni spremenila, odkar je bilo izdano.
(85)
Lokalna vlada je 13. decembra 2005 izdala novo poroštvo v korist podjetja ÅI. To poroštvo naj bi krilo „referenčno posojilo“, t.j. prvotno posojilo brez poroštva z dne 9. oktobra 2003, za katerega so bili pogoji tako spremenjeni. Takrat je bila obrestna mera za posojilo spremenjena na […] % letno. Določena je bila pristojbina za poroštvo v višini […] % zneska posojila, kar pomeni, da so skupni stroški financiranja […] % na leto (29) (pogoji, uporabljeni od navedenega dne dalje, so enaki zgoraj opisanim pogojem, ki se uporabljajo za posojilo, krito s poroštvom G-I, vključno s spremembami obrestne mere v teku časa).
(86)
Referenčno obrestno mero za G-III je treba izračunati na podlagi enoletnega Euribora dne 12. decembra 2005, ko je bil 2,769 %. Takrat je podjetje ÅI imelo oceno kreditne sposobnosti „zadovoljivo“ v smislu Sporočila o referenčni obrestni meri. Ob upoštevanju običajne ravni zavarovanja referenčna obrestna mera za to posojilo znaša 4,969 % na leto. To je več od skupnih stroškov financiranja G-III, ki znašajo […] % na leto. Zato je lokalna vlada podjetju ÅI dala ustrezno finančno prednost najmanj višini […] % na leto.
5.2 IZKRIVLJANJE KONKURENCE IN VPLIV NA TRGOVINO
(87)
Finski organi so trdili, da zadevni ukrepi ne vplivajo na trgovino med državami članicami in zato ne pomenijo državne pomoči v smislu člena 107(1) PDEU. V podporo te trditve je Finska v bistvu trdila, da je podjetje ÅI samo eno od več podjetij, dejavnih na nepremičninskem trgu, in ni največje. Tako ni nobenega dokaza, da so ukrepi, če bi se štelo, da pomenijo državno pomoč, okrepili položaj podjetja ÅI na škodo konkurentov.
(88)
Komisija te trditve ne more sprejeti. Dejstvo, da je bila podjetju ÅI zagotovljena finančna prednost, ki njegovim konkurentom ni bila na voljo (in, kot je Finska potrdila, je na nepremičninskem trgu na Ålandskih otokih več drugih subjektov), pomeni, da je podjetje ÅI lahko uresničilo velike naložbe in svoje dejavnosti razširilo pod finančnimi pogoji, ki so bili ugodnejši od pogojev, ki so bili na voljo za njihove konkurente (ki bi v primeru, da podjetje ÅI ne bi dobilo prednosti, morebiti lahko uresničili podobne naložbe). Ni treba dokazati, da so ukrepi podjetju ÅI omogočili prevzem tržnih deležev od določenega konkurenta.
(89)
Podobno je prednost, ki jo je dobilo podjetje ÅI, lahko vplivala na trgovino med državami članicami. Res je, da so Ålandski otoki majhen trg, otočje, ki se dosegljivo samo po morju ali zraku in da se tam na podlagi pogodbe o pristopu Finske k EU uporabljajo posebne omejitve pravice do ustanavljanja. Vendar je dejstvo, da ni absolutne ovire za delovanje tujih podjetij na Ålandskih otokih in zagotovo ni ovir, da bi taka podjetja vlagala v lokalni nepremičninski trg. Komisija tudi ugotavlja, da Finska ni izpodbijala trditve v odločitvi o sprožitvi postopka, da so v preteklosti nepremičnine na Ålandskih otokih pridobivala podjetja s sedežem v drugih državah članicah. Vsaka prednost, dodeljena podjetju ÅI prek teh ukrepov, bi zaradi neupravičene krepitve položaja podjetja ÅI v razmerju do potencialnih tujih konkurentov ali vlagateljev imela vsaj možnost vplivati na trgovino med državami članicami.
5.3 SKLEPNA UGOTOVITEV O OBSTOJU DRŽAVNE POMOČI
(90)
Komisija zaradi zgoraj navedenih razlogov ugotavlja, da vsa povečanja kapitala (razen C-I, C-II in C-III) ter poroštva za posojila G-I, G-II in G-III pomenijo državno pomoč v smislu člena 107 PDEU.
