ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 20. prosince 2011
o státní podpoře C 85/01 v podobě opatření ad hoc, která provedlo Portugalsko ve prospěch společnosti RTP
(oznámeno pod číslem K(2011) 9429)
(Pouze anglické znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2012/365/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec (1) této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s výše uvedenými ustanoveními (2), a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Prostřednictvím tří stížností z let 1993, 1996 a 1997 podaných soukromou televizní společností Sociedade Independente de Comunicação, S. A. (dále jen „SIC“) byla Komise informována o řadě opatření ad hoc a ročních vyrovnávacích opatření, která Portugalsko provádělo ve prospěch portugalské veřejnoprávní televizní společnosti, Radiotelevisão Portuguesa, S. A. (dále jen „RTP“).
(2)
Dopisem ze dne 15. listopadu 2001 informovala Komise portugalské orgány, že se s ohledem na řadu opatření ad hoc ve prospěch společnosti RTP rozhodla zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES.
(3)
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropských společenství (3). V článku 1 rozhodnutí Komise 2005/406/ES ze dne 15. října 2003 o opatřeních ad hoc, která provedlo Portugalsko ve prospěch společnosti RTP, bylo následně konstatováno, že některá tato opatření, konkrétně státní podpora ve výši 68,006 miliardy PTE, kterou Portugalsko poskytlo společnosti RTP formou dohody uzavřené se Správou sociálního zabezpečení v roce 1993, navyšování kapitálu v období 1994-1997 a půjčka z roku 1998, jsou slučitelná se společným trhem ve smyslu čl. 86 odst. 2 Smlouvy o ES (4). V článku 2 uvedeného rozhodnutí se mimoto uvádělo, že některá opatření nezahrnují státní podporu, konkrétně osvobození od registračních poplatků, platba za převod sítě pro šíření televizního signálu, úlevy z plateb ročního poplatku za používání sítě, protokol o podpoře kinematografie, emise dluhopisů a plán na restrukturalizaci na období 1996-2000.
(4)
Dne 26. června 2008 Soud prvního stupně ve věci T-442/03 (5) část rozhodnutí 2005/406/ES zrušil, a to ze dvou důvodů. Soud zrušil článek 2 uvedeného rozhodnutí, jelikož zjistil, že „osvobození od registračních poplatků“ nepředstavuje státní podporu. Soud konstatoval, že úkolem Komise bylo zjistit ve vztahu k jednorázové výhodě spočívající v osvobození od platby registračních poplatků a odměn týkajících se přeměny na akciovou společnost (dále jen „dočasné osvobození“), zda spadá do logiky portugalského právního systému, že se přeměna veřejných podniků na akciové společnosti provádí zákonem, nebo zda použití zákona představovalo odchylku, jejímž cílem ve skutečnosti bylo poskytnout veřejným podnikům výhodu ve vztahu k jiným podnikům.
(5)
Pokud jde o trvalou výhodu vyplývající z neomezeného osvobození od registračních poplatků a odměn za všechny akty zápisu, registrace nebo záznamu, které bylo přiznáno společnosti RTP (dále jen „trvalé osvobození“), Soud konstatoval, že ačkoliv osvobození nebylo ve skutečnosti pravděpodobně trvalé (viz body 73 a 79 rozsudku), nemění to nic na zjištění, že Komise neprokázala obecnou povahu tohoto osvobození. Soud dále uvedl, že i když Portugalsko mohlo společnost RTP přeměnit na akciovou společnost, jelikož to považovalo za nezbytné pro plnění úkolu veřejné služby, nebylo to doloženo dostatečnými důkazy.
(6)
Soud zamítl žaloby týkající se zjištění v rozhodnutí 2005/406/ES, že se emise dluhopisů z roku 1994 a úlevy z plateb licenčního poplatku nepovažují za státní podporu.
(7)
Co se týká slučitelnosti opatření státní podpory (článek 1 rozhodnutí 2005/406/ES), Soud shledal, že se Komise nemohla opírat o zprávy o veřejné službě a údaje obsažené v těchto zprávách, aniž by měla pro tyto zprávy k dispozici zprávu o externím auditu, jak vyžadují vnitrostátní právní předpisy. Komise proto nemohla dospět k závěru, že opatření státní podpory jsou slučitelná se společným trhem ve smyslu čl. 86 odst. 2 Smlouvy (nyní čl. 106 odst. 2 SFEU a „vnitřní trh“) (6). Soud článek 1 rozhodnutí 2005/406/ES zrušil.
(8)
Po vynesení rozsudku Soudu ve věci T-442/03 upozornila Komise zúčastněné strany na obnovení vyšetřovacího řízení v dané věci a vyzvala třetí strany k podání připomínek (7).
(9)
Dne 10. března 2009 obdržela Komise připomínky stěžovatele, které byly dne 8. dubna 2009 předány Portugalsku. Další připomínky stěžovatele byly obdrženy dne 17. června 2009 a Portugalsku byly předány dne 28. července 2009. Portugalsko na oba soubory připomínek odpovědělo dopisy ze dne 7. a 8. září 2009. Portugalsko zaslalo Komisi další informace dne 23. února 2010, 4. března 2010 a 15. dubna 2010. Dne 10. května 2010 zaslala Komise Portugalsku žádost o informace, v níž zejména požadovala, aby byly provedeny nezávislé externí audity zpráv o veřejné službě pro období 1992-1997.
(10)
Portugalsko na žádost Komise o informace odpovědělo dopisem ze dne 8. června 2010 a požadované zprávy o externích auditech zpráv o veřejné službě poskytlo dopisem ze dne 12. srpna 2010. Další informace Portugalsko poskytlo v dopise ze dne 29. září 2010. Dne 29. března 2011 se uskutečnila schůzka s Portugalskem a další informace poskytlo Portugalsko Komisi dne 17. června 2011, 25. srpna 2011 a 26. října 2011.
Dopisem zaevidovaným dne 15. prosince 2011 Portugalsko výjimečně souhlasilo s přijetím tohoto rozhodnutí v angličtině jako v závazném znění.
(11)
Toto rozhodnutí se zabývá pouze opatřeními ad hoc, jichž se týkalo rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení. Některá opatření, o nichž bylo v rozhodnutí 2005/406/ES prohlášeno, že nepředstavují státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES, nebyla Soudem v rozsudku ve věci T-442/03 zrušena, a článek 2 rozhodnutí 2005/406/ES proto nabyl právní moci. Tato opatření se týkají platby za převod sítě pro šíření televizního signálu, úlevy z plateb ročního poplatku za používání sítě, protokolu o podpoře kinematografie, emise dluhopisů a plánu na restrukturalizaci na období 1996-2000. Jak však Soud požadoval v rozsudku ve věci T-442/03, Komise znovu posoudí dočasné a trvalé osvobození od notářských poplatků a registračních poplatků a nákladů na zveřejnění.
Toto rozhodnutí se zaměřuje na finanční vztahy mezi společností RTP a Portugalskem v období 1992-1998, pokud jde o dohodu se Správou sociálního zabezpečení z roku 1993, navyšování kapitálu v období 1994-1997 a půjčku z roku 1998. Toto rozhodnutí se nezabývá otázkami právní klasifikace a slučitelnosti ročních vyrovnávacích plateb poskytovaných společnosti RTP se Smlouvou, jimiž se zaobíralo rozhodnutí Komise ze dne 22. března 2006 ve věci č. E 14/05 (8). Dne 4. července 2006 mimoto Komise přijala rozhodnutí ve věci NN 31/06 týkající se dohody o financování restrukturalizace společnosti RTP (9).
(12)
K získání úplné „představy“ o finančních vztazích mezi Portugalskem a společností RTP v období, jehož se týká šetření Komise v daném případě, musí Komise uvážit nejen opatření ad hoc, nýbrž rovněž finanční podporu, která byla společnosti RTP poskytnuta formou ročních vyrovnávacích plateb. Rozhodnutí se proto zabývá i ročními vyrovnávacími platbami, a to v míře, která je nezbytná pro objasnění odůvodnění Komise ohledně opatření ad hoc.
II. PODROBNÝ POPIS DOTYČNÝCH ZÁLEŽITOSTÍ
A. OPATŘENÍ VE PROSPĚCH SPOLEČNOSTI RTP
A.1 POPIS PŘÍJEMCE PODPORY, SPOLEČNOSTI RTP
(13)
Společnost RTP (v té době Rádio e Televisão Portuguesa, S.A.R.L) vznikla jako veřejný podnik na základě listiny ze dne 15. prosince 1955 po rozhodnutí Portugalska založit veřejnoprávní televizní společnost, které bude udělena koncese na provozování veřejnoprávního televizního vysílání (10). Smlouva o udělení koncese na poskytování veřejné služby byla podepsána dne 16. ledna 1956.
(14)
Nařízením vlády č. 674-D/75 ze dne 2. prosince 1975 byla společnost RTP zestátněna. Uvedeným nařízením vlády byla společnost RTP přeměněna na veřejný podnik s názvem „Radiotelevisão Portuguesa, E.P.“, na nějž byla na základě nařízení vlády převedena veškerá zákonná práva a povinnosti jeho předchůdce.
(15)
Až do 80. let minulého století měla společnost RTP na vnitrostátním televizním trhu monopolní postavení. Provozovala dva televizní kanály, RTP 1 a RTP 2. V 90. letech začala čelit konkurenci ze strany soukromých televizních společností poté, co Portugalsko v únoru 1992 udělilo společnostem SIC a TVI licenci na provozování třetího resp. čtvrtého kanálu (11).
(16)
Zákonem č. 21/92 ze dne 14. srpna 1992 byla společnost RTP, E:P. přeměněna na akciovou společnost s názvem „Radiotelevisão Portuguesa, S. A.“ a byly schváleny její nové stanovy.
(17)
Společnost RTP vyvíjí činnosti v rámci veřejnoprávního vysílání i obchodní činnosti. Společnost může ze zákona vykonávat jakoukoli činnost, ať už obchodní nebo provozní, která souvisí s činností televizní společnosti (12).
(18)
Obchodní činnosti vyvíjí společnost RTP prostřednictvím finanční účasti v jiných společnostech, které jsou právně odděleny od společnosti RTP a které mají vlastní strukturu a vlastní účetní systém.
A.2 OPATŘENÍ (13)
(19)
Roční vyrovnávací platby pro společnost RTP představují hlavní mechanismus pro poskytování náhrady společnosti RTP za její závazky veřejné služby. V období 1992-1998 obdržela společnost RTP roční vyrovnávací platby v celkové výši 66,495 miliardy PTE (přibližně 332 milionů EUR) (14) k pokrytí nákladů vyplývajících z plnění závazků veřejné služby. Právním základem pro roční vyrovnávací platby je článek 5 zákona č. 21/92 (15).
(20)
Tabulka 1 znázorňuje rozdělení ročních vyrovnávacích plateb poskytnutých společnosti RTP v období 1992-1998, jehož se týká toto rozhodnutí.
Tabulka 1
Výše ročních vyrovnávacích plateb v období 1992-1998
(v milionech PTE a EUR)
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
6 200
7 100
7 145
7 200
14 500
10 350
14 000
26,9 EUR (16)
35,4 EUR
35,6 EUR
35,9 EUR
72,3 EUR
51,6 EUR
69,8 EUR
Zdroj: usnesení rady ministrů
(21)
V době přeměny společnosti RTP na akciovou společnost lze portugalský zákon o registraci společností popsat následovně. V čl. 7 odst. 1 portugalského zákona o obchodních společnostech (Código das Sociedades Comerciais), ve znění platném v době přeměny společnosti RTP, je stanoveno, že stanovy (contrato de sociedade) obchodní společnosti musí být formálně schváleny ve formě notářské listiny.
V čl. 18 odst. 5 zákona o obchodních společnostech je stanoveno, že akt, kterým se zřizuje akciová společnost, musí být po zřízení společnosti v příslušné právní formě zapsán do obchodního rejstříku. Registrace byla povinná podle čl. 15 odst. 1 a čl. 3 písm. a) zákona o obchodním rejstříku (Código do Registo Comercial) a článku 166 zákona o obchodních společnostech.
Podle čl. 70 odst. 1 písm. a) zákona o obchodním rejstříku ve znění platném v té době musel být akt, kterým se zřizuje akciová společnost, zveřejněn v úředním věstníku (Diário da República) (viz čl. 70 odst. 2 (17)). Zveřejnění muselo být provedeno na základě úřední povinnosti registračním úřadem na náklady zúčastněné strany (viz čl. 71 odst. 1 zákona o obchodním rejstříku).
(22)
Při své přeměně na akciovou společnost v roce 1992 byla společnost RTP osvobozena od placení notářských a registračních poplatků spojených s registrací přeměny právní formy společnosti RTP z veřejného podniku na akciovou společnost. Hodnota tohoto osvobození činila 33 milionů PTE (přibližně 164 000 EUR). Podle portugalského práva musí všechny právnické společnosti běžně zaplatit poplatky vybírané při založení společnosti a změně jejích stanov či jakýchkoli jiných důležitých změnách společnosti.
(23)
Právním základem pro osvobození od registračních poplatků je čl. 11 odst. 1 zákona č. 21/92, který stanoví:
„tímto se schvalují stanovy společnosti RTP, SA, (…); tyto stanovy nemusí být předmětem notářského zápisu, musí však být zaregistrovány z úřední moci, bez jakýchkoliv poplatků a výloh, na základě úředního věstníku (Diário da República), ve kterém jsou zveřejněny“.
(24)
Ustanovení čl. 11 odst. 1 zákona č. 21/92 vychází z uplatňování zákona č. 84/88 ze dne 20. července 1988 o přeměně veřejných podniků na akciové společnosti. Článek 1 zákona č. 84/88 stanoví, že veřejné podniky, a to i státní, mohou být na základě nařízení vlády přeměněny na akciové společnosti. Ustanovení tohoto článku zní takto:
„Veřejné podniky … mohou být nařízením vlády přeměněny na akciové společnosti vlastněné zcela veřejnými subjekty nebo s většinovou kapitálovou účastí veřejných subjektů v souladu s Ústavou a tímto zákonem.“
(25)
V čl. 3 odst. 2 zákona č. 84/88 o přeměně veřejných podniků na akciové společnosti je rovněž stanoveno, že takovéto nařízení vlády musí schválit stanovy akciové společnosti. Podle čl. 3 odst. 3 zákona č. 84/88 představuje toto nařízení vlády dostatečný dokument pro všechny potřebné registrační úkony (18).
(26)
Podle čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92 byla společnost RTP osvobozena od placení jakýchkoliv dalších registračních poplatků přímo spojených se změnou právní formy společnosti. Ustanovení čl. 11 odst. 2 zní takto:
„Všechny akty zápisu, registrace a záznamu u jakýchkoliv rejstříkových služeb, správních nebo veřejných subjektů, zejména národního rejstříku právnických osob, rejstříku hypoték a evidence vozidel se uskuteční na základě prostého návrhu podepsaného dvěma členy správní rady společnosti a jsou osvobozeny od všech daní a poplatků.“
(27)
Podle Portugalska vychází ustanovení čl. 11 odst. 2 z uplatňování nařízení vlády č. 404/90 (19) a potvrzuje, že se na společnost RTP vztahuje ustanovení o obecné použitelnosti. Na základě článku 1 tohoto zákona může být podnikům, které do 31. prosince 1993 přistoupily k aktům spolupráce nebo spojení, přiznáno osvobození od daně z převodu majetku potřebného v souvislosti s přikročením ke spolupráci či spojení. Článek 1 uvedeného zákona rovněž umožňuje osvobození od poplatků a ostatních právních výloh, které mohou být splatné při provádění těchto aktů.
(28)
Portugalsko uvedlo, že po své přeměně na akciovou společnost společnost RTP v minulosti několikrát zaplatila notářské a registrační poplatky spojené s některými navýšeními kapitálu a jinými operacemi (20).
(29)
V období 1983-1989 se „nahromadil“ dluh společnosti RTP vůči Správě sociálního zabezpečení ve výši 2,189 miliardy PTE v důsledku neplacení příspěvků na sociální zabezpečení. Dluh vznikl kvůli sporu mezi společností RTP a Správou sociálního zabezpečení ohledně výkladu pravidel pro odvody příspěvků na sociální zabezpečení v souvislosti s přesčasovými hodinami a odměnami umělců.
(30)
Výklad Správy sociálního zabezpečení vycházel z čl. 2 písm. e) prováděcího nařízení č. 12/83 ze dne 12. února 1983. Aby se obě zúčastněné strany vyhnuly soudnímu řízení, podepsaly dohodu, podle níž se Správa sociálního zabezpečení vzdala úroků z prodlení a akceptovala splácení dluhu podle splátkového kalendáře. Po urovnání právního sporu nebylo prováděcí nařízení zrušeno.
(31)
Dne 6. května 1993 bylo společným nařízením ministerstva financí a ministerstva sociálních věcí povoleno splácení dluhu podle splátkového kalendáře ve 120 měsíčních splátkách a byly prominuty pokuty a úroky ve výši 1,206 miliardy PTE (6 milionů EUR).
(32)
Podmínky povolující výjimečná opatření k vyrovnání dluhů společnosti RTP vůči Správě sociálního zabezpečení jsou stanoveny v nařízení vlády č. 411/91. V čl. 2 odst. 1 tohoto nařízení je uvedeno, že povolení musí být nezbytné pro zajištění životaschopnosti zadlužené společnosti a o opatření lze požádat mimo jiné z toho důvodu, že (jak je stanoveno v čl. 2 písm. d) nařízení vlády) zadlužená společnost „byla předmětem obsazení, samosprávy nebo zásahu státu“.
(33)
V období 1994-1997 Portugalsko každoročně navyšovalo kapitál společnosti RTP. Následující tabulka ukazuje přehled jednotlivých navýšení kapitálu, jež dosáhla celkové výše 46,800 miliardy PTE (233 milionů EUR).
Tabulka 2
Navyšování vlastního kapitálu společnosti RTP v období 1994-1997
(v milionech PTE)
Rok
1994
1995
1996
1997
Navýšení vlastního kapitálu
10 000
12 800
10 000
14 000
Vlastní kapitál ke dni 31. prosince
22 708
35 508
45 508
59 508
Zdroj: Rozvahy společnosti RTP
(34)
Smlouvy o veřejné službě, které Portugalsko uzavřelo se společností RTP, počítají s účastí státu na investicích společnosti RTP, přednostně ve formě navyšování kapitálu (21).
(35)
V prosinci 1998 byla mezi Fondem regulace veřejného dluhu (Fundo de Regularização da Dívida Pública) a společností RTP uzavřena smlouva o podřízené půjčce, která stanovila podmínky poskytnutí půjčky ve výši 20 miliard PTE (99,8 milionu EUR) určené k navýšení kapitálu společnosti RTP.
(36)
Fond regulace veřejného dluhu spravuje Ústav pro správu státního úvěru (Instituto de Gestão de Crédito Público), který odpovídá za řízení dluhu portugalského státu a za provádění centrálního programu půjček v souladu se zákonem o státním dluhu (22) a pokyny stanovenými portugalskou vládou. Ústav pro správu státního úvěru podléhá portugalskému ministerstvu financí (23).
(37)
Ode dne, kdy byla příslušná částka dána k dispozici společnosti RTP, se z půjčky platily roční úroky, a to na základě 12měsíční sazby Lisbor, vypočítané k prvnímu dni každého období a navýšené o 20 základních bodů (24).
(38)
Podle smlouvy měla být půjčka splacená do 31. prosince 2003, přičemž se tato lhůta mohla na základě vzájemné dohody prodloužit o jeden až dva roky. Společnost RTP neplatila z půjčky úroky, jelikož smlouva stanoví, že splatné úroky spojené s prvními čtyřmi ročními splátkami se mají kapitalizovat (25).
(39)
Smlouva uzavřená mezi Fondem regulace veřejného dluhu a společností RTP v prosinci 1998 byla vypracována v souladu s pokyny obsaženými ve společném usnesení státních tajemníků pro sdělovací prostředky, státní pokladnu a finance ze dne 17. prosince 1998.
B. FINANČNÍ SITUACE SPOLEČNOSTI RTP
(40)
Jak ukazuje následující tabulka, společnost RTP vykázala v období, kterého se týkalo šetření Komise, ztráty. V roce 1996 se finanční situace společnosti RTP zhoršila natolik, že čistý vlastní kapitál dosáhl záporné hodnoty.
Tabulka 3
Hospodářské a finanční údaje společnosti RTP pro období 1993-1998
(v milionech PTE)
1993
1994
1995
1996
1997
1998
Čisté zisky (ztráty)
(7 883)
(19 558)
(26 581)
(18 512)
(32 223)
(25 039)
Čistý vlastní kapitál
1 557
8 071
4 269
(4 274)
(20 586)
(50 827)
Aktiva
39 418
42 262
56 078
67 654
62 340
83 843
Finanční dluhy (26)
22 402
26 855
30 258
44 922
44 885
92 775
Zdroj: finanční výkazy společnosti RTP
C. ZÁVAZKY VEŘEJNÉ SLUŽBY ULOŽENÉ SPOLEČNOSTI RTP BĚHEM OBDOBÍ 1992-1998
(41)
Společnost RTP musí provozovat veřejnoprávní televizní vysílání. Definici, přidělení a financování této služby upravují různé právní předpisy.
(42)
Zákon č. 58/90, který upravuje činnost v oblasti televizního vysílání, stanovil podmínky platné pro soukromé televizní společnosti a rovněž povinnost státu zajistit veřejnoprávní televizní vysílání (27). Pokud jde o stanovy společnosti RTP, zákon č. 21/92 vymezuje hlavní závazky veřejné služby a financování této služby.
(43)
Veřejná služba a její financování jsou podrobněji popsány ve dvou smlouvách o veřejné službě uzavřených mezi společností RTP a portugalským státem (dále jen „předešlá smlouva o veřejné službě“ nebo „nová smlouva o veřejné službě“ či „smlouvy o veřejné službě“, pokud se odkazuje na obě smlouvy) (28).
(44)
Článek 4 zákona č. 21/92 stanoví, že mezi Portugalskem a společností RTP má být uzavřena smlouva o udělení koncese, a určuje hlavní závazky veřejné služby, které mají být v rámci této služby plněny. Ustanovení čl. 4 odst. 2 uvedeného zákona stanoví obecné zásady, které musí společnost RTP dodržovat při výkonu své koncesionářské činnosti (29), zatímco čl. 4 odst. 3 zákona uvádí povinnosti v oblasti veřejnoprávního televizního vysílání (30).
(45)
Smlouvy o veřejné službě potvrzují závazky veřejné služby uložené společnosti RTP. Společnosti RTP jsou za prvé uloženy obecné povinnosti a povinnosti týkající se programového obsahu (31). Společnost RTP musí provozovat veřejnoprávní televizní vysílání, v jehož rámci má využívat dva kanály a pro obyvatelstvo pevninského Portugalska zajišťovat celostátní pokrytí. První kanál má obecnější charakter a měl by nabízet obecnější programovou strukturu. Druhý kanál by se měl více zaměřovat na specifické publikum a nabízet vzdělávací, kulturní a vědecké programy. Jeden z kanálů musí pokrývat autonomní oblasti Azory a Madeira.
(46)
Smlouvy o veřejné službě za druhé ukládají společnosti RTP zvláštní povinnosti, pokud jde o programovou strukturu (32). Existují normy vztahující se na kvalitu (např. pluralismus, nestrannost informací, atd.) a obsah programů (nové hrané filmy, sportovní programy, programy pro děti, portugalská kultura, domácí zprávy a zábavné programy). Společnost RTP musí poskytovat vysílací čas určeným subjektům, podporovat kinematografii a ostatní formy audiovizuální tvorby, podporovat tvorbu vzdělávacích nebo výchovných programů, zajistit výměnu programů s autonomními oblastmi Azory a Madeira a podporovat spolupráci s ostatními veřejnoprávními televizními společnostmi v Evropské unii. Společnost RTP musí plnit rovněž zvláštní povinnosti v oblasti programové struktury v rámci mezinárodní spolupráce. Společnost RTP musí například vyrábět a vysílat programy pro portugalské komunity v zahraničí, pro africké země, v nichž je úředním jazykem portugalština, a pro Macao. Společnost RTP musí zajistit činnost společnosti RTP Madeira a RTP Azory a udržovat produkční centra a odloučená zahraniční pracoviště.
(47)
Smlouvy o veřejné službě za třetí ukládají společnosti RTP zvláštní povinnosti. Společnost RTP musí například udržovat audiovizuální archívy, zavádět do svého vybavení a činností technické inovace, podporovat nadaci Národního divadla S. Carlose (Fundação do Teatro Nacional de S. Carlos) a poskytovat jiné služby, které budou upřesněny ad hoc.
(48)
Na základě článku 5 zákona č. 58/90 byla společnosti RTP na dobu 15 let, kterou je možno prodloužit o dalších 15 let, udělena koncese na veřejnoprávní televizní vysílání, která se vztahuje na příslušné frekvence prvního a druhého kanálu. Článek 4 zákona č. 21/92 stanoví, že společnost RTP je koncesionářem veřejnoprávního televizního vysílání. Doložka 1 písm. a) smluv o veřejné službě potvrzuje, že společnost RTP je provozovatelem veřejnoprávního televizního vysílání (33).
(49)
Smlouvy o veřejné službě (34) ustavují Kontrolní radu (Conselho de Opinião) složenou ze zástupců z různých oblastí veřejného života, která může zasáhnout s cílem posoudit, zda společnost RTP plní své obecné a zvláštní závazky v oblasti veřejnoprávního televizního vysílání.
(50)
Společnost RTP musí ministru financí každoročně předkládat plán činností a rozpočet pro následující rok v souvislosti s plněním poslání veřejné služby (Plano de Actividades e Orçamento do Serviço Público) spolu se stanovisky odboru auditu a Kontrolní rady společnosti RTP. Kromě toho musí předložit zprávu o plnění svých závazků veřejné služby v předchozím roce (Relatório sobre o Cumprimento das Obrigacões do Serviço Público, dále jen „zprávy o veřejné službě“) spolu se stanoviskem odboru auditu společnosti RTP (35).
(51)
Ministr financí a člen vlády odpovědný za sdělovací prostředky musí ověřovat plnění smluv o veřejné službě. Hlavní finanční inspekce (Inspecção-Geral de Finanças) kontroluje finanční plán. Každoročně je nutno provést rovněž audit zpráv o veřejné službě, a to externí specializovanou auditorskou společností (36).
(52)
Nová smlouva o veřejné službě stanoví rovněž sankce, které Portugalsko uplatní v případě neplnění smlouvy a které mohou mít podobu pokuty, zabavení, náhrady nebo zrušení smlouvy.
(53)
V období 1992-1998 nechala společnost RTP provést externí audity všech svých ročních účetních závěrek nezávislým auditorem.
(54)
Společnost RTP předložila rovněž pro všechny roky zprávy o veřejné službě vyjma zprávy o veřejné službě za rok 1992, jelikož povinnost týkající se externích auditů byla stanovena poprvé v předešlé smlouvě o veřejné službě z roku 1993. Portugalsko tvrdí, že pro roky 1995 až 1998 vydal právně nezávislý auditor ohledně zpráv o veřejné službě kladný a nezávislý výrok (37). Portugalsko rovněž uvedlo, že ke všem zprávám o veřejné službě v tomto období bylo připojeno stanovisko odboru auditu společnosti RTP a audit hlavní finanční inspekce (Inspecção-Geral de Finanças), která je nezávislá na společnosti RTP.
Situaci ohledně externích auditů zpráv o veřejné službě lze popsat takto:
(55)
Zprávy o veřejné službě pro roky 1993 a 1994 obsahovaly prohlášení o shodě potvrzující, že společnost RTP plnila své závazky veřejné služby, avšak vydané pouze vedením společnosti RTP.
(56)
Pro roky 1995, 1996, 1997 a 1998 obsahovala zpráva o veřejné službě prohlášení o shodě vydaná externím auditorem nezávislým na společnosti, Maia, Mesquita & Associados - (Revisor Oficial das Contas), že dotyčný audit nezjistil žádné záležitosti, jež by významně ovlivnily výpočet vyrovnávacích plateb pro společnost RTP, které jsou uvedeny ve zprávách pro příslušné roky.
(57)
V roce 2010 předložilo Portugalsko Komisi zevrubnější externí audity zpráv o veřejné službě pro období 1992-1997. Externí audity zpráv o veřejné službě pro uvedené období organizoval portugalský regulační orgán pro sdělovací prostředky, Entidade Reguladora para a Comunicação Social (ERC). Pro toto období je provedla společnost Pedro Roque SROC, externí auditor, který je nezávislý na společnosti RTP (38). Portugalsko poskytlo rovněž souhrnnou zprávu shrnující výsledky auditů pro všechny roky.
Pro rok 1998 již existoval externí audit zprávy o veřejné službě. Tento externí audit pro rok 1998 provedla společnost BDO Binder, externí auditor (dále jen „zpráva společnosti BDO Binder“) (39).
(58)
Úkolem auditů v období 1992-1997 bylo pro každý dotyčný rok posoudit, zda společnost RTP splnila svůj mandát stanovený ve smlouvách o veřejné službě platných v té době a zda mezi náklady veřejné služby a vyrovnávacími platbami existoval soulad. Externí audity uváděly závazky veřejné služby vyplývající ze smluv o veřejné službě, braly v potaz různé právní předpisy upravující závazky veřejné služby uložené společnosti RTP (např. zákon o televizním vysílání č. 58/90 ze dne 7. září 1990) a rovněž plán činností a rozpočet (Plano de Actividades e Orçamento do Serviço Público) a zprávy o veřejné službě. Externí audity ověřily, zda byly dodrženy závazky veřejné služby. Ve zprávách jsou porovnány vyrovnávací platby provedené Portugalskem s náklady uvedenými ve zprávách o veřejné službě.
(59)
Pro všechny roky, které jsou předmětem šetření, tj. 1992-1997, dospěly audity k závěru, že společnost RTP v zásadě plnila své hlavní povinnosti v oblasti televizního vysílání. Ve zprávách o auditu se rovněž uvádí, že „s ohledem na soulad mezi prováděnými úkoly veřejné služby a náhradou „reálných a skutečných nákladů“ neexistují žádná významná narušení, která by měla nepříznivý dopad na dodržování právních předpisů platných v té době“. Pro všechny roky souhrnná zpráva konstatuje, že vyrovnávací platby poskytnuté Portugalskem byly nižší než částky uvedené v jednotlivých zprávách o veřejné službě. Zprávy o auditu jsou zveřejněny na internetových stránkách ERC (40). Obdobně se ani ve zprávě společnosti BDO Binder nepoukazuje na nadměrnou náhradu za poskytovanou veřejnou službu.
(60)
Článek 5 zákona č. 21/92 opravňuje společnost RTP obdržet vyrovnávací platby za závazky veřejné služby. Toto právo potvrzují smlouvy o veřejné službě.
(61)
Kromě systému ročních vyrovnávacích plateb (viz 19. bod odůvodnění) smlouvy o veřejné službě povolují financování poskytované Portugalskem na:
a)
platby za určité služby stanovené v dohodách o poskytování služeb, které podepsaly nebo se chystají podepsat státní správa a společnost RTP (41);
b)
účast státu na veškerých investicích realizovaných společností RTP, týkajících se zejména infrastruktur, které jsou potřebné pro fungování produkčních a vysílacích středisek v autonomních oblastech Azory a Madeira, audiovizuálních archívů a mezinárodního vysílání společnosti RTP a jiných technologických investicích, jež musí společnost RTP provést (42).
(62)
K určení nákladů a příjmů souvisejících se závazky veřejné služby, při kterých společnosti RTP vzniká nárok na vyrovnávací platbu, se používá systém analytického účetnictví. Smlouvy o veřejné službě upřesňují kritéria pro výpočet způsobilých nákladů za účelem poskytnutí náhrady s ohledem na každý závazek veřejné služby (43).
(63)
Na základě systému analytického účetnictví uvedeného v předchozím bodě odůvodnění rozvrhuje společnost RTP náklady a příjmy (např. zaměstnanci a vybavení) za účelem pokrytí určitého počtu činností (jako je řízení programové struktury, přímé a nepřímé náklady na programy, náklady na šíření signálu, náklady na vysílání, marketingové náklady a režijní náklady).
(64)
Přímé náklady na různé činnosti se rozdělí mezi jednotlivá nákladová střediska (např. mezi společnosti RTP 1, RTP 2, RTPi a RTP África). Nepřímé náklady se přidělí nákladovým střediskům na základě odpovídajících analytických kritérií (např. počet odvysílaných hodin) (44).
(65)
Systém analytického účetnictví má tyto znaky:
a)
podle smluv o veřejné službě je možné v souladu s metodou popsanou ve smlouvách poskytnout náhradu pouze za čisté provozní náklady. Finanční náklady, mimořádné výdaje a rezervy, které přímo nesouvisí s činností, jsou z náhrady vyloučeny (45);
b)
při výpočtu uhraditelných čistých provozních nákladů musí společnost RTP odečíst provozní příjmy plynoucí z každého závazku veřejné služby;
c)
podle předešlé smlouvy o veřejné službě nebyla možná náhrada za obecný závazek veřejné služby související s provozováním společností RTP 1 a RTP 2 a pokrytím autonomních oblastí prostřednictvím jednoho z kanálů (46);
d)
podle nové smlouvy o veřejné službě lze poskytnout náhradu za provozní náklady společností RTP 1 a RTP 2, není však přípustná žádná dodatečná náhrada, pokud čisté provozní náklady společností RTP 1 a RTP 2 překročí předpokládanou výši (47).
(66)
V souladu s metodou výpočtu nákladů popsanou v 60. až 65. bodě odůvodnění vykazuje společnost RTP čisté náklady na poskytování veřejné služby ve výročních zprávách o veřejné službě. Následující tabulka podává přehled nákladů na jednotlivé činnosti v rámci veřejné služby, které společnost RTP opravňují k obdržení vyrovnávacích plateb.
