NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 1158/2010
ze dne 9. prosince 2010
o společné bezpečnostní metodě pro posuzování shody s požadavky pro získání osvědčení o bezpečnosti železnic
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2004/49/ES ze dne 29. dubna 2004 o bezpečnosti železnic Společenství a o změně směrnice Rady 95/18/ES o vydávání licencí železničním podnikům a směrnice 2001/14/ES o přidělování kapacity železniční infrastruktury, zpoplatnění železniční infrastruktury a o vydávání osvědčení o bezpečnosti (směrnice o bezpečnosti železnic) (1), a zejména na čl. 6 odst. 1uvedené směrnice,
s ohledem na doporučení Evropské agentury pro železnice ERA/REC/SAF/09-2009 o společné bezpečnostní metodě pro posuzování shody doručené Komisi dne 18. září 2009,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice 2004/49/ES stanoví rámec pro vytvoření rovných podmínek pro všechny železniční podniky uplatňováním stejných požadavků v oblasti udělování osvědčení o bezpečnosti v celé Unii uplatňovány. Účelem této společné bezpečnostní metody (CSM) je vytvořit rámec pro vnitrostátní bezpečnostní orgány s cílem harmonizovat jejich rozhodovací kritéria v celé Unii v souladu s čl. 17 odst. 4 směrnice 2004/49/ES.
(2)
Je nezbytné stanovit pro vnitrostátní bezpečnostní orgány metodu posuzování přiměřenosti procesů vytvořených železničními podniky s cílem splnit harmonizované požadavky pro získání části A osvědčení o bezpečnosti vydávaných podle čl. 10 odst. 2 písm. a) a části B osvědčení o bezpečnosti vydávaných podle čl. 10 odst. 2 písm. b) část B osvědčení o bezpečnosti směrnice 2004/49/ES. Měla by být definována kritéria, na jejichž základě budou vnitrostátní bezpečnostní orgány posuzování provádět, a měly by být stanoveny postupy, kterými se budou řídit.
(3)
Pokud jde o shodu s požadavkem na bezpečnost, aby byla jasně vymezena odpovědnost za údržbu železničních vozidel, železniční podnik, který není subjektem odpovědným za údržbu všech vozidel používaných v jeho provozu, by měl na základě vhodných smluvních ujednání, jako je všeobecná dohoda o používání (GCU), zajistit, aby byl ke každému vozidlu přidělen subjekt odpovědný za údržbu, který přijme odpovědnost za údržbu vozidla v souladu s článkem 14a směrnice 2004/49/ES. V rámci smlouvy by měla být upřesněna výměna informací mezi oběma podniky nutná k zaručení bezpečného provozu vozidel.
(4)
Při posuzování shody s bezpečnostními požadavky na výrobky a služby poskytované železničním podnikům smluvními subjekty nebo dodavateli, jako je poskytování služeb školicími středisky uznávanými v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2007/59/ES ze dne 23. října 2007 o vydávání osvědčení strojvedoucím obsluhujícím hnací vozidla a vlaky v železničním systému Společenství (2), lze za platný doklad považovat schválení nebo osvědčení udělená smluvním subjektům či dodavatelům v souladu s příslušným právem Unie. Za platný doklad lze rovněž považovat osvědčení udělené subjektům odpovědným za údržbu v souladu s článkem 14a směrnice 2004/49/ES. Dokud nevstoupí v platnost evropský systém udělování osvědčení, lze za platný doklad při posuzování shody s příslušnými bezpečnostními požadavky považovat i osvědčení vydaná na základě memoranda o porozumění (3), kterým se stanoví základní zásady společného systému osvědčení subjektů odpovědných za údržbu nákladních vagónů, podepsaného dne 14. května 2009.
(5)
Vnitrostátní bezpečnostní orgány posuzují schopnost železničních podniků dodržet veškeré požadavky nezbytné pro provoz obecně či pro provoz v konkrétní síti, na kterou se jím požadované osvědčení vztahuje, posouzením jejich systému zajišťování bezpečnosti na globální úrovni.
(6)
Jednotlivé vnitrostátní bezpečnostní orgány musí zavést opatření, aby mohly přezkoumat, zda výsledky popsané v žádosti o osvědčení o bezpečnosti jsou v praxi plněny i po udělení osvědčení a zda jsou průběžně dodržovány všechny nezbytné požadavky, jak je stanoveno v čl. 16 odst. 2 písm. f) a čl. 17 odst. 2 směrnice 2004/49/ES. Aby byl zaručen harmonizovaný přístup vnitrostátních bezpečnostních orgánů v jednotlivých členských státech, je třeba vytvořit režim dozoru po udělení osvědčení založený na základních klíčových zásadách.
(7)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle čl. 27 odst. 1 směrnice 2004/49/ES,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví společnou bezpečnostní metodu (CSM) pro posuzování shody s požadavky pro získání osvědčení o bezpečnosti podle čl. 6 odst. 3 písm. b) směrnice 2004/49/ES.
Metoda CSM zahrnuje:
a)
postupy a kritéria pro posuzování žádostí o osvědčení o bezpečnosti podaných železničními podniky podle čl. 10 odst. 2 směrnice 2004/49/ES, jež jsou stanoveny v příloze I, II a III tohoto nařízení;
b)
zásady pro dozor nad dodržováním požadavků směrnice 2004/49/ES poté, co vnitrostátní bezpečnostní orgán udělí osvědčení, jež jsou stanoveny v příloze IV tohoto nařízení.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice: „dozorem“ se rozumí opatření zavedená vnitrostátním bezpečnostním orgánem za účelem kontroly výkonu v oblasti bezpečnosti poté, co udělil osvědčení o bezpečnosti.
Článek 3
Postupy pro posuzování žádostí
1. Při zkoumání žádostí o část A a část B osvědčení o bezpečnosti podaných po vstupu