6. DOMNEVNA ZAKONITOST POMOČI
(91)
Finska je trdila, da so bile dokapitalizacije in poroštva, če so državna pomoč, zakonite v okviru shem pomoči, ki so bile vzpostavljene pred članstvom Finske v EU in pravilno predložene Nadzornemu organu Efte (v nadaljnjem besedilu: Nadzorni organ) pred pristopom k EU pod referenčnimi oznakami 93-074 (povečanja kapitala) in 93-079 (poroštva).
(92)
To trditev je treba preučiti v okviru določb Uredbe (ES) št. 659/1999. Na podlagi člena 1(d) „shema pomoči“ pomeni „vsak akt, na podlagi katerega je mogoče brez nadaljnjih izvedbenih ukrepov dodeliti individualno pomoč podjetjem, opredeljenim v aktu na splošen in abstrakten način, in vsak akt, na podlagi katerega je mogoče enemu ali več podjetjem dodeliti pomoč, ki ni povezana z določenim projektom, za nedoločen čas in/ali v nedoločenem znesku“. Nadalje v skladu s členom 1(b) Uredbe (ES) št. 659/1999 „veljavna pomoč“ pomeni: „(i) brez poseganja v člena 144 in 172 Akta o pristopu Avstrije, Finske in Švedske vso pomoč, ki je obstajala pred začetkom veljavnosti Pogodbe v zadevnih državah članicah, to je sheme pomoči in individualno pomoč, ki se je začela izvajati pred začetkom veljavnosti Pogodbe in se še vedno uporablja.“
(93)
Finska je pristopila k Evropski skupnosti 1. januarja 1995. Poleg tega v skladu z odstavkom 5 člena 172 Pogodbe o pristopu Avstrije, Finske in Švedske „[…] se državne pomoči, ki so jih nove države članice dodelile leta 1994, te pa v nasprotju s Sporazumom EGP ali z dogovori, sklenjenimi na njegovi podlagi, bodisi niso bile sporočene Nadzornemu organu EFTA bodisi so bile sporočene, vendar so bile dodeljene, preden je Nadzorni organ EFTA sprejel odločbo, zaradi tega ne štejejo za državne pomoči, ki obstajajo v skladu s členom 93 (1) Pogodbe ES […]“.
(94)
Nadalje v skladu s členom 1(c) Uredbe (ES) No 659/1999 „nova pomoč“ pomeni vsako pomoč, to je sheme pomoči ali individualno pomoč, ki ni obstoječa pomoč, vključno s spremembami obstoječe pomoči (30).
(95)
Poleg tega člen 4(1) Uredbe Komisije (ES) št. 794/2004 z dne 21. aprila 2004 o izvajanju Uredbe Sveta (ES) št. 659/1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (31) določa, da sprememba obstoječe pomoči pomeni „katero koli spremembo, razen preoblikovanja povsem formalne ali upravne narave, ki ne more vplivati na presojo združljivosti ukrepa pomoči s skupnim trgom. Vendar se povečanje začetnega proračuna obstoječe sheme pomoči do 20 % ne šteje kot sprememba obstoječe pomoči.“
(96)
Iz zgoraj navedenega sledi, da za ukrep, ki je bil sprejet pred pristopom in pomeni shemo državne pomoči, velja, da je obstoječa pomoč, če sta izpolnjena dva pogoja. Prvi pogoj je, da je shema začela veljati pred začetkom veljavnosti Pogodbe ES, drugi pa, da se vsebina od takrat ni bistveno spremenila.
(97)
Komisija bo finsko trditev o zakonitosti pomoči ocenila za vsako od domnevnih shem ločeno.
6.1 DOMNEVNA POROŠTVENA SHEMA (93-079)
(98)
Najprej bo Komisija ocenila, ali ti ukrepi pomenijo shemo pomoči v smislu člena 1(b) Uredbe (ES) št. 659/1999.
(99)
Nacionalna pravna podlaga za poroštveno shemo je deželni zakon o deželnih poroštvih za sektor industrije in nekaterih drugih podjetij (ÅFS 1966:14) (32), ki je bil sprejet leta 1966 ter spremenjen z ÅFS 1979:84, 1982:37, 1988:53, 1992:9, 1994:29, 1996:56 in 2002:23. Deželni zakon iz leta 1966 je glede proračuna ali „sredstev“ v času pristopa Finske k ES določal, da „znesek neodplačanih poroštev ali posojil (33) nikoli ne sme presegati 20 000 000 FIM“. Po drugi strani zadevni ukrep ne predvideva časovne omejitve uporabe.