Tabulka 4
Čisté vykázané náklady veřejné služby, které lze uhradit
(v milionech PTE)
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
Teletext
112,9
86,8
Provoz společnosti RTP International
882,3
1 517,4
1 826,9
1 890,8
2 059,6
3 999,1
3 712,9
RTP África
-
-
-
-
654,7
1 332,0
Přímé vysílání RTP 1 pro Azory a Madeiru
-
-
-
-
-
76,8
295,4
Audiovizuální archívy
509,1
241,6
402,7
492,7
184,9
909,4
672,1
Spolupráce s africkými zeměmi s portugalštinou jako oficiálním jazykem
186,9
128,4
172,2
148,6
144,9
202,4
200,3
Rozdíl v pokrytí
406,7
1 312,8
1 314,2
1 050,3
1 050,0
622,6
208,6
Delegace/dopiso-vatelé
797,8
658,2
681,1
642,7
583,2
457,2
211,0
Nadace Teatro Nacional de S. Carlos
50,0
55,0
60,0
60,0
60,0
60,0
Podpora kinematografie
215,0
95,0
27,5
156,5
391,1
352,8
Provoz středisek v autonomních oblastech
3 453,4
3 486,0
3 685,9
3 696,1
3 846,6
3 459,2
2 855,2
Vysílání pro specifické subjekty
482,0
350,6
151,1
94,6
80,8
Sport TV (48)
- 440,0
Čisté provozní náklady RTP 1
16 946,1
11 916,6
Čisté provozní náklady RTP 2
9 050,6
10 080,6
8 637,6
Čisté provozní náklady celkem
6 718,2
7 960,0
8 384,1
8 103,3
17 217,1
37 972,1
30 101,3
Zdroj: portugalské orgány a zprávy o veřejné službě
(67)
V následující tabulce je uveden přehled investic společnosti RTP do vybavení určeného pro činnosti v rámci veřejné služby. V tabulce jsou obsaženy skutečné investice do činností v rámci veřejné služby tak, jak jsou uvedeny v ročních finančních výkazech, a investice uvedené ve zprávách o veřejné službě. Skutečné investice do činností v rámci veřejné služby jsou vyšší než investice uvedené ve zprávách o veřejné službě.
Tabulka 5
Investice do činností v rámci veřejné služby
(v milionech PTE)
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
Celkem
Finanční výkazy
2 632,6
2 102,0
2 763,9
992,7
1 480,4
4 037,4
6 054,2
20 063,2
Zprávy o veřejné službě
2 327,3
98,0
1 975,1
154,4
28,1
4 037,4
6 127,8
14 748,1
Rozdíl
305,3
2 004,0
788,8
838,3
1 452,3
0
-73,6
5 315,1
Zdroj: finanční výkazy společnosti RTP a zprávy o veřejné službě
(68)
Cílem opatření ad hoc bylo poskytnout společnosti RTP náhradu za závazky veřejné služby, které jí byly uloženy, a financovat její investice.
(69)
V Portugalsku nebyl poskytovatel veřejné služby vybrán v rámci řízení pro zadávání veřejných zakázek, v němž mají všechny zúčastněné podniky možnost uvést výši náhrady, kterou požadují za provozování koncese na veřejnoprávní televizní vysílání. Společnost RTP byla vybrána vládou, aby zajišťovala veřejnoprávní televizní vysílání.
(70)
Od roku 1992 působí na portugalském televizním trhu veřejnoprávní i soukromé televizní společnosti. Kromě společnosti RTP mají licenci na provozování televizních kanálů i soukromé televizní společnosti SIC a TVI. Společnost SIC byla prvním soukromým provozovatelem, který zahájil televizní vysílání dne 6. října 1992. Opatření ve prospěch společnosti RTP mohou narušit hospodářskou soutěž na televizním trhu.
III. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(71)
Poté, co Komise zahájila vyšetřovací řízení v dané věci, podalo připomínky k opatřením uvedeným v 21. až 39. bodě odůvodnění několik zúčastněných stran. V následujících bodech odůvodnění je uveden přehled důležitých připomínek zúčastněných stran seřazených podle druhu opatření.
(72)
V tomto oddíle jsou uvedeny pouze připomínky týkající se nevyřešených záležitostí v důsledku rozsudku Soudu ve věci T-442/03, konkrétně připomínky týkající se osvobození od notářských a registračních poplatků a nákladů na zveřejnění a rovněž připomínky týkající se ostatních opatření (dohoda se Správou sociálního zabezpečení uzavřená v roce 1993, navyšování kapitálu v období 1994-1997 a půjčka z roku 1998), jak jsou uvedena v článku 1 rozhodnutí 2005/406/ES. Tyto připomínky zúčastněných stran zahrnují názory předložené poté, co Komise vydala první rozhodnutí o zahájení řízení ze dne 15. listopadu 2001, a rovněž připomínky obdržené po zveřejnění výzvy k podání připomínek dne 24. prosince 2008 (49).
(73)
Společnosti SIC a TVI uvedly, že osvobození od notářských a registračních poplatků představuje výjimku z pravidel, která jsou podle portugalského práva běžně použitelná v případě změny stanov společnosti. Společnost SIC uvedla, že rozsah výjimky není omezen na přeměnu společnosti RTP, k níž došlo v roce 1992. Na základě čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92 využívá společnost RTP obecné osvobození od daní a poplatků za jakýkoli zápis a registraci.
(74)
Společnost TVI uvedla, že společnost RTP byla osvobozena rovněž od platby nákladů spojených se zveřejněním notářské listiny.
(75)
Pokud jde o navyšování kapitálu v období 1994-1997, společnost SIC, ACT - asociace soukromých televizních společností, italská soukromá televizní společnost Mediaset a společnost TVI uvedly, že by žádný racionálně jednající akcionář nenavýšil kapitál společnosti, jako je společnost RTP. Uvedené navyšování kapitálu se uskutečnilo ve společnosti s vysokým deficitem bez soudržného plánu restrukturalizace k obnovení životaschopnosti podniku.
(76)
Pokud jde o půjčku z roku 1998, společnost SIC uvedla, že s přihlédnutím ke skutečnosti, že společnost RTP byla v roce 1996 „fakticky v úpadku“, by žádná finanční instituce takovouto půjčku pro společnost RTP neschválila.
(77)
Společnost SIC zdůraznila zejména neexistenci externích auditů, jež měly být pravidelně prováděny. Poukázala rovněž na nedostatky zjištěné pro rok 1998, které byly popsány ve zprávě společnosti BDO Binder pro tento rok, což je jediný existující externí audit, jež měla Komise vzít v úvahu. Společnost poukázala na řadu kritických připomínek ve zprávě společnosti BDO Binder pro rok 1998, včetně mimo jiné překročení limitů reklamy pro televizní vysílání společnosti RTP. Společnost SIC uvedla, že podle smluv o veřejné službě musela společnost dodržovat limity reklamy a mohla například vysílat pouze určitý počet minut reklamy za hodinu. Podle zjištění ve zprávě společnosti BDO Binder toto nebylo v roce 1998 dodrženo. Společnost SIC citovala rovněž zjištění v uvedené zprávě, že nebyla zaúčtována určitá aktiva, což společnost SIC považuje za důkaz, že se neuskutečnily příslušné investice do těchto aktiv.
(78)
Po zrušení článku 1 a části článku 2 rozhodnutí 2005/406/ES Soudem v rozsudku ve věci T- T-442/03 společnost SIC uvedla, že Komise musí v tomto rozhodnutí vzít v úvahu rovněž zprávu portugalského Účetního dvora (Tribunal de Contas, dále jen „Účetní dvůr“) z června 2002 (č. 8/2002), která měla podle společnosti SIC za úkol ověřit řízení společnosti RTP a provozování veřejnoprávního televizního vysílání, pokud jde o efektivnost, účinnost a hospodárnost, a která se týkala období 1997-2000. Toto období však bylo prodlouženo do roku 1993. Společnost SIC shrnula zjištění uvedená ve zprávě a zdůraznila, že společnosti RTP chyběla strategie pro stanovení programů a nebyly dodrženy vnitřní pokyny správní rady týkající se normativu nákladů ani roční rozpočet. Společnost SIC rovněž uvedla, že Účetní dvůr poukázal na skutečnost, že Portugalsko dosud neupřesnilo, že poskytování státní podpory souvisí se skutečným plněním závazků společnosti RTP v oblasti veřejné služby.
(79)
Společnost SIC poukázala rovněž na obecná zjištění portugalského Účetního dvora týkající se smluv o veřejné službě, jež společnosti RTP poskytovaly pobídku, aby při řízení společnosti nebrala v potaz účinnost a efektivnost, což je spojeno s nejasným a nekonkrétním vymezením poslání veřejné služby.
IV. PŘIPOMÍNKY PORTUGALSKA
(80)
Co se týká osvobození od notářských poplatků, registračních poplatků a nákladů na zveřejnění, Portugalsko tvrdí, že jelikož přeměna veřejného podniku na akciovou společnost (sociedade anónima) musela být provedena legislativním aktem, neexistoval žádný základ pro výběr daní a poplatků spojených s formálním schválením této přeměny formou notářské listiny a její registrací a zveřejněním.
(81)
K přeměně společnosti RTP na akciovou společnost došlo v roce 1992 s cílem zajistit, aby podléhala soukromému právu a aby se způsob jejího fungování přiblížil fungování soukromých subjektů. Pokládalo se za nezbytné poskytnout společnosti RTP prostředky a podmínky, které jí umožní co nejlépe plnit cíle v oblasti veřejné služby na trhu, který byl v rostoucí míře otevřený hospodářské soutěži. Cílem bylo umožnit, aby společnost RTP postupovala s ohledem na své činnosti a řízení stejně pružně jako „běžné“ společnosti, které působí na základě soukromého obchodního práva. Podle Portugalska byla forma akciové společnosti méně zatěžující než postupy státní kontroly, které se na společnost RTP jako veřejný podnik vztahovaly dříve, a zajišťovala tudíž lepší podmínky pro rozvoj televizních kanálů a jejich programové struktury.
(82)
Portugalsko tvrdí, že přeměna společnosti RTP v roce 1992 na základě zákona s tím, že pro formální schválení tohoto aktu nebyla zapotřebí „notářská listina“, bylo v souladu s povahou a logikou portugalského právního systému. Portugalsko v tomto ohledu připomíná, že společnost RTP byla založena v roce 1975 jako veřejný podnik na základě právního předpisu, konkrétně nařízení vlády č. 674-D/75. Jak výslovně vyžaduje zákon č. 84/88, který upravuje přeměnu veřejných podniků na akciové společnosti, tyto úkony bylo nutno provést rovněž formou právního předpisu.
Podle čl. 3 odst. 2 zákona č. 84/88, což je obecný zákon o přeměně veřejných podniků (viz 25. bod odůvodnění), musel legislativní akt za účelem přeměny veřejného podniku schválit stanovy akciové společnosti vzniklé přeměnou. To bylo v souladu se zásadou rovnocennosti aktů, podle níž lze legislativní akty pozměnit, pozastavit nebo zrušit pouze akty, které mají v hierarchii právních aktů rovnocenné postavení. Portugalsko uvedlo, že zásada rovnocennosti aktů je stanovena v portugalské ústavě (v současnosti čl. 112 odst. 5 nebo čl. 115 odst. 5 ústavy ve znění platném v době přeměny společnosti RTP v roce 1992), v níž se uvádí, že „žádný zákon nevytvoří jiné kategorie právních předpisů ani nepřizná jiným druhům aktů pravomoc vykládat, začlenit, měnit, pozastavit nebo zrušit jeho ustanovení s jakýmkoli účinkem ve vztahu k třetím stranám“. Uplatnění této zásady na přeměnu veřejných podniků podpořili autoři právních dokumentů (50). Portugalsko odkazuje rovněž na řadu rozsudků Ústavního soudu, které opakují výklad, že zákon lze vykládat pouze jiným zákonem (51), a nikoli aktem s jiným a nižším pořadím v hierarchii právních aktů.
(83)
Portugalsko tvrdí, že přeměna společnosti RTP na akciovou společnost zákonem č. 21/92 byla provedena v souladu s obecným systémem portugalského práva a nemohla být zákonně provedena pouze podle soukromého práva ve formě notářské listiny. Portugalsko uvedlo rovněž řadu příkladů jiných veřejných podniků přeměněných na akciové společnosti legislativním aktem (52).
(84)
Portugalsko odkazuje na nařízení vlády č. 267/76 ze dne 8. dubna 1976, které poprvé stanovilo obecný režim pro veřejné podniky. Toto nařízení vlády stanovilo, že veřejné podniky mohou být zřízeny pouze nařízením vlády, které musí schválit jejich stanovy. To platilo rovněž pro následné změny stanov.
(85)
Portugalsko dále odkazuje na zákon č. 84/84 ze dne 20. července 1988 (viz 25. bod odůvodnění tohoto rozhodnutí), který stanoví, že pro přeměnu veřejných podniků na akciové společnosti je nutné nařízení vlády a že to by mělo schválit rovněž stanovy veřejného podniku. Portugalsko proto dospělo k závěru, že pro přeměnu společnosti RTP v roce 1992 bylo za prvé zapotřebí nařízení vlády a za druhé že rovněž stanovy mohly být schváleny pouze zákonem, a nikoli notářskou listinou.
(86)
Zákon č. 58/90 ze dne 7. září 1990 mimoto vyžadoval, aby veřejnoprávní televizní vysílání zajišťovaly subjekty, jejichž výhradními nebo většinovými vlastníky jsou veřejné subjekty, a stanovy těchto subjektů musely být schváleny nařízením vlády.
(87)
Co se týká „registračních poplatků“, Portugalsko poznamenává, že ačkoliv byla registrace stanov schválených zákonem č. 21/92 osvobozena od těchto poplatků, formality v souvislosti s registrací bylo nutno provést na základě úřední povinnosti. Formality související s registrací se považovaly za nezbytné, jelikož zákon o obchodním rejstříku (Código do Registo Comercial) vyžaduje, aby akty týkající se společností byly zaregistrovány a zveřejněny. Podle Portugalska byla hodnota registračních poplatků 11 000contos (53), což se rovná 11 000 000 PTE.
(88)
Pokud jde o požadavek na zveřejnění, Portugalsko zdůraznilo, že jelikož byly stanovy společnosti RTP zveřejněny v Diário da República jako příloha zákona č. 21/92, kterým byly schváleny, byl tento požadavek splněn.
(89)
S ohledem na připomínky společnosti SIC týkající se čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92 Portugalsko odpovědělo, že portugalský zákonodárce nevyhradil zvláštní daňové úlevy při přeměně podniků nebo restrukturalizaci pro veřejné podniky. Základem osvobození je nařízení vlády č. 404/90. Portugalsko uvedlo, že kromě přeměny v roce 1992 nebyla společnost RTP osvobozena od platby registračních poplatků na základě čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92. Portugalsko rovněž tvrdilo, že hodnocení čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92 jako trvalého osvobození od poplatků je zapříčiněno jazykovým nedorozuměním. Místo stanovení, že nařízení vlády postačovalo pro veškeré právní účely a akty potřebné k úpravě „situace“ (tj. přeměny z roku 1992, zdůraznění přidáno), se v čl. 11 odst. 2 uvádí, že společnost RTP bude osvobozena od poplatků a odměn, které souvisí s registrací aktů v obchodních rejstřících. To podle Portugalska znamenalo, že mimo přeměnu v roce 1992 nebyla společnost RTP osvobozena od registračních poplatků. Portugalsko předložilo rovněž dokumentaci týkající se řady případů, kdy společnost RTP registrační poplatky uhradila.
(90)
Portugalsko uvedlo, že počáteční dohoda mezi Správou sociálního zabezpečení a společností RTP o stanovení splátkového kalendáře dluhu a prominutí úroků a pokut má původ v právním sporu týkajícím se ústavnosti prováděcího nařízení č. 12/83, pokud jde o povinné odvody příspěvků na sociální zabezpečení u odměn za přesčasové hodiny. Dohoda uznala výklad společnosti RTP, že odměny nepodléhaly odvodům příspěvků na sociální zabezpečení, což potvrdil i daňový expert.
(91)
Portugalsko za druhé uvedlo, že formální schválení této dohody ze strany portugalské vlády neposkytlo společnosti RTP zvláštní finanční výhodu na základě nařízení vlády č. 411/91 v porovnání s jinými podniky v podobné situaci. Portugalsko uvedlo, že se na společnost RTP vztahovala odchylka stanovená v čl. 2 odst. 1 písm. d), jelikož společnost byla předmětem zásahu státu a prošla nestabilním obdobím pod vedením správního výboru jmenovaného vládou v roce 1977 (54). Portugalsko tvrdí, že obecnou povahu výjimky vyzdvihuje skutečnost, že podle nařízení vlády č. 411/91 byla uzavřena dohoda rovněž s jednou ze zúčastněných stran.
(92)
Co se týká půjčky, Portugalsko uvedlo, že technické podmínky spojené s půjčkou stanovily, že finanční operace podléhá úrokům vypočteným podle tržních kritérií.
(93)
Portugalsko uvedlo, že navyšování kapitálu v období 1994-1998 představovalo společně s hrazením vyrovnávacích plateb nástroj financování nákladů spojených s provozováním veřejnoprávního vysílání.
(94)
Podle Portugalska se model financování, který měl společnosti RTP poskytovat náhradu za náklady veřejné služby, ukázal jako nedostatečný a způsoboval obchodní deficit. Vyrovnávací platby byly v prvé řadě vypočteny vždy pod hranicí skutečných potřeb financování veřejnoprávního televizního vysílání. Za druhé, Portugalsko tyto platby vyplácelo soustavně se zpožděním. Společnost RTP se proto musela spoléhat na financování provozních výdajů prostřednictvím bankovních úvěrů, nemohla však úroky a amortizaci započítat do výpočtu nákladů veřejné služby. Společnost RTP musela za třetí z vyrovnávacích plateb odvádět státu daň z přidané hodnoty (DPH), což snižovalo jejich čistou hodnotu.
(95)
Portugalsko uvedlo, že: i) osvobození od daní (tj. osvobození od notářských poplatků, registračních poplatků a nákladů na zveřejnění); ii) úlevy z plateb za používání sítě pro šíření televizního vysílání; iii) stanovení splátkového kalendáře dluhu vůči Správě sociálního zabezpečení; iv) úhrada za převod sítě pro šíření televizního vysílání; v) protokol o podpoře kinematografie a vi) půjčka, kterou společnost RTP získala v roce 1998, nespadají pod pojem státní podpora. Co se týká slučitelnosti ostatních opatření, Portugalsko tvrdilo, že by se měla považovat za náhradu nákladů na veřejnou službu, a nikoli za státní podporu (55), případně by se jejich slučitelnost s právními předpisy Unie měla posoudit podle čl. 86 odst. 2 Smlouvy o ES (nyní čl. 106 odst. 2 SFEU).
(96)
Pokud jde o výpočet nadměrné náhrady, Portugalsko uvedlo toto:
a)
zahrnutí nákladů na provoz RTP 2 v roce 1996 jako uhraditelných nákladů na veřejnou službu je založeno na nové smlouvě o veřejné službě, podle níž nabyla vyrovnávací platba za náklady na provoz RTP 2 na základě smlouvy účinku ode dne 1. ledna 1996 (56);
b)
půjčka ve výši 20 miliard PTE by neměla být považována za náhradu, jelikož byla poskytnuta v souladu s tržními podmínkami;
c)
cílem navyšování kapitálu bylo rovněž financování investic, nejen poskytnutí finanční náhrady za uhraditelné náklady veřejné služby. Povinnost státu jako akcionáře podílet se na financování investic, které jsou považovány za nezbytné, vyplývá ze smluv o veřejné službě (57);
d)
vyrovnávací platby podléhaly DPH, čímž byla čistá hodnota, kterou obdržela společnost RTP, nižší;
e)
podle nové smlouvy o veřejné službě byly náklady na veřejnou službu uhraditelné jen do výše přiděleného rozpočtu.
S přihlédnutím k výše uvedeným skutečnostem dospělo Portugalsko k závěru, že by se finanční náhrada za závazky veřejné služby uložené společnosti RTP neměla považovat za nadměrnou nebo nepřiměřenou.
(97)
Pokud jde o neexistenci externích auditů, Portugalsko uvedlo, že Komise zaujala postoj k finanční situaci společnosti RTP zahrnující rovněž období 1992-1998, aniž by přitom požadovala externí audit veřejné služby, rovněž ve svých rozhodnutích z roku 2006 ve věci E 14/05 a NN 31/06 a tato rozhodnutí Soud nezpochybnil. Portugalsko tvrdí, že Komise vzala v rozhodnutí ve věci NN 31/06 v úvahu zprávu Účetního dvora č. 8/2002. Portugalsko dále zdůraznilo, že Komise v rozhodnutí ve věci NN 31/06 dospěla k závěru, že finanční situace společnosti RTP v období 1992-1998 byla výsledkem trvalého nedostatečného financování jejích činností v rámci veřejné služby. V rozhodnutí ve věci NN 31/06 založila Komise své zjištění na externí zprávě, a to zprávě společnosti PriceWaterhouse Coopers z roku 2005, a na účetních závěrkách společnosti RTP, které byly podrobeny externímu auditu a jež Portugalsko považuje za jediné relevantní účty.
(98)
Portugalsko rovněž zopakovalo, že zprávy o veřejné službě pro období 1993-1998 byly zkontrolovány auditory společnosti RTP (58). Portugalsko však později předložilo externí audity zpráv o veřejné službě za období 1992-1998 spolu se závěrečnou souhrnnou zprávou týkající se všech těchto let. Externí audity organizoval nezávislý regulační orgán pro sdělovací prostředky, Entidade Reguladora para a Comunicação Social, ERC, který o provedení externích auditů požádal externí auditory, společnost Pedro Roque (59).
(99)
Portugalsko odpovědělo podrobněji na některá tvrzení společnosti SIC týkající se určitých bodů. Pokud jde o tvrzení společnosti SIC, že podle zprávy společnosti BDO Binder chybělo stanovisko Kontrolní rady, Portugalsko zdůraznilo, že se toto stanovisko nevztahovalo na zprávu společnosti RTP o veřejné službě. Ačkoliv stanovisko tohoto orgánu bylo zmíněno v předešlé smlouvě o veřejné službě, nestalo se právně závazným požadavkem. Rovněž nová smlouva o veřejné službě nevyžadovala vydání stanoviska tohoto orgánu ke zprávě o veřejné službě.
(100)
Co se týká tvrzení společnosti SIC, že zpráva společnosti BDO Binder za rok 1998 zahrnovala hmotná aktiva ve výši přibližně 53 milionů EUR, ačkoliv pro tato aktiva neexistoval žádný soupis, Portugalsko potvrdilo, že se uskutečnily příslušné investice do těchto aktiv. Skutečnost, že pro tato aktiva nebyl původně vyhotoven žádný soupis (ačkoliv kromě částky ve výši 4 milionů EUR bylo posléze možno určit hodnotu těchto aktiv a zpětně vypracovat jejich soupis), neznamená, že se investice neuskutečnily. Externí auditor potvrdil salda a číselné údaje a transakci se třetími stranami.
(101)
S ohledem na tvrzení společnosti SIC, že podle zprávy společnosti BDO Binder za rok 1998 byly překročeny časové limity reklamy, Portugalsko uvedlo, že to by v žádném případě neznamenalo snížení finanční náhrady. Důvodem je skutečnost, že částky, které společnost RTP obdržela za překročení reklamních časů, byly nižší než podfinancování v daném roce. Portugalsko každopádně potvrdilo, že při výpočtu potřeby financování, tj. náhrady za plnění závazku veřejné služby, byly vzaty v úvahu celkové příjmy z reklamy (včetně příjmů za překročení limitů reklamy).
(102)
Portugalsko uvedlo, že by v tomto rozhodnutí neměla být vzata v úvahu zpráva portugalského Účetního dvora č. 8/2002, jelikož rozsudek Soudu ve věci T-442/2003 shledal pouze objektivní slabinu v informacích obsažených ve zprávách o veřejné službě, které nebyly podrobeny externímu auditu. Portugalsko zdůraznilo, že se zpráva Účetního dvora č. 8/2002 týká pouze období 1997-2000, a nikoli celého období, které je předmětem tohoto šetření. Období 1993-1997 se zpráva týkala pouze pro účely obecného popisu finanční situace společnosti RTP a potřeby restrukturalizace, nebylo však předmětem zprávy. Účelem zprávy je posoudit řízení společnosti RTP, úlohu státu jako akcionáře a provozování veřejnoprávního televizního vysílání.
Portugalsko uvedlo, že Účetní dvůr překročil svůj mandát spočívající v kontrole veřejných financí a místo toho provedl analýzu účinnosti a nákladové efektivnosti veřejných výdajů. Zpráva nemá podle názoru Portugalska žádný význam kromě toho, že představovala nezávislý audit společnosti, potvrdila účty Portugalska a nezjistila žádné porušení právních předpisů. Portugalsko tvrdí, že by Komise měla v tomto rozhodnutí zohlednit zprávu Účetního dvora č. 20/98 místo auditorské zprávy č. 8/2002, jelikož se auditorská zpráva č. 20/98 týká hospodářské a finanční situace společnosti RTP v období 1994-1996. Auditorská zpráva č. 20/98 dospěla k závěru, že kritéria použitá při financování veřejné služby jsou jednoznačněji vymezena v nové smlouvě o veřejné službě než v předešlé smlouvě, což je v následné zprávě č. 8/2002 zpochybněno.
V. POSOUZENÍ OPATŘENÍ
(103)
Aby mohla Komise určit, zda opatření ad hoc, která provedlo Portugalsko ve prospěch společnosti RTP, představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy, musí posoudit, zda tato opatření:
a)
jsou poskytnutá státem nebo ze státních prostředků;
b)
mohou narušit hospodářskou soutěž;
c)
zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby;
d)
ovlivňují obchod mezi členskými státy.
(104)
Níže bude ověřeno, zda půjčka z roku 1998, dohoda o splátkovém kalendáři dluhu a prominutí úroků a navyšování kapitálu v období 1994-1997 představuje státní podporu. Stejně tak bude posouzeno zahrnutí státních prostředků u osvobození od notářských poplatků, registračních poplatků a nákladů na zveřejnění.
(105)
Osvobození od notářských poplatků, registračních poplatků a nákladů na zveřejnění zahrnuje státní prostředky, jelikož ztráta daňových příjmů se rovná spotřebě státních prostředků ve formě daňových výdajů (60).
(106)
Co se týká stanovení splátkového kalendáře dluhu vůči Správě sociálního zabezpečení a prominutí úroků z prodlení, Komise se domnívá, že Správu sociálního zabezpečení nelze považovat za podnik. Nevykonává ekonomickou činnost, nýbrž je veřejným subjektem, který je pověřen správou sociálního zabezpečení (61). Povolení splátkového kalendáře nevydala samotná Správa sociálního zabezpečení, nýbrž bylo vydáno formou společného nařízení státního tajemníka pro finance a správu sociálního zabezpečení a státního tajemníka zastupujícího ministra. Na základě tohoto povolení se stát vzdal svých příjmů, protože za normálních okolností by získal částku ve výši 1,206 miliardy PTE v podobě úroků z nesplaceného dluhu. Je proto zřejmé, že byly zahrnuty státní prostředky a že opatření lze přičíst státu.
(107)
Navýšení kapitálu společnosti RTP provedl stát přímo ze státního rozpočtu. Je proto zřejmé, že toto financování představovalo státní prostředky ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
(108)
Komise nemůže uznat tvrzení Portugalska, že půjčka pro společnost RTP nezahrnuje státní prostředky. Pojem státní prostředky se vztahuje rovněž na výhody poskytnuté subjekty určenými nebo zřízenými určitým členským státem za tímto účelem (62). Smlouva o půjčce z roku 1998 byla uzavřena mezi společností RTP a Fondem regulace veřejného dluhu, který řídí Ústav pro správu státního úvěru. Právní akt stanoví, že na ústav dohlíží ministr financí (63). Lze proto vyvodit závěr, že finanční prostředky poskytnuté Fondem regulace veřejného dluhu je nutno považovat za státní prostředky.
(109)
Lze mít za to, že toto opatření lze přičíst přímo státu, jelikož podmínky smlouvy stanovilo usnesení státních tajemníků pro sdělovací prostředky, státní pokladnu a finance schválené dne 17. prosince 1998.
(110)
Osvobození od notářských poplatků, registračních poplatků a nákladů na zveřejnění: Pokud jde o osvobození od notářských poplatků, registračních poplatků a nákladů na zveřejnění, je nutno posoudit, zda opatření poskytlo obecné osvobození od daní, které zvýhodnilo společnost RTP, nebo zda se vztahovalo konkrétně na společnost RTP. V následujících bodech odůvodnění Komise rozlišuje mezi dočasným osvobozením podle čl. 11 odst. 1 zákona č. 21/92 a trvalým osvobozením podle čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92.
(111)
Komise konstatuje, že osvobození od povinnosti uhradit notářské poplatky, registrační poplatky a náklady na zveřejnění poskytlo společnosti RTP výhodu tím, že ji osvobodilo od nákladů, jež by jinak musela hradit ze svého rozpočtu.
(112)
Tato výhoda je věcně selektivní, jelikož je poskytnuta pouze společnosti RTP, jak prokazuje čl. 11 odst. 1 zákona č. 21/92. Skutečnost, že tento zákon potvrzoval (jak uvádí Portugalsko) uplatnění obecnějšího zákona, konkrétně zákona č. 84/88, toto zjištění nemění. Zákon č. 84/88 se vztahuje na veřejné podniky a stanoví, že tyto podniky mohou být nařízením vlády přeměněny na akciové společnosti. Skutečnost, že se tento zákon vztahuje na „veřejné podniky obecně“, nemění věcnou selektivitu, která byla zjištěna v čl. 11 odst. 1 zákona č. 21/92 konkrétně ve prospěch společnosti RTP. Osvobození pouze veřejných podniků by každopádně rovněž představovalo věcně selektivní opatření ve prospěch této skupiny podniků (v porovnání se soukromými podniky), jejíž součástí je společnost RTP.
(113)
Státní opatření však nemusí navzdory skutečnosti, že jsou věcně selektivní, spadat do pojmu „selektivní opatření“ ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, pokud se státní opatření neodchyluje od běžného uplatňování systému, ale naopak do něj spadá jako opatření vlastní tomuto systému (64). Je proto nutno ověřit, zda je opatření slučitelné s povahou a logikou portugalského právního systému pro přeměnu veřejného podniku RTP na akciovou společnost formou právního předpisu, nebo zda bylo využití právního předpisu za účelem přeměny společnosti RTP zvoleno s cílem poskytnout této společnosti výhodu v porovnání s ostatními podniky. V souladu s přístupem Soudu použitým v jeho rozsudku Komise níže rozlišuje mezi osvobozením od notářských poplatků na straně jedné a registračních poplatků a nákladů na zveřejnění na straně druhé (65).
(114)
Osvobození od notářské listiny a notářských poplatků: Komise konstatuje, že přeměna společnosti RTP na akciovou společnost a schválení jejích stanov právním předpisem místo notářské listiny je v souladu s logikou a povahou portugalského právního systému. Přeměna na akciovou společnost se uskutečnila s cílem zajistit větší pružnost společnosti RTP, a tím ji postavit na roveň se soukromými subjekty. Skutečnost, že přeměna byla provedena zákonem místo notářské listiny, nepředstavovala pokus obejít požadavek týkající se notářské listiny, nýbrž vyplývala z obecné zásady portugalského práva, že legislativní akty lze měnit pouze rovnocennými legislativními akty.
(115)
Podle zásady „rovnocennosti aktů“ lze určitý zákon zrušit, pozastavit nebo změnit pouze právním aktem, který má v hierarchii stejné pořadí jako základní akt, a nikoli aktem s nižším pořadím v hierarchii právních předpisů. Tato zásada byla zavedena do portugalské ústavy v roce 1982, tj. dlouho před přeměnou společnosti RTP v roce 1992. V čl. 115 odst. 5 portugalské ústavy v podobě platné v době přeměny společnosti RTP bylo stanoveno, že „žádný zákon nevytvoří jiné kategorie právních předpisů ani nepřizná jiným druhům aktů pravomoc vykládat, začlenit, měnit, pozastavit nebo zrušit jeho ustanovení s jakýmkoli účinkem ve vztahu k třetím stranám“. Jelikož společnost RTP byla v roce 1975 zestátněna právním předpisem, a to nařízením vlády č. D 674-D/75, její přeměna na jinou právní formu byla možná opět pouze nařízením vlády nebo právním předpisem, který je rovnocenný nařízení vlády nebo má vyšší pořadí. Nic nenaznačuje, že zestátnění společnosti RTP v roce 1975 bylo provedeno s cílem obejít uplatňování u společností, jež se řídí soukromým právem, a vytvořilo pro společnost výhodu.
(116)
Nejsou k dispozici žádné důkazy, které by naznačovaly, že všechny ostatní právní předpisy zavedené před přeměnou společnosti RTP (viz 84. až 86. bod odůvodnění tohoto rozhodnutí) měly za cíl poskytnout veřejným podnikům finanční výhodu tím, že se u soukromých transakcí zamezí požadavku na notářskou listinu (a příslušným poplatkům). Zákon č. 84/88, který povolil přeměnu veřejných podniků na akciové společnosti nařízením vlády, odrážel ústavní a právní zásady platné v příslušné době.
(117)
Závěr: S přihlédnutím k těmto záležitostem nepředstavuje osvobození od požadavku provést přeměnu společnosti RTP prostřednictvím notářské listiny (a tudíž osvobození od příslušných poplatků s tím spojených) státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
(118)
Osvobození od registračních poplatků a nákladů na zveřejnění: Je nutné posoudit, zda měla společnost RTP výhodu vyplývající z neuhrazení nákladů spojených s registrací společnosti v obchodním rejstříku a zveřejněním notářské listiny. Podle portugalského práva platného v té době musela být notářská listina formálně schvalující založení společnosti, která se řídí soukromým právem, a její stanovy zveřejněny v Diário da República registračním úřadem pověřeným vedením obchodního rejstříku, aby se s obsahem těchto dokumentů mohly seznámit třetí osoby. Společnosti RTP tyto náklady na zveřejnění nevznikly, neboť povinné vyhlášení zákona č. 21/92 v Diário da República zajistilo přeměně společnosti RTP a obsahu jejích nových stanov potřebnou publicitu.
(119)
Nic nenasvědčuje tomu, že se Portugalsko rozhodlo přeměnit společnost RTP na akciovou společnost zákonem č. 21/92, aby této společnosti poskytlo výhodu ve formě úspor na registračních poplatcích a nákladech na zveřejnění. Druhé zveřejnění stanov společnosti RTP by nemělo žádný smysl, jelikož požadavky na transparentnost a publicitu byly splněny již vyhlášením zákona č. 21/92 v Diário da República. Ačkoli se registrace provádí za účelem pozdějšího zveřejnění a obě opatření spolu vzájemně souvisí, je sporné, zda lze rovněž osvobození od registračních poplatků odůvodnit povahou a logikou portugalského právního systému a povinnou přeměnou společnosti RTP formou právního předpisu. Portugalsko nezpochybnilo skutečnost, že se registrace vyžadovala podle zákona o obchodních společnostech. Jak Portugalsko uvedlo: „registrace nebyla prominuta, nebyla jen zapotřebí notářská listina, jelikož nařízení vlády představovalo dostatečný dokument pro účely registrace“. To vyplývá rovněž z čl. 3 odst. 3 zákona č. 84/84 (viz 25. bod odůvodnění tohoto rozhodnutí). Portugalsko mimoto zdůraznilo, že za účelem budoucí registrace všech ostatních aktů týkajících se společnosti ze strany společnosti RTP muselo být zaregistrováno její založení (tj. výsledek přeměny na akciovou společnost v roce 1992) (66). Je-li však registrace nezbytná, nevidí Komise žádný důvod, proč by společnost RTP neměla uhradit příslušné poplatky.