(100)
Z vidika zgoraj navedenega in določb nacionalnega zakona se na prvi pogled zdi, da ukrepi ustrezajo opredelitvi sheme pomoči in da zakon dovoljuje, da se enemu ali več podjetjem za nedoločen čas dodeli pomoč, ki ni povezana z določenim projektom. Zadevna domnevna shema je bila vzpostavljena 1. septembra 1982, t.j. precej pred 1. januarjem 1994, in je bila sporočena Nadzornemu organu Efte. Tako se zdi, da je prvi pogoj za obstoječo pomoč izpolnjen, ker je bila prvotna shema vzpostavljena pred začetkom veljavnosti pogodbe na Finskem in celo pred 1. januarjem 1994, kar pomeni, da se v tem primeru odstavek 5 člena 172 Pogodbe o pristopu Avstrije, Finske in Švedske ne uporablja.
(101)
Vendar mora Komisija oceniti tudi, ali je bila od 1. januarja 1994 vsebina teh ukrepov bistveno spremenjena.
(102)
Regionalni organi so po 1. januarju 1994 in pred dodelitvijo prvega poroštva dne 14. avgusta 2003 uzakonili najmanj tri spremembe poroštvene sheme (z deželnimi zakoni 1994:29, 1996:56 in 2002:23). Te spremembe so predvidevale znatno povečanje proračuna sheme (t.j. povečanje skupnega zneska poroštev, ki se lahko kadar koli dodelijo). Ker se obravnavana zadeva nanaša na dodelitev poroštva za posojilo, je treba oceniti, ali je treba spremembe, ki se nanašajo na proračun sheme, uvedene pred obravnavanimi ukrepi, šteti za bistvene in ločljive od obstoječe sheme.
(103)
Kakor je opisano, v skladu s členom 4 Uredbe (ES) št. 794/2004 povečanje proračuna za več 20 % pomeni spremembo obstoječe pomoči. Dve od zgoraj navedenih sprememb (34) sta začetni proračun sheme povečali za 50 % oziroma za 150 %. Ta povečanja proračuna pomenijo vsebinske spremembe sheme, ki Komisiji niso bile nikoli priglašene.
(104)
Učinka teh vsebinskih sprememb ni mogoče šteti kot ločljivega od domnevne sheme, kar pomeni, da shema v celoti postane nova pomoč. Prvotna shema pomoči je bila res omejena le glede skupnega zneska poroštev, ki so bila lahko kadar koli neodplačana. Ta pojavna oblika znatnega povečanja proračuna (tudi brez druge spremembe sheme) se dotika samega bistva obstoječih pravil.
(105)
Poleg tega Komisija ugotavlja, da iz listin o poroštvu, ki jih je predložila Finska, ne izhaja, da je bila pravna podlaga teh poroštev domnevna poroštvena shema.
(106)
Zato je treba vsa poroštva, ki jih ta sklep zajema, šteti kot novo pomoč. Ker se je pomoč začela izvajati brez predhodnega soglasja Komisije, kot zahteva člen 108 PDEU, je nezakonita.
6.2 DOMNEVNA SHEMA VPISA DELNIC (93-079)
(107)
Nacionalna pravila o tej domnevni shemi so bila Nadzornemu organu Efte prijavljena kot ureditve pomoči za vpise delnic. Iz takrat predloženih dokumentov je razvidno, da je bil „letni proračun za Ålandske otoke“ podan kot nacionalna pravna podlaga. V rubriki „najvišja možna intenzivnost pomoči, ki […] se lahko pridobi za en projekt“ je Finska navedla „30 %“. V rubriki „Proračun/izdatki“ je Finska navedla proračune za leta od 1992 do 1994, rubriko „Ocena celotnega proračuna za celo programsko obdobje sheme“ pa je pustila prazno.
(108)
Med postopkom preiskave je Finska pojasnila, da je formalna pravna podlaga domnevne sheme Zakon o samostojnosti Ålandskih otokov (1144/1991), ki je bil sprejet leta 1991. V skladu s členom 18(22) imajo lokalni organi Ålandskih otokov „splošna pooblastila“ za sprejemanje različnih vrst ukrepov, ki se osredotočajo na spodbujanje gospodarstva Ålandskih otokov. Ta pooblastila se izvajajo (npr. s posojili, dokapitalizacijami, poroštvi) prek določb v splošnem letnem proračunu lokalne vlade.