(120)
Závěr: Je nutno vyvodit závěr, že osvobození společnosti RTP od požadavku týkajícího se notářské listiny (včetně notářských poplatků), jakož i osvobození od požadavku na zveřejnění a příslušných nákladů na zveřejnění podle čl. 11 odst. 1 zákona č. 21/92 nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
Osvobození od registračních poplatků podle čl. 11 odst. 1 zákona č. 21/92 představuje státní podporu.
Jak je však uvedeno v 160. a 161. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, tato osvobození by byla každopádně odůvodněná jako legitimní náhrada za náklady na poskytování služby obecného hospodářského zájmu podle čl. 106 odst. 2 SFEU.
(121)
Portugalsko tvrdí, že čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92 ve skutečnosti nepřiznal společnosti RTP trvalé osvobození, nýbrž že se měl vztahovat na stejnou situaci jako v případě dočasného osvobození, tj. přeměnu společnosti RTP na akciovou společnost v roce 1992. Portugalsko rovněž uvedlo, že společnost RTP několikrát notářské a registrační poplatky zaplatila. Znění čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92 se však vztahuje na veškeré další akty zápisu, registrace nebo záznamu, které podle tohoto článku mohou být uskutečněny bezplatně po časově neomezenou dobu.
(122)
Toto trvalé osvobození poskytuje společnosti RTP výhodu tím, že ji osvobozuje od poplatků, které by jinak musela hradit ze svého rozpočtu. Tvrzení Portugalska, že pokud je mu známo, nebyl čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92 nikdy použit a společnost RTP uhradila veškeré potřebné poplatky, je důkazem, který je důležitý při možném navrácení státní podpory, nemění však zjištění týkající se znění dotyčného ustanovení.
(123)
Tato výhoda je rovněž selektivní, jelikož se zákon č. 21/92 týká společnosti RTP. Portugalsko nemůže tvrdit, že zákon č. 21/92 představuje pouze uplatnění obecného pravidla portugalského práva. K prokázání neexistence selektivity nelze použít články 1 a 2 nařízení vlády č. 404/90, jelikož nařízení vlády pojednává o aktech spojení, a nevztahuje se tudíž na daný případ, který se týká přeměny veřejného podniku na akciovou společnost (67).
(124)
Na rozdíl od dočasného osvobození od registračních poplatků nemůže být trvalé osvobození odůvodněno zásadou rovnocennosti aktů, která vzhledem k postupu přijímání právních předpisů znamenala upuštění od požadavku na notářskou listinu a její zveřejnění při přeměně společnosti RTP v roce 1992. Soulad s povahou a logikou portugalského právního systému bylo možno uznat u dočasného osvobození, jelikož v daném případě mohlo k přeměně společnosti RTP na akciovou společnost dojít pouze formou nařízení vlády, jak bylo prokázáno. Široká oblast působnosti čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92 však nevylučuje, že by osvobození od požadavků na notářskou listinu (a poplatků) bylo možné i v jiných případech, než je přeměna společnosti RTP na akciovou společnost v roce 1992. Postačuje uvést, že trvalé osvobození ve prospěch jedné společnosti (nebo jedné skupiny společností, jako jsou akciové společnosti) od různých registračních poplatků nemůže nikdy spadat do povahy a logiky právního systému (68).
Závěr: Je nutno dospět k závěru, že trvalé osvobození společnosti RTP vyplývající z čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92 představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
(125)
Dohoda se Správou sociálního zabezpečení (stanovení splátkového kalendáře dluhu a prominutí úroků): Po zvážení připomínek třetích stran a Portugalska vyvozuje Komise závěr, že původní dohodu mezi Správou sociálního zabezpečení a společností RTP nelze považovat za typické chování soukromého subjektu. Předmětem sporu byla skutečnost, zda je výklad určitých pravidel sociálního zabezpečení stanovených v prováděcím nařízení č. 12/83 z právního hlediska správný. Dohoda potvrdila výklad společnosti RTP, což podpořila analýza daňového experta, který dospěl k názoru, že prováděcí nařízení bylo neústavní. Prováděcí nařízení však nebylo po uzavření dohody zrušeno. Je proto nutno vyvodit závěr, že se opatření vztahovalo selektivně na společnost RTP, aniž by byla dotčena použitelnost výkladu pravidel systému sociálního zabezpečení ve vztahu k ostatním společnostem.
(126)
Komise nemůže přijmout tvrzení Portugalska, že povolení splátkového kalendáře dluhu a prominutí pokut a úroků na základě nařízení vlády č. 411/91 bylo uděleno v rámci obecného systému použitelného na všechny podniky v podobné situaci, a proto společnosti RTP neposkytlo zvláštní výhodu.
(127)
Cílem tohoto rozhodnutí je určit, zda bylo uplatnění takového systému na společnost RTP selektivní, aniž by byla předjímána selektivní nebo obecná povaha tohoto systému.
(128)
Aby se prokázalo, že stanovení splátkového kalendáře dluhu je nezbytné k zajištění životaschopnosti společnosti, vyžaduje nařízení vlády č. 411/91 provedení hospodářské a finanční studie. Společnost RTP nikdy takovou studii týkající se její životaschopnosti ve smyslu čl. 2 odst. 3 nařízení vlády č. 411/91 nevypracovala.
(129)
Podmínku uvedenou v čl. 2 odst. 1 písm. d) nařízení vlády č. 411/91 nebylo mimoto možno na společnost RTP uplatnit, jelikož k úpravě dluhu nedošlo po zásahu státu. Komise nesouhlasí s tvrzením Portugalska, že zásahy státu měly vliv na chod dlužné společnosti a že se společnost RTP v době státních zásahů řídila právními předpisy. Ačkoliv společnost RTP podléhala v roce 1997 zvláštnímu režimu řízení (69), tento režim byl ukončen přijetím stanov společnosti v roce 1980, zatímco dluh vůči Správě sociálního zabezpečení se „nahromadil“ v období 1983-1989. Komise se domnívá, že úpravu dluhu společnosti RTP nelze považovat za součást obecného systému na základě nařízení vlády č. 411/91, jelikož společnost RTP nesplňovala kritéria pro takovéto povolení stanovená v tomto předpise. Opatření bylo proto na společnost RTP uplatněno selektivním způsobem.
(130)
Povolením splátkového kalendáře dluhu mělo Portugalsko jednat stejně jako veřejný nebo soukromý věřitel, který se snaží získat dlužné částky zpět a který za tímto účelem uzavírá dohody o splátkovém kalendáři s cílem usnadnit splácení (70). Úroková sazba u úroků z prodlení uplatněná státem by měla být stejná jako sazba, kterou by za stejných okolností použil soukromý věřitel. Komise se domnívá, že by soukromý věřitel, který usiluje o získání dlužné částky zpět zákonnými prostředky, uplatnil přinejmenším zákonnou úrokovou sazbu. Tím, že Portugalsko navzdory dostupným mechanismům pro vymáhání zaplacení úroků nevymáhalo, nejednalo stejně jako soukromý věřitel, který by se snažil docílit co nejvyšší úrokové sazby. Dluh vůči Správě sociálního zabezpečení se mimoto „nahromadil“ v období 1983-1989 a dohoda o splátkovém kalendáři byla schválena teprve v roce 1993. Za takových podmínek by soukromý věřitel neumožnil, aby došlo k podobnému hromadění dluhu během tak dlouhého období, aniž by podnikl kroky k jeho vymáhání. Zdá se proto, že opatření poskytlo společnosti RTP zvláštní výhodu.
(131)
Navyšování kapitálu: Po posouzení připomínek třetích stran a Portugalska došla Komise k závěru, že navyšování kapitálu v období 1994-1997 představovalo pro společnost RTP finanční výhodu. Jak je zřejmé z tabulky 3 v 40. bodě odůvodnění vzhledem k slabé finanční situaci společnosti RTP v době navyšování kapitálu by žádný soukromý investor nevložil do společnosti kapitál, jelikož se v přiměřené lhůtě nedala očekávat jeho běžná návratnost. Ve skutečnosti se finanční situace společnosti RTP i přes navýšení kapitálu zhoršila. Portugalsko ani třetí strany neuvedly, že by Portugalsko při navyšování kapitálu společnosti jednalo jako soukromý investor.
(132)
Půjčka z roku 1998: Komise nemůže uznat tvrzení Portugalska, že půjčka poskytnutá v roce 1998 byla v souladu s tržními podmínkami. Aby půjčka nepředstavovala státní podporu, měly by související podmínky (tj. zajištění a úroková sazba) odrážet riziko spojené s poskytnutím půjčky danému podniku (71). Riziko (a tudíž i úroková sazba) se zvyšuje, nachází-li se podnik v hospodářské a finanční situaci s nižším stupněm důvěryhodnosti, než jaký by vyžadovala finanční instituce pro poskytnutí půjčky.
(133)
Jak je zřejmé z tabulky 3 v 40. bodě odůvodnění, v době schválení půjčky se společnost RTP nacházela v natolik složité finanční situaci, že její dluhy převyšovaly hodnotu aktiv společnosti a její čistý vlastní kapitál dosáhl záporné hodnoty. Společnost byla fakticky v úpadku.
(134)
V prvé řadě je třeba mít na paměti, že dotyčná půjčka představovala podřízenou půjčku, tj. jednalo se o půjčku bez zajištění podloženého majetkem, a v případě úpadku společnosti by byla pro účely splacení zařazená za všechny věřitele, avšak před akcionáře. Neexistence přiměřeného zajištění podloženého majetkem jednoznačně naznačovala, že půjčka nebyla poskytnuta podle tržních podmínek a že se jednalo o státní podporu. Vzhledem ke skutečnosti, že se v době poskytnutí půjčky společnost RTP nacházela fakticky v úpadku, by jí žádná finanční instituce podřízenou půjčku neposkytla, jelikož existovala jen malá pravděpodobnost, že ji společnost RTP bude schopna splatit. Půjčku ve skutečnosti neposkytla soukromá finanční instituce, nýbrž Fond regulace veřejného dluhu.
(135)
Za druhé lze uvést, že úroková sazba u půjčky zjevně neodráží její skutečné riziko. Nejenže je nižší než referenční sazba, kterou Komise běžně používá při výpočtu prvku podpory obsaženého v režimech dotace úroků (72), nýbrž běžný tržní subjekt by kromě „řádných“ záruk vyžadoval úrokovou sazbu vyrovnávající vysoké riziko nesplacení.
(136)
Vzhledem k tomu, že finanční situace společnosti RTP neumožňovala získat podřízenou půjčku za normálních okolností, rovná se půjčka ve skutečnosti vyplacení grantu a představuje pro společnost RTP výhodu.
(137)
Komise se proto domnívá, že stanovení splátkového kalendáře dluhu vůči Správě sociálního zabezpečení, navyšování kapitálu v období 1994-1997 a půjčka z roku 1998 poskytly společnosti RTP finanční a hospodářskou výhodu v porovnání s konkurenty, kteří stejné finanční prostředky neobdrželi.
(138)
Jelikož se portugalský televizní trh nejpozději v roce 1992 otevřel hospodářské soutěži, existovali na tomto trhu v době, kdy společnost RTP využívala různá opatření, další soutěžitelé. V únoru 1992 byly uděleny licence na vysílání soukromým televizním společnostem SIC a TVI a v říjnu 1992 začala společnost SIC v Portugalsku vysílat.
(139)
Komise neuznává tvrzení Portugalska, že dohoda o dluhu vůči Správě sociálního zabezpečení nespadá do pojmu státní podpora, jelikož samotný dluh vznikl před otevřením portugalského televizního trhu hospodářské soutěži. Finanční výhoda byla společnosti RTP poskytnuta v květnu 1993 po otevření televizního trhu, a mohla proto poskytnout společnosti RTP hospodářskou výhodu.
(140)
Na základě výše uvedených skutečností je nutno vyvodit závěr, že opatření, která provedlo Portugalsko, mohla poskytnout společnosti RTP hospodářskou a finanční výhodu v porovnání s konkurenty, kteří stejné finanční prostředky neobdrželi, a tím narušit hospodářskou soutěž ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
(141)
Státní opatření spadají do oblasti působnosti čl. 107 odst. 1 SFEU, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy. Tak je tomu tehdy, jsou-li dotyčné činnosti předmětem obchodu mezi členskými státy. V daném případě příjemce podpory, společnost RTP sám působí na mezinárodním trhu. Prostřednictvím Evropské vysílací unie si vyměňuje televizní programy a účastní se systému Eurovize (73). Společnost RTP mimoto přímo soutěží se soukromými televizními společnostmi, které působí na mezinárodním televizním trhu a mají mezinárodní vlastnickou strukturu (74).
(142)
Lze proto vyvodit závěr, že opatření, která ve prospěch společnosti RTP provedlo Portugalsko, ovlivňují obchod mezi členskými státy ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
(143)
Z výše uvedených skutečností vyplývá, že bez ohledu na možné závazky veřejné služby uložené společnosti RTP zahrnují níže uvedená opatření státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU:
-
stanovení splátkového kalendáře dluhu vůči Správě sociálního zabezpečení,
-
navyšování kapitálu v období 1994-1997, a
-
půjčka poskytnutá v roce 1998.
Dočasné osvobození od registračních poplatků podle čl. 11 odst. 1 zákona č. 21/92 a trvalé osvobození od registračních a jiných poplatků podle čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92 rovněž představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
(144)
Jak je však uvedeno v 44. až 48. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, společnost RTP je pověřena plněním závazku veřejné služby v oblasti televizního vysílání. Soudní dvůr v rozsudku ve věci Altmark Trans GmbH a Regierungspräsidium Magdeburg v. Nahverkehrsgesellschaft Altmark GmbH a Oberbundesanwalt beim Bundesverwaltungsgericht (dále jen „rozsudek ve věci Altmark“) rozhodl, že se státní opatření poskytující náhradu za náklady veřejné služby nepovažují za státní podporu podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES (nyní čl. 107 odst. 1 SFEU), jsou-li splněny tyto čtyři podmínky (75):
a)
podnik, který je příjemcem podpory, musí být skutečně pověřen závazky veřejné služby a tyto závazky musí být jasně vymezeny;
b)
parametry, na jejichž základě je vyrovnání vypočteno, musí být předem stanoveny objektivním a transparentním způsobem;
c)
vyrovnávací platba nesmí přesahovat meze toho, co je nezbytné k pokrytí všech nebo části nákladů vynaložených k plnění závazků veřejné služby se zohledněním příslušných příjmů a přiměřeného zisku;
d)
pokud nebyl podnik, který má plnit závazky veřejné služby, vybrán prostřednictvím řízení pro zadávání veřejných zakázek, musí být výše nezbytné vyrovnávací platby určena na základě analýzy nákladů, které by na plnění těchto závazků vynaložil běžný, řádně řízený podnik disponující odpovídajícími prostředky.
(145)
Pomineme-li první a třetí podmínku, zdá se, že opatření ad hoc (viz 143. bod odůvodnění tohoto rozhodnutí) nesplňují druhou a čtvrtou podmínku uvedenou v rozsudku ve věci Altmark, a to z těchto důvodů:
(146)
Je zřejmé, že financování poskytnuté ve formě dohody se Správou sociálního zabezpečení a půjčky z roku 1998 nebylo součástí systému vyrovnávacích plateb s předem objektivně a transparentně stanovenými parametry (druhá podmínka). Naopak, bylo založeno na rozhodnutích ad hoc, která lze přičíst státu.
(147)
Jak je uvedeno v 61. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, smlouvy o veřejné službě předpokládaly možnost zvláštního financování investic do vybavení určeného pro činnosti v rámci veřejné služby, a to formou navýšení kapitálu. Smlouvy o veřejné službě neomezují investice pouze na veřejné služby ani nestanoví jednoznačně podmínky a omezení účasti státu; odkazují pouze na možnost účasti státu jakožto akcionáře na investicích společnosti RTP. Komise se proto domnívá, že ani navyšování kapitálu nemůže být považováno za součást systému vyrovnávacích plateb s předem objektivně a transparentně stanovenými parametry.
(148)
Společnost RTP jednoznačně nebyla vybrána prostřednictvím řízení pro zadávání veřejných zakázek zaručujícího nejnižší možné náklady. Nic nenasvědčuje tomu, že výše plateb ad hoc byla určena na základě analýzy nákladů vzniklých běžnému podniku (čtvrtá podmínka).
(149)
Je proto zřejmé, že v tomto případě nejsou splněny všechny podmínky uvedené v rozsudku ve věci Altmark. Opatření uvedená v 143. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí je proto nutno pokládat za státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
(150)
Podle ustálené judikatury Soudního dvora lze na základě článku 106 SFEU povolit výjimku ze zákazu státních podpor pro podniky pověřené poskytováním služby obecného hospodářského zájmu. V rozsudku ve věci Altmark bylo výslovně potvrzeno, že státní podpora, která vyrovnává náklady vzniklé podniku při poskytování služby obecného hospodářského zájmu, může být považována za slučitelnou s vnitřním trhem, splňuje-li podmínky čl. 106 odst. 2 SFEU (bývalý čl. 86 odst. 2 Smlouvy o ES a původní odkaz na „společný trh“) (76).
(151)
Soudní dvůr objasnil, že aby mohlo opatření využít tuto výjimku, musí být splněny zásady definice, pověření a přiměřenosti. Komise se domnívá, že jsou-li tyto zásady splněny, není obchod ovlivněn v míře, která by byla v rozporu se zájmy Unie.
(152)
Způsob uplatňování těchto zásad v oblasti televizního vysílání je objasněn ve sdělení Komise o použití pravidel státní podpory na veřejnoprávní vysílání (dále jen „sdělení o vysílání“) (77). V souladu se sdělením o vysílání musí Komise posoudit, zda (78):
a)
jsou činnosti společnosti RTP závazky veřejné služby, které jsou jako takové jasně vymezeny členským státem (definice);
b)
společnost RTP je portugalskými orgány výslovně pověřena poskytováním uvedené služby (pověření);
c)
financování je úměrné čistým nákladům na poskytování veřejné služby.
(153)
Jak je uvedeno v Protokolu o systému veřejnoprávního vysílání v členských státech (dále jen „Amsterodamský protokol“ (79)) a sdělení o vysílání (80), je na členských státech, aby vymezily úkoly veřejnoprávní vysílací organizace v oblasti veřejné služby. V odvětví vysílání je úloha Komise omezená na ověřování existence zjevné chyby v definici veřejné služby. Takováto chyba by znamenala zneužití definice veřejné služby.
(154)
Vzhledem k zvláštní povaze odvětví vysílání však považuje Komise za legitimní takovou definici, která v souladu s výkladovými ustanoveními protokolu pověřuje určitou vysílací organizaci úkolem poskytovat vyvážený a rozmanitý program (81). Taková definice by měla být v souladu s cílem uspokojovat demokratické, sociální a kulturní potřeby společnosti.
(155)
Jak je uvedeno v 44. až 48. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, společnost RTP musí na základě zákona č. 21/92 a smluv o veřejné službě v rámci veřejnoprávního televizního vysílání zajistit vysílání na dvou kanálech s celostátním pokrytím. Zatímco první kanál má vysílat programy obecnějšího charakteru, druhý kanál má oslovovat specifické publikum. Jak je popsáno v 44. a 45. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, zákon č. 21/92 a smlouvy o veřejné službě ukládají společnosti RTP podrobnější povinnosti, pokud jde o programový obsah a mezinárodní spolupráci, a rovněž některé další zvláštní povinnosti.
(156)
Ačkoliv má definice veřejnoprávního vysílání společnosti RTP kvalitativní a poměrně širokou povahu, považuje Komise v souladu s výkladovými ustanoveními Amsterodamského protokolu takovouto „širokou“ definici za legitimní (82). Proto považuje za legitimní rovněž obecnou definici poslání společnosti RTP v oblasti veřejné služby spočívající v zajištění dvou televizních kanálů s celostátním pokrytím, jednoho obecného a druhého více zaměřeného na specifické publikum, Tuto definici lze považovat za vyhovující demokratickým, sociálním a kulturním požadavkům portugalské společnosti.
(157)
Komise považuje za legitimní rovněž povinnosti, které podrobněji určují způsob, jakým má společnost RTP plnit obecné poslání v oblasti veřejnoprávního vysílání. V souladu se zněním Amsterodamského protokolu lze mít za to, že rovněž tyto povinnosti vyhovují demokratickým, sociálním a kulturním požadavkům portugalské společnosti.
(158)
Ačkoliv Komise považuje poslání společnosti RTP v oblasti veřejné služby za legitimní, musí zjistit, zda tato definice neobsahuje zjevné chyby.
Komise posoudí, zda lze dočasné a trvalé osvobození od notářských poplatků, registračních poplatků a nákladů na zveřejnění považovat za náhradu za náklady veřejné služby, a dále bude analyzovat, zda lze povinnost společnosti RTP týkající se podpory kinematografie považovat za poslání veřejné služby, jež bylo svěřeno společnosti RTP.
(159)
Komise zaprvé posoudí, zda lze dočasné osvobození od požadavků na notářskou listinu (a souvisejících poplatků), registračních poplatků a nákladů na zveřejnění během přeměny na akciovou společnost v roce 1992 podle čl. 11 odst. 1 zákona č. 21/92 a trvalé osvobození od různých poplatků podle čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92 považovat za náhradu za náklady vyplývající z poskytování veřejné služby.
(160)
Dočasné osvobození: Za prvé je nutné ověřit, zda lze náklady spojené s přeměnou společnosti RTP na akciovou společnost v roce 1992 (tj. obvyklé náklady na notářskou listinu, její registraci a zveřejnění) legitimně uhradit jako náklady veřejné služby. Jak bylo uvedeno výše, náhrada má podobu osvobození na základě čl. 11 odst. 1 zákona č. 21/92.
(161)
V době své přeměny vykonávala společnost RTP pouze činnosti v rámci veřejné služby (viz 18. bod odůvodnění tohoto rozhodnutí), zatímco obchodní činnosti vykonávaly právně oddělené dceřiné společnosti. Náklady spojené s přeměnou veřejnoprávní vysílací organizace představovaly automaticky náklady na veřejnou službu, za něž mohl stát poskytnout legitimně náhradu. Není nutné uvážit, zda byla reorganizace společnosti RTP z právního hlediska povinná nebo nezbytná (83). Posouzení podle čl. 106 odst. 2 SFEU a sdělení o vysílání vyžaduje, aby náhrada nepřekročila čisté náklady veřejné služby, nevyžaduje však posouzení toho, zda bylo možno těmto nákladům předejít za předpokladu, že jsou omezeny na poskytování veřejné služby (84). V souladu s Amsterodamským protokolem a sdělením o vysílání mohou členské státy v zásadě rozhodnout o uspořádání své veřejnoprávní vysílací organizace, což se vztahuje nejen na organizaci distribuce obsahu, nýbrž rovněž na to, v rámci jaké právní formy bude veřejnoprávní vysílací organizace vykonávat svou činnost. Úloha Komise je omezena na kontrolu, zda tato svoboda volby nebyla členskými státy zneužita. V daném případě nic nenasvědčuje tomu, že se přeměna uskutečnila s jediným cílem, a to poskytnout společnosti RTP výhodu. Není důvod zpochybnit odůvodnění Portugalska, že přeměna v roce 1992 byla provedena s cílem umožnit společnosti RTP, aby při výkonu svých činností postupovala pružněji, než by tomu bylo u státní organizace s obtížnými postupy státní kontroly. Lze proto vyvodit závěr, že osvobození od registračních poplatků (tj. poplatků spojených s vyhotovením notářské listiny, registračních poplatků, nákladů na zveřejnění) v době přeměny společnosti RTP představuje oprávněnou náhradu za provozování veřejnoprávního vysílání.
(162)
Trvalé osvobození: Výše uvedená argumentace (v 161. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí) však nemůže platit pro trvalé osvobození podle čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92, jež není časově omezené, a může se proto vztahovat rovněž na registrace a zápisy v souvislosti s činnostmi společnosti RTP, které nespadají do jejího poslání veřejné služby (např. pokud by společnost RTP začala vykonávat obchodní činnosti sama místo právně oddělených dceřiných společností).
Vzhledem k široké oblasti působnosti čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92, a to z časového hlediska (tj. neomezená) i věcného hlediska (tj. není omezena na činnosti v rámci veřejné služby), není možné odůvodnit případné budoucí osvobození od registračních poplatků jako náklady veřejné služby. Je proto třeba vyvodit závěr, že osvobození od poplatků podle čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92 není slučitelné s vnitřním trhem.
(163)
Ačkoliv Portugalsko tvrdilo, že čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92 nebyl nikdy použit a že společnost RTP po přeměně v roce 1992 vždy zaplatila veškeré nezbytné registrační poplatky, toto tvrzení by mohlo být platné v případě navrácení podpory, nemění však skutečnost, že poskytnutí státní podpory společnosti RTP není odůvodněné na základě čl. 106 odst. 2 SFEU ani žádného jiného ustanovení této smlouvy.
(164)
S přihlédnutím k 45. bodu odůvodnění směrnice o „televizi bez hranic“ může Komise uznat, že definice veřejné služby veřejnoprávních vysílacích organizací zahrnuje povinnost významně přispívat k investicím do evropské audiovizuální tvorby, pokud z ní vyplývající filmová práva umožňují její vysílání v rámci plnění veřejné služby (85).
(165)
Komise zastává názor, že povinnost týkající se podpory kinematografie uložená společnosti RTP spadá do veřejnoprávního vysílání, jelikož společnost RTP v rámci veřejnoprávního vysílání vysílá filmy, k nimž získala distribuční práva.
(166)
Komise proto nemůže souhlasit s připomínkami zúčastněných stran, že povinnost společnosti RTP týkající se podpory kinematografie a jejího financování je diskriminační. Zúčastněné strany uvedly, že soukromé televizní společnosti rovněž podepsaly s portugalskými orgány protokoly o podpoře kinematografie, přičemž nedostávají žádnou náhradu. Komise se však domnívá, že je nutné rozlišovat na straně jedné mezi dobrovolnými dohodami o podpoře kinematografie, které byly uzavřeny mezi státem a soukromými televizními společnostmi, a závazky týkajícími se veřejnoprávního vysílání, jež byly uloženy společnosti RTP v souvislosti s vysíláním filmové tvorby a jejím financováním na straně druhé. Je zřejmé, že společnost RTP je výslovně pověřena úkolem veřejné služby spočívajícím v podpoře určité filmové tvorby, která je následně vysílána jako televizní programy v rámci veřejnoprávního vysílání, zatímco soukromé televizní společnosti takovýmto úkolem veřejné služby pověřeny nebyly. Společnost RTP se ve skutečnosti stává nástrojem, který stát používá při podpoře kinematografie. Případné výsledné výhody, které společnost RTP poskytuje kinematografii, mohou představovat státní podporu a měly by být posouzeny jako takové. Tímto rozhodnutím není dotčeno případné posouzení možných výhod poskytnutých filmovým producentům.
(167)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem je nutno vyvodit závěr, že spolufinancování portugalských filmových děl vysílaných na veřejnoprávních kanálech ze strany společnosti RTP lze považovat za zvláštní legitimní povinnost, která napomáhá při plnění obecných závazků společnosti RTP v oblasti veřejnoprávního vysílání. Tato povinnost proto nepředstavuje zjevnou chybu.
(168)
Komise však má za to, že právní povinnost poskytovat „další služby, které budou specifikovány ad hoc“ (86), uložená společnosti RTP není dostatečně přesná, aby mohla Komise předem s dostatečnou právní jistotou posoudit, zda lze tyto služby považovat za součást veřejné služby. Ačkoliv Komise zastává názor, že „další služby, které budou specifikovány“, nejsou dostatečně jasně definovány, podotýká, že v období, které je předmětem šetření, se na základě tohoto ustanovení neuskutečnily žádné platby (87).
(169)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem vyvozuje Komise závěr, že činnosti společnosti RTP popsané v zákoně č. 21/92 a opětovně vymezené ve smlouvách o veřejných službách představují jednoznačně definované závazky veřejné služby.
Ačkoliv povinnost poskytovat „další služby, které budou specifikovány ad hoc“, není dostatečně přesná, aby bylo možno předem vyvodit závěr, že všechny služby poskytované v rámci této položky lze považovat za veřejné služby, v období 1992-1998 se na základě tohoto ustanovení neuskutečnily žádné platby.
Trvalé osvobození od registračních a jiných poplatků však není omezeno na náhradu nákladů na veřejnou službu, a nemůže být proto odůvodněno podle čl. 106 odst. 2 SFEU.
(170)
Za druhé je třeba posoudit, zda byl příjemce, společnost RTP, pověřen závazky veřejné služby ze státních prostředků.
(171)
V souladu se sdělením o vysílání musí Komise ověřit, zda bylo poslání veřejné služby společnosti RTP svěřeno na základě oficiálního aktu (88).
(172)
Jak je uvedeno v 48. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, závazky veřejné služby jsou společnosti RTP jednoznačně svěřeny na základě různých zákonů a smluv: článek 5 zákona č. 58/90, čl. 4 odst. 1 a článek 5 zákona č. 21/92 a doložka 1 předešlé a nové smlouvy o veřejné službě.
(173)
Komise neobdržela od zúčastněných stran ani Portugalska žádné připomínky ohledně skutečnosti, že společnost RTP nebyla dostatečně pověřena veřejnou službou na základě oficiálního aktu. V souladu se sdělením o vysílání a s ohledem na zákony a smlouvy uvedené v 48. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí je nutno vyvodit závěr, že společnost RTP musí nepochybně plnit závazky v oblasti veřejnoprávního vysílání, a že proto poslání veřejné služby bylo společnosti RTP svěřeno na základě oficiálního aktu.
(174)
Nejenže je třeba, aby byla veřejná služba společnosti RTP svěřena na základě oficiálního aktu; je nutno přijmout rovněž opatření s cílem zajistit, aby byla veřejná služba poskytována podle požadavků zákona a smluv o veřejné službě. Jak je uvedeno v 49. až 59. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, byly zavedeny různé kontrolní mechanismy s cílem zajistit, aby společnost RTP plnila závazky veřejné služby stanoveným způsobem.
(175)
Společnost RTP musela za prvé podávat zprávy o plnění závazků veřejné služby a překládat plány, k nimž bylo připojeno stanovisko jejího vnitřního odboru auditu. Společnost RTP vyhotovila pro roky 1993 až 1998 zprávy o veřejné službě, které popisovaly plnění každého závazku veřejné služby a určovaly náklady na každý závazek veřejné služby pomocí systému analytického účetnictví.
(176)
Ministr financí a člen vlády odpovědný za hromadné sdělovací prostředky za druhé kontrolovali dodržování smlouvy o veřejné službě a hlavní finanční inspekce ověřovala finanční plán.
(177)
Za třetí se musel každý rok provést externí audit. Komise nemůže souhlasit s tvrzením Portugalska, které bylo zopakováno po vynesení rozsudku Soudu ve věci T-442/03, že zprávy o veřejné službě byly podrobeny externímu auditu, a že tudíž nebyla nutná žádná další opatření. Situaci před přijetím rozhodnutí ze dne 15. října 2003 lze popsat takto:
a)
Pro rok 1992 neexistovala žádná zpráva o veřejné službě, jelikož povinnost předkládat zprávy o veřejné službě a provést audit těchto zpráv byla zavedena smlouvou o udělení koncese z roku 1993.
b)
Pro roky 1993 a 1994 nebyl proveden externí audit, bylo vydáno pouze prohlášení zástupců společnosti, konkrétně fiskální rady společnosti RTP (Conselho fiscal da RTP), což představuje pouze interní prohlášení společnosti.
c)
Pro roky 1995-1998 byl ke zprávám připojen výrok externího auditora, který není závislý na společnosti RTP a jejích zástupcích. Tyto výroky potvrzují, že společnost RTP dodržela závazky veřejné služby. Nebyly však zpřístupněny podrobnější zprávy o veřejné službě, které vedly k těmto zjištěním.
(178)
Vzhledem k zjištěním Soudu ve věci T-442/03, a zejména bodům 232 až 256 rozsudku se Komise nemůže opírat výlučně o (stručné) výroky auditora ohledně zpráv o veřejné službě uvedené v 177. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, a přijala proto nabídku Portugalska na provedení externího auditu na základě existujících zpráv o veřejné službě pro všechny dotčené roky. To znamená, že externí audity týkající se plnění závazků veřejné služby ze strany společnosti RTP byly provedeny pro roky 1992-1997. Pro rok 1992 byl externí audit proveden navzdory neexistenci zprávy o veřejné službě. Externí auditor však při posuzování, zda bylo splněno pověření v oblasti veřejné služby, vycházel z jiného dokumentu. Pro rok 1998 nebyl externí audit proveden, jelikož externí audit již existoval ve formě zprávy společnosti BDO Binder pro rok 1998 (což nezpochybnila ani společnost SIC), na niž se odkazuje v 186. až 188. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí.
(179)
Nové audity pro roky 1992-1997 organizoval portugalský regulační orgán pro sdělovací prostředky, Entidade Reguladora para a Comunicação Social, ERC. ERC je nezávislý správní orgán, který podle portugalské ústavy odpovídá mimo jiné za zajištění dodržování stanov a pravidel upravujících činnost v oblasti hromadných sdělovacích prostředků. Tento orgán pověřil audity, jež měly být provedeny pro roky 1992-1997, externího auditora, který je nezávislý na společnosti RTP, tj. společnost Pedro Roque.
(180)
Vzhledem k době, která uplynula mezi rokem 1992 a provedením auditů zpráv o veřejné službě v roce 2010, bylo obtížné získat přístup ke všem údajům. To vysvětluje délku šetření a dobu, kterou trvalo provedení nových auditů. Nakonec však bylo možno audity provést, jelikož již existovaly zprávy o veřejné službě (kromě roku 1992), a auditoři měli tudíž základ pro audit. Audity pro roky 1992-1997 byly předloženy Komisi.