(109)
Komisija ugotavlja naslednje:
(110)
Ne glede na to, da Finska lahko pooblastila lokalnih organov, da zagotavljajo take dokapitalizacije (po splošnih pooblastilih, ki jim jih daje Zakon o samostojnosti) opredeli kot „shemo“, mora Komisija preveriti, ali določbe nacionalnega prava, ki določajo ta pooblastila, ustrezajo opredelitvi „sheme“ iz člena 1(d) Uredbe (ES) št. 659/1999. V tej zvezi se zdi, da pravno podlago (člen 18(22) Zakona 1144/1991) sestavljajo pravila, ki se nanašajo na porazdelitev pooblastil med različnimi organi v finskem pravnem redu in da ne izpolnjujejo zahtev, da bi bili shema pomoči (ki je med drugim opredeljena kot „… akt, na podlagi katerega je mogoče brez nadaljnjih izvedbenih ukrepov dodeliti individualno pomoč …“). Za vsako dodelitev kapitala posameznemu upravičencu je torej najprej potrebna dodelitev proračunskih sredstev v letnem proračunu lokalne vlade (o katerem po lastni presoji glasuje regionalna skupščina Ålandskih otokov) in nato izvajanje sklepov lokalne vlade. Zdi se, da je treba na dokapitalizacije, dodeljene na podlagi teh pooblastil, razumeti kot zaporedje posameznih sklepov in ne kot shemo pomoči.
(111)
Vsekakor Komisija ugotavlja, da domnevna shema zadeva samo leta od 1992 do 1994, ker v rubriki „Proračun/izdatki“ ni bilo navedenih nobenih drugih informacij, čeprav je bil pravna podlaga „letni proračun za Ålandske otoke“.
(112)
Komisija ugotavlja tudi, da je Finska navedla, da je najvišja možna intenzivnost pomoči, ki „se lahko pridobi za en projekt“, 30 %. V vsakem primeru je to mogoče razumeti le tako, da so bile dokapitalizacije v okviru te domnevne sheme namenjene uporabi skupaj z znatnimi zasebnimi prispevki (najmanj 70 %) za „projekte“, namenjene spodbujanju ciljev domnevne sheme, ki je naveden kot „Turizem, industrija, R&R“. Povečanja kapitala, ki jih ta sklep obravnava, ne izpolnjujejo tega formalnega pogoja in zato ne morejo biti zajeta v nacionalnih predpisih, ki so bili predloženi Nadzornemu organu Efte, ne glede na to, ali so ukrepi predstavljali ustrezno shemo pomoči, in če so, ali se je uporabljala po letu 1994.
(113)
Zato državna pomoč, dana podjetju ÅI v obliki povečanj kapitala, pomeni novo pomoč. Ker se je pomoč začela izvajati brez predhodnega soglasja Komisije, kot zahteva člen 108 PDEU, je nezakonita.
6.3 DODATNE PRIPOMBE O NEDAVNIH ODLOČBAH FINSKEGA VRHOVNEGA UPRAVNEGA SODIŠČA
(114)
Opozoriti je treba tudi, da je nacionalno finsko sodišče nedavno razveljavilo dva ukrepa, ki ju je lokalna vlada odobrila za podjetje ÅI. Ukrepa sta (i) povečanje kapitala C-XI, ki je bilo podjetju ÅI plačano v letu 2007 (glej pripombo v uvodni izjavi 16 zgoraj), in (ii) poroštvo za posojilo v letu 2006, ki ni bilo nikoli izvedeno. Vrhovno upravno sodišče je z odločbo z dne 6. aprila 2011 odločalo, ali so bili sklepi lokalne vlade sprejeti v skladu z nacionalnimi upravnimi predpisi. Pri tem je sodišče tudi ocenilo, ali je bilo dovolj indicev, da so ukrepi državna pomoč, kar bi pomenilo, da bi jih lokalni organi morali pred začetkom izvajanja priglasiti Komisiji. Sodišče je ugotovilo, da so na prvi pogled vsa merila državne pomoči izpolnjena. Sodišče je tudi analiziralo trditev Finske, da so se za ukrepe, tudi če bi pomenili državno pomoč, uporabljali nacionalni predpisi, ki so se uporabljali že pred pristopom, in se zato štejejo za „obstoječo pomoč“. Sodišče je pri tem podrobno ocenilo nacionalna pravila in ugotovilo, da ne glede na to, ali so bile posledica teh pravil pristne sheme državnih pomoči ali ne, sklepi lokalnih organov niso izpolnjevali formalne zahteve v skladu z nacionalnimi pravili, pretežno zaradi razlogov, ki jih je prej predstavila Komisija. Zato so ugotovitve nacionalnega vrhovnega upravnega sodišča skladne s sklepnimi ugotovitvami Komisije, da dokapitalizacija C-XI, ki se preiskuje, vključuje novo državno pomoč. Vrhovno sodišče je enako ugotovilo tudi glede poroštva za posojilo v letu 2006. Ker to poroštvo ni bilo nikoli izvedeno, v tem sklepu ni ocenjeno.