(181)
V externích auditech se uvádí, že úkolem je posoudit a sledovat veřejnoprávní vysílání provozované společností RTP a platby, které společnost za tento úkol obdržela. Zprávy o externím auditu obsahují popis informací, které byly vzaty v úvahu. Mimo jiné odkazují na zákon č. 58/90 (zákon o veřejnoprávním vysílání), zákon č. 21/92 o přeměně společnosti RTP, smlouvy o veřejné službě, roční účetní závěrky a plán činností a rozpočet (Plano de Actividades e Orçamento do Serviço Público) a zprávy o veřejné službě pro příslušné roky (Relatorio sobre o Cumprimento das Obrigacaoes do Servico Publico, RCOSP). V auditech je zmíněno, že kvůli dlouhé době, která uplynula mezi obdobím 1992-1997 a uzavřením smlouvy o provedení auditu v roce 2010, byly některé dokumenty zničeny a určité informace nebyly k dispozici. Z tohoto důvodu se auditorská zpráva zaměřila především na dostupné zprávy, zejména zprávy o veřejné službě (89) a ověřené roční účetní závěrky.
(182)
Navzdory těmto omezením způsobeným časovou prodlevou považovali auditoři za možné smlouvu splnit, provést audity a posoudit plnění závazku veřejné služby ze strany společnosti RTP a náhradu, kterou obdržela. V auditech se výslovně uvádí, že se auditorům podařilo překonat potíže vzniklé kvůli časové prodlevě a provést audity. Ačkoliv auditoři uvedli například výhradu, že nebylo možno ověřit kritéria účtování nákladů a metody rozvrhování nákladů, nepředstavovalo to překážku pro provedení auditu a dospění ke kladnému závěru. V souhrnné zprávě se uvádí, že „veškeré náklady a příjmy společnosti RTP jsou založeny na předpokladu, že se její činnost vztahuje pouze na provozování veřejnoprávního televizního vysílání, a že audity jsou založeny na finančních výkazech, které ověřil interní auditor společnosti i externí auditoři a z nichž nevyplývají žádné důležité skutečnosti kromě skutečností popsaných podrobně v ročních účetních závěrkách“ (90). Komise již zjistila (viz 18. bod odůvodnění tohoto rozhodnutí), že společnost RTP vykonávala v letech, které jsou předmětem šetření, pouze činnosti v rámci veřejné služby, zatímco obchodní činnosti prováděly právně oddělené dceřiné společnosti. Kritéria pro rozvrhování nákladů jsou proto důležitá pouze pro rozvržení přidělených nákladů v rámci nákladů veřejné služby, které vznikly společnosti RTP, a neměly by mít žádný dopad na výši celkových nákladů na veřejnou službu.
Pokud jde o finanční údaje, Komise zjistila, že se externí auditoři mohli legitimně spolehnout na roční účetní závěrky, k nimž byla vždy připojena auditorská zpráva osvědčující správnost účetní závěrky společnosti RTP. Podle smluv o veřejné službě bylo cílem externího auditu zprávy o veřejné služby ověřit, zda společnost RTP plnila závazky veřejné služby, které jí byly svěřeny, a zda je náhrada za veřejnou službu v souladu s náklady na plnění těchto závazků. Ačkoliv se finanční údaje vztahující se na poskytování veřejné služby v letech, které jsou předmětem tohoto šetření, týkaly poskytování veřejné služby společností RTP, bylo nezbytné další nezávislé ověření s cílem zjistit, zda byly vzniklé náklady v souladu s pověřením v oblasti veřejné služby.
(183)
To externí auditoři potvrdili. Pro roky 1992-1997 dospěli auditoři k závěru, že „společnost RTP v zásadě plnila své závazky v oblasti vysílání, pokud jde o kvantitu, jak jsou stanoveny ve smlouvě o udělení koncese, se zvláštním zaměřením na povinnost týkající se vysílaného obsahu“. Auditor konstatoval, že „po analýze dostupných dokumentů, konkrétně zpráv auditora a dozorčí rady, jsme neshledali nic, co by nás vedlo k závěru, že předložené dokumenty týkající se souladu mezi prováděnými úkoly veřejné služby a uhrazením reálných a skutečných nákladů obsahují významná narušení ovlivňující dodržování právních předpisů platných v té době“ (91).
(184)
V řadě auditorských zpráv se uvádí, že společnost RTP mohla požadovat vyšší částku náhrady, bránily jí v tom však podmínky smluv o veřejné službě, a to čl. 15 odst. 4 předešlé smlouvy o veřejné službě a čl. 19 odst. 3 nové smlouvy o veřejné službě z roku 1996. Jednotlivé externí audity pro roky 1994, 1996 a 1997 obsahují výroky ohledně rozdílu mezi vysokými náklady, které společnosti RTP skutečně vznikly při poskytování veřejné služby, a náhradou, kterou obdržela a která byla nižší než vzniklé náklady (92). V závěrečné souhrnné zprávě pro všechny roky, pro něž byl proveden audit, se výslovně uvádí, že „pro všechny roky je náhrada, která byla přidělena a vyplacena, nižší než částky uvedené v každé zprávě o veřejné službě (RCOPS, Relatório sobre o cumprimento das obrigações de serviço público)“ (93).
(185)
Některé audity (s výjimkou auditů pro roky 1992 a 1993) uvádějí, že společnost RTP překročila zákonem stanovený limit reklamy, tj. vysílala více reklam, než povolovaly smlouvy o veřejné službě. V souladu se sdělením o vysílání je nutno příjmy, které společnost RTP za tuto reklamu obdržela, vzít v úvahu při výpočtu nákladů veřejné služby, jelikož příjmy vytvořené veřejnou službou, včetně příjmů z reklamy, musí být zahrnuty do výpočtu potřeb společnosti, pokud jde o financování veřejné služby.
Skutečnost, že byly překročeny limity reklamy, nemá vliv na analýzu auditora s ohledem na všechny roky v období 1992-1997. Náhrada za veřejnou službu odpovídala úkolům veřejné služby, které plnila společnost RTP, a neexistovala žádná nadměrná náhrada. Portugalsko rovněž potvrdilo, že pro roky 1994, 1995 a 1996 byly zohledněny všechny zisky z reklamy (včetně zisků vyplývajících z překročení povoleného reklamního času) a že se o tyto částky snížila potřeba financování veřejné služby (94). Co se týká roku 1996, článek 15 nové smlouvy o veřejné službě stanovil, že při sčítání nákladů pro účely výpočtu celkových nákladů veřejné služby k určení výše náhrady nemusí být vzaty v úvahu zisky plynoucí z využívání kanálů. „Zisky“ zahrnují příjmy z reklamy. Portugalsko výslovně potvrdilo, že zisky z reklamy byly odečteny od částky požadované náhrady (95).
(186)
Pokud jde o rok 1998, externí společnost BDO Binder provedla šetření týkající se vztahu mezi posláním veřejné služby svěřeným společnosti RTP a příslušnými náklady. Zpráva společnosti BDO Binder obsahuje řadu doporučení do budoucna a navrhuje posílit vnitřní kontrolu společnosti RTP s cílem zajistit dodržování vnitřních předpisů, neobsahuje však zjištění, že společnost RTP obdržela příliš vysokou náhradu ve vztahu k úkolům veřejné služby, které vykonává, nebo že by nebylo možné se spoléhat na číselné údaje uvedené ve zprávě o veřejné službě vyhotovené společností RTP, které Komise použila v rozhodnutí ze dne 15. října 2003. Pokud se zpráva společnosti BDO Binder zabývá konkrétními číselnými údaji, odkazuje na nevypracování soupisu určitých aktiv. Zdá se však, že zpráva společnosti BDO Binder kritizuje spíše neexistenci soupisu majetku (96), než aby dospěla k závěru, že se příslušné investice neuskutečnily a že nebyly správně zaúčtovány hodnoty investic. Jak však zdůraznilo Portugalsko, údaje pro příslušné investice nebyly každopádně zahrnuty ve výpočtu náhrady, což vylučuje, že by mohly být uhrazeny náklady na amortizaci dlouhodobých aktiv.
(187)
Pokud jde o překročení limitů reklamy, ve zprávě společnosti BDO Binder se uvádělo, že při výpočtu potřeby financování veřejné služby byly zohledněny veškeré příjmy z reklamy. Žádný z těchto faktorů nevedl opět auditora k vydání negativního výroku ohledně plnění závazků veřejné služby ze strany společnosti RTP ani nenaznačuje případnou nadměrnou náhradu.
(188)
Pro analýzu v tomto rozhodnutí je však nejdůležitější závěr ve zprávě společnosti BDO Binder (který společnost SIC nezpochybnila), že společnost RTP mohla za plnění závazků veřejné služby požadovat 25 miliard PTE, místo toho však obdržela pouze 14 miliard PTE. Jinými slovy, zpráva společnosti BDO Binder nenaznačuje nadměrnou náhradu, nýbrž vede k opačnému závěru.
(189)
Jak je uvedeno v rozhodnutí ve věci NN 31/06 týkající se restrukturalizace společnosti RTP, externí audit společnosti PriceWaterhouse Coopers ověřil, zda finanční údaje, které poskytly portugalské orgány, byly v souladu s finančními výkazy společnosti RTP v období 1991-2003, s částkami uvedenými v auditorských zprávách o veřejné službě a s ostatními zdroji informací, které se považovaly za důležité k zajištění shody dotyčných auditů (viz 38. bod odůvodnění rozhodnutí ve věci NN 31/06). Auditorská zpráva společnosti PWC údaje potvrdila bez významných připomínek (viz 52. bod odůvodnění rozhodnutí ve věci NN 31/06). Auditorská zpráva společnosti PWC výslovně potvrdila, že částky, které společnost RTP obdržela jako náhradu za veřejnou službu, odpovídaly částkám uvedeným v usneseních Rady ministrů (viz 41. bod odůvodnění a tabulka 39 v rozhodnutí ve věci NN 31/06). Auditorská zpráva společnosti PWC upozorňovala na celkové nedostatečné financování společnosti RTP. Uvádělo se v ní, že kromě úkolů veřejné služby, jejichž náklady lze uhradit podle smluv o veřejné službě, existují úkoly veřejné služby, jež společnost RTP vykonává, za něž však nelze požadovat od státu žádnou úhradu. Komise v rozhodnutí ve věci NN 31/06 dospěla k závěru, že auditorská zpráva společnosti PWC mohla oprávněně vycházet z finančních výkazů společnosti RTP a konstatovala, že společnost RTP byla skutečně trvale nedostatečně financována. Kromě externích auditů zpráv o veřejné službě lze pro účely tohoto rozhodnutí vzít v úvahu i auditorskou zprávu společnosti PWC jako další prvek potvrzující, že údaje, které Komise použila v rozhodnutí 2005/403/ES, byly správné.
(190)
Co se týká tvrzení stěžovatele, že je nutno vzít v úvahu zprávu státního auditora (Tribunal de Contas) č. 8/2002, Komise skutečně vzala při svém hodnocení v tomto rozhodnutí tuto zprávu v úvahu. Za prvé je nutno uznat (jak připouští rovněž společnost SIC), že se auditorská zpráva č. 8/2002 vztahuje na období 1997-2000, a je proto relevantní pouze pro roky 1997 a 1998. Ačkoli v uvedené zprávě byly zmíněny údaje pro předchozí roky, byly použity k popisu celkového vývoje finanční situace společnosti RTP, nebyly však samy o sobě předmětem šetření Účetního dvora.
(191)
Co je nejdůležitější, zpráva č. 8/2002 nenaznačuje žádnou nesrovnalost ve financování společnosti RTP ani nadměrnou náhradu za roky 1997-2000 (nebo za jakýkoli jiný rok). Naopak, ve zprávě č. 8/2002 jsou mnohokrát zmíněny strukturální finanční problémy společnosti RTP. Komise proto není s to na základě zprávy č. 8/2002 vyčlenit určité platby jako nadměrnou náhradu a protiprávní státní podporu. Naopak, zpráva č. 8/2002 výslovně potvrzuje, že od roku 1993 do konce roku 1999 bylo přežití společnosti RTP dosaženo pouze trvalou a zvyšující se zadlužeností společnosti.
(192)
Jak uvádí stěžovatel, zpráva č. 8/2002 mnohokrát kritizuje vedení společnosti a poukazuje na neefektivnost, které bylo možno předejít. Cíl zprávy č. 8/2002 je vymezen jako celkový přezkum řízení společnosti RTP a provozování veřejnoprávního televizního vysílání z hlediska účinnosti, efektivnosti a hospodárnosti. Jak uvedl stěžovatel, ve zprávě č. 8/2002 bylo zmíněno, že společnost RTP má nepružné struktury a příliš vysoký počet zaměstnanců a poskytuje veřejnou službu neefektivně. Zpráva č. 8/2002 kritizuje rovněž příliš nejasné a obecné vymezení poslání veřejné služby a smlouvy o veřejné službě, které podle státního auditora vedou k neefektivnímu řízení.
(193)
Komise však vymezení poslání veřejné služby, které bylo svěřeno společnosti RTP, ověřila v rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2003. Ve věci T-442/03 Soud konstatoval, že široká definice poslání společnosti RTP je přípustná (97). Co se týká údajné neefektivnosti, Komise chce podotknout, že se nejedná o aspekt, který je třeba vzít v úvahu při použití sdělení o vysílání.
(194)
Třetím kritériem, které by Komise měla posoudit, je skutečnost, zda je financování přiměřené čistým nákladům veřejné služby.
(195)
Ve sdělení o vysílání jsou popsána kritéria, na jejichž základě Komise posuzuje přiměřenost státního financování. Sdělení vyžaduje, aby státní podpora nepřevyšovala čisté náklady veřejné služby a aby nedošlo k narušením trhu, která nejsou nutná pro naplnění poslání veřejné služby (98).
(196)
V zájmu správného určení nákladů na činnosti v rámci veřejné služby sdělení o vysílání za prvé vyžaduje řádné rozvržení nákladů a příjmů mezi veřejnou službu a obchodní činnosti.
(197)
Jak je uvedeno v 61. až 67. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, smlouvy o veřejné smlouvě stanoví způsob rozvržení nákladů a příjmů, který musí společnost RTP používat. V tomto případě je úkol Komise v zásadě usnadněn skutečností, že společnost RTP zavedla systém analytického účetnictví, který umožňuje vyčíslit způsobilé náklady, jež jí vznikly při plnění jednotlivých závazků veřejné služby a které lze uhradit.
(198)
Pomocí tohoto systému je každá položka způsobilých výdajů přidělena určité činnosti a následně rozdělena mezi jednotlivé úkoly veřejné služby, jež byly společnosti RTP svěřeny a jež lze uhradit, a to na základě objektivních účetních zásad.
(199)
Jelikož od nákladů na provozování veřejné služby jsou odečteny příjmy plynoucí z každého úkolu veřejné služby, za který lze poskytnout náhradu, systém zaručuje, že roční vyrovnávací platby jsou omezeny na čisté náklady jednotlivých závazků veřejné služby (viz 65. bod odůvodnění tohoto rozhodnutí).
(200)
Komise proto dospěla k závěru, že parametry pro určení nákladů jsou stanoveny objektivním a transparentním způsobem.
(201)
Pravidla pro náhradu nákladů však mohou podhodnocovat skutečné čisté náklady na veřejnou službu poskytovanou společností RTP a mohla vést k strukturálnímu nedostatečnému financování skutečné potřeby finančních prostředků.
(202)
Jak je uvedeno v 65. bodě odůvodnění, podle metody výpočtu nákladů stanovené ve smlouvách o veřejné službě byly určité náklady veřejné služby vyloučeny z platby prostřednictvím roční náhrady (99). Portugalsko mimoto Komisi informovalo, že ačkoliv musela společnost RTP odvádět z obdržených ročních vyrovnávacích plateb DPH, podle účetních pravidel nebylo možno vzít výsledné náklady v úvahu (viz 94. bod odůvodnění). Do svých zpráv o veřejné službě společnost RTP mimoto nezahrnula veškeré investice do vybavení určeného pro činnosti v rámci veřejné služby, ačkoliv v jejích finančních výkazech byly zaúčtovány (viz 67. bod odůvodnění).
(203)
Podle Amsterodamského protokolu je však na členských státech, aby veřejnoprávním vysílacím organizacím zajistily financování. V tomto případě se Portugalsko rozhodlo nehradit některé náklady, které poskytovateli služby vznikly při plnění jeho úkolů.
(204)
V daném případě poskytoval stát společnosti RTP nejen roční vyrovnávací platby, nýbrž rovněž další financování ve formě navýšení kapitálu, půjček a dohody se Správou sociálního zabezpečení. V souladu s bodem 57 sdělení o vysílání musí Komise analyzovat, zda byla všechna opatření přiměřená čistým nákladům veřejné služby. Teprve pak lze financování poskytnuté společnosti RTP pokládat za slučitelné s čl. 106 odst. 2 SFEU.
(205)
Komise se rovněž domnívá, že závazky veřejné služby uložené společnosti RTP, které podle smluv o veřejné službě nebyly způsobilé pro náhradu, lze považovat za legitimní a jednoznačně definované závazky veřejné služby, jež byly poskytovateli služby oficiálně uloženy státem. Podle pravidel státní podpory může proto Portugalsko financovat veškeré čisté náklady společnosti RTP na veřejnou službu.
(206)
V tabulce 6 ve 207. bodě odůvodnění je uveden přehled nákladů společnosti RTP na veřejnou službu (investiční náklady i čisté provozní náklady), jak byly vypočítány podle platných pravidel účtování nákladů, a náhrad, které společnost obdržela za investice a provozní náklady.
(207)
Uvedeny jsou za prvé investice do vybavení určeného pro činnosti v rámci veřejné služby (tabulka 5) a náhrada poskytnutá na financování investic (tabulka 2). Za druhé jsou uvedeny čisté provozní náklady společnosti RTP (tabulka 4) a vyrovnávací platby za tyto náklady (tabulka 1). Tabulka ukazuje rovněž výhodu získanou z podpory ad hoc vyplývající z dohody se Správou sociálního zabezpečení a půjčky z roku 1998.
Tabulka 6
Shrnutí potřeb v oblasti financování a náhrad za čisté provozní náklady veřejné služby podle účetních pravidel
(v milionech PTE)
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
Celkem
Investiční náklady
2 632,6
2 102,0
2 763,9
992,7
1 480,4
4 037,4
6 054,2
20 063,2
Navýšení kapitálu
-0
-0
-10 000,0
-12 800,0
-10 000,0
-14 000,0
-0
-46 800,0
Rozdíl mezi investičními náklady a náhradou
2 632,6
2 102,0
-7 236,1
-11 807,3
-8 519,6
-9 962,6
6 054,2
-26 736,8
Náklady na provozování veřejné služby
6 718,2
7 960,0
8 384,1
8 103,3
17 217,1
37 972,1
30 101,3
116 456,1
Vyrovnávací platby
-6 200,0
-7 100,0
-7 145,0
-7 200,0
-14 500,0
-10 350,0
-14 000,0
-66 495,0
Sociální zabezpečení
-
-1 206,0
-
-
-
-
-
-1 206,0
Půjčka
-20 000,0
-20 000,0
Rozdíl mezi provozními náklady a náhradou
518,2 (100)
- 346
1 239,1
903,3
2 717,1
27 622,1
-3 898,7
28 755,1
Zdroj: Finanční výkazy a zprávy o veřejné službě
(208)
Jak je zdůrazněno v bodech 201 a 202 odůvodnění, systém ročních vyrovnávacích plateb, který zvolilo Portugalsko, vedl k podhodnocení skutečných nákladů na úkoly veřejné služby, jež společnost RTP vykonávala. Systém vedl k nahromadění dluhů. Ve druhé fázi použilo Portugalsko k financování nákladů společnosti RTP na veřejnou službu opatření ad hoc s cílem zachovat finanční rovnováhu společnosti RTP.
(209)
Jak vyplývá z tabulky 6 v 207. bodě odůvodnění, navýšení kapitálu poskytlo nadměrnou náhradu za investice do veřejné služby, a to ve výši 26 736,8 milionu PTE, zatímco provozní náklady byly vyrovnávacími platbami a ostatními opatřeními ad hoc financovány nedostatečně, a to o 28 755,1 milionu PTE. Ačkoli navýšení kapitálu měla v zásadě financovat investice do vybavení, byla použita rovněž k splacení nahromaděného dluhu.
(210)
Z tabulky 6 v 207. bodě odůvodnění rovněž vyplývá, že celková náhrada byla o 2 018,3 milionu PTE nižší než čisté náklady veřejné služby (28 755,1 milionu PTE minus 26 736,8 milionu PTE). Komise proto dospěla k závěru, že podle pravidel Unie je celkové státní financování v období, které je předmětem šetření, přiměřené čistým provozním nákladům společnosti RTP na veřejnou službu. Toto zjištění se nemění, vezme-li se v úvahu skutečnost, že částka ve výši 11 000 000 PTE vyplývající z osvobození od registračních poplatků představuje státní podporu (viz 119. a 120. bod odůvodnění tohoto rozhodnutí), v rozporu s původním předpokladem Komise. I po zohlednění této částky je financování společnosti RTP nedostatečné, přičemž schodek činí 2 007,3 milionu PTE.
(211)
Komise má za to, že finanční prostředky, jež společnost RTP obdržela, byly nižší než celkové čisté náklady, jež jí vznikly při plnění závazků, které jí uložil stát, a to kvůli skutečnosti, že tabulka 6 v 207. bodě odůvodnění nebere v potaz veškeré náklady společnosti RTP na veřejnou službu v období 1992-1998.
(212)
V souladu se sdělením o vysílání musí Komise zajistit, aby bylo státní financování přiměřené čistým nákladům na poskytování veřejné služby, avšak rovněž to, aby s ohledem na obchodní činnosti, které jsou odvozeny z činností v rámci veřejné služby a pro něž není na straně příjmů možné řádné rozvržení nákladů, nedošlo k narušením trhu, která nejsou nutná pro naplnění poslání veřejné služby. Takovéto narušení by existovalo, pokud by společnost RTP stlačovala na trhu ceny za reklamu, aby snížila příjem konkurentů (101). V tomto případě by společnost RTP nemaximalizovala své příjmy z obchodních činností a zbytečně by zvýšila potřebu státního financování. Podle sdělení o vysílání nelze takové chování, jestliže je prokázáno, pokládat za slučující se s posláním veřejné služby, které bylo vysílací organizaci svěřeno (102).
(213)
V rozhodnutí o zahájení řízení ze dne 15. listopadu 2001 Komise uvedla, že pokud by bylo zjištěno, že došlo k takovému chování, vzala by tato narušení a z toho vyplývající potřebu vyššího státního financování v úvahu při posuzování možné nadměrné náhrady. V této fázi řízení Komise podotkla, že „na základě informací, které má Komise k dispozici v tomto okamžiku, nelze zjistit, zda se společnost RTP dopustila takového jednání“ (103).
(214)
Na základě výzvy k podání připomínek k zahájení řízení v dané věci neobdržela Komise od konkurentů společnosti RTP žádné připomínky, které by naznačovaly nebo prokazovaly, že se společnosti RTP dopustila na obchodních trzích protisoutěžního chování, jež by mohlo mít za následek vyšší státní financování, které není slučitelné se Smlouvou (104).
(215)
Za této situace se Komise domnívá, že nic nenaznačuje takovéto chování. Komise proto vyvozuje závěr, že se nezdá, že by se společnost RTP dopustila na obchodních trzích protisoutěžního chování, které by vedlo k vyšší potřebě státního financování, a že v důsledku takovéhoto chování nebyla poskytnuta nadměrná náhrada.
(216)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem vyvozuje Komise závěr, že dohodu se Správou sociálního zabezpečení, navýšení kapitálu a podřízenou půjčku, jakož i dočasné osvobození od registračních poplatků je nutno pokládat za státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. Financování společnosti RTP prostřednictvím opatření ad hoc je však slučitelné s vnitřním trhem ve smyslu čl. 106 odst. 2 SFEU. Celkové financování je přiměřené čistým nákladům na jednoznačně definované závazky veřejné služby, které byly společnosti svěřeny. V souladu s čl. 106 odst. 2 SFEU proto státní financování neovlivňuje podmínky obchodu a hospodářskou soutěž v Unii v míře, která by byla v rozporu se zájmy Unie (105).
VI. ZÁVĚR
(217)
Komise konstatuje, že Portugalsko poskytlo protiprávně podporu ad hoc v rozporu s čl. 108 odst. 3 SFEU (106). To se nevztahuje na dočasné osvobození od notářských poplatků a poplatků na zveřejnění podle čl. 11 odst. 1 zákona č. 21/92, jelikož se tato opatření nepovažují za státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
(218)
Jak je uvedeno v 143. bodě odůvodnění, Komise vyvozuje závěr, že dohoda se Správou sociálního zabezpečení, která byla uzavřena v roce 1993, navýšení kapitálu v období 1994-1997 a půjčka v roce 1998 představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. Státní podporu představuje obdobně osvobození od registračních poplatků podle čl. 11 odst. 1 zákona č. 21/92 a trvalé osvobození od poplatků podle čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92. Opatření ad hoc byla provedena ze státních prostředků a mohou narušit hospodářskou soutěž na vnitřním trhu tím, že zvýhodňují společnost RTP a ovlivňují obchod.
Opatření ad hoc nesplňují podmínky stanovené v rozsudku ve věci Altmark, jelikož je nelze pokládat za součást systému vyrovnávacích plateb, jehož parametry byly stanoveny předem objektivním a transparentním způsobem. Mimoto je zřejmé, že společnost RTP nebyla vybrána v rámci řízení pro zadávání veřejných zakázek, které zaručuje nejnižší možné náklady, a neexistují žádné náznaky, že výše plateb ad hoc byla určena na základě analýzy nákladů, které by vynaložil běžný podnik.
(219)
Na opatření ad hoc s výjimkou trvalého osvobození společnosti RTP podle čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92 je použitelná výjimka stanovená v čl. 106 odst. 2 SFEU. Jak bylo analyzováno, opatření poskytovala náhradu za jednoznačně definované závazky veřejné služby, jimiž byla společnost RTP dostatečně pověřena zákonem č. 21/92 a smlouvami o veřejné službě. Opatření ad hoc jsou přiměřená čistým provozním nákladům společnosti RTP na veřejnou službu. Opatření ad hoc nenarušují hospodářskou soutěž v míře, která je v rozporu se zájmem Unie, jelikož opatření jsou přiměřená čistým nákladům společnosti RTP na veřejnou službu. Společnost RTP se rovněž nedopustila protisoutěžního chování v rámci svých obchodních činností.
(220)
Komise konstatuje, že trvalé osvobození podle čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92 představuje státní podporu, která není slučitelná s vnitřním trhem, jelikož se nepovažuje za náhradu za poskytování služby obecného hospodářského zájmu ve smyslu čl. 106 odst. 2 SFEU. Portugalsko by proto mělo uvedený zákon zrušit. Portugalsko by mělo zajistit rovněž navrácení případné podpory, která byla společnosti RTP vyplacena na základě uvedeného zákona.
(221)
Vzhledem k výše uvedeným závěrům,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Níže uvedená opatření ad hoc, která provedlo Portugalsko ve prospěch společnosti Radiotelevisão Portuguesa, SA (RTP), představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy:
a)
stanovení splátkového kalendáře dluhu ve výši 1,206 miliardy PTE, kterou povolilo Portugalsko společnosti RTP ve formě dohody se Správou sociálního zabezpečení, která byla uzavřena v roce 1993;
b)
navyšování kapitálu v období 1994-1997 ve výši 46,800 miliardy PTE;
c)
půjčka ve výši 20 miliard PTE poskytnutá v roce 1998;
d)
dočasné osvobození od registračních poplatků podle čl. 11 odst. 1 portugalského zákona č. 21/92 ve výši 11 000 000 PTE.
2. Opatření státní podpory uvedená v odstavci 1 tohoto článku jsou slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 106 odst. 2 Smlouvy, jelikož nevedla k nadměrnému vyrovnání čistých nákladů vynaložených na plnění úkolů veřejné služby, které byly uloženy společnosti RTP.
Článek 2
Osvobození od notářských poplatků a nákladů na zveřejnění podle čl. 11 odst. 1 portugalského zákona č. 21/92 nepředstavuje státní podporu.
Článek 3
1. Neomezené osvobození společnosti RTP od placení poplatků a odměn s ohledem na akty zápisu, registrace a záznamu podle čl. 11 odst. 2 portugalského zákona č. 21/92 představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
2. Státní podpora, kterou Portugalsko poskytlo protiprávně v rozporu s čl. 108 odst. 3 SFEU na základě čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92 ve prospěch RTP, není slučitelná s vnitřním trhem.
Článek 4
1. Portugalsko zruší zákon uvedený v čl. 3 odst. 1 tohoto rozhodnutí a získá zpět státní podporu, kterou společnost RTP případně obdržela na základě uvedeného právního předpisu do doby jeho zrušení.
2. Částky, které mají být navráceny, jsou úročeny ode dne, kdy byly dány k dispozici společnosti RTP, do dne jejich skutečného navrácení.
3. Úroky se vypočtou jako složený úrok podle kapitoly V nařízení (ES) č. 794/2004 a nařízení (ES) č. 271/2008, kterým se mění nařízení (ES) č. 794/2004.
Článek 5
1. Navrácení podpory poskytnuté na základě zákona uvedené v článku 3 se provede s okamžitým účinkem.
2. Portugalsko zajistí, aby toto rozhodnutí bylo provedeno do čtyř měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí.
Článek 6
1. Do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí předloží Portugalsko Komisi tyto informace:
a)
podrobný popis opatření přijatých za účelem zrušení čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92;
b)
celkovou částku (jistinu a úroky), kterou má společnost RTP navrátit,
c)
podrobný popis opatření již přijatých a plánovaných k dosažení souladu s tímto rozhodnutím;
d)
doklady prokazující, že společnosti RTP bylo nařízeno podporu vrátit.
2. Portugalsko Komisi průběžně informuje o pokroku při provádění vnitrostátních opatření přijatých k provedení tohoto rozhodnutí, dokud nebude podpora uvedená v článku 3 navrácena. Na žádost Komise předloží Portugalsko okamžitě informace o již přijatých a plánovaných opatřeních k dosažení souladu s tímto rozhodnutím. Poskytne rovněž podrobné informace o částkách podpory a úrocích z podpory, které již společnost RTP vrátila.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno Portugalské republice.
V Bruselu dne 20. prosince 2011.
SKLEP KOMISIJE
z dne 20. decembra 2011
o državni pomoči C 85/2001 o začasnih ukrepih, ki jih je Portugalska izvajala v korist RTP
(notificirano pod dokumentarno številko C(2011) 9429)
(Besedilo v angleškem jeziku je edino verodostojno)
(Besedilo velja za EGP)
(2012/365/EU)
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti prvega pododstavka člena 108(2) (1) Pogodbe,
ob upoštevanju Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru in zlasti člena 62(1)(a) Sporazuma,
po pozivu vsem zainteresiranim stranem, naj predložijo svoje pripombe v skladu z navedenimi določbami (2), in ob upoštevanju teh pripomb,
ob upoštevanju naslednjega:
I. POSTOPEK
(1)
Komisija je bila s tremi pritožbami, ki jih je v letih 1993, 1996 in 1997 vložil komercialni izdajatelj televizijskega programa Sociedade Independente de Comunicação, S. A. (v nadaljnjem besedilu: komercialna televizija SIC) obveščena, da je Portugalska izvajala določeno število začasnih ukrepov in ukrepov letnih denarnih nadomestil v korist portugalskega javnega izdajatelja televizijskega programa Radiotelevisão Portuguesa, S. A. (v nadaljnjem besedilu: javna televizija RTP).
(2)
Komisija je z dopisom z dne 15. novembra 2001 Portugalsko obvestila, da se je v zvezi s številnimi začasnimi ukrepi, ki so bili odobreni javni televiziji RTP, odločila uvesti postopek iz člena 88(2) Pogodbe ES.
(3)
Sklep Komisije o začetku postopka preiskave je bil objavljen v Uradnem listu Evropskih skupnosti (3). Komisija je nato v členu 1 Odločbe Komisije 2005/406/ES z dne 15. oktobra 2003 o začasnih ukrepih, ki jih je izvajala Portugalska za RTP (4), ugotovila, da so nekateri od teh ukrepov, in sicer državna pomoč v višini 68 006 milijonov PTE, ki jo je Portugalska javni televiziji RTP dodelila v obliki pogodbe s shemo socialne varnosti v letu 1993, kapitalskih injekcij v obdobju 1994-1997 in posojila v letu 1998, združljiva s skupnim trgom v smislu člena 86(2) Pogodbe ES. Poleg tega člen 2 te odločbe navaja, da nekateri ukrepi ne pomenijo državne pomoči, in sicer oprostitev plačila registracijskih taks, plačilo za odcepitev oddajnega omrežja, odobrena sredstva za plačila letnih pristojbin za uporabo oddajnega omrežja, protokol o spodbujanju kinematografov, izdaja obveznic in načrt prestrukturiranja za obdobje 1996-2000.
(4)
26. junija 2008 je Sodišče prve stopnje v zadevi T-442/03 (5) razveljavilo del Odločbe 2005/406/ES iz dveh razlogov. Razveljavilo je tisti del člena 2 Odločbe, v katerem je bilo ugotovljeno, da „oprostitev plačila notarskih stroškov in stroškov registracije“ ne pomeni državne pomoči. Sodišče je menilo, da bi morala Komisija v zvezi z začasno prednostjo v obliki oprostitve plačila registracijskih taks in pristojbin v zvezi s preoblikovanjem javne televizije RTP v delniško družbo (v nadaljnjem besedilu: začasna oprostitev) ugotoviti, ali je skladno z logiko portugalskega pravnega sistema, da se preoblikovanje javnih podjetij v delniške družbe izvede z zakonom, oziroma ali sklicevanje na ta zakon pri izvajanju tega preoblikovanja pomeni izjemo, ki javnim podjetjem daje prednost pred drugimi podjetji.
(5)
Glede trajne prednosti na podlagi neomejene oprostitve plačila registracijskih taks in drugih stroškov v zvezi z vpisom, registracijo ali zaznambo, ki je bila dodeljena javni televiziji RTP (v nadaljnjem besedilu: trajna oprostitev), je Sodišče menilo, da oprostitev morda res ni trajna (glej uvodni izjavi 73 in 79), vendar to ne spremeni ugotovitve, da Komisija ni dokazala splošne narave te oprostitve. Sodišče je nadalje menilo, da je bilo preoblikovanje javne televizije RTP v delniško družbo morda res izvedeno zato, ker se je to zdelo nujno za opravljanje nalog javne službe, vendar glede tega niso bila predložena ustrezna dokazila.
(6)
Sodišče je zavrnilo zahteve glede ugotovitve iz Odločbe 2005/406/ES v zvezi z neopredelitvijo izdaje obveznic leta 1994 in plačila pristojbin kot državne pomoči.
(7)
Glede združljivosti ukrepov državne pomoči (člen 1 Odločbe 2005/406/ES) je Sodišče ugotovilo, da se Komisija ni mogla zanašati na poročila o izvajanju javne službe in podatke iz teh poročil, ker za ta poročila ni bila izvedena zunanja revizija, kakor to zahteva nacionalna zakonodaja. Zato Komisija ni mogla upravičeno sklepati, da so bili ukrepi državne pomoči združljivi s skupnim trgom v smislu člena 86(2) Pogodbe (zdaj člena 106(2) PDEU in „notranjim trgom“) (6). Sodišče je razveljavilo člen 1 Odločbe 2005/406/ES.
(8)
Po sodbi Sodišča v zadevi T-442/03 je Komisija zainteresirane strani obvestila, da je preiskava Komisije v tej zadevi ponovno odprta in tretje osebe pozvala, naj predložijo pripombe (7).
(9)
Komisija je 10. marca 2009 prejela pripombe pritožnika, ki jih je 8. aprila 2009 posredovala Portugalski. Nadaljnje pripombe pritožnika je prejela 17. junija 2009, Portugalski pa jih je posredovala 28. julija 2009. Portugalska je na oba sklopa pripomb odgovorila z dopisoma z dne 7. in 8. septembra 2009. Portugalska je poslala Komisiji dodatne informacije 23. februarja 2010, 4. marca 2010 in 15. aprila 2010. Komisija je 10. maja 2010 Portugalski poslala zahtevo po informacijah, v kateri je zahtevala zlasti neodvisne zunanje revizije poročil o izvajanju javne službe za obdobje 1992-1997.
(10)
Portugalska je na zahtevo Komisije po informacijah odgovorila z dopisom z dne 8. junija 2010, zahtevane zunanje revizije poročil o izvajanju javne službe pa je predložila z dopisom z dne 12. avgusta 2010. Portugalska je dodatne informacije predložila z dopisom z dne 29. septembra 2010. Komisija se je 29. marca 2011 sestala s Portugalsko, ki je Komisiji predložila dodatne informacije 17. junija 2011, 25. avgusta 2011 in 26. oktobra 2011.
Z dopisom, evidentiranim 15. decembra 2011, se je Portugalska izjemoma strinjala, da se ta sklep sprejme v angleščini kot edinem verodostojnem jeziku.
(11)
Ta sklep obravnava samo začasne ukrepe iz sklepa o začetku formalnega postopka preiskave. Nekaterih ukrepov, ki jih je Komisija v Odločbi 2005/406/ES razglasila za ukrepe, ki ne pomenijo državne pomoči v smislu člena 87(1) Pogodbe ES, Sodišče v zadevi T-442/03 ni razveljavilo, zato je člen 2 Odločbe 2005/406/ES postal pravnomočen. Ti ukrepi se nanašajo na plačilo za odcepitev oddajnega omrežja, odobrena sredstva za plačila letnih pristojbin za uporabo oddajnega omrežja, protokol o kinematografski produkciji, izdajo obveznic in načrt prestrukturiranja za obdobje 1996-2000. Vendar pa bo Komisija v skladu z zahtevo Sodišča v zadevi T-442/03 izvedla novo oceno začasne in trajne oprostitve plačila notarskih stroškov, registracijskih taks in stroškov objave.
Ta sklep se osredotoča na finančno razmerje med javno televizijo RTP in Portugalsko v obdobju 1992-1998 v zvezi s pogodbo s shemo socialne varnosti iz leta 1993, kapitalskimi injekcijami v obdobju 1994-1997 in posojilom iz leta 1998. Ta sklep ne obravnava vprašanja pravne opredelitve izplačila letnih denarnih nadomestil, odobrenih javni televiziji RTP, in njihove skladnosti s Pogodbo, kar je Komisija obravnavala v svojem sklepu z dne 22. marca 2006 v zadevi št. E 14/05 (8). Poleg tega je Komisija 4. julija 2006 sprejela sklep glede sporazuma javne televizije RTP o financiranju prestrukturiranja v zadevi NN 31/06 (9).
(12)
Da pa bi imela Komisija celovit pregled finančnega razmerja med Portugalsko in javno televizijo RTP za obdobje, ki ga obsega preiskava Komisije v tej zadevi, mora poleg začasnih ukrepov upoštevati tudi finančno podporo, ki je bila javni televiziji RTP dodeljena z izplačili letnih denarnih nadomestil. Zato ta sklep obravnava letna denarna nadomestila v obsegu, potrebnem za obrazložitev ugotovitev Komisije glede začasnih ukrepov.
II. PODROBEN OPIS ZADEVNIH UKREPOV
A. UKREPI V KORIST JAVNE TELEVIZIJE RTP
A.1 OPIS JAVNE TELEVIZIJE RTP, PREJEMNICE DRŽAVNE POMOČI
(13)
Javna televizija RTP (takrat Rádio e Televisão Portuguesa, S.A.R.L) je bila ustanovljena kot javna delniška družba z aktom dne 15. decembra 1955 po odločitvi Portugalske o ustanovitvi javne družbe, ki bi ji podelila koncesijo za zagotavljanje storitev javne radiotelevizije (10). Pogodbo o koncesiji za opravljanje javne službe so podpisali dne 16. januarja 1956.
(14)
Z uredbo z zakonsko močjo št. 674-D/75 z dne 2. decembra 1975 je bila javna televizija RTP nacionalizirana. S to uredbo z zakonsko močjo je bila javna televizija RTP preoblikovana v javno družbo z imenom „Radiotelevisão Portuguesa, E.P.“, na podlagi uredbe z zakonsko močjo pa so bile nanjo prenesene vse zakonite pravice in obveznosti njenega predhodnika.
(15)
Javna televizija RTP je imela monopolni položaj na radiodifuzijskem trgu vse do osemdesetih let prejšnjega stoletja. Oddajala je dva kanala, RTP1 in RTP2. Potem ko je Portugalska februarja 1992 komercialnima televizijama SIC in TVI odobrila dovoljenja za oddajanje na tretjem oziroma četrtem kanalu (11), se je v devetdesetih letih prejšnjega stoletja začela soočati s konkurenco komercialnih izdajateljev televizijskih programov.
(16)
Javna televizija RTP je bila 14. avgusta 1992 z Zakonom št. 21/92 preoblikovana v javno delniško družbo z imenom „Radiotelevisão Portuguesa, S. A.“, poleg tega pa je bil s tem zakonom odobren njen statut.
(17)
Javna televizija RTP izvaja tako storitve javne radiotelevizije kot komercialne dejavnosti. Po zakonu ji je dovoljeno opravljati komercialne ali gospodarske dejavnosti v zvezi s televizijsko dejavnostjo (12).
(18)
Javna televizija RTP je komercialne dejavnosti izvajala s finančno udeležbo v družbah, ki se pravno razlikujejo od javne televizije RTP in imajo svojo lastno strukturo in računovodski sistem.
A.2 UKREPI (13)
(19)
Izplačila letnih denarnih nadomestil javni televiziji RTP predstavljajo glavni mehanizem za nadomestilo javni televiziji RTP za njene obveznosti javne službe. V obdobju 1992-1998 je javna televizija RTP za pokritje stroškov svojih obveznosti javne službe prejela izplačila letnih denarnih nadomestil v skupni vrednosti 66 495 milijonov PTE (približno 332 milijonov EUR) (14). Pravna podlaga za izplačila letnih denarnih nadomestil je člen 5 Zakona št. 21/92 (15).
(20)
V preglednici 1 je prikazana razčlemba izplačil letnih denarnih nadomestil, ki so bila javni televiziji RTP dodeljena v obdobju 1992-1998, obravnavanem v tem sklepu.
Preglednica 1
Znesek izplačil letnih denarnih nadomestil v obdobju 1992-1998
(v milijonih PTE in EUR)
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
6 200
7 100
7 145
7 200
14 500
10 350
14 000
EUR 26,9 (16)
EUR 35,4
EUR 35,6
EUR 35,9
EUR 72,3
EUR 51,6
EUR 69,8
Vir: Sklep Sveta ministrov.
(21)
Portugalsko zakonodajo o registraciji družbe v času, ko je bila javna televizija RTP preoblikovana v javno delniško družbo, je mogoče opisati, kot sledi. Člen 7(1) portugalskega Zakona o družbah (Código das Sociedades Comerciais) v različici, ki je bila veljavna v času preoblikovanja javne televizije RTP, je določal, da mora biti statut (contrato de sociedade) trgovske družbe uradno potrjen z notarskim zapisom.
Člen 18(5) Zakona o družbah je določal, da mora biti akt o ustanovitvi javne delniške družbe po ustanovitvi družbe v pravilni pravni obliki evidentiran v trgovinskem registru. Registracija je bila obvezna v skladu s členoma 15(1) in 3(a) Zakonika o sodnem registru (Código do Registo Comercial) in členom 166oZakona o družbah.
V skladu s členom 70(1)(a) Zakonika o sodnem registru različice, ki je bila veljavna v zadevnem času, je moral biti akt o ustanovitvi javne delniške družbe objavljen v Diário da República (glej člen 70(2) (17)). Objava je morala biti izvedena po uradni dolžnosti sodnega tajnika in na stroške zainteresirane strani (glej člen 71(1) Zakonika o sodnem registru).
(22)
Javna televizija RTP je bila po preoblikovanju v javno delniško družbo leta 1992 oproščena plačila notarskih stroškov in registracijskih taks, povezanih z registracijo pravnega preoblikovanja javne televizije RTP iz javnega podjetja v javno delniško družbo. Vrednost oprostitev je bila 33 milijonov PTE (približno 164 000 EUR). Običajno mora vsaka pravna oseba v skladu s portugalsko zakonodajo plačati pristojbine, obračunane za ustanovitev podjetja in spremembo statuta podjetja oziroma morebitne ostale ustrezne spremembe družbe.
(23)
Pravna podlaga za oprostitev plačila registracijskih taks je člen 11(1) Zakona št. 21/92, ki določa, da:
„statut RTP SA […] je s tem potrjen; ni potrebno, da se preoblikuje v zapis, temveč bo samodejno registriran, brez dajatev in stroškov, na podlagi Lista Republike (Diário de República), v katerem je objavljen.“
(24)
Člen 11(1) Zakona št. 21/92 izhaja iz uporabe Zakona št. 84/88 z dne 20. julija 1988 o preoblikovanju javnih podjetij v javne delniške družbe. Člen 1 Zakona št. 84/88 določa, da so lahko javna podjetja, tudi če so nacionalizirana, z uredbo z zakonsko močjo preoblikovana v javne delniške družbe. V njem je navedeno:
„Javna podjetja […] se lahko v skladu z ustavo in s to uredbo z zakonsko močjo preoblikujejo v javne delniške družbe, ki so v celoti ali delno v lasti javnih subjektov.“
(25)
Člen 3(2) Zakona št. 84/88 o preoblikovanju javnih podjetij v javne delniške družbe tudi določa, da mora biti s tako uredbo z zakonsko močjo odobren statut javne delniške družbe. V skladu s členom 3(3) Zakona št. 84/88 taka uredba z zakonsko močjo zadošča za izpolnitev vseh zahtev glede registracije (18).
(26)
Na podlagi člena 11(2) Zakona št. 21/92 je bila javna televizija RTP oproščena plačila drugih registracijskih taks, ki so neposredno povezane s spremembo pravne narave družbe. Člen 11(2) navaja:
„Vsak vpis, registracija in zaznamba pri vseh službah za registracijo, upravnih službah ali javnih organih, zlasti pri državnem registru pravnih oseb, pri vseh zemljiškoknjižnih uradih in pri registru motornih vozil, se izvrši zgolj na podlagi zahteve, ki jo podpišeta dva člana upravnega sveta družbe, in je oproščena plačila vseh dajatev in pristojbin.“
(27)
Po mnenju Portugalske določba člena 11(2) izhaja iz uporabe Uredbe z zakonsko močjo št. 404/90 (19) in potrjuje uporabnost določbe s splošno veljavnostjo za javno televizijo RTP. Na podlagi člena 1 tega zakona se podjetjem, ki so do 31. decembra 1993 izvršila dejanje sodelovanja ali koncentracije, lahko odobri oprostitev davka na prenos stalnih sredstev, ki so potrebna za tako koncentracijo ali sodelovanje. Člen 1 tega zakona določa tudi oprostitev plačila pristojbin in drugih plačljivih pravnih stroškov za izvedbo teh dejanj.
(28)
Portugalska je navedla, da je javna televizija RTP po preoblikovanju v javno delniško družbo v preteklosti že večkrat plačala notarske stroške in registracijske takse, povezane z nekaterimi povečanji kapitala in drugimi dejavnostmi (20).
(29)
Javna televizija RTP je v obdobju 1983-1989 v shemi socialne varnosti ustvarila dolg v višini 2 189 milijonov PTE, ki je nastal zaradi neplačevanja prispevkov socialne varnosti. Izvor dolga je bil spor med javno televizijo RTP in upravo za socialno varnost glede razlage prispevkov za socialno varnost za nadurno delo in honorarje umetnikov.
(30)
Razlaga uprave za socialno varnost je bila opredeljena v členu 2(e) Izvedbene uredbe št. 12/83 z dne 12. februarja 1983. Da bi se izognili pravnim postopkom, sta stranki dosegli dogovor, v skladu s katerim se je uprava za socialno varnost odpovedala svoji terjatvi za plačilo zamudnih obresti in se strinjala z odloženim plačilom dolga. Izvedbena uredba po rešitvi pravnega spora ni bila nikoli preklicana.
(31)
Ministrstvo za finance in ministrstvo za socialno varnost sta 6. maja 1993 s skupno uredbo odobrila odloženo plačilo dolga v 120 mesečnih obrokih ter se odpovedala globam in zamudnim obrestim v znesku 1 206 milijonov PTE (6 milijonov EUR).
(32)
Pogoji za odobritev posebnega sistema za poravnavo dolgov, ki jih je javna televizija RTP dolgovala shemi za socialno varnost, so opredeljeni v Uredbi z zakonsko močjo št. 411/91. Člen 2(1) te uredbe določa, da je odobritev posebnega sistema nujna zaradi zagotavljanja uspešnega poslovanja dolžnika in da je lahko utemeljitev za uporabo tega sistema tista iz člena 2(d) Uredbe, da je bilo zadolženo podjetje „predmet zaposlitve, samoupravljanja delavcev ali posredovanja države“.
(33)
Portugalska je vsako leto v obdobju 1994-1997 povečala kapital javne televizije RTP. Naslednja preglednica prikazuje pregled različnih povečanj kapitala, ki znašajo 46,8 milijarde PTE (233 milijonov EUR).
Preglednica 2
Povečanja osnovnega kapitala javne televizije RTP v obdobju 1994-1997
(v milijonih PTE)
Leto
1994
1995
1996
1997
Povečanje osnovnega kapitala
10 000
12 800
10 000
14 000
Osnovni kapital na dan 31. decembra
22 708
35 508
45 508
59 508
Vir: Bilance stanja javne televizije RTP.
(34)
Pogodbi o izvajanju javne službe, ki ju je Portugalska sklenila z javno televizijo RTP, določata udeležbo države pri naložbah javne televizije RTP, po možnosti v obliki povečanj kapitala (21).
(35)
Decembra 1998 je javna televizija RTP s Skladom za stabilizacijo dolga (Fundo de Regularização da Dívida Pública) sklenila pogodbo za podrejeno posojilo, v kateri so bili določeni pogoji glede posojila v višini 20 milijard PTE (99,8 milijona EUR) za povečanje kapitala javne televizije RTP.
(36)
S Skladom za stabilizacijo dolga upravlja Zavod za upravljanje javnega dolga (Instituto de Gestão de Crédito Público), ki je v skladu z Zakonom o javnem dolgu (22) in smernicami, ki jih določa portugalska vlada, pristojen za upravljanje dolga portugalske države in za izvajanje osrednjega programa zadolževanja. Ta zavod je v pristojnosti in pod nadzorom portugalskega ministrstva za finance (23).
(37)
Za posojilo je bilo treba od datuma, od katerega so bile vsote na razpolago javni televiziji RTP, plačevati letne obresti po dvanajstmesečni stopnji Lisbor, preračunani na prvi dan posameznega obdobja, s pribitkom 20 bazičnih točk (24).
(38)
V skladu s pogodbo bi moralo biti posojilo vrnjeno do 31. decembra 2003, vendar se je lahko na podlagi skupnega dogovora podaljšalo za eno ali dve leti. Javna televizija RTP ni plačala obresti od posojila, ker pogodba določa, da se obresti prvih štirih letnih plačil kapitalizirajo (25).
(39)
Pogodba, ki sta jo decembra 1998 sklenila Sklad za stabilizacijo javnega dolga in javna televizija RTP, je bila sestavljena v skladu s smernicami iz skupnega sklepa državnih sekretarjev za sredstva javnega obveščanja, za državno blagajno in za finance z dne 17. decembra 1998.
B. FINANČNI POLOŽAJ JAVNE TELEVIZIJE RTP
(40)
Kot prikazuje naslednja preglednica, je javna televizija RTP v obdobju, ki ga preiskuje Komisija, imela izgube. V letu 1996 se je finančni položaj javne televizije RTP poslabšal do te mere, da je njen neto lastniški kapital postal negativen.
Preglednica 3
Ekonomski in finančni podatki javne televizije RTP za obdobje 1993-1998
(v milijonih PTE)
1993
1994
1995
1996
1997
1998
Čisti dobiček (izguba)
(7 883)
(19 558)
(26 581)
(18 512)
(32 223)
(25 039)
Neto lastniški kapital
1 557
8 071
4 269
(4 274)
(20 586)
(50 827)
Sredstva
39 418
42 262
56 078
67 654
62 340
83 843
Finančni dolgovi (26)
22 402
26 855
30 258
44 922
44 885
92 775
Vir: Finančna poročila javne televizije RTP.
C. OBVEZNOSTI, KI JIH JE IMELA JAVNA TELEVIZIJA RTP KOT JAVNA SLUŽBA V OBDOBJU 1992-1998
(41)
Javna televizija RTP mora nuditi storitve javne televizije. Različni zakoni določajo opredelitev, dodelitev in financiranje teh storitev.
(42)
Zakon št. 58/90, ki ureja dejavnosti razširjanja televizijskih programov, je določil pogoje za zasebne izdajatelje televizijskih programov in obveznost države, da zagotavlja storitve javne radiotelevizije (27). Zakon št. 21/92 v zvezi s statutom javne televizije RTP določa glavne obveznosti javne službe in financiranje te službe.
(43)
Javna televizija RTP in portugalska država sta v letih 1993 in 1996 podpisali dve pogodbi o izvajanju javne službe, ki podrobneje opisujeta javno službo in njeno financiranje (v nadaljnjem besedilu: stara pogodba o izvajanju javne službe in nova pogodba o izvajanju javne službe ali skupaj: pogodbi o izvajanju javne službe) (28).
(44)
Člen 4 Zakona št. 21/92 določa, da morata Portugalska in javna televizija RTP skleniti pogodbo o koncesiji, določa pa tudi obveznosti javne službe, ki se morajo izvajati v skladu s pogodbo. Člen 4(2) istega zakona določa splošna načela, ki jih mora javna televizija RTP v vlogi koncesionarja upoštevati pri izvajanju svojih dejavnosti (29), člen 4(3) pa opisuje obveznosti glede storitev javne radiotelevizije (30).
(45)
Pogodbi o izvajanju javne službe potrjujeta obveznosti, ki jih ima javna televizija RTP kot javna služba. Prvič, za javno televizijo RTP veljajo splošne obveznosti in obveznosti v zvezi z vsebino programa (31). RTP mora nuditi storitev javne televizije, v okviru katere mora oddajati dva kanala, prebivalcem celinskega dela Portugalske pa zagotoviti splošno pokritje. Prvi kanal je bolj splošne narave in mora nuditi bolj splošne programske vsebine. Drugi kanal mora biti namenjen posebnim skupinam gledalcev ter nuditi izobraževalne, kulturne in znanstvene programske vsebine. Eden od kanalov mora pokrivati avtonomni regiji Azorov in Madeire.
(46)
Drugič, pogodbi o izvajanju javne službe javni televiziji RTP nalagata posebne obveznosti glede programskih vsebin (32). Določata standarde glede kakovosti programa (pluralizem, nepristranske informacije itd.) in vsebine programa (novo leposlovje, šport, otroci, portugalska kultura, domače novice, zabava). Javna televizija RTP mora omogočiti programski čas določenim subjektom, podpirati kinematografsko produkcijo in druge oblike avdiovizualne produkcije, spodbujati produkcijo programov, namenjenih izobraževanju ali usposabljanju, izmenjevati programe z avtonomnima regijama Azorov in Madeire ter spodbujati sodelovanje z drugimi javnimi televizijskimi ustanovami v Evropski uniji. Poleg tega mora izpolniti določene obveznosti glede programskih vsebin, ki so povezane z mednarodnim sodelovanjem. Na primer, ustvarjati mora programe za portugalske skupnosti, ki živijo v tujini, za portugalsko govoreče države v Afriki in za Macau ter jih zanje predvajati. Zagotoviti mora delovanje kanala RTP Madeira in kanala RTP Azori ter vzdrževati svoje produkcijske centre in predstavnike v tujini.
(47)
Tretjič, pogodbi o izvajanju javne službe javni televiziji RTP nalagata posebne obveznosti. Na primer, javna televizija RTP mora hraniti avdiovizualne arhive, pri svoji opremi in dejavnostih uvajati tehnološke inovacije, podpirati nacionalno gledališko ustanovo S. Carlos in nuditi druge storitve, ki bodo vsaka posebej podrobneje določene.
(48)
Člen 5 Zakona št. 58/90 je javni televiziji RTP podelil koncesijo za storitve javne televizije za obdobje petnajstih let, ki jo je mogoče obnoviti za nadaljnjih petnajst let in vključuje tudi frekvence, potrebne za oddajanje prvega in drugega kanala. Člen 4 Zakona št. 21/92 določa, da je javna televizija RTP koncesionar za storitve javne radiotelevizije. Klavzula 1(a) pogodb o izvajanju javne službe potrjuje, da je javna televizija RTP ponudnik storitev javne televizije (33).
(49)
Pogodbi o izvajanju javne službe (34) določata ustanovitev Sveta za javno mnenje (Conselho de Opinião), sestavljenega iz predstavnikov različnih skupin javnega mnenja, ki lahko posredujejo in ocenijo, ali javna televizija RTP izpolnjuje svoje splošne in posebne obveznosti javne radiotelevizije.
(50)
Javna televizija RTP mora ministru za finance predložiti javni poslovni načrt in proračun za izvajanje svoje naloge javne službe (Plano de Actividades e Orçamento do Serviço Público) za naslednje leto; priloženo mora biti tudi mnenje revizijskega sveta javne televizije RTP in Sveta za javno mnenje. Poleg tega mora predložiti poročilo o izpolnjevanju svojih obveznosti javne službe za preteklo leto (Relatório sobre o Cumprimento das Obrigacões do Serviço Público, v nadaljnjem besedilu: poročila o izvajanju javne službe) s priloženim mnenjem revizijskega sveta javne televizije RTP (35).
(51)
Minister za finance in član vlade, ki je pristojen za sredstva javnega obveščanja, morata preveriti skladnost s pogodbama o izvajanju javne službe. Glavni inšpektor za finance mora pregledati finančni načrt. Poleg tega mora zunanji specializirani revizor izvesti letno revizijo poročil o izvajanju javne službe (36).
(52)
Nova pogodba o izvajanju javne službe določa tudi sankcije v obliki glob, zaplembe, odplačila ali prenehanja pogodbe, ki jih Portugalska naloži za kršitev pogodbe.
(53)
V obdobju 1992-1998 je javna televizija RTP pri neodvisnem revizorju naročila zunanje revizije vseh svojih letnih računovodskih izkazov.
(54)
Javna televizija RTP je pripravila tudi poročila o izvajanju javne službe za vsa ta leta, razen za leto 1992, ker je bila obveznost glede zunanjih revizij prvič navedena v stari pogodbi o izvajanju javne službe iz leta 1993. Portugalska trdi, da je za leta od 1995 do 1998 pravno neodvisen revizor izdal pozitivno in neodvisno mnenje o poročilih o izvajanju javne službe (37). Portugalska tudi trdi, da so bila vsem poročilom o izvajanju javne službe v zadevnem obdobju priložena mnenja revizijskega sveta javne televizije RTP in revizije generalnega inšpektorja za finance (Inspecção-Geral de Finanças), ki je neodvisen od javne televizije RTP.
Stanje glede zunanjih revizij poročil o izvajanju javne službe je mogoče opisati, kot sledi:
(55)
Poročili o izvajanju javne službe za leti 1993 in 1994 sta vsebovali izjavi o skladnosti, v katerih je bilo navedeno, da je javna televizija RTP izpolnila svoje obveznosti javne službe, vendar sta bili to izjavi uprave javne televizije RTP.
(56)
V letih 1995, 1996, 1997 in 1998 so poročila o izvajanju javne službe vsebovala izjave o skladnosti s strani zunanjih neodvisnih revizorjev, Maia, Mesquita & Associados - (Revisor Oficial das Contas), v teh izjavah pa je bilo navedeno, da z revizijo ni bilo ugotovljeno nič takega, kar bi bistveno vplivalo na izračun denarnih nadomestil javni televiziji RTP iz teh poročil za ta leta.
(57)
V letu 2010 je Portugalska Komisiji predložila celovitejše zunanje revizije poročil o izvajanju javne službe za obdobje 1992-1997. Zunanje revizije poročil o izvajanju javne službe za to obdobje je organiziral nacionalni regulativni organ za medije, Entidade Reguladora para a Comunicação Social (v nadaljnjem besedilu: regulativni organ ERC). Revizije za to obdobje je izvedel neodvisni zunanji revizor Pedro Roque SROC (38). Portugalska je predložila tudi zbirno poročilo, v katerem so bili povzeti vsi rezultati revizij za vsa zadevna leta.
Zunanja revizija poročila o izvajanju javne službe za leto 1998 je že bila opravljena. To zunanjo revizijo za leto 1998 je izvedlo podjetje BDO Binder, zunanji revizor (v nadaljnjem besedilu: poročilo revizorja BDO Binder) (39).
(58)
Cilj revizij za leta 1992-1997 je bil oceniti, ali je javna televizija v vsakem zadevnem letu izpolnila svoje obveznosti iz takrat veljavnih pogodb o izvajanju javne službe in ali obstaja povezava med stroški javne službe in denarnimi nadomestili. Zunanje revizije so navajale obveznosti javne službe, ki so izhajale iz pogodb o izvajanju javne službe, in upoštevale različne zakone, ki so urejali obveznosti javne službe televizije RTP (na primer Zakon o televiziji št. 58/90 z dne 7. septembra 1990), javni poslovni načrt in proračun (Plano de Actividades e Orçamento do Serviço Público) ter poročila o izvajanju javne službe. Zunanje revizije so preučile, ali so bile spoštovane obveznosti javne službe. V poročilih so bile narejene primerjave med denarnimi nadomestili, ki jih je dodeljevala Portugalska, in stroški iz poročil o izvajanju javne službe.
(59)
Za vsa leta, ki so bila predmet revizije, tj. leta v obdobju 1992-1997, je bilo z revizijami ugotovljeno, da je javna televizija RTP v glavnem izpolnila svoje glavne obveznosti glede razširjanja televizijskih programov. Revizije tudi navajajo, da „glede povezave med nalogami javne službe in nadomestila za ‚dejanske stroške‘ ni nobenih bistvenih izkrivljanj, ki bi vplivala na skladnost s takrat veljavno zakonodajo“. Za vsa zadevna leta je bilo v zbirnem poročilu ugotovljeno, da je bilo denarno nadomestilo Portugalske manjše od zneskov, navedenih v vsakem poročilu o izvajanju javne službe. Revizije so objavljene na spletni strani regulativnega organa ERC (40). V poročilu revizorja BDO Binder je bilo prav tako ugotovljeno, da nadomestila, ki so bila izplačana za opravljeno javno službo, niso bila prekomerna.
(60)
Člen 5 Zakona št. 21/92 javni televiziji RTP daje pravico do denarnih nadomestil za izvajanje obveznosti javne službe. Ta pravica je potrjena v pogodbah o izvajanju javne službe.
(61)
Poleg sistema letnih denarnih nadomestil (glej uvodno izjavo 19) pogodbi o izvajanju javne službe določata tudi, da Portugalska financira:
(a)
plačilo posebnih storitev v skladu s pogodbami o zagotavljanju storitev, ki jih podpišeta ali bosta podpisali javna uprava in javna televizija RTP (41);
(b)
državno udeležbo v vseh naložbah javne televizije RTP, zlasti naložbah v infrastrukturo, ki je potrebna za delovanje produkcijskih centrov in centrov za oddajanje televizijskih programov v avtonomnih regijah Azorov in Madeire, avdiovizualne arhive in mednarodno oddajanje javne televizije RTP, ter drugih tehnoloških naložbah, ki jih mora izvesti javna televizija RTP (42).
(62)
Javna televizija RTP za določanje stroškov in prihodkov, ki izhajajo iz obveznosti javne službe in na podlagi katerih je upravičena do izplačila nadomestila, uporablja analitični računovodski sistem. Pogodbi o izvajanju javne službe za vsako obveznost javne službe določata merila za izračun stroškov, upravičenih do nadomestila (43).
(63)
Na podlagi analitičnega računovodskega sistema iz prejšnje uvodne izjave javna televizija RTP razporedi stroške in prihodke (npr. osebje in opremo) na določeno število dejavnosti (upravljanje programskih vsebin, neposredni in posredni stroški programov, stroški razširjenosti, stroški oddajanja, stroški trženja in upravni stroški).
(64)
Neposredni stroški različnih dejavnosti so razdeljeni med različne stroškovne postavke (na primer kanale RTP 1, RTP 2, RTPi in RTP África). Posredni stroški so dodeljeni stroškovnim postavkam na podlagi doslednega analitičnega merila (na primer števila ur oddajanja) (44).
(65)
Analitični računovodski sistem ima naslednje značilnosti:
(a)
v skladu s pogodbama o izvajanju javne službe se lahko nadomestijo samo neto stroški poslovanja, v skladu z metodo, ki je opisana v pogodbah o izvajanju javne službe. Finančni stroški, izredni stroški in postavke, ki niso neposredno povezane z dejavnostjo, se pri nadomestilu ne upoštevajo (45);
(b)
da bi lahko izračunala neto stroške poslovanja, ki so upravičeni do nadomestila, mora javna televizija RTP odšteti prihodke iz poslovanja, pridobljene na podlagi vsake obveznosti javne službe;
(c)
v skladu s staro pogodbo o izvajanju javne službe nadomestilo ni bilo dovoljeno za splošno obveznost javne službe glede delovanja kanalov RTP 1 in RTP 2 ter pokritje avtonomnih regij z enim od kanalov (46);
(d)
v skladu s novo pogodbo o izvajanju javne službe je bilo nadomestilo za stroške poslovanja kanalov RTP 1 in RTP 2 dovoljeno, vendar za dejanske neto stroške poslovanja kanalov RTP 1 in RTP 2, ki so presegali načrtovane stroške, dodatno nadomestilo ni bilo mogoče (47).
(66)
Javna televizija RTP je o neto stroških zagotavljanja javnih storitev v letnih poročilih o izvajanju javne službe poročala v skladu z metodo izračuna stroškov iz uvodnih izjav 60-65. Naslednja preglednica obsega pregled stroškov vsake dejavnosti javne službe, za katero je javna televizija RTP upravičena do nadomestila.
Preglednica 4
Neto prijavljeni in povračljivi stroški javne službe
(v milijonih PTE)
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
Teletekst
112,9
86,8
Delovanje mednarodne televizije RTP
882,3
1 517,4
1 826,9
1 890,8
2 059,6
3 999,1
3 712,9
RTP África
-
-
-
-
654,7
1 332,0
Neposredno oddajanje kanala RTP 1 Azorom in Madeiri
-
-
-
-
-
76,8
295,4
Avdiovizualni arhivi
509,1
241,6
402,7
492,7
184,9
909,4
672,1
Sodelovanje s portugalsko govorečimi državami v Afriki
186,9
128,4
172,2
148,6
144,9
202,4
200,3
Razlika pri pokrivanju
406,7
1 312,8
1 314,2
1 050,3
1 050,0
622,6
208,6
Predstavniki/dopisniki
797,8
658,2
681,1
642,7
583,2
457,2
211,0
Nacionalna gledališka ustanova S. Carlos
50,0
55,0
60,0
60,0
60,0
60,0
Spodbujanje kinematografov
215,0
95,0
27,5
156,5
391,1
352,8
Delovanje avtonomnih regionalnih centrov
3 453,4
3 486,0
3 685,9
3 696,1
3 846,6
3 459,2
2 855,2
Oddajanje za določene subjekte
482,0
350,6
151,1
94,6
80,8
Sport TV (48)
- 440,0
Neto stroški poslovanja kanala RTP 1
16 946,1
11 916,6
Neto stroški poslovanja kanala RTP 2
9 050,6
10 080,6
8 637,6
Skupni neto stroški poslovanja
6 718,2
7 960,0
8 384,1
8 103,3
17 217,1
37 972,1
30 101,3
Vir: Portugalski organi in poročila o izvajanju javnih služb.
(67)
Naslednja preglednica obsega pregled naložb javne televizije RTP v opremo za izvajanje njenih dejavnosti javne službe. Predstavlja dejanske naložbe v dejavnosti javne službe, kot so prikazane v letnih finančnih poročilih, in naložbe, evidentirane v poročilih o izvajanju javne službe. Dejanske naložbe v dejavnosti javne službe so bile višje od naložb, evidentiranih v poročilih o izvajanju javne službe.
Preglednica 5
Naložbe v dejavnosti javne službe
(v milijonih PTE)
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
Skupaj
Finančna poročila
2 632,6
2 102,0
2 763,9
992,7
1 480,4
4 037,4
6 054,2
20 063,2
Poročila o izvajanju javne službe
2 327,3
98,0
1 975,1
154,4
28,1
4 037,4
6 127,8
14 748,1
Razlika
305,3
2 004,0
788,8
838,3
1 452,3
0
-73,6
5 315,1
Vir: Finančna poročila in poročila o izvajanju javne službe javne televizije RTP.
(68)
Cilj začasnih ukrepov je bil javni televiziji RTP povrniti stroške za obveznosti javne službe, ki so ji bile dodeljene, in financiranje njenih naložb.
(69)
Na Portugalskem operater javne službe ni bil izbran v konkurenčnem postopku, v katerem so imela vsa zainteresirana podjetja možnost navedbe zneska nadomestila, ki bi ga zahtevala za upravljanje koncesije za storitve javne radiotelevizije. RTP je za zagotavljanje javne službe imenovala vlada.