7. ZDRUŽLJIVOST
(115)
Finska je na splošno trdila, da so ukrepi, tudi, če bi se ugotovilo, da predstavljajo novo državno pomoč, združljivi z notranjim trgom, ker je bil namen dejavnosti podjetja ÅI, ki so bile financirane s pomočjo, pospeševanje razvoja regije in ustvarjanje novih delovnih mest.
(116)
Čeprav je državna pomoč načeloma prepovedana, se kljub temu šteje za združljivo z notranjim trgom v okoliščinah iz člena 107(2) PDEU in se lahko šteje za združljivo, če se uporablja za uresničevanje ciljev iz člena 107(3). Edini način dokazovanja združljivosti v tem primeru je člen 107(3)(a) PDEU, ki dovoljuje pomoč za pospeševanje gospodarskega razvoja območij, kjer je življenjska raven izjemno nizka ali kjer je podzaposlenost velika, ali člen 107(3)(c), ki določa, da se državna pomoč lahko dovoli za pospeševanje razvoja določenih gospodarskih območij.
(117)
V skladu s pravili o regionalni pomoči, ki so takrat veljali na Finskem (karte regionalnih pomoči za obdobje 2000-2006 in za obdobje 2007-2013), mesto Mariehamn, kjer je projekt iTiden, v nobenem primeru ni bilo upravičeno do take pomoči. To pomeni, da tudi, če bi lahko rekli, da je bila pomoč dodeljena navedenemu projektu, je ne bi mogli šteti za združljivo. Poleg tega Komisija ugotavlja, da Finska ni prikazala, da je bil izpolnjen kateri od pogojev za zagotavljanje združljivosti s pravili o regionalni pomoči (npr. oblika pomoči, upravičeni stroški in največja intenzivnost pomoči).
(118)
Pomoči tudi ni mogoče šteti za združljivo z notranjim trgom na podlagi drugih smernic in sporočil, ki jih je sprejela Komisija glede uporabe člena 107(3)(c) PDEU ali neposredno na podlagi navedenega člena. Finski organi niso navedli nobene posebne trditve ali dokaza, ki bi Komisiji omogočili odobritev teh ukrepov kot združljivih na podlagi katere koli določbe PDEU.
8. VRAČILO POMOČI
8.1 TRDITVE FINSKE
(119)
Člen 14(1) Uredbe (ES) št. 659/1999 določa, da „če se v primerih nezakonite pomoči sprejmejo negativne odločbe, Komisija odloči, da mora zadevna država članica sprejeti vse potrebne ukrepe, da upravičenec vrne pomoč […]. Komisija ne zahteva vračila pomoči, če bi bilo to v nasprotju s splošnim načelom prava Skupnosti.“ Zato je naravna posledica, da je treba ukrepe, ki predstavljajo nezakonito pomoč podjetju ÅI, vrniti.
(120)
Finska pa trdi, da bi morala Komisija v tej zadevi opustiti odreditev vračila, ker je Finska upravičeno pričakovala, da je pomoč zakonita v skladu z domnevnimi predpristopnimi shemami, in da bi bilo vračilo v nasprotju z načelom prava Skupnosti. Komisija ugotavlja, da je Finska formalno navedla upravičena pričakovanja samo glede lokalne vlade. Upravičena pričakovanja upravičenca niso bila izrecno navedena.
(121)
Vsekakor Komisija te trditve ne more sprejeti.
(122)
Kakor je glede povečanj kapitala ugotovila Komisija, ne glede na to kaj je podjetje ÅI ali kdo drug morebiti upravičeno domneval o pravnem položaju domnevne sheme vpisa delnic v zvezi s pravili o državni pomoči, niso bili izpolnjeni niti formalni pogoji domnevne sheme, kot je bila priglašena Nadzornemu organu Efte. Zato ni mogoče trditi, da je podjetje ÅI upravičeno pričakovalo zakonitost povečanj kapitala, ker ta povečanja niso mogla biti zajeta v nacionalnih pravilih, v zvezi s katerimi Finska trdi, da je imela upravičena pričakovanja.