(70)
Na portugalskem televizijskem trgu so bili od leta 1992 dejavni tako komercialni kot tudi javni izdajatelji televizijskega programa. Poleg javne televizije RTP imata dovoljenje za razširjanje televizijskih programov še komercialni televiziji SIC in TVI. Komercialna televizija SIC je bila prvi zasebni operater, oddajati pa je začela 6. oktobra 1992. Možno je, da so ukrepi v korist javne televizije RTP na radiodifuzijskem trgu izkrivljali konkurenco.
III. PRIPOMBE ZAINTERESIRANIH STRANI
(71)
Po začetku postopka preiskave s strani Komisije v tej zadevi je več zainteresiranih strani podalo svoje pripombe na ukrepe iz uvodnih izjav 21-39. Naslednje uvodne izjave podajajo pregled zadevnih pripomb zainteresiranih strani po ukrepih.
(72)
V tem delu so obravnavane samo pripombe glede vprašanj, ki so po sodbi Sodišča v zadevi T-442/03 ostala odprta, torej pripombe, ki se nanašajo na oprostitev plačila notarskih stroškov, registracijskih taks in stroškov objave, ter pripombe, ki se nanašajo na druge ukrepe (pogodbo s shemo socialne varnosti v letu 1993, kapitalske injekcije v obdobju 1994-1997 in posojilo v letu 1998), kakor so navedeni v členu 1 Odločbe 2005/406/ES. Te pripombe zainteresiranih strani vključujejo mnenja, ki so bila predložena po prvem sklepu Komisije o začetku postopka z dne 15. novembra 2001, pa tudi pripombe, prejete po objavi poziva k predložitvi pripomb 24. decembra 2008 (49).
(73)
Komercialni televiziji SIC in TVI sta trdili, da je oprostitev plačila notarskih stroškov in registracijskih taks izjema od pravil, ki se v skladu s portugalsko zakonodajo uporabljajo za vsako spremembo statuta družbe. Komercialna televizija SIC je pojasnila, da obseg oprostitve ni omejen na preoblikovanje javne televizije v letu 1992. Na podlagi člena 11(2) Zakona št. 21/92 je javna televizija RTP deležna splošne oprostitve plačila pristojbin in stroškov za kateri koli vpis in registracijo.
(74)
Komercialna televizija TVI je pojasnila, da je bila javna televizija RTP oproščena tudi plačila stroškov, povezanih z objavo notarskega zapisa.
(75)
Glede kapitalskih injekcij v obdobju od leta 1994 do leta 1997 so komercialna televizija SIC, združenje komercialnih televizij ACT, italijanska komercialna televizija Mediaset in komercialna televizija TVI pojasnili, da noben razumni vlagatelj ne bi povečal kapitala družbe z značilnostmi javne televizije RTP. Zadevne kapitalske injekcije je prejela družba z velikim primanjkljajem in brez ustreznega načrta prestrukturiranja za vzpostavitev uspešnega poslovanja družbe.
(76)
Poleg tega je komercialna televizija SIC glede posojila v letu 1998 trdila, da ob upoštevanju „tehničnega stečaja“, s katerim se je javna televizija RTP soočala v letu 1996, javni televiziji RTP nobena finančna ustanova ne bi odobrila takega posojila.
(77)
Komercialna televizija SIC je poudarila zlasti pomanjkanje zunanjih revizij, ki bi se morale redno izvajati. Navedla je tudi pomanjkljivosti, ki so bile ugotovljene za leto 1998 in opisane v poročilu revizorja BDO Binder za to leto, to poročilo pa je tudi edina obstoječa revizija, ki bi jo po mnenju komercialne televizije SIC Komisija morala upoštevati. Opozorila je na več kritik iz poročila revizorja BDO Binder za leto 1998, med drugim tudi na preseganje omejitve oglaševanja za televizijske programe javne televizije RTP. Poudarila je, da bi morala javna televizija RTP v skladu s pogodbama o izvajanju javne službe upoštevati omejitve glede oglaševanja in npr. na uro predvajati samo določeno število minut oglasov. V skladu z ugotovitvami iz poročila revizorja BDO Binder v letu 1998 ta omejitev ni bila upoštevana. Komercialna televizija SIC je navedla tudi ugotovitev iz tega poročila, da nekatera sredstva niso bila knjižena, kar komercialna televizija SIC šteje za dokaz, da zadevne naložbe v ta sredstva niso bile izvedene.
(78)
Ker je Sodišče v sodbi T-442/03 razveljavilo člen 1 in del člena 2 Odločbe 2005/406/ES, komercialna televizija SIC trdi, da mora Komisija v tem sklepu upoštevati tudi poročilo portugalskega računskega sodišča (Tribunal de Contas, v nadaljnjem besedilu: računsko sodišče) iz junija 2002 za obdobje 1997-2000 (št. 8/2002), ki je imelo po mnenju komercialne televizije SIC objektivno dolžnost, da preuči upravljanje javne televizije RTP ter učinkovitost, uspešnost in gospodarnost njenega izvajanja nalog javne televizije. Vendar je bilo obdobje revizije razširjeno do leta 1993. Ob povzemanju ugotovitev poročila je komercialna televizija SIC poudarila, da za določanje programov javne televizije RTP ni bilo ustrezne strategije, notranje direktive glede omejitve stroškov in letni proračun pa niso bili upoštevani. Komercialna televizija SIC je tudi trdila, da po mnenju računskega sodišča Portugalska še ni določila, da je dodelitev državne pomoči povezana z dejanskim izpolnjevanjem obveznosti javne televizije RTP kot javne službe.
(79)
Komercialna televizija SIC je opozorila na splošne ugotovitve portugalskega računskega sodišča glede pogodb o izvajanju javne službe, ki javno televizijo RTP spodbujata k neučinkovitemu in neuspešnemu upravljanju, kar je povezano z nejasnimi in neopredeljenimi nalogami javne službe.
IV. PRIPOMBE PORTUGALSKE
(80)
Glede oprostitve plačila notarskih stroškov, registracijskih taks in stroškov objave Portugalska trdi, da za pobiranje pristojbin, povezanih z uradno potrditvijo preoblikovanja javnega podjetja v javno delniško družbo (sociedade anónima) z notarskim zapisom oziroma njeno registracijo in objavo, ni bilo nobene osnove, saj je bilo to preoblikovanje izvedeno z zakonodajnim aktom.
(81)
Preoblikovanje javne televizije RTP v javno delniško družbo leta 1992 je bilo izvedeno zato, da bi televizija spadala pod zasebno pravo in da bi se način njenega delovanja približal načinu delovanja zasebnih operaterjev. Javni televiziji RTP je bilo treba dati na voljo vsa sredstva in pogoje, ki ji bi omogočili, da kar najbolje izpolni svoje cilje javne službe na trgu, ki je vedno bolj odprt za konkurenco. Cilj je bila enaka prožnost delovanja in upravljanja javne televizije RTP, kot jo imajo „običajna“ podjetja, ki delujejo na podlagi zasebnega gospodarskega prava. Po mnenju Portugalske je bilo pri obliki javne delniške družbe prisotnih manj ovir kot pri postopkih državnega nadzora, ki so prej veljali za javno televizijo RTP kot javno podjetje, zaradi česar je imela televizija boljše pogoje za razvoj televizijskih kanalov in njihovih programskih vsebin.
(82)
Portugalska trdi, da je bilo preoblikovanje javne televizije RTP z zakonom leta 1992, zaradi česar ni bil potreben „notarski zapis“ za potrditev tega dejanja, v skladu z naravo in logiko portugalskega pravnega sistema. Glede tega Portugalska opozarja, da je bila javna televizija RTP leta 1975 kot javno podjetje ustanovljena z zakonodajo, tj. Uredbo z zakonsko močjo št. 674-D/75. Kot to izrecno zahteva Zakon št. 84/88, ki je urejal preoblikovanje javnih podjetij v javne delniške družbe, so morala biti taka dejanja prav tako izvedena z zakonodajo.
V skladu s členom 3(2) splošnega zakona o preoblikovanju javnih podjetij, tj. Zakona št. 84/88 (glej uvodno izjavo 25), je moral zakonodajni akt, ki je omogočil preoblikovanje javnega podjetja, odobriti statut javne delniške družbe, ki je nastala s preoblikovanjem. Poleg tega je bilo to v skladu z načelom enakovrednosti aktov, v skladu s katerim se lahko zakonodajni akt spremeni, začasno prekliče ali razveljavi samo z akti, ki so v hierarhiji pravnih aktov enakovredni zakonodajnemu aktu. Portugalska je poudarila, da je enakovrednost aktov določena v portugalski ustavi (sedanji člen 112(5) oziroma člen 115(5) ustave v času preoblikovanja javne televizije RTP leta 1992), ki navaja, da „noben zakon ne more ustanoviti drugih kategorij zakonodaje ali dati pristojnost drugim vrstam aktom, da katero koli njegovo določbo razlagajo, vključijo, spremenijo, začasno prekličejo ali razveljavijo s kakršnim koli zunanjim učinkom“. Uporabo tega načela pri preoblikovanju javnih podjetij podpirajo avtorji na področju prava (50). Portugalska se sklicuje tudi na številne sodbe svojega ustavnega sodišča, v katerih se ponavlja razlaga, da je zakon mogoče razložiti samo z drugim zakonom (51) in ne z aktom, ki ni enakovreden zakonu v hierarhiji pravnih aktov.
(83)
Portugalska trdi, da je bilo preoblikovanje javne televizije RTP v javno delniško družbo z Zakonom št. 21/92 izvedeno v skladu s splošno shemo portugalske zakonodaje in ne bi moglo biti zakonito izvedeno na podlagi zasebnega prava v obliki notarskega zapisa. Portugalska je navedla tudi več primerov drugih javnih podjetij, ki so bila z zakonodajnim aktom preoblikovana v javne delniške družbe (52).
(84)
Portugalska se je sklicevala na Uredbo z zakonsko močjo št. 267/76 z dne 8. aprila 1976, s katero je bila prvič vzpostavljena splošna shema za javna podjetja. Ta uredba z zakonsko močjo je določala, da je lahko javna družba ustanovljena samo z uredbo z zakonsko močjo, ki mora odobriti tudi statut družbe. To je veljalo tudi za poznejše spremembe statuta družbe.
(85)
Portugalska se je nadalje sklicevala na Zakon št. 84/88 z dne 20. julija 1988 (glej uvodno izjavo 25 tega sklepa), ki je navajal, da je za preoblikovanje javne družbe v javno delniško družbo potrebna uredba z zakonsko močjo, ki mora odobriti tudi statut javne družbe. Portugalska je nato sklenila, da je bila za preoblikovanje javne televizije RTP v letu 1992 potrebna uredba z zakonsko močjo ter da je bil statut lahko odobren samo z zakonom in ne z notarskim zapisom.
(86)
Poleg tega je Zakon št. 58/90 z dne 7. septembra 1990 zahteval, da javno televizijo zagotavljajo operaterji, ki so izrecno ali večinsko v lasti javnih subjektov, statute teh operaterjev pa mora odobriti uredba z zakonsko močjo.
(87)
Glede „registracijskih taks“ Portugalska ugotavlja, da je bila registracija statuta, odobrenega z Zakonom št. 21/92, sicer oproščena plačila takih stroškov, vendar je bilo treba formalnosti registracije še vedno opraviti „po uradni dolžnosti“. Formalnosti registracije so bile potrebne, ker Zakonik o sodnem registru (Código do Registo Comercial) zahteva, da so akti podjetij registrirani in objavljeni. Po mnenju Portugalske stroški registracije znašajo 11 000 contov (53), kar je enako 11 000 000 PTE.
(88)
Glede zahteve po objavi Portugalska poudarja, da je bil statut javne televizije RTP v Diário da República objavljen kot priloga k Zakonu št. 21/92, s katerim je bil statut odobren, zato je bila ta zahteva izpolnjena.
(89)
Glede pripomb komercialne televizije SIC v zvezi s členom 11(2) Zakona št. 21/92 je Portugalska odgovorila, da portugalski zakonodajalec posebnih davčnih ugodnosti pri preoblikovanju poslovanja ali prestrukturiranju ni omejil na javna podjetja. Oprostitev je temeljila na Uredbi z zakonsko močjo št. 404/90. Portugalska je trdila, da javna televizija RTP razen ob preoblikovanju v letu 1992 ni bila oproščena plačila registracijskih taks na podlagi člena 11(2) Zakona št. 21/92. Portugalska je tudi trdila, da je opredelitev člena 11(2) Zakona 21/92 kot podlage za trajno oprostitev plačila stroškov posledica jezikovnega nesporazuma. Člen 11(2) namreč ni navajal, da uredba z zakonsko močjo zadošča za vse pravne namene in vsa dejanja za ureditev „zadeve“ (tj. preoblikovanje v letu 1992, poudarek je dodan), ampak je določal, da je javna televizija RTP oproščena plačila vseh stroškov in pristojbin, potrebnih za vpis, registracijo ali zaznambo v registre premoženja. Po mnenju Portugalske je to pomenilo, da javna televizija RTP ni oproščena plačila registracijskih taks pri dejavnostih zunaj okvira preoblikovanja v letu 1992, razen če se te dejavnosti nanašajo na preoblikovanje v letu 1992. Portugalska je predložila tudi dokumentacijo za več primerov, v katerih je javna televizija RTP plačala registracijske takse.
(90)
Portugalska trdi, da je ozadje prvotnega dogovora med upravo za socialno varnost in javno televizijo RTP o odlogu plačila dolga ter odpovedi zamudnim obrestim in globam pravni spor glede ustavnosti Izvedbene uredbe št. 12/83 o obveznih odtegljajih za socialno varnost pri plačilih za nadurno delo. Z dogovorom je bila potrjena razlaga javne televizije RTP, da se za plačilo za nadurno delo prispevki za socialno varnost ne odtegnejo, kar je potrdil tudi davčni strokovnjak.
(91)
Portugalska tudi trdi, da s tem, ko je portugalska vlada uradno odobrila ta dogovor, javni televiziji RTP v primerjavi z drugimi podjetji v podobnih okoliščinah ni bila dodeljena posebna finančna ugodnost na podlagi Uredbe z zakonsko močjo št. 411/91. Portugalska trdi, da je odstopanje iz člena 2(1)(d) veljalo za javno televizijo RTP, saj je bila ta predmet državnega posredovanja in je pod upravljanjem upravnega sveta, ki ga je vlada imenovala leta 1977 (54), izkusila različne spremembe. Portugalska trdi, da je splošna narava odstopanja poudarjena z dejstvom, da je bil z eno zainteresirano stranjo prav tako sklenjen dogovor na podlagi Uredbe z zakonsko močjo št. 411/91.
(92)
Portugalska je glede posojila pojasnila, da so tehnični pogoji, ki so bili priloženi posojilu, določali, da se mora finančni posel obrestovati v skladu s tržnimi merili.
(93)
Portugalska je trdila, da so kapitalske injekcije v obdobju 1994-1998 skupaj z izplačili kompenzacijskih nadomestil pomenile instrument za financiranje stroškov za zagotavljanje storitev javne televizije.
(94)
Po mnenju Portugalske se je model financiranja, izbran za izplačevanje nadomestil javni televiziji RTP za njene stroške javne službe, izkazal za neustreznega in je prinesel velike izgube. Prvič, znesek izračuna kompenzacijskih nadomestil je bil vedno manjši od dejanskih potreb financiranja javne televizije. Drugič, Portugalska je z izplačili nadomestil vedno zamujala. Da bi lahko plačevala svoje stroške poslovanja, se je morala javna televizija RTP zateči k bančnim posojilom, vendar obresti in amortizacije ni mogla vključiti v izračun stroškov javne službe. Tretjič, javna televizija RTP je morala državi na nadomestila plačevati davek na dodano vrednost (DDV), zaradi česar je bil neto znesek kompenzacijskih nadomestil nižji.
(95)
Portugalska trdi, da: (i) davčna oprostitev (tj. oprostitev plačila notarskih stroškov, registracijskih taks in stroškov objave), (ii) sredstva za plačilo pristojbine za uporabo oddajnega omrežja, (iii) odlog plačila dolga shemi socialne varnosti, (iv) plačilo za odcepitev televizijskega omrežja, (v) protokol o spodbujanju kinematografov in (vi) posojilo, ki ga je javna televizija RTP prejela v letu 1998, ne spadajo v pojem državne pomoči. Glede združljivosti drugih ukrepov je Portugalska trdila, da bi jih bilo treba upoštevati kot nadomestilo za stroške javne službe in ne kot državno pomoč (55), ali pa bi bilo treba njihovo združljivost z zakonodajo Unije oceniti ob upoštevanju člena 86(2) Pogodbe ES (zdaj člena 106(2) PDEU).
(96)
Glede izračuna prekomernih nadomestil je Portugalska trdila, da:
(a)
je vključitev stroškov poslovanja kanala RTP 2 v letu 1996 kot povračljivih stroškov javne službe temeljila na novi pogodbi o izvajanju javne službe, v skladu s katero je izplačilo nadomestila za stroške poslovanja kanala RTP 2 na podlagi pogodbe začelo veljati od 1. januarja 1996 dalje (56);
(b)
se posojilo v višini 20 milijard PTE ne sme upoštevati kot nadomestilo, ker je bilo odobreno pod tržnimi pogoji;
(c)
so bila tudi povečanja kapitala načrtovana za financiranje naložb in ne samo za finančno nadomestilo povračljivih stroškov javne službe. Obveznost države kot delničarja, da sodeluje pri financiranju naložb, za katere velja, da so potrebne, je določena v pogodbah o izvajanju javne službe (57);
(d)
je bilo treba na denarna nadomestila plačati DDV, zaradi česar je bila neto vrednost, ki jo je prejela javna televizija RTP, nižja;
(e)
so bili stroški javne službe v skladu z novo pogodbo o izvajanju javne službe povrnjeni samo do odobrenega proračuna.
Ob upoštevanju navedenega je Portugalska sklenila, da se finančno nadomestilo za obveznosti, ki jih je imela javna televizija RTP kot javna služba, ne bi smelo obravnavati kot prekomerno ali neustrezno.
(97)
Glede pomanjkanja zunanjih revizij Portugalska trdi, da se je Komisija že opredelila glede finančnega položaja javne televizije RTP, pri čemer je prav tako zajela obdobje 1992-1998 in v svojih odločbah iz leta 2006 v zadevi E 14/2005 in zadevi NN 31/2006 ni zahtevala zunanje revizije javne službe, ti dve odločbi pa na sodišču nista bili izpodbijani. Portugalska trdi zlasti, da je Komisija v odločbi NN 31/2006 že upoštevala poročilo računskega sodišča št. 8/2002. Nadalje je poudarila, da je Komisija v odločbi NN 31/2006 sklenila, da je bil finančni položaj javne televizije RTP v obdobju 1992-1998 posledica stalnega pomanjkanja financiranja njenih dejavnosti javne službe. V odločbi NN 31/2006 je Komisija svojo ugotovitev utemeljila na podlagi zunanjega poročila, tj. poročila podjetja PriceWaterhouse Cooper iz leta 2005, in zunanje revidiranih letnih računovodskih izkazov javne televizije RTP, za katere Portugalska meni, da so edini relevantni.
(98)
Portugalska je ponovila, da so poročila o izvajanju javne službe v obdobju 1993-1998 revidirali revizorji javne televizije RTP (58). Vendar pa je Portugalska kasneje predložila zunanje revizije poročil o izvajanju javne službe za obdobje 1992-1998, skupaj s končnim zbirnim poročilom, v katerem so bila zajeta vsa ta leta. Zunanje revizije je organiziral neodvisni organ za medije, Entidade Reguladora para a Comunicação Social (ERC), ki je za zunanje revizije zaprosil zunanjega revizorja, tj. družbo Pedro Roque (59).
(99)
Portugalska je podrobneje odgovorila na nekatere trditve komercialne televizije SIC glede nekaterih točk. Glede trditve komercialne televizije SIC, da v skladu s poročilom revizorja BDO Binder manjka mnenje Sveta za javno mnenje, je Portugalska poudarila, da se to mnenje ni nanašalo na poročilo javne televizije RTP o izvajanju javne službe. Sicer je bilo mnenje tega organa upravičeno na podlagi stare pogodbe o izvajanju javne službe, vendar ni postalo pravno zavezujoče. Nova pogodba o izvajanju javne službe ni zahtevala, da se to mnenje priloži poročilu o izvajanju javne službe.
(100)
Glede trditev komercialne televizije SIC, da je poročilo revizorja BDO Binder za leto 1998 vsebovalo stvarno premoženje v višini približno 53 milijonov EUR, čeprav to premoženje ni bilo nikjer evidentirano, je Portugalska potrdila, da so bile za to premoženje izvedene ustrezne naložbe. Če za to premoženje ni bila sestavljena nobena evidenca (čeprav je bilo kasneje mogoče opredeliti vrednost tega premoženja, razen dela v višini 4 milijone EUR, evidenco pa je bilo mogoče pripraviti za nazaj), to še ne pomeni, da naložbe niso bile izvedene. Zunanji revizor je potrdil bilance in številke ter transakcije s tretjimi osebami.
(101)
Glede trditve komercialne televizije SIC, da so bile v skladu s poročilom revizorja BDO Binder za leto 1998 presežene omejitve oglaševanja, je Portugalska poudarila, da zaradi tega finančno nadomestilo nikakor ne bi bilo zmanjšano. Razlog za preseženo omejitev oglaševanja je bil ta, da so bili zneski, ki jih je javna televizija RTP prejela iz presežka oglaševanja, precej nižji od zneskov, ki jih je za to leto potrebovala. V vsakem primeru je Portugalska potrdila, da so bili skupni prihodki od oglaševanja (vključno s prihodki od presežene omejitve oglaševanja) upoštevani pri izračunu potrebe po financiranju, tj. nadomestila za izpolnjevanje obveznosti javne službe.
(102)
Portugalska trdi, da poročilo portugalskega revizijskega sodišča št. 8/2002 v tem sklepu ne bi smelo biti upoštevano, saj je bila v sodbi Sodišča v zadevi T-442/2003 ugotovljena samo objektivna pomanjkljivost informacij iz poročil o izvajanju javne službe, katerim niso bile priložene zunanje revizije. Portugalska je poudarila, da se poročilo revizijskega sodišča št. 8/2002 nanaša samo na obdobje 1997-2000 in ne na celotno obdobje, ki ga obravnava tekoča preiskava. Obdobje 1993-1997 je bilo zajeto samo v poročilu, ki je bilo namenjeno splošnemu opisu finančnega položaja javne televizije RTP in njenih potreb po financiranju, vendar ta leta niso bila samo bistvo poročila. Namen poročila je bil oceniti upravljanje javne televizije RTP, vlogo države kot delničarja in zagotavljanje storitev javne televizije.
Portugalska trdi, da je računsko sodišče prekoračilo svoja pooblastila glede revidiranja javnih financ ter namesto tega opravilo analizo učinkovitosti in stroškovne učinkovitosti javnih izdatkov. Poročilo po mnenju Portugalske ni pomembno, razen tega, da je pomenilo neodvisno revizijo podjetja in potrdilo izkaze Portugalske ter da ni odkrilo nobenih nepravilnosti. Portugalska trdi, da bi morala Komisija v tem sklepu namesto poročila revizijskega sodišča št. 8/2002 upoštevati poročilo o reviziji št. 20/98, saj slednje obravnava ekonomski in finančni položaj javne televizije RTP v obdobju 1994-1996. V poročilu o reviziji št. 20/98 je bilo ugotovljeno, da merila za financiranje javne službe v stari pogodbi o izvajanju javne službe niso tako jasno opredeljena kot v novi pogodbi o izvajanju javne službe, v kasnejšem poročilu 8/2002 pa je ta ugotovitev izpodbijana.
V. OCENA UKREPOV
(103)
Da bi Komisija ugotovila, ali začasni ukrepi, ki jih je Portugalska izvajala za javno televizijo RTP, pomenijo državno pomoč v smislu člena 107(1) Pogodbe, mora oceniti, ali ti ukrepi:
(a)
pomenijo pomoč, ki jo dodeli država članica ali je dodeljena iz državnih sredstev;
(b)
lahko izkrivljajo konkurenco;
(c)
dajejo prednost določenim podjetjem ali proizvodnji posameznega blaga;
(d)
vplivajo na trgovino med državami članicami.
(104)
V nadaljevanju bodo obravnavani značaj državne pomoči posojila iz leta 1998, dogovor o odlogu plačila dolga in odpoved zamudnim obrestim ter kapitalske injekcije v obdobju 1994-1997. Ocenjena bo tudi prisotnost državnih sredstev pri oprostitvi plačila notarskih stroškov, registracijskih taks in stroškov objave.
(105)
Državna sredstva so prisotna pri oprostitvi notarskih stroškov, registracijskih taks in stroškov objave, saj je izguba davčnih prihodkov enaka porabi državnih sredstev v obliki davčnih izdatkov (60).
(106)
Komisija glede odloga plačila dolga shemi socialne varnosti in odpovedi zamudnim obrestim od terjatev meni, da organa, odgovornega za shemo socialne varnosti, ni mogoče obravnavati kot podjetje. Ne opravlja gospodarske dejavnosti, temveč je javni organ z nalogo upravljanja socialne varnosti (61). Poleg tega odloga plačila dolga ni odobrila shema socialne varnosti, temveč skupna uredba državnih sekretarjev za finance in socialno varnost ter namestnik državnega sekretarja namestnika ministra. Država se je na podlagi dovoljenja odrekla dohodku, saj bi morala za neplačani dolg prejeti obresti v višini 1 206 milijonov PTE. Zato je jasno, da so bila prisotna državna sredstva in da je mogoče ukrep pripisati državi.
(107)
Kapitalske injekcije, ki jih je prejela javna televizija RTP, je država zagotovila neposredno iz državnega proračuna. Zato je jasno, da so bila pri tem financiranju prisotna državna sredstva v smislu člena 107(1) PDEU.
(108)
Komisija se ne more strinjati s trditvijo Portugalske, da pri posojilu javni televiziji RTP državna sredstva niso bila prisotna. Pojem državnih sredstev vključuje tudi prednosti, odobrene s strani organov, ki jih je država članica imenovala ali ustanovila v ta namen (62). Posojilna pogodba iz leta 1998 je bila sklenjena med javno televizijo RTP in Skladom za stabilizacijo javnega dolga, ki ga upravlja Inštitut za upravljanje javnega dolga. Pravni akt določa, da je ta inštitut pod pristojnostjo in nadzorom ministra za finance (63). Torej je mogoče sklepati, da bi bilo treba sredstva, ki jih je podelil Sklad za stabilizacijo javnega dolga, obravnavati kot državna sredstva.
(109)
Ker pogoje pogodbe določa sklep med državnimi sekretarji za sredstva javnega obveščanja, državno blagajno in finance z dne 17. decembra 1998, je mogoče ta ukrep neposredno pripisati državi.
(110)
Oprostitev plačila notarskih stroškov, registracijskih taks in stroškov objave Glede oprostitve plačila notarskih stroškov, registracijskih taks in stroškov objave je treba oceniti, ali je ta ukrep dodelil splošno davčno oprostitev, od katere je imela javna televizija RTP korist, oziroma ali je veljal samo za javno televizijo RTP. V naslednjih uvodnih izjavah Komisija razlikuje med začasno oprostitvijo iz člena 11(1) Zakona št. 21/92 in trajno oprostitvijo iz člena 11(2) Zakona št. 21/92.
(111)
Komisija meni, da je oprostitev zahteve po sestavi notarskega zapisa ter plačila registracijskih taks in stroškov objave javni televiziji RTP dodelila prednost, saj tako ni imela stroškov, ki bi jih v nasprotnem primeru morala plačati iz lastnega proračuna.
(112)
Ta prednost je tudi materialno selektivna, saj je bila v skladu s členom 11(1) Zakona št. 21/92 dodeljena samo javni televiziji RTP. Dejstvo, da ta zakon po trditvah Portugalske zgolj potrjuje uporabo bolj splošnega zakona, namreč Zakona št. 84/88, te ugotovitve ne spremeni. Zakon št. 84/88 se nanaša na javna podjetja in navaja, da se lahko taka podjetja z uredbo z zakonsko močjo preoblikujejo v javno delniško družbo. Vendar pa to, da se zakon nanaša na „javna podjetja na splošno“, ne vpliva na materialno selektivnost iz člena 11(1) Zakona 21/92 v korist določenega podjetja, tj. javne televizije RTP. V vsakem primeru bi oprostitev samo za javna podjetja pomenila materialno selektiven ukrep za to skupino podjetij (v primerjavi z zasebnimi podjetji), med katere sodi javna televizija RTP.
(113)
Državni ukrepi pa kljub temu, da so materialno selektivni, ne sodijo v pojem selektivnega ukrepa v smislu člena 107(1) PDEU, če državni ukrep, namesto da bi odstopal od običajnega izvajanja sistema, postane njegov sestavni del (64). Zato je treba preučiti, ali je bil ukrep združljiv z naravo in logiko portugalskega pravnega sistema, da se preoblikovanje javnega podjetja RTP v javno delniško družbo izvede z zakonom, oziroma ali sklicevanje na ta zakon pri preoblikovanju javne televizije RTP pomeni izjemo, ki ji dejansko daje prednost pred drugimi podjetji. V skladu s pristopom Sodišča v njegovi sodbi bo Komisija v nadaljevanju razlikovala med oprostitvijo plačila notarskih stroškov ter oprostitvijo registracijskih taks in stroškov objave (65).
(114)
Oprostitev zahteve po sestavi notarskega zapisa in notarskih stroškov: Komisija meni, da sta preoblikovanje javne televizije RTP v javno delniško družbo in odobritev njenega statuta z zakonodajo namesto z notarskim zapisom v skladu z logiko in naravo portugalskega pravnega sistema. Preoblikovanje v javno delniško družbo je bilo izvedeno zato, da bi bila javna televizija RTP v prožnejši obliki podjetja, zaradi česar bi imela enake pogoje kot zasebni operaterji. Dejstvo, da je bilo to preoblikovanje izvedeno z zakonodajo in ne z notarskim zapisom, ni bil poskus izogibanja zahtevi po sestavi notarskega zapisa, ampak je bilo v skladu s splošnim načelom portugalske zakonodaje, da se zakonodajni akti lahko spremenijo samo z enakovrednimi zakonodajnimi akti.
(115)
V skladu z načelom „enakovrednosti aktov“ se lahko zakon razveljavi, začasno prekliče ali spremeni samo s pravnim aktom, ki je enakovreden ustanovnemu aktu in ne z aktom, ki mu je v hierarhiji aktov podrejen. To načelo je bilo v portugalsko ustavo uvedeno leta 1982, torej precej pred preoblikovanjem javne televizije RTP leta 1992. Člen 115(5) portugalske ustave, kot je veljala v času preoblikovanja javne televizije RTP, je določal, da: „noben zakon ne more ustanoviti drugih oblik zakonodaje ali dati pristojnosti drugim vrstam aktom, da katero koli njegovo določbo razlagajo, vključijo, spremenijo, začasno prekličejo ali razveljavijo tako, da ima učinek na tretje stranke.“ Ker je bila javna televizija RTP leta 1975 nacionalizirana z zakonodajo, tj. Uredbo z zakonsko močjo št. D 674-D/75, je bilo njeno preoblikovanje v drugo pravno obliko mogoče izvesti samo z uredbo z zakonsko močjo ali z zakonom, ki je uredbi z zakonsko močjo enakovreden oziroma hierarhično nadrejen. Prav tako nič ne kaže na to, da je bila prvotna nacionalizacija javne televizije RTP leta 1975 izvedena zaradi izogibanja pravilom, ki veljajo za podjetja zasebnega prava, in da je podjetju dodelila prednost.
(116)
Nobenega dokaza ni, da so bili vsi drugi zakoni, ki so veljali pred preoblikovanjem javne televizije RTP (glej uvodne izjave 84-86 tega sklepa), oblikovani zato, da bi javnim podjetjem dodelili denarno korist v obliki izogibanja notarskim zapisom (in s tem povezanim stroškom), ki veljajo za zasebne transakcije. Zlasti Zakon št. 84/88, ki je omogočal preoblikovanje javnih podjetij v javne delniške družbe, je odražal ustavna in pravna načela, ki so veljala v zadevnem obdobju.
(117)
Sklepna ugotovitev: ob upoštevanju zgoraj navedenega oprostitev zahteve glede preoblikovanja javne televizije RTP z notarskim zapisom (in s tem plačila zadevnih stroškov) ne pomeni državne pomoči v smislu člena 107(1) PDEU.
(118)
Oprostitev plačila registracijskih taks in stroškov objave: oceniti je treba, ali je imela javna televizija RTP korist od tega, da ji ni bilo treba plačati nobenih stroškov, povezanih z registracijo podjetja v trgovinskem zakoniku in objavo notarskega zapisa. V skladu s takrat veljavno portugalsko zakonodajo je moral sodni tajnik, zadolžen za trgovinski register, v Diário da República objaviti notarski zapis, s katerim sta bila uradno potrjena ustanovitev podjetja zasebnega prava in njegov statut, ter tako tretje osebe obvestiti o vsebini teh dokumentov. Javna televizija RTP teh stroškov objave ni imela, saj je bilo z obvezno objavo Zakona št. 21/92 v Diário da República zagotovljeno, da je bila javnost seznanjena s preoblikovanjem javne televizije RTP in vsebino njenega novega statuta.
(119)
Nič ne kaže na to, da se je Portugalska odločila preoblikovati javno televizijo RTP v javno delniško družbo na podlagi Zakona št. 21/92 zato, da bi bila javni televiziji RTP dodeljena prednost v obliki prihranka pri plačilu registracijskih taks in stroškov objave. Verjetneje je, da bi bila druga objava statuta RTP popolnoma nepotrebna, saj so bile zahteve glede preglednosti in objave že izpolnjene z objavo Zakona št. 21/92 v Diário da República. Ker je registracija dokončna zaradi poznejše objave in sta ta dva ukrepa povezana, je vprašljivo, ali je mogoče oprostitev plačila registracijskih taks prav tako upravičiti z naravo in logiko portugalskega pravnega sistema in obveznim preoblikovanjem javne televizije RTP z zakonodajo. Portugalska ne oporeka dejstvu, da je Zakon o trgovinskih družbah še vedno zahteval registracijo. Kot je navedla Portugalska: „registracija je bila potrebna, vendar ni bil potreben notarski zapis in uredba z zakonsko močjo je zadoščala za namene registracije“. To sledi tudi iz člena 3(3) Zakona št. 84/84 (glej uvodno izjavo 25 tega sklepa). Poleg tega je Portugalska poudarila, da je morala biti ustanovitev javne televizije RTP, da bi lahko v prihodnosti registrirala vse druge akte, povezane z družbo (tj. zaradi preoblikovanja v javno delniško družbo leta 1992), registrirana (66). Če je registracija potrebna, Komisija ne vidi nobenega razloga, zakaj javna televizija RTP ne bi mogla kriti zadevnih stroškov.
(120)
Sklepna ugotovitev: skleniti je treba, da oprostitev zahteve po sestavi notarskega zapisa (vključno z oprostitvijo plačila notarskih stroškov), ki je bila dodeljena javni televiziji RTP, kot tudi oprostitev zahteve po objavi in plačila zadevnih stroškov objave v skladu s členom 11(1) Zakona št. 21/92, ne pomenita državne pomoči v smislu člena 107(1) PDEU.
Oprostitev plačila registracijskih taks v skladu s členom 11(1) Zakona št. 21/92 pomeni državno pomoč.
Vendar pa bi bile te oprostitve, kot je kasneje navedeno v uvodnih izjavah 160-161 tega sklepa, v vsakem primeru upravičene kot ustrezno nadomestilo za stroške opravljanja storitev splošnega gospodarskega pomena na podlagi člena 106(2) PDEU.
(121)
Portugalska trdi, da člen 11(2) Zakona št. 21/92 javni televiziji RTP dejansko ne dodeljuje trajne oprostitve, ampak je bil namenjen isti zadevi kot prej začasna oprostitev, tj. preoblikovanju javne televizije RTP v javno delniško družbo leta 1992. Portugalska tudi trdi, da je javna televizija RTP že večkrat plačala notarske registracijske takse. Vendar besedilo člena 11(2) Zakona št. 21/92 zajema vse nadaljnje vpise, registracije in zaznambe, ki se lahko v skladu s tem členom brezplačno izvedejo za neomejeno časovno obdobje.
(122)
Taka trajna oprostitev prav tako daje prednost javni televiziji RTP, saj le-ta tako ni imela stroškov, ki bi jih v nasprotnem primeru morala kriti iz lastnega proračuna. Trditev Portugalske, da po njej znanih podatkih člen 11(2) Zakona št. 21/92 nikoli ni bil uporabljen in da je javna televizija RTP plačala vse potrebne stroške, je dokaz, ki je sicer pomemben v primeru morebitnega povračila državne pomoči, vendar ne spremeni ugotovitve glede besedila določbe.
(123)
Ta prednost je tudi selektivna, saj se Zakon št. 21/92 nanaša na javno televizijo RTP. Portugalska ne more trditi, da Zakon št. 21/92 pomeni zgolj izvajanje splošnega pravila portugalske zakonodaje. Zlasti za dokazovanje neobstoja selektivnosti ni mogoče uporabiti člena 1 in 2 Uredbe z zakonsko močjo št. 404/90, saj ta uredba z zakonsko močjo obravnava koncentracijo in zato ne zajema te zadeve, ki obravnava preoblikovanje javnega podjetja v javno delniško družbo (67).
(124)
V nasprotju z začasno oprostitvijo plačila stroškov registracije trajne oprostitve ni mogoče utemeljiti z doktrino enakovrednosti aktov, s katero je bila ob preoblikovanju javne televizije RTP leta 1992 zaradi postopka sprejetja zakonodaje ukinjena zahteva po sestavi notarskega zapisa in njegovi objavi. Skladnost z naravo in logiko portugalskega pravnega sistema je mogoče sprejeti za začasno oprostitev, ker je bilo v tem določenem primeru preoblikovanje javne televizije RTP v javno delniško družbo, kot je bilo prikazano, mogoče samo z uredbo z zakonsko močjo. Vendar široko področje uporabe člena 11(2) Zakona št. 21/92 ne izključuje, da so oprostitve zahtev po notarskem zapisu (in plačila notarskih stroškov) možne tudi v drugih primerih in ne samo pri preoblikovanju javne televizije RTP v javno delniško družbo leta 1992. Zadošča ugotovitev, da trajna oprostitev plačila registracijskih taks v korist enega podjetja (ali ene skupine podjetij, npr. javnih delniških družb) nikoli ne more biti v okviru narave in logike pravnega sistema (68).
Sklepna ugotovitev: skleniti je treba, da trajna oprostitev za javno televizijo RTP na podlagi člena 11(2) Zakona št. 21/92 pomeni državno pomoč v smislu člena 107(1) PDEU.
(125)
Dogovor glede socialne varnosti (odlog plačila dolga in odpoved zamudnim obrestim): Komisija je preučila pripombe tretjih strani in Portugalske ter ugotovila, da prvotnega dogovora med organom, pristojnim za shemo socialne varnosti, in javno televizijo RTP ni mogoče šteti za dogovor, ki predstavlja običajno ravnanje zasebnega operaterja. Vprašanje je bilo, ali je razlaga nekaterih pravil socialne varnosti iz Izvedbene uredbe št. 12/83, pravno pravilna. Z dogovorom je bila potrjena razlaga javne televizije RTP, ki je bila podprta z analizo davčnega strokovnjaka, ki je ugotovil, da je bila Izvedbena uredba neustavna. Vendar Izvedbena uredba po dogovoru ni bila razveljavljena. Zato je treba skleniti, da se je ukrep selektivno uporabljal za javno televizijo RTP, ne da bi pri tem vplival na uporabo razlage sheme socialne varnosti v zvezi z drugimi družbami.
(126)
Komisija se ne more strinjati s trditvijo Portugalske, da sta bila odlog plačila dolga ter odpoved globam in zamudnim obrestim odobrena v okviru splošnega sistema, ki se na podlagi Uredbe z zakonsko močjo št. 411/91 uporablja za vsa podjetja v podobnem položaju, in zato ta odobritev javni televiziji RTP ni dodelila nobene posebne ugodnosti..
(127)
Ne glede na selektivno ali splošno naravo take sheme je namen tega sklepa ugotoviti, ali je bila uporaba sheme za javno televizijo RTP selektivna.
(128)
V skladu z Uredbo z zakonsko močjo št. 411/91 je treba za dokazovanje, da je odlog plačila dolga nujen za zagotovitev uspešnega poslovanja družbe, izvesti finančno/ekonomsko študijo. Javna televizija RTP ni nikdar izvedla take študije svojega uspešnega poslovanja v skladu s členom 2(3) Uredbe z zakonsko močjo št. 411/91.
(129)
Poleg tega pogoj iz člena 2(1)(d) Uredbe z zakonsko močjo št. 411/91 ni veljal za javno televizijo RTP, ker reguliranje dolga ni potekalo po posredovanju države. Komisija se ne strinja s trditvijo Portugalske, da je zgodovina posredovanja države vplivala na delovanje dolžniškega podjetja in da so za javno televizijo RTP v času posredovanja države veljale zakonske določbe. Čeprav je bil za javno televizijo RTP v letu 1977 uveden poseben režim upravljanja (69), se je ta režim končal s sprejetjem statuta leta 1980, dolg shemi za socialno varnost pa se je „nakopičil“ v obdobju 1983-1989. Komisija meni, da reguliranja dolga javne televizije RTP ni mogoče šteti za del splošnega režima v okviru Zakona št. 411/91, saj javna televizija RTP ni izpolnjevala meril, ki jih ta zakon določa za tako odobritev. Zato se je ta ukrep selektivno uporabil za javno televizijo RTP.
(130)
Ob odobritvi odloga plačila dolga bi morala Portugalska ravnati enako kot javni ali zasebni upnik, ki si skuša povrniti dolgovane zneske in zato, da bi pospešil plačilo, sklene pogodbe o odlogu plačila dolga (70). Stopnja zamudnih obresti, ki jih je uporabila država, bi morala biti enaka stopnji, ki bi jo zasebni upnik uporabil v podobnih okoliščinah. Komisija meni, da bi zasebni upnik, ki bi si prizadeval za povračilo dolga s pravnimi sredstvi, prejel vsaj zakonsko določeno obrestno mero. Zato Portugalska, ki kljub razpoložljivim izvršilnim mehanizmom ni zahtevala nobenih plačil obresti, ni ravnala enako, kot bi ravnal zasebni upnik, ki bi obrestno mero čim bolj zvišal. Poleg tega se je dolg shemi socialne varnosti „nakopičil“ v obdobju 1983-1989, dogovor o odlogu plačila dolga pa je bil sklenjen šele v letu 1993. Zasebni upnik pod enakimi pogoji ne bi dovolil podobnega nabiranja neporavnanega dolga v tako dolgem obdobju, ne da bi sprožil postopke za izterjavo dolga. Zato se zdi, da je bila z ukrepom javni televiziji RTP dodeljena posebna ugodnost.
(131)
Povečanja kapitala: Komisija je po presoji pripomb tretjih strank in Portugalske ugotovila, da so povečanja kapitala v obdobju 1994-1997 javni televiziji RTP zagotovila finančno ugodnost. Kot je razvidno iz preglednice 3 v uvodni izjavi 40 in ob upoštevanju slabega finančnega položaja javne televizije RTP v obdobju, ko so bila povečanja kapitala izvedena, noben zasebni vlagatelj ne bi vložil kapitala v družbo, pri kateri v razumnem času ne bi bilo mogoče pričakovati običajnega donosa. Dejansko se je finančni položaj javne televizije RTP kljub finančnim injekcijam poslabšal. Niti Portugalska niti tretje strani niso trdile, da je Portugalska z vložitvijo kapitala v družbo ravnala kot zasebni vlagatelj.
(132)
Posojilo v letu 1998: Komisija se ne strinja s trditvijo Portugalske, da je bilo posojilo, odobreno v letu 1998, v skladu s tržnimi pogoji. Da posojilo ne bi pomenilo državne pomoči, bi morali priloženi pogoji (zahtevano jamstvo in obrestna mera) odražati dejansko tveganje posojila podjetju (71). Tveganje in s tem obrestna mera sta višja, če je družba v gospodarskem in finančnem položaju, ki ni dovolj stabilen, da bi ji finančna ustanova odobrila posojilo.
(133)
Kot je razvidno iz preglednice 3 v uvodni izjavi 40, je bila javna televizija RTP v času, ko je bilo posojilo odobreno, v tako hudih finančnih težavah, da so njeni dolgovi presegli vrednost njenega premoženja in je bil njen neto lastniški kapital negativen. Tehnično je družba bankrotirala.
(134)
Prvič, upoštevati je treba, da je bilo posojilo podrejeno, torej ni imelo zavarovanja na podlagi premoženja, v primeru bankrota pa je bilo za poplačilo za vsemi upniki, vendar pred delničarji. Odsotnost ustreznega zavarovanja na podlagi premoženja je bil jasen kazalnik, da posojilo ni bilo odobreno v skladu s tržnimi pogoji in da je bila prisotna državna pomoč. Zaradi tehničnega bankrota javni televiziji RTP nobena finančna ustanova ne bi odobrila podrejenega posojila, ker je bila verjetnost, da bo javna televizija RTP lahko posojilo vrnila, majhna. V resnici posojila ni odobrila zasebna finančna ustanova, ampak Sklad za stabilizacijo javnega dolga.
(135)
Drugič, mogoče je trditi, da obrestna mera, ki je veljala za posojilo, očitno ne odraža dejanskega tveganja posojila. Ne samo, da je bila pod referenčno mero, ki jo Komisija običajno uporablja za izračun elementa državne pomoči v shemah subvencioniranja obresti za posojila (72), temveč bi tudi običajen tržni operater poleg „dobrih“ jamstev zahteval obrestno mero, ki bi izravnala tako veliko tveganje nevračila.
(136)
Glede na to, da je bil finančni položaj javne televizije RTP tak, da v običajnih okoliščinah ne bi mogla pridobiti podrejenega posojila, se to posojilo enači z nepovratnimi sredstvi in pomeni prednost za javno televizijo RTP.
(137)
V skladu s tem Komisija meni, da odlog plačila dolga shemi socialne varnosti, kapitalske injekcije v obdobju 1994-1997 in posojilo, odobreno v letu 1998, v primerjavi s konkurenti, ki niso prejeli enakih denarnih sredstev, predstavljajo finančno in gospodarsko prednost.
(138)
Ker je bil portugalski televizijski trg za konkurenco odprt najkasneje leta 1992, so bili v času, ko je imela javna televizija RTP korist od različnih ukrepov, na trgu prisotni konkurenčni ponudniki. Februarja 1992 sta komercialni televiziji SIC in TVI pridobili licenci za oddajanje, oktobra 1992 pa je komercialna televizija SIC začela z oddajanjem programa na Portugalskem.
(139)
Komisija se ne strinja s trditvijo Portugalske, da dogovor glede odloga plačila dolga s shemo socialne varnosti ne spada v pojem državne pomoči, ker je dolg nastal, preden je bil portugalski radiodifuzijski trg odprt za konkurenco. Finančna ugodnost je bila javni televiziji RTP dodeljena maja 1993, po odprtju radiodifuzijskega trga, in je zato javni televiziji RTP lahko dodelila gospodarsko prednost.
(140)
V skladu s tem je treba skleniti, da so ukrepi, ki jih je odobrila Portugalska, javni televiziji RTP v primerjavi s konkurenčnimi ponudniki, ki niso prejeli enakih denarnih sredstev, lahko dodelili finančno in gospodarsko prednost in so zato lahko izkrivljali konkurenco v smislu člena 107(1) PDEU.
(141)
Državni ukrepi spadajo na področje uporabe člena 107(1) PDEU, če vplivajo na trgovino med državami članicami. To velja vedno, ko so zadevne dejavnosti predmet trgovine med državami članicami. V tem primeru je upravičenka, javna televizija RTP, sama aktivna na mednarodnem trgu. Dejansko preko Evropske radiodifuzijske unije izmenjuje televizijske programe in sodeluje v sistemu Evrovizije (73). Poleg tega javna televizija RTP neposredno konkurira zasebnim izdajateljem televizijskega programa, ki so aktivni na mednarodnem radiodifuzijskem trgu in imajo mednarodno lastniško strukturo (74).
(142)
V skladu s tem se lahko sklene, da ukrepi, ki jih je Portugalska odobrila javni televiziji RTP, vplivajo na trgovino med državami članicami v smislu člena 107(1) PDEU.
(143)
Brez upoštevanja morebitnih obveznosti opravljanja javne službe, ki jih je imela javna televizija RTP, iz zgoraj navedenega sledi, da državno pomoč v smislu člena 107(1) PDEU vključujejo naslednji ukrepi:
-
odlog plačila dolga shemi socialne varnosti,
-
kapitalske injekcije med obdobjem 1994-1997 in
-
posojilo iz leta 1998.
Prav tako začasna oprostitev plačila registracijskih taks v skladu s členom 11(1) Zakona št. 21/92 in trajna oprostitev plačila registracijskih taks in drugih stroškov v skladu s členom 11(2) Zakona št. 21/92 pomenita državno pomoč v smislu člena 107(1) PDEU.
(144)
Vendar je, kot je navedeno v uvodnih izjavah 44-48 tega sklepa, javna televizija RTP zadolžena za obveznosti javne službe. V zadevi Altmark Trans GmbH in Regierungspräsidium Magdeburg proti Nahverkehrsgesellschaft Altmark GmbH, in Oberbundesanwalt beim Bundesverwaltungsgericht (v nadaljnjem besedilu: sodba v zadevi Altmark) je Sodišče odločilo, da državni ukrepi za nadomestilo stroškov javne službe ne pomenijo državne pomoči v smislu člena 87(1) Pogodbe ES (zdaj člena 107(1) PDEU), če so izpolnjeni naslednji štirje pogoji (75):
(a)
podjetje, ki prejema nadomestilo, mora dejansko izvajati obveznosti javne službe in te obveznosti morajo biti jasno opredeljene;
(b)
merila, na podlagi katerih se izračuna nadomestilo, morajo biti določena vnaprej ter objektivno in pregledno;
(c)
nadomestilo ne sme presegati tistega, kar je potrebno za kritje vseh ali nekaterih stroškov, ki so nastali z izpolnjevanjem obveznosti javne službe, ob upoštevanju realiziranih prejemkov in razumnega dobička;
(d)
če podjetje ni izbrano s postopkom oddaje javnega naročila, je treba raven potrebnega nadomestila določiti na podlagi analize stroškov, ki bi jih imelo povprečno, dobro vodeno in ustrezno opremljeno podjetje pri izvajanju teh obveznosti.
(145)
Če pustimo prvi in tretji pogoj ob strani, začasni ukrepi (glej uvodno izjavo 143 tega sklepa) ne izpolnjujejo drugega in četrtega pogoja sodbe v zadevi Altmark, ker:
(146)
Jasno je, da financiranje, dodeljeno preko dogovora z organom, pristojnim za shemo socialne varnosti, in posojilo iz leta 1998 nista bila del sistema nadomestil, katerega merila so bila določena predhodno na objektiven in pregleden način (drugi pogoj). Ravno nasprotno, temeljila sta na začasnih odločitvah, ki jih je mogoče pripisati državi.
(147)
Poleg tega sta pogodbi o izvajanju javne službe, kot je navedeno v uvodni izjavi 61 tega sklepa, omogočili posebno možnost financiranja naložb v opremo javne službe s kapitalskimi injekcijami. Ne omejujeta naložb v javno službo, niti jasno ne določata pogojev in omejitev državne udeležbe; navajata samo možnost, da je država pri naložbah javne televizije RTP udeležena kot delničar. Zato Komisija meni, da tudi kapitalskih injekcij ni mogoče upoštevati kot del sistema nadomestil, katerega merila so bila določena vnaprej na objektiven in pregleden način.
(148)
Javna televizija RTP očitno ni bila izbrana v skladu s postopkom javnih naročil po jamčenju najnižje možne cene. Nič ne kaže na to, da je bil znesek začasnih plačil določen na podlagi analize stroškov, ki bi jih imelo povprečno podjetje (četrti pogoj).
(149)
V skladu s tem je jasno, da v tem primeru niso izpolnjeni vsi pogoji iz sodbe v zadevi Altmark. Zato je treba ukrepe iz uvodne izjave 143 tega sklepa šteti za državno pomoč v smislu člena 107(1) PDEU.
(150)
Sodišče je dosledno menilo, da lahko člen 106 PDEU določa izjemo od prepovedi državne pomoči za podjetja, ki so zadolžena za storitve splošnega gospodarskega pomena (SGEI). V sodbi v zadevi Altmark je bilo posredno potrjeno, da se lahko državna pomoč, namenjena za nadomestilo stroškov podjetju, ki opravlja storitve splošnega gospodarskega pomena, šteje za združljivo z notranjim trgom, če izpolnjuje pogoje člena 106(2) PDEU (prej člena 86(2) Pogodbe ES in „skupnim trgom“) (76).
(151)
Sodišče je pojasnilo, da je ukrep upravičen do take izjeme samo, če so izpolnjena načela opredelitve, pooblastitve in sorazmernosti. Komisija meni, da razvoj trgovine v primerih, ko so ta načela izpolnjena, ni prizadet v taki meri, da bi bilo to v nasprotju z interesi Unije.
(152)
Kako se ta načela uporabljajo v sektorju radiodifuzije, je razloženo v Sporočilu Komisije o uporabi pravil o državni pomoči za storitve javne radiodifuzije (v nadaljnjem besedilu: Sporočilo o radiodifuziji) (77). V skladu s Sporočilom o radiodifuziji mora Komisija oceniti, ali (78):
(a)
so dejavnosti javne televizije RTP obveznosti javne službe, ki jih je kot take opredelila država članica (opredelitev);
(b)
so portugalski organi javno televizijo RTP uradno pooblastili za zagotavljanje teh storitev (pooblastitev);
(c)
je denarna podpora sorazmerna z neto stroški zagotavljanja javne službe.
(153)
Kot je navedeno v Protokolu o sistemu javne radiotelevizije v državah članicah (Protokol Amsterdamske pogodbe (79)) in Sporočilu o radiodifuziji (80), mora država članica opredeliti opravljanje javne službe javne radiotelevizije. V sektorju radiodifuzije je vloga Komisije omejena na preverjanje, ali opredelitev javne službe vsebuje kakšno očitno napako. Taka napaka bi pomenila zlorabo opredelitve javne službe.
(154)
Glede na posebno naravo sektorja radiodifuzije Komisija ob upoštevanju razlagalnih določb tega protokola meni, da je opredelitev, ki določeno televizijo pooblasti za zagotavljanje uravnoteženih in raznolikih programskih vsebin, veljavna (81). Taka opredelitev bi bila v skladu s ciljem izpolnjevanja demokratičnih, socialnih in kulturnih potreb določene družbe.
(155)
Kot je navedeno v uvodnih izjavah 44 do 48 tega sklepa, mora javna televizija RTP kot splošna javna televizija na podlagi Zakona št. 21/92 in pogodb o izvajanju javne službe zagotoviti oddajanje dveh kanalov s splošnim pokritjem. Prvi kanal mora nuditi bolj splošne programske vsebine, drugi kanal pa mora biti namenjen posebnim skupinam gledalcev. Poleg tega, kot je opisano v uvodnih izjavah 44 in 45 tega sklepa, Zakon št. 21/92 in pogodbi za izvajanje javne službe javni televiziji RTP nalagajo podrobnejše obveznosti glede programskih vsebin in mednarodnega sodelovanja, kot tudi nekatere druge posebne obveznosti.
(156)
Čeprav je opredelitev storitev javne radiotelevizije RTP kvalitativne in precej obširne narave, Komisija ob upoštevanju razlagalnih določb Protokola Amsterdamske pogodbe meni, da je taka „širša“ opredelitev veljavna (82). Zato tudi meni, da je splošna opredelitev opravljanja javne službe s strani RTP glede zagotavljanja dveh televizijskih kanalov z nacionalnim pokritjem, enega bolj splošnega in drugega bolj osredotočenega na posebne skupine gledalcev, veljavna. Za tako opredelitev se lahko šteje, da izpolnjuje demokratične, socialne in kulturne potrebe portugalske družbe.
(157)
Poleg tega so po mnenju Komisije obveznosti, ki natančno določajo, kako naj javna televizija RTP izvaja splošne obveznosti javne radiotelevizije, ustrezne. V skladu z besedilom Amsterdamskega protokola se tudi za te obveznosti lahko šteje, da izpolnjujejo demokratične, socialne in kulturne potrebe portugalske družbe.
(158)
Čeprav so po mnenju Komisije obveznosti, ki jih ima televizija RTP kot javna služba, ustrezne, mora vseeno ugotoviti, ali ta opredelitev vsebuje kakšne očitne napake.
Komisija bo ocenila, ali se lahko začasna in trajna oprostitev plačila notarskih stroškov, registracijskih taks in stroškov objave šteje za nadomestilo za stroške javne službe, in nadalje preučila, ali se za obveznost javne televizije RTP glede spodbujanja kinematografov lahko šteje, da sodi v opravljanje javne službe s strani RTP.
(159)
Komisija bo najprej ocenila, ali se lahko začasna oprostitev zahteve po sestavi notarskega zapisa (in s tem povezanih stroškov), plačila registracijskih taks in stroškov objave med preoblikovanjem v javno delniško družbo leta 1992 v skladu s členom 11(1) Zakona št. 21/92 in trajno oprostitev plačila različnih stroškov v skladu s členom 11(2) Zakona št. 21/92 šteje za nadomestilo za stroške, nastale zaradi zagotavljanja javnih storitev.
(160)
Začasna oprostitev: najprej je treba preučiti, ali se lahko stroški, nastali ob preoblikovanju javne televizije RTP v javno delniško družbo v letu 1992 (tj. stroške, ki običajno nastanejo zaradi notarskega zapisa, njegove registracije in objave), upravičeno povrnejo kot stroški javne službe. Kot je bilo navedeno, je bilo nadomestilo v obliki oprostitve v skladu s členom 11(1) Zakona št. 21/92.
(161)
V času njenega preoblikovanja je javna televizija RTP izvajala samo dejavnosti javne službe (glej uvodno izjavo 18 tega sklepa), komercialne dejavnosti pa so izvajale pravno ločene podružnice. Zato so stroški, povezani s preoblikovanjem javne radiotelevizije, samodejno pomenili stroške javne službe, ki jih je lahko država upravičeno povrnila. Ni treba preučiti, ali je bila reorganizacija javne televizije RTP obvezna ali nujna (83). Ocena na podlagi člena 106(2) PDEU in Sporočila o radiodifuziji zahteva, da nadomestilo ne sme presegati neto stroškov javne službe, ni pa potrebna ocena, ali bi se bilo mogoče tem stroškom, če so omejeni na zagotavljanje javne službe, izogniti (84). V skladu s Protokolom Amsterdamske pogodbe in Sporočilom o radiodifuziji se lahko države članice načeloma same odločijo o organizaciji svoje javne radiotelevizije, kar ne velja samo za organizacijo vsebin, ki jih bo javna radiotelevizija razširjala, ampak tudi za pravno obliko, v kateri bo javna radiotelevizija opravljala svoje dejavnosti. Vloga Komisije je omejena na nadzor tega, ali je bila ta svoboda, ki jo imajo države članice, zlorabljena. V tem primeru nič ne kaže na to, da je bilo preoblikovanje izvedeno samo z namenom dodelitve prednosti javni televiziji RTP. Nobenega razloga ni, da bi dvomili v razlago Portugalske, da je bilo preoblikovanje leta 1992 izvedeno zato, da javna televizija RTP ne bi bila državna organizacija, za katero veljajo zamudni postopki državnega nadzora, ampak da bi bila prožnejša pri izvajanju svojih dejavnosti. Zato je treba skleniti, da oprostitev plačila registracijskih taks (tj. notarskih stroškov, registracijskih taks, stroškov objave) v času preoblikovanja javne televizije RTP pomeni upravičeno nadomestilo za zagotavljanje storitev javne radiotelevizije.
(162)
Trajna oprostitev: vendar pa navedena utemeljitev (iz uvodne izjave 161 tega sklepa) ne more veljati za trajno oprostitev iz člena 11(2) Zakona št. 21/92, saj ni časovno omejena in zato omogoča kritje registracij in vpisov dejavnosti javne televizije RTP, ki ne spadajo med obveznosti javne službe (npr. če bi javna televizija RTP komercialne dejavnosti izvajala sama, ne pa preko pravno ločenih podružnic).
Ob upoštevanju širokega področja uporabe člena 11(2) Zakona št. 21/92, tako glede časa (tj. neomejeno) kot v naravi (tj. ni omejeno na dejavnosti javne službe), utemeljitev morebitnih prihodnjih oprostitev plačila registracijskih taks kot stroškov javne službe, ni mogoča. Zato je treba skleniti, da oprostitev plačila stroškov v skladu s členom 11(2) Zakona št. 21/92 ni združljiva z notranjim trgom.
(163)
Portugalska je trdila, da čeprav člen 11(2) Zakona št. 21/92 nikdar ni bil uporabljen in je javna televizija RTP po preoblikovanju leta 1992 vedno plačala vse potrebne registracijske takse, kar bi lahko bilo utemeljeno v primeru morebitnega povračila državne pomoči, pa to ne spremeni dejstva, da ta določba javni televiziji RTP dodeljuje državno pomoč, ki ni upravičena na podlagi člena 106(2) PDEU ali katere koli druge določbe te pogodbe.
(164)
Ob upoštevanju uvodne izjave 45 Direktive o televiziji brez meja bi Komisija lahko sprejela, da opredelitev javne službe javnih radiotelevizij vključuje obveznost znatnega prispevanja k naložbam v evropsko audiovizualno produkcijo, če bi to pomenilo, da se na podlagi tako pridobljenih filmskih pravic filmi predvajajo na javni radioteleviziji (85).
(165)
Komisija meni, da obveznost, naložena javni televiziji RTP glede spodbujanja kinematografov, sodi v obseg storitev javne radiotelevizije, saj javna televizija RTP nato predvaja filme, za katere je pridobila distribucijske pravice.
(166)
Komisija se zato ne more strinjati s pripombami zainteresiranih strani, da je obveznost javne televizije RTP glede spodbujanja kinematografov in njihovega financiranja diskriminatorna. Zainteresirane strani so trdile, da so zasebni izdajatelji televizijskega programa sklepali tudi protokole o spodbujanju kinematografov s portugalskimi organi, ki niso zagotovili nadomestila. Vendar pa Komisija meni, da je treba razlikovati med prostovoljnimi pogodbami o spodbujanju kinematografov, sklenjenimi med državo in zasebnimi izdajatelji televizijskih programov, ter obveznostmi, ki so bile glede predvajanja in financiranja kinematografske produkcije naložene javni radioteleviziji RTP. Jasno je, da je javni televiziji RTP izrecno zaupana naloga javne službe, da podpira določene filmske produkcije, ki se kasneje prikazujejo kot televizijske programske vsebine javne televizije, medtem ko nobena taka naloga javne službe ni zaupana zasebnim izdajateljem televizijskih programov. Dejansko je javna televizija RTP postala sredstvo, ki ga država uporablja za podporo filmske produkcije. Vse ugodnosti, ki jih na podlagi tega javna televizija RTP dodeli kinematografom, predstavljajo državno pomoč in bi se morale kot take tudi ocenjevati. Ta odločitev ne vpliva na nobeno oceno morebitnih ugodnosti, odobrenih filmskim producentom.
(167)
V skladu s tem je treba skleniti, da se financiranje portugalskih filmskih del s strani javne televizije RTP, ki se prikazujejo na kanalih javne televizije, lahko šteje za upravičeno posebno obveznost, ki je nujna za izpolnjevanje obveznosti splošne javne službe radiotelevizije RTP. Ta obveznost zato ne predstavlja očitne napake.
(168)
Vendar pa Komisija meni, da pravna obveznost, dodeljena javni televiziji RTP glede zagotavljanja „drugih storitev, ki bodo vsaka posebej podrobneje določene“ (86), ni dovolj natančna, da bi Komisija lahko z zadostno pravno gotovostjo vnaprej ocenila, ali se lahko take storitve štejejo za javno službo. Čeprav Komisija meni, da „druge storitve, ki bodo podrobneje določene“ niso jasno opredeljene, ugotavlja, da med obdobjem preiskave pod to postavko niso bila izvedena nobena plačila (87).
(169)
Komisija je ob upoštevanju navedenega sklenila, da so dejavnosti javne televizije RTP, kot so opisane v Zakonu št. 21/92 in ponovno opredeljene v pogodbah o izvajanju javne službe, jasno opredeljene obveznosti javne službe.
Čeprav obveznost glede zagotavljanja „drugih storitev, ki bodo vsaka posebej podrobneje določene“, ni dovolj natančna, da bi Komisija lahko vnaprej ugotovila, ali se vse določene obveznosti pod tem naslovom lahko štejejo za javno službo, pod to postavko v obdobju 1992-1998 niso bila izvedena nobena plačila.
Vendar pa trajna oprostitev plačila registracijskih taks in drugih stroškov ni omejena na nadomestitev stroškov javne službe in je zato ni mogoče utemeljiti na podlagi člena 106(2) PDEU.
(170)
Drugič, treba je oceniti, ali je bila prejemnica državnih sredstev, javna televizija RTP, pooblaščena za izvajanje obveznosti javne službe.
(171)
Komisija mora v skladu s Sporočilom o radiodifuziji preveriti, ali je bila javna televizija RTP za opravljanje javne službe pooblaščena z uradnim aktom (88).
(172)
Kot je navedeno v uvodni izjavi 48 tega sklepa, je javna televizija RTP nedvomno pooblaščena za izvajanje obveznosti javne službe na podlagi različnih zakonov in pogodb: člena 5 Zakona št. 58/90, člena 4(1) in člena 5 Zakona št. 21/92 ter klavzule 1 stare in nove pogodbe o izvajanju javne službe.
(173)
Komisija ni prejela nobenih pripomb zainteresiranih strani ali Portugalske, da javna televizija RTP za opravljanje javne službe ni bila ustrezno pooblaščena z uradnim aktom. V skladu s Sporočilom o radiodifuziji ter ob upoštevanju zakonov in pogodb iz uvodne izjave 48 tega sklepa je treba skleniti, da mora javna televizija RTP brez dvoma izvajati obveznosti javne radiotelevizije, zato je bila javna televizija RTP uradno pooblaščena za opravljanje javne službe.
(174)
Ne samo, da mora biti javna televizija RTP za opravljanje javne službe pooblaščena z uradnim aktom; morali bi biti sprejeti ustrezni ukrepi, ki bi zagotavljali, da se javna služba izvaja v skladu z zakonodajo in pogodbama o izvajanju javne službe. Kot je navedeno v uvodnih izjavah 49-59 tega sklepa, so bili vzpostavljeni različni nadzorni mehanizmi, ki so zagotavljali, da je javna televizija RTP ustrezno izvajala obveznosti javne službe.
(175)
Prvič, javna televizija RTP je morala predložiti poročila o izvajanju svojih obveznosti javne službe in načrtov, ki jih je spremljalo mnenje njenega notranjega revizijskega sveta. Javna televizija RTP je poročila o izvajanju javne službe pripravila za leta 1993-1998, v njih pa je bilo opisano izpolnjevanje vsake obveznosti javne službe in opredeljeni stroški vsake obveznosti javne službe, ki so bili izračunani z analitičnim računovodskim sistemom.
(176)
Drugič, minister za finance in član vlade, pristojen za sredstva javnega obveščanja, sta preverila spoštovanje pogodb o izvajanju javne službe, generalni inšpektor za finance pa je revidiral finančni načrt.
(177)
Tretjič, morala je biti opravljena zunanja revizija. Komisija se ne more strinjati s trditvijo Portugalske, ki jo je ponovila po sodbi Sodišča v zadevi T-442/03, da je bila zunanja revizija poročil o izvajanju javne službe dejansko opravljena in da nadaljnje ukrepanje ni potrebno. Razmere pred sprejetjem Odločbe z dne 15. oktobra 2003 je mogoče opisati, kot sledi:
(a)
za leto 1992 poročilo o izvajanju javne službe ni bilo pripravljeno, saj je obveznost glede predložitve poročil o izvajanju javne službe in revizije takih poročil začela veljati s pogodbo o koncesiji leta 1993;
(b)
za leti 1993 in 1994 ni bila opravljena nobena zunanja revizija, priložena je bila samo izjava predstavnikov podjetja, namreč fiskalnega sveta javne televizije RTP (Conselho fiscal da RTP), ki pa je samo notranji organ podjetja;
(c)
za leta 1995-1998 je bila poročilom priložena izjava zunanjega revizorja, ki je neodvisen od javne televizije RTP in njenih predstavnikov. Te izjave potrjujejo, da je javna televizija RTP izpolnjevala svoje obveznosti javne službe. Podrobnejša poročila o izvajanju javne službe, na katerih so temeljile te ugotovitve, niso bila dostopna.