(123)
Glede poroštev za posojila je Komisija ugotovila, da je bila poroštvena shema vsebinsko spremenjena že pred dodelitvijo poroštev, ki jih obravnava ta sklep. Te spremembe, ki so jih izvedli organi Ålandskih otokov, niso bile priglašene Komisiji. Posledica tega je, da je vsa poroštva, dodeljena na podlagi nacionalnih pravil, ki so sestavljala prvotno shemo, treba šteti za novo pomoč. V skladu z ustaljeno sodno prakso noben upravičenec pomoči ne more upravičeno pričakovati, da je pomoč, ki bi jo bilo treba priglasiti Komisiji v skladu s členom 108 PDEU, vendar ni bila priglašena, zakonita (35).
(124)
Če povzamemo, poroštva in povečanja kapitala predstavljajo novo državno pomoč, ki bi jo bilo treba priglasiti Komisiji pred izvajanjem.
(125)
Ustaljena sodna praksa (36) je, da se država članica, katere organi so pomoč dodelili v nasprotju s postopkovnimi pravili iz člena 108 PDEU, ne more sklicevati na upravičeno pričakovanje prejemnikov pomoči, da bi se izognila obveznosti sprejeti vse potrebne ukrepe za izvršitev sklepa, s katerim ji Komisija nalaga vračilo te pomoči. Če bi se nacionalni organi lahko oprli na lastno nezakonito ravnanje, bi popolnoma razveljavili člena 107 in 108 PDEU in sklepom Komisije, sprejetim na podlagi navedenih določb, odvzeli učinek.
(126)
Isto načelo se mora nujno uporabljati kadar nacionalni organi trdijo, da so sami imeli upravičena pričakovanja o zakonitosti ukrepov, vendar jih niso priglasili Komisiji, čeprav so ukrepi predstavljali novo pomoč (37).
(127)
Kolikor so upravičena pričakovanja podjetja ÅI ustrezna, Komisija podobno ugotavlja, da v skladu z ustaljeno sodno prakso, da se glede na obvezen nadzor državne pomoči, ki ga mora Komisija izvajati v skladu s členom 108 PDEU, podjetja, ki jim je bila pomoč odobrena, načeloma ne morejo sklicevati na upravičeno pričakovanje, da je pomoč zakonita, razen če je bila odobrena v skladu s postopkom za dodelitev državne pomoči, določenim v navedenem členu. Preudaren gospodarski subjekt mora namreč biti ponavadi sposoben ugotoviti, ali se je ravnalo v skladu s tem postopkom (38).
(128)
Komisija poudarja, da nobeno podjetje ni imelo boljšega položaja kot podjetje ÅI pri vpogledu v dejanja lokalne vlade glede domnevnih shem pomoči, ker je lokalna vlada glavni delničar in jo v upravnem odboru podjetja ÅI zastopajo posamezniki, ki so tudi člani izvršilnega organa lokalne vlade. To trditev podpira dejstvo, da, kot je prikazano zgoraj v zvezi s povečanji kapitala, predstavniki podjetja ÅI in lokalna vlada redno izmenjujejo informacije. Čeprav finski organi niso izrecno navajali upravičenega pričakovanja v imenu upravičenca do pomoči, Komisija meni, da podjetje ÅI v obravnavani zadevi ne more uveljavljati nobenega upravičenega pričakovanja.
(129)
Komisija tudi Finski ali upravičencu do pomoči ni nikoli dala jasnega zagotovila, da ukrepi, ki jih ta sklep obravnava, niso državna pomoč ali da so združljiva pomoč, ki bi lahko ustvarilo pričakovanje v tem smislu (39).
(130)
Finska je tudi trdila, da v primeru vračila pomoči, dodeljene prek povečanj kapitala, ni nujno, da je element pomoči celotni znesek zagotovljenega kapitala, ampak (po analogiji z izračunom elementa pomoči v poroštvih) strošek podjetja ÅI pri iskanju nadomestne naložbe na trgih. V tej zvezi je Finska predlagala, da bi se strošek takega nadomestnega financiranja lahko določil s sklicevanjem na 7 % pričakovano donosnost naložb za pisarniške prostore, kot je določena v poročilu KPMG.
(131)
Komisija tega stališča ne more sprejeti.
(132)
Na splošno je gotovo res, da je državna pomoč v danem primeru sestavljena iz razlike med prednostjo (v obliki financiranja), ki jo je podjetje dejansko prejelo iz državnih sredstev, ter tem, kar bi podjetje lahko dobilo na kapitalskih trgih. Zato „s povračilom pomoči se upravičenec odpove prednosti, ki jo je užival pred konkurenti na trgu, ter so obnovljene razmere, ki so obstajale pred dodelitvijo pomoči“ (40).
(133)
Vsak, ki vlaga, bodisi z dajanjem posojil bodisi s prevzemom lastniškega deleža v podjetju, želi donosnost svoje naložbe, ki je sorazmerna tveganju.
(134)
Kadar je pomoč dana v obliki posojila po stroških, ki so nižji od stroškov na trgu (tako je v primeru posojila s poroštvom, ko so skupni stroški financiranja nižji od obrestne mere posojila pod tržnimi pogoji), podjetju, ki ni izločeno s trga posojil in ki bi torej namesto pomoči lahko najelo posojilo po tržni stopnji, je jasno, da je popravljalni namen vračila mogoče doseči tako, da podjetje plača razliko (z obrestmi) in je tako spet izenačeno s svojimi konkurenti.
(135)
Položaj pa je drugačen pri kapitalskih naložbah. Tukaj donosnost ni odvisna od pripravljenosti podjetja, da plača (kot velja pri posojilu), ampak je v celoti dejavnik donosnosti poslovnega modela podjetja. Če zasebni vlagatelj meni, da podjetje ne bo ustrezno nadomestilo tveganja, ki ga prinaša, se ne bo odločil za naložbo, ampak bo denar dal drugam. Z drugimi besedami, Komisija ne more sprejeti, da bi podjetje lahko na kapitalskem trgu dobilo enak denar za povečanje svojega kapitala tako, da bi ponudilo višje obrestovanje, ker pričakovana uspešnost ni dovoljevala, da bi vlagateljem kapitala ponudilo to višje obrestovanje. Nasprotno dejstvo, t.j. položaj brez pomoči, ki ga vračilo namerava ponovno vzpostaviti ali povzročiti, je torej, da ne bi bilo vloženega nič kapitala. Vrniti je torej treba celotni znesek povečanj kapitala.
(136)
Zato Komisija ne more sprejeti stališča Finske glede elementa pomoči v povečanjih kapitala.
8.2 POMOČ, KI JO JE TREBA VRNITI
(137)
Zato je pomoč, za katero je Komisija ugotovila, da je nezakonita in nezdružljiva in ki jo Finska mora izterjati od podjetja ÅI, naslednja:
(138)
Povečanja kapitala:
(a)
Povečanje kapitala C-IV: 353 199,00 EUR. Ta pomoč je bila podjetju ÅI dana na voljo 20. julija 2001.
(b)
Povečanje kapitala C-V: 599 933,78 EUR. Ta pomoč je bila podjetju ÅI dana na voljo 15. avgusta 2002.
(c)
Povečanje kapitala C-VI: 799 911,64 EUR. Ta pomoč je bila podjetju ÅI dana na voljo 13. marca 2003.
(d)
Povečanje kapitala C-VII: 515 165,97 EUR. Ta pomoč je bila podjetju ÅI dana na voljo 6. maja 2004.
(e)
Povečanje kapitala C-VIII: 669 896,95 EUR. Ta pomoč je bila podjetju ÅI dana na voljo 30. septembra 2004.
(f)
Povečanje kapitala C-IX: 199 977,91 EUR. Ta pomoč je bila podjetju ÅI dana na voljo 16. junija 2005.
(g)
Povečanje kapitala C-X: 234 961,43 EUR. Ta pomoč je bila podjetju ÅI dana na voljo 16. junija 2005.
(h)
Povečanje kapitala C-XI: 1 379 998,95 EUR. Ta pomoč je bila podjetju ÅI dana na voljo 15. februarja 2007.
(139)
Poroštva za posojila: Element pomoči se za vsa poroštva po eni strani izračuna kot razlika med referenčno obrestno mero, uporabljeno kot merilo za stroške posojila, ki bi jih podjetje s finančno močjo, primerljivo z močjo podjetja ÅI, imelo brez poroštva, ter po drugi strani obrestno mero, pridobljeno z državnim poroštvom, po tem, ko se upoštevajo morebiti plačane premije, v skladu z oddelkom 4.2 obvestila o poroštvih (kot je podrobneje pojasnjeno v uvodnih izjavah 66 do 80).