(178)
Vendar pa se Komisija ob upoštevanju ugotovitev Sodišča v zadevi T-442/03 in zlasti točk 232-256 sodbe ni mogla zanašati samo na (kratka) revizijska poročila poročil o izvajanju javne službe iz uvodne izjave 177 tega sklepa in je namesto tega sprejela ponudbo Portugalske, da izvede zunanjo revizijo na podlagi obstoječih poročil o izvajanju javne službe za vsa zadevna leta. Zunanje revizije izpolnjevanja obveznosti javne službe s strani javne televizije RTP so bile torej izvedene za leta 1992-1997. Za leto 1992 je bila zunanja revizija izvedena kljub temu, da za to leto ni bilo poročila o izvajanju javne službe. Zunanji revizor se je za oceno, ali so bile naloge javne službe izpolnjene, zanašal na druge dokumente. Za leto 1998 zunanja revizija ni bila izvedena, saj je bila na voljo zunanja revizija v obliki poročila revizorja BDO Binder iz leta 1998, ki mu ni oporekala niti komercialna televizija SIC in je obravnavano v uvodnih izjavah 186-188 tega sklepa.
(179)
Nove revizije za leta 1992-1997 je organiziral nacionalni regulativni organ za medije, Entidade Reguladora para a Comunicaçăo Social (ERC). Regulativni organ ERC je neodvisen upravni organ, ki je v skladu s portugalsko ustavo med drugim odgovoren za zagotavljanje spoštovanja statutov in predpisov, ki urejajo dejavnosti množičnih medijev. Za zunanje revizije za leta 1992-1997 je najel zunanjega revizorja, družbo Pedro Roque, ki je neodvisen od javne televizije RTP.
(180)
Glede na čas, ki je pretekel od leta 1992 do revizij poročil o izvajanju javne službe v letu 2010, je bilo težko oceniti vse podatke. To je razlog za dolgo trajanje preiskave in čas, potreben za izvedbo novih revizij. Vendar pa je bilo na koncu revizije mogoče izvesti, saj so poročila o izvajanju javne službe (razen za leto 1992) že obstajala in revizorji so tako imeli osnovo za svojo revizijo. Revizije za obdobje 1992-1997 so bile predložene Komisiji.
(181)
Zunanje revizije navajajo, da je njihova naloga oceniti in spremljati storitve javne radiotelevizije, kot jih je zagotavljala javna televizija RTP, in plačilo, ki ga je le-ta prejela za to nalogo. Obsegajo opis informacij, ki so bile upoštevane. Med drugim navajajo Zakon št. 58/90 (Zakon o storitvah javne radiotelevizije), Zakon št. 21/92 o preoblikovanju javne televizije RTP, pogodbi o izvajanju javne službe, letne računovodske izkaze in zunanje revizije letnih računovodskih izkazov, javni poslovni načrt in proračun (Plano de Actividades e Orçamento do Serviço Público) ter poročila o izvajanju javne službe za zadevna leta (Relatorio sobre o Cumprimento das Obrigacaoes do Servico Publico, RCOSP). V revizijah je navedeno, da so bili zaradi dolgega časovnega obdobja, ki je preteklo med letoma 1992 in 1997 ter revizijsko pogodbo v letu 2010 nekateri dokumenti uničeni, nekatere informacije pa niso bile na voljo. Zato se je poročilo o reviziji osredotočilo v glavnem na razpoložljiva poročila, zlasti poročila o izvajanju javne službe (89) in konsolidirane letne računovodske izkaze.
(182)
Kljub tem omejitvam zaradi pretečenega časa so revizorji lahko izpolnili svojo pogodbo, izvedli revizijo ter ocenili izpolnjevanje obveznosti javne službe s strani javne televizije RTP, in nadomestilo, ki ga je le-ta prejela. Revizija izrecno navaja, da so revizorji uspeli prebroditi težave, ki so nastale zaradi preteklega časa, in izvedli revizijo. Na primer, revizorji so sicer izrazili pridržek glede tega, da ni bilo mogoče uporabiti meril stroškovnega računovodstva in metod za razporejanje stroškov, vendar jih to pri reviziji ni oviralo in svoje delo so lahko uspešno zaključili. Zbirno poročilo navaja, da: „vsi stroški in prihodki javne televizije RTP temeljijo na predpostavki, da se njena dejavnost nanaša samo na zagotavljanje storitev javne televizije, in da so te revizije temeljile na finančnih računovodskih izkazih, ki so jih revidirali tako notranji revizor podjetja kot zunanji revizorji, ki niso ugotovili nič takega, kar ne bi bilo podrobno opisano v letnih računovodskih izkazih“ (90). Komisija je že ugotovila (glej uvodno izjavo 18 tega sklepa), da je javna televizija RTP v letih, ki so bila predmet revizije, opravljala samo dejavnosti javne službe, komercialne dejavnosti pa so izvajale pravno ločene podružnice javne televizije RTP. Merila za razporejanje stroškov so zato pomembna samo zaradi umestitve razporejanja stroškov v okvir stroškov javne službe, ki jih je imela javna televizija RTP, in ne bi smela imeti nobenega vpliva na znesek skupnih stroškov javne službe.
Glede finančnih informacij je Komisija ugotovila, da so se lahko zunanji revizorji upravičeno zanašali na letna finančna poročila, ki so jim bile vedno priložene revizije, ki so potrdile natančnost poročil javne televizije RTP. V skladu s pogodbama o izvajanju javne službe je bil namen zunanje revizije poročila o izvajanju javne službe preveriti, ali je javna televizija RTP izpolnila svoje obveznosti javne službe, kot so ji bile naložene, in ali je nadomestilo javnih stroškov v skladu s stroški, nastalimi pri izvajanju teh obveznosti. Finančni podatki za zagotavljanje javne službe v letih, ki so bila predmet revizije, so bili povezani z zagotavljanjem javne službe s strani javne televizije RTP, vendar pa je bilo potrebno nadaljnje neodvisno preverjanje, da bi ugotovili, ali so bili stroški, ki so nastali, v skladu z nalogami javne službe.
(183)
Zunanji revizorji so to potrdili. Za obdobje 1992-1997 so revizorji ugotovili, da: „je javna televizija RTP v glavnem izpolnila svoje obveznosti razširjanja programskih vsebin glede količine, kot je določeno v pogodbi o koncesiji, s posebnim poudarkom na obveznosti glede programskih vsebin“. Revizor navaja, da „po analizi razpoložljivih dokumentov, tj. poročil revizorja in zakonitega revizijskega odbora, niso ugotovili ničesar, na podlagi česar bi lahko sklepali, da predloženi dokumenti, ki se nanašajo na povezavo med opravljenimi nalogami javne službe in plačilom njihovih dejanskih stroškov, vsebujejo bistvena izkrivljanja, ki bi vplivala na njihovo skladnost s takrat veljavno zakonodajo“ (91).
(184)
V številnih poročilih o reviziji je navedeno, da bi lahko javna televizija RTP zahtevala višji znesek nadomestila, vendar so ji to preprečili pogoji pogodb o izvajanju javne službe zaradi člena 15(4) stare pogodbe o izvajanju javne službe in člen 19(3) nove pogodbe o izvajanju javne službe iz leta 1996. Posamezne revizije za leta 1994, 1996 in 1997 obsegajo izjave glede razlike med visokimi stroški, ki jih je javna televizija RTP dejansko imela zaradi izvajanja javne službe, in nadomestilom, ki ga je prejela in je bilo nižje od nastalih stroškov (92). Končno zbirno poročilo za vsa revidirana leta izrecno navaja, da: „je bilo za vsa leta nadomestilo, ki je bilo dodeljeno in plačano, nižje od zneskov, navedenih v vsakem od RCOPS (Relatório sobre o cumprimento das obrigações de serviço público, poročila o izvajanju javne službe)“ (93).
(185)
V nekaterih revizijah (razen tistih za leti 1992 in 1993) je navedeno, da je javna televizija RTP presegla zakonsko določeno omejitev oglaševanja, tj. da je predvajala več oglasov, kot sta ji to dovoljevali pogodbi o izvajanju javne službe. Prihodek, ki ga je javna televizija prejela za tako oglaševanje, je treba upoštevati pri izračunu stroškov izvajanja javne službe v skladu s Sporočilom o radiodifuziji, saj je treba prihodek, ustvarjen z javno službo, vključno s prihodki od oglaševanja, upoštevati pri izračunu potrebe podjetja po financiranju javne službe.
Dejstvo, da so bile omejitve oglaševanja presežene, ni vplivalo na revizorjevo analizo, da so nadomestila za izvajanje javne službe v vseh letih v obdobju 1992-1997 ustrezala nalogam javne službe, ki jih je izvajala javna televizija RTP, in da nadomestila niso bila prekomerna. Portugalska je tudi potrdila, da so bili za leta 1994, 1995 in 1996 upoštevani vsi prihodki od oglaševanja (tudi tisti, pridobljeni na podlagi presežka dovoljenega oglaševanja), ki so precej zmanjšali potrebo po financiranju javne službe (94). V letu 1996 je člen 15 nove pogodbe o izvajanju javne službe določal, da se zaradi določanja višine nadomestila dobička, dobljenega na podlagi uporabe kanalov, ne sme upoštevati pri računanju stroškov za namene izračuna celotnih stroškov, nastalih pri izvajanju javne službe. Pojem „dobiček“ obsega tudi prihodke od oglaševanja. Portugalska je izrecno potrdila, da so bili prihodki od oglaševanja odšteti od zneska zahtevanega nadomestila (95).
(186)
V letu 1998 je zunanji revizor BDO Binder raziskal povezavo med nalogami javne službe, ki jih je imela javna televizija RTP, in stroški, povezanimi s temi nalogami. Poročilo revizorja BDO Binder navaja več priporočil za prihodnost in predlaga okrepitev notranjega nadzora javne televizije RTP zaradi zagotavljanja skladnosti z notranjimi predpisi, vendar ne vključuje nobene ugotovitve, da je javna televizija RTP prejela previsoko nadomestilo za naloge javne službe, ki jih je izvajala, oziroma, da se na številke, uporabljene v poročilu o izvajanju javne službe, ki jih je pripravila javna televizija RTP, Komisija pa uporabila v svoji odločbi z dne 15. oktobra 2003, ni mogoče zanesti. Kadar so v poročilu revizorja BDO Binder navedene konkretne številke, se nanašajo na pomanjkanje evidence za določeno premoženje. Vendar pa se zdi, da poročilo revizorja BDO Binder bolj kritizira pomanjkanje evidence premoženja (96), namesto da bi bilo v njem ugotovljeno, da zadevne naložbe niso bile izvedene in da so bile vrednosti naložb napačno knjižene. Vendar pa, kot je poudarila Portugalska, številke za zadevne naložbe v nobenem primeru niso bile vključene v izračun nadomestila, kar je izključilo možnost povračila stroškov amortizacije za osnovna sredstva.
(187)
Glede preseganja omejitve oglaševanja je bilo v poročilu revizorja BDO Binder ugotovljeno, da so bili pri izračunu potrebe po financiranju javne službe upoštevani vsi prihodki od oglaševanja. Vendar pa nobeno od teh dejstev ni vplivalo na to, da bi revizor izdal negativno mnenje o izpolnjevanju obveznosti javne službe s strani javne televizije RTP, prav tako pa ni bilo navedb o morebitnem prekomernem nadomestilu.
(188)
Za analizo v tem sklepu pa je najpomembnejša sklepna ugotovitev iz poročila revizorja BDO Binder (komercialna televizija SIC mu ni oporekala), da bi lahko javna televizija RTP za izpolnjevanje svojih obveznosti javne službe zahtevala nadomestilo v višini 25 milijard PTE, vendar je namesto tega prejela samo 14 milijard PTE. To pomeni, da v poročilu revizorja BDO Binder ni nobenih navedb o prekomernem nadomestilu, ampak je ugotovitev ravno nasprotna.
(189)
Kot je navedeno v Odločbi št. NN 31/06 glede prestrukturiranja javne televizije RTP, je podjetje PriceWaterhouse Coopers v svoji zunanji reviziji ugotavljalo, ali so bili finančni podatki, ki so jih predložili portugalski organi, v skladu s finančnimi poročili za obdobje 1991-2003, zneski iz revizijskih poročil o izvajanju javne službe in drugimi viri informacij, ki so bile pomembne za zagotavljanje skladnosti sporočenih revizij (glej uvodno izjavo 38 Odločbe št. NN 31/06). Revizijsko poročilo podjetja PwC je podatke ocenilo brez posebnih pripomb (glej uvodno izjavo 52 Odločbe št. NN 31/06). Revizija podjetja PwC je izrecno potrdila, da so bili zneski, ki jih je javna televizija RTP prejela kot nadomestilo za izvajanje javne službe, v skladu z zneski, navedenimi v resolucijah Sveta ministrov (glej uvodno izjavo 41 in preglednico 39 Odločbe št. NN 31/06). V poročilu podjetja PwC o reviziji je bilo ugotovljeno, da je javna televizija RTP prejela odločno premalo sredstev. Poudarjeno je bilo, da je javna televizija RTP poleg nalog javne službe, za katere je prejela nadomestilo na podlagi pogodb o izvajanju javne službe, opravljala tudi druge naloge javne službe, za katere ni mogla zahtevati povračila od države. Komisija je v Odločbi št. NN 31/06 ugotovila, da je zato poročilo podjetja PwC o reviziji ustrezno temeljilo na finančnih poročilih javne televizije RTP in da je bila javna televizija vseskozi premalo financirana. Zato se lahko za namene tega sklepa poročilo podjetja PwC o reviziji upošteva kot še en element, ki poleg zunanjih revizij poročil o izvajanju javne službe potrjuje, da so bili podatki, ki jih je Komisija uporabila v Odločbi 2005/403/ES, pravilni.
(190)
Glede trditve pritožnika, da bi bilo treba upoštevati poročilo št. 8/2002 državnega revizorja, Tribunal de Contas, je Komisija to poročilo dejansko upoštevala v svoji oceni v tem sklepu. Prvič, treba je priznati, kar je priznala tudi komercialna televizija SIC, da poročilo št. 8/2002 zajema obdobje 1997-2000, zato je pomembno samo za leti 1997 in 1998. Številke iz prejšnjih let so bile v tem poročilu sicer navedene, vendar so bile uporabljene za opis splošnega finančnega razvoja javne televizije RTP, samih številk pa računsko sodišče v svoji preiskavi ni obravnavalo.
(191)
Najpomembnejše je dejstvo, da poročilo št. 8/2002 ne navaja nobenih nepravilnosti pri financiranju javne televizije RTP ali morebitnih prekomernih nadomestil za obdobje 1997-2000 (ali katero koli drugo leto). Nasprotno, poročilo št. 8/2002 večkrat opozarja na strukturne finančne težave javne televizije RTP. Komisija v skladu s tem na podlagi poročila št. 8/2002 ne more izpostaviti določenih plačil kot nadomestila, ki so prekomerna in pomenijo nezakonito državno pomoč. Ravno nasprotno, poročilo št. 8/2002 izrecno potrjuje, da je v obdobju od leta 1993 do konec leta 1999 javna televizija RTP preživela zaradi nenehnega in vedno večjega zadolževanja podjetja.
(192)
Kot je navedel pritožnik, poročilo št. 8/2002 večkrat kritizira upravljanje podjetja in opozarja na pomanjkljivosti, ki se jim bi bilo mogoče izogniti. Cilj poročila št. 8/2002 je opredeljen kot splošni pregled upravljanja javne televizije RTP ter učinkovitosti, uspešnosti in gospodarnosti pri zagotavljanju javne radiotelevizije. Kot je opozoril pritožnik, je poročilo št. 8/2002 navajalo, da je imela javna televizija RTP neprožne strukture in preveliko število osebja, javno službo pa je izvajala na neučinkovit način. Poročilo št. 8/2002 kritizira tudi precej nejasen in splošen koncept nalog javne službe in pogodbi o izvajanju javne službe, ki po mnenju državnega revizorja spodbujata neučinkovito upravljanje.
(193)
Vendar pa je koncept nalog javne službe, ki jih je imela javna televizija RTP, Komisija preučila v odločbi z dne 15. novembra 2003. V zadevi T-442/03 je Sodišče menilo, da je obširna opredelitev nalog javne televizije RTP sprejemljiva (97). Glede domnevnih pomanjkljivosti Komisija poudarja, da to ni vidik, ki ga je treba upoštevati pri uporabi Sporočila o radiodifuziji.
(194)
Tretje merilo, ki ga mora Komisija oceniti, je, ali je financiranje sorazmerno z neto stroški javne službe.
(195)
Sporočilo o radiodifuziji opisuje merila, na podlagi katerih Komisija ocenjuje sorazmernost državnega financiranja. Zahteva, da državna pomoč ne sme presegati čistih stroškov poslanstva javne službe in da na trgu ne sme prihajati do izkrivljanj, ki niso nujno potrebna za izpolnjevanje nalog javne službe (98).
(196)
Prvič, Sporočilo o radiodifuziji zahteva ustrezno razporeditev stroškov in dohodkov med javno službo in poslovnimi dejavnostmi, da se lahko pravilno določijo stroški dejavnosti javne službe.
(197)
Kot je navedeno v uvodnih izjavah 61-67 tega sklepa, pogodbi o izvajanju javne službe določata metodo razporeditve stroškov in dohodkov, ki jo mora uporabiti javna televizija RTP. V tem primeru je bila naloga Komisije načeloma lažja zaradi tega, ker je RTP uvedel analitičen računovodski sistem, ki omogoča količinsko opredelitev stroškov, upravičenih do nadomestila, ki jih je imelo podjetje pri izpolnjevanju vsake povračljive obveznosti javne službe.
(198)
S tem sistemom je na podlagi objektivnih računovodskih načel vsaka postavka upravičenega odhodka dodeljena dejavnosti in nato razdeljena med različne povračljive naloge javne službe, ki jih ima javna televizija RTP.
(199)
Ker so prihodki, ustvarjeni z vsako povračljivo nalogo javne službe, odbiti od stroškov poslovanja, sistem zagotavlja, da so letna izplačila nadomestil omejena na neto stroške vsake obveznosti javne službe (glej uvodno izjavo 65 tega sklepa).
(200)
Komisija je zato sklenila, da so parametri za določanje stroškov določeni na objektiven in pregleden način.
(201)
Vendar pa bi lahko pravila glede nadomestila stroškov podcenila dejanske neto stroške javne službe, ki jih je imela javna televizija RTP, zaradi česar bi lahko prišlo do prenizkega financiranja dejanskih potreb po financiranju.
(202)
Kot je navedeno v uvodni izjavi 65, so bili na podlagi metode izračuna stroškov iz pogodb o izvajanju javne službe določeni stroški javne službe izključeni iz plačila letnega nadomestila (99). Poleg tega je Portugalska Komisijo obvestila, da kljub temu, da je morala javna televizija RTP za prejeto letno izplačilo nadomestila plačevati DDV, nastalih stroškov na podlagi računovodskih pravil ni bilo mogoče upoštevati (glej uvodno izjavo 94). Javna televizija RTP v svoja poročila o izvajanju javne službe ni vključila vseh naložb v opremo za izvajanje javne službe, čeprav so bile knjižene v njenih finančnih poročilih (glej uvodno izjavo 67).
(203)
Vendar pa morajo države članice v skladu s Protokolom Amsterdamske pogodbe zagotoviti financiranje javne radiotelevizije. V tem primeru se je Portugalska odločila, da nekaterih stroškov, ki jih je imel ponudnik storitev zaradi izvajanja svojih nalog, ne bo povrnila.
(204)
V tem primeru država javni televiziji RTP ni dodelila samo letnih izplačil nadomestil, ampak tudi dodatno financiranje v obliki povečanja kapitala, posojil in pogodbe z organom, pristojnim za shemo socialne varnosti. Komisija mora v skladu z odstavkom 57 Sporočila o radiodifuziji preučiti, ali so vsi ukrepi sorazmerni z neto stroški javne službe. Samo tako se lahko financiranje javne televizije RTP šteje za skladno s členom 106(2) PDEU.
(205)
Komisija tudi meni, da se lahko obveznosti javne službe, ki jih je imela javna televizija RTP in ki na podlagi pogodb o izvajanju javne službe niso bile upravičene do nadomestila, štejejo za upravičene in jasno določene obveznosti javne službe, ki jih je država uradno naložila ponudniku storitev. Zato na podlagi pravil o državni pomoči Portugalska lahko financira vse neto stroške javne službe, ki jih ima javna televizija RTP.
(206)
Preglednica 6 v uvodni izjavi 207 podaja pregled stroškov javne službe, ki jih je imela javna televizija RTP (tako stroškov naložb kot tudi neto stroškov poslovanja), izračunanih v skladu z veljavnimi pravili stroškovnega računovodstva, in nadomestil, ki jih je prejela za stroške naložb in poslovanja.
(207)
Prvič, predstavljene so naložbe v opremo javne službe (preglednica 5) in nadomestilo, zagotovljeno za finančne naložbe (preglednica 2). Drugič, predstavljeni so neto stroški poslovanja RTP (preglednica 4) in plačila nadomestila teh stroškov (preglednica 1). Tretjič, preglednica prikazuje korist, pridobljeno na podlagi začasne pomoči, ki izhaja iz dogovora s shemo socialne varnosti in posojila iz leta 1998.
Preglednica 6
Povzetek potreb po financiranju in nadomestil za neto stroške poslovanja javne službe v skladu z računovodskimi pravili
(v milijonih PTE)
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
Znesek
Stroški naložb
2 632,6
2 102,0
2 763,9
992,7
1 480,4
4 037,4
6 054,2
20 063,2
Kapitalske injekcije
-0
-0
-10 000,0
-12 800,0
-10 000,0
-14 000,0
-0
-46 800,0
Razlika med stroški naložb in nadomestilom
2 632,6
2 102,0
-7 236,1
-11 807,3
-8 519,6
-9 962,6
6 054,2
-26 736,8
Stroški poslovanja javne službe
6 718,2
7 960,0
8 384,1
8 103,3
17 217,1
37 972,1
30 101,3
116 456,1
Plačila nadomestila
-6 200,0
-7 100,0
-7 145,0
-7 200,0
-14 500,0
-10 350,0
-14 000,0
-66 495,0
Socialna varnost
-
-1 206,0
-
-
-
-
-
-1 206,0
Posojilo
-20 000,0
-20 000,0
Razlika med stroški poslovanja in nadomestilom
518,2 (100)
- 346
1 239,1
903,3
2 717,1
27 622,1
-3 898,7
28 755,1
Vir: Finančno poročilo in poročila o izvajanju javne službe.
(208)
Kot je poudarjeno v uvodnih izjavah 201 in 202, je sistem letnih plačil nadomestil, ki ga je izbrala Portugalska, podcenil dejanske stroške nalog javne službe, ki jih je izvajala javna televizija RTP. Zaradi tega sistema je prišlo do kopičenja dolga. V drugi fazi je Portugalska, da bi ohranila finančno ravnotežje javne televizije RTP, za financiranje stroškov javne službe, ki jih je imela javna televizija RTP, uporabila začasne ukrepe.
(209)
Kot prikazuje preglednica 6 v uvodni izjavi 207, je javna televizija RTP za naložbe v javno službo s kapitalskimi injekcijami prejela prekomerno nadomestilo, in sicer za 26 736,8 milijona PTE, za stroške poslovanja pa je z nadomestilom in drugimi začasnimi ukrepi prejela premalo sredstev v znesku 28 755,1 milijona PTE. Čeprav so bile kapitalske injekcije v bistvu namenjene financiranju naložb v opremo, so bile uporabljene tudi za odplačilo nakopičenega dolga.
(210)
Kot prikazuje preglednica 6 v uvodni izjavi 207, je bilo skupno nadomestilo v višini 2 018,3 milijona PTE nižje od neto stroškov javne službe (28 755,1 milijona PTE minus 26 736,8 milijona PTE). Komisija zato ugotavlja, da je na podlagi pravil Unije v obdobju preiskave skupna državna podpora sorazmerna z neto stroški poslovanja javne službe RTP. Ta ugotovitev se ne spremeni, če se upošteva, da je v nasprotju s prvotno predpostavko Komisije 11 000 000 PTE zaradi oprostitve plačila registracijskih taks prav tako državna pomoč (glej uvodni izjavi 119 in 120 tega sklepa). Ob upoštevanju tega zneska bi javna televizija RTP še vedno prejela premalo sredstev, in sicer 2 007,3 milijona PTE.
(211)
Komisija meni, da so bila sredstva, ki jih je prejela javna televizija RTP, še nižja od skupnih neto stroškov, nastalih pri izpolnjevanju obveznosti, ki jih je javni televiziji RTP naložila država, saj v preglednici 6 iz uvodne izjave 207 niso upoštevani vsi stroški javne službe, ki jih je imela javna televizija RTP v obdobju 1992-1998.
(212)
Komisija bi morala v skladu s Sporočilom o radiodifuziji zagotoviti, da je državna denarna pomoč sorazmerna z neto stroški zagotavljanja javne službe in da na trgu ni prišlo do nobenih izkrivljanj zaradi poslovnih dejavnosti, ki izhajajo iz dejavnosti javne službe in za katere na strani dohodkov ni mogoča pravilna razporeditev stroškov, ki niso potrebni za izpolnjevanje nalog javne službe. Do takega izkrivljanja bi prišlo, če bi javna televizija RTP na trgu znižala cene za oglaševanje in s tem zmanjšala prihodke tekmecev (101). V takem primeru javna televizija RTP ne bi povečala svojih prihodkov iz poslovnih dejavnosti in bi po nepotrebnem zvišala potrebo po financiranju s strani države. V skladu s Sporočilom o radiodifuziji tako ravnanje, če je dokazano, ne more veljati za resnično povezano s poslanstvom javne službe, ki je pripisano izvajalcu (102).
(213)
V sklepu o začetku postopka preiskave z dne 15. novembra 2001 je Komisija navedla, da bi, če bi ugotovila obstoj takega ravnanja, ta izkrivljanja in posledično potrebo po večjem financiranju s strani države upoštevala pri ocenjevanju morebitnega prekomernega nadomestila. V tej fazi postopka je Komisija ugotovila, da „na podlagi informacij, ki jih trenutno ima, ni mogoče ugotoviti, ali je javna televizija RTP sodelovala pri takem ravnanju“ (103).
(214)
Komisija po pozivu k predložitvi pripomb glede začetka postopka v tej zadevi od konkurentov javne televizije RTP ni prejela nobenih pripomb, ki bi dokazovale, da je javna televizija RTP na komercialnih trgih ravnala protikonkurenčno, zaradi česar bi bilo potrebno povečano financiranje s strani države, nezdružljivo s Pogodbo (104).
(215)
Na podlagi teh okoliščin Komisija meni, da nič ne kaže na tako ravnanje. Zato ugotavlja, da javna televizija RTP na komercialnih trgih očitno ni ravnala protikonkurenčno, zaradi česar bi bilo potrebno povečano financiranje s strani države in da zaradi takega ravnanja niso bila izvedena prekomerna nadomestila.
(216)
V skladu s tem Komisija ugotavlja, da se lahko dogovor z organom, pristojnim za shemo socialne varnosti, kapitalske injekcije in podrejeno posojilo, pa tudi začasno oprostitev plačila registracijskih taks, šteje za državno pomoč v smislu člena 107(1) PDEU. Vendar pa je financiranje javne televizije RTP z začasnimi ukrepi združljivo z notranjim trgom v smislu člena 106(2) PDEU. Skupno financiranje je sorazmerno z neto stroški jasno določenih naloženih obveznosti javne službe. Iz tega razloga državna denarna podpora ni vplivala na trgovinske pogoje in konkurenco v Uniji v taki meri, da bi bila v nasprotju z interesi Unije v skladu s členom 106(2) PDEU (105).
VI. SKLEPNE UGOTOVITVE
(217)
Komisija ugotavlja, da je Portugalska nezakonito izvajala začasno pomoč in s tem kršila člen 108(3) PDEU (106). To ne velja za začasno oprostitev plačila notarskih stroškov in stroškov objave v skladu s členom 11(1) Zakona št. 21/92, saj se za ta ukrepa ne šteje, da pomenita državno pomoč v smislu člena 107(1) PDEU.
(218)
Kot je navedeno v uvodni izjavi 143, Komisija ugotavlja, da dogovor z organom, pristojnim za shemo socialne pomoči v letu 1993, kapitalske injekcije v obdobju 1994-1997 in posojilo iz leta 1998 pomenijo državno pomoč v smislu člena 107(1) PDEU. Podobno oprostitev plačila registracijskih taks v skladu s členom 11(1) Zakona št. 21/92 in trajna oprostitev plačila stroškov v skladu s členom 11(2) Zakona št. 21/92 pomenita državno pomoč. Začasni ukrepi so odobreni z državnimi sredstvi, lahko bi izkrivljali konkurenco na notranjem trgu z dajanjem prednosti RTP in vplivajo na trgovino.
Začasni ukrepi ne izpolnjujejo pogojev iz sodbe v zadevi Altmark, saj jih ni mogoče šteti za del sistema nadomestil, katerega merila so bila določena predhodno na objektiven in pregleden način. Poleg tega je jasno, da javna televizija RTP ni bila izbrana v skladu s postopkom javnih naročil, s katerim se zagotovi najnižja možna cena, in nič ne kaže na to, da je bil znesek začasnih plačil določen na podlagi analize stroškov, ki bi jih imelo povprečno podjetje.
(219)
Izjema na podlagi člena 106(2) PDEU velja za začasne ukrepe, razen za trajno oprostitev za javno televizijo RTP na podlagi člena 11(2) Zakona št. 21/92. Iz zgoraj navedene analize je razvidno, da je bilo z ukrepi dodeljeno nadomestilo za jasno opredeljene obveznosti javne službe, ki so bile javni televiziji RTP v zadostni meri poverjene z Zakonom št. 21/92 in pogodbama o izvajanju javne službe. Začasni ukrepi so sorazmerni z neto stroški poslovanja, ki jih je imela RTP pri opravljanju javne službe. Začasni ukrepi ne izkrivljajo konkurence v obsegu, ki bi bil v nasprotju z interesi Unije, saj so ukrepi sorazmerni z neto stroški opravljanja javne službe, ki jih je imela javna televizija RTP. Javna televizija RTP pri izvajanju poslovnih dejavnosti tudi ni ravnala protikonkurenčno.
(220)
Komisija meni, da trajna oprostitev iz člena 11(2) Zakona št. 21/92 pomeni državno pomoč, ki ni združljiva z notranjim trgom, saj ni upravičena do nadomestila za izvajanje storitev splošnega gospodarskega pomena v smislu člena 106(2) PDEU. Zato bi morala Portugalska ta zakon odpraviti. Portugalska mora zagotoviti, da javna televizija RTP povrne vso pomoč, ki jo je prejela na podlagi tega zakona.
(221)
Ob upoštevanju navedenih sklepnih ugotovitev je Komisija -
SPREJELA NASLEDNJI SKLEP:
Člen 1
1. Naslednji začasni ukrepi, ki jih je Portugalska odobrila v korist Radiotelevisão Portuguesa, SA, (RTP), pomenijo državno pomoč v smislu člena 107(1) Pogodbe;
(a)
odlog plačila dolga v višini 1 206 milijonov PTE, ki ga je Portugalska odobrila javni televiziji RTP v obliki dogovora z organom, pristojnim za shemo socialne varnosti v letu 1993;
(b)
kapitalske injekcije v obdobju 1994-1997 v znesku 468 000 milijonov PTE;
(c)
posojilo v višini 20 000 milijonov PTE, odobreno leta 1998;
(d)
začasna oprostitev plačila registracijskih taks iz člena 11(1) portugalskega zakona št. 21/92 v višini 11 000 000 PTE.
2. Ukrepi državne pomoči iz odstavka 1 tega člena so združljivi z notranjim trgom v smislu člena 106(2) Pogodbe, saj niso povzročili prekomernega nadomestila neto stroškov nalog javne službe, za katere je bila pooblaščena javna televizija RTP.
Člen 2
Oprostitev plačila notarskih stroškov in stroškov objave iz člena 11(1) portugalskega zakona št. 21/92 ne pomeni državne pomoči.
Člen 3
1. Neomejena oprostitev plačila vseh pristojbin in stroškov v zvezi z vpisom, registracijo ali zaznambo, ki je bila odobrena javni televiziji RTP in je določena v členu 11(2) portugalskega zakona št. 21/92, pomeni državno pomoč v smislu člena 107(1) Pogodbe.
2. Državna pomoč, ki jo je Portugalska nezakonito izvajala s kršitvijo člena 108(3) Pogodbe na podlagi člena 11(2) Zakona št. 21/92 v korist javne televizije RTP, je nezdružljiva z notranjim trgom.
Člen 4
1. Portugalska odpravi zakon iz člena 3(1) tega sklepa in odredi vračilo morebitne državne pomoči, ki jo je javna televizija RTP prejela na podlagi te določbe do odprave zakona.
2. Zneskom, ki jih je treba vrniti, se prištejejo obresti od datuma, ko so bili dani na voljo javni televiziji RTP, do datuma njihovega dejanskega vračila.
3. Obresti se izračunajo z obrestnoobrestnim računom v skladu s poglavjem V Uredbe (ES) št. 794/2004 in Uredbo (ES) št. 271/2008 o spremembi Uredbe (ES) št. 794/2004.
Člen 5
1. Vračilo pomoči, dodeljene na podlagi zakona iz člena 3, se izvede takoj in učinkovito.
2. Portugalska zagotovi, da se ta sklep izvede v štirih mesecih po uradnem obvestilu o tem sklepu.
Člen 6
1. Portugalska v dveh mesecih po uradnem obvestilu o tem sklepu Komisiji predloži naslednje podatke:
(a)
podroben opis ukrepov, sprejetih za odpravo člena 11(2) Zakona št. 21/92;
(b)
skupni znesek (glavnica in obresti na terjatev), ki ga je treba izterjati od javne televizije RTP;
(c)
podroben opis že sprejetih in načrtovanih ukrepov za uskladitev s tem sklepom;
(d)
dokumente, ki dokazujejo, da se je od javne televizije RTP zahtevalo vračilo pomoči.
2. Portugalska Komisijo obvešča o napredku v zvezi s sprejetimi nacionalnimi ukrepi za izvajanje tega sklepa, dokler se ne opravi povračilo pomoči iz člena 3. Na zahtevo Komisije takoj predloži informacije o že sprejetih in načrtovanih ukrepih za uskladitev s tem sklepom. Portugalska zagotovi tudi podrobne podatke o zneskih pomoči in obrestih za vračilo pomoči, ki jih je javna televizija RTP že vrnila.
Člen 7
Ta sklep je naslovljen na Portugalsko republiko.
V Bruslju, 20. decembra 2011