(a)
Pri poroštvu G-I je element pomoči sestavljen iz razlike med referenčno obrestno mero za posojilo podjetju, ki ima oceno kreditne sposobnosti „šibko (B)“, in z običajnim zavarovanjem ter skupnimi stroški financiranja posojila s poroštvom (ki pomeni premije, plačane za poroštvo, ki se jim prištejejo obresti na posojilo). Ta pomoč je bila podjetju ÅI dana na voljo 9. oktobra 2003 (kot je pojasnjeno v uvodnih izjavah 81 in 82). Od tega zneska se odšteje enkratna poroštvena premija v višini 19 500 EUR (41).
(b)
Pri poroštvu G-II je element pomoči sestavljen iz razlike med referenčno obrestno mero za posojilo podjetju, ki ima oceno kreditne sposobnosti „šibko (B)“ in z običajnim zavarovanjem ter skupnimi stroški financiranja posojila s poroštvom (ki pomeni premije, plačane za poroštvo, ki se jim prištejejo obresti na posojilo). Ta pomoč je bila podjetju ÅI dana na voljo 2. novembra 2004. Od tega zneska se odšteje enkratna poroštvena premija v višini 2 900 EUR (42).
(c)
Pri poroštvu G-III je element pomoči sestavljen iz razlike med referenčno obrestno mero za posojilo podjetju, ki ima oceno kreditne sposobnosti „zadovoljivo (BB)“ in z običajnim zavarovanjem ter skupnimi stroški financiranja posojila s poroštvom (ki pomeni premije, plačane za poroštvo, ki se jim prištejejo obresti na posojilo). Ta pomoč je bila podjetju ÅI dana na voljo 13. decembra 2005. Od tega zneska se odšteje enkratna poroštvena premija v višini 6 500 EUR (43).
(140)
Natančen skupni znesek pomoči, ki ga je treba vrniti, bodo določili finski organi v sodelovanju s Komisijo v okviru postopka vračanja v skladu z metodologijo, opisano v uvodnih izjavah 138-139 zgoraj. Znesku pomoči, ki ga je treba določiti, se prištejejo obresti od dne, ko je bila pomoč dana na voljo upravičencu, do dne vračila. Komisija vabi finske organe, da v skladu s svojo dolžnostjo lojalnega sodelovanja z njo sodelujejo pri določitvi natančnega zneska pomoči za vračilo -
SPREJELA NASLEDNJI SKLEP:
Člen 1
Povečanje kapitala v znesku 84 094,39 EUR, ki ga je Finska dne 18. junija 1997 dodelila podjetju Ålands Industrihus AB, ne pomeni državne pomoči v smislu člena 107(1) Pogodbe o delovanju Evropske unije.
Člen 2
Ukrepi državne pomoči, navedeni v točki 8.2 tega sklepa, ki jih je Finska nezakonito dodelila podjetju Ålands Industrihus AB v nasprotju s členom 108(3) Pogodbe o delovanju Evropske unije, so nezdružljivi z notranjim trgom.
Člen 3
1. Finska od upravičenca izterja državno pomoč iz člena 2.
2. Zneskom, ki jih je treba vrniti, se prištejejo obresti za obdobje od datuma, ko jih je upravičenec dobil na voljo, do dejanskega vračila.
3. Obresti se izračunajo z obrestnoobrestnim računom v skladu s poglavjem V Uredbe (ES) št. 794/2004.
4. Finska z dnem sprejetja tega sklepa prekliče vsa še neporavnana plačila pomoči iz člena 2.
Člen 4
1. Izterjava pomoči iz člena 2 se izvede takoj in učinkovito.
2. Finska zagotovi, da se ta sklep izvede v štirih mesecih po uradnem obvestilu o tem sklepu.
Člen 5
1. Finska v dveh mesecih po uradnem obvestilu o tem sklepu Komisiji predloži naslednje podatke:
(a)
skupni znesek (glavnica in obresti na terjatev), ki ga je treba izterjati od upravičenca;
(b)
natančen opis ukrepov, ki so že sprejeti in načrtovani za uskladitev s tem sklepom;
(c)
dokumente, ki dokazujejo, da se je od upravičenca zahtevalo vračilo pomoči.
2. Finska Komisijo obvešča o napredku nacionalnih ukrepov, sprejetih za izvajanje tega sklepa, do dokončne izterjave pomoči iz člena 2. Na zahtevo Komisije takoj predloži informacije o že sprejetih in načrtovanih ukrepih za uskladitev s tem sklepom. Prav tako predloži podrobne podatke o zneskih pomoči in obrestnih merah za vračilo pomoči, ki jih je upravičenec že vrnil.
Člen 6
Ta sklep je naslovljen na Republiko Finsko.
V Bruslju, 13. julija 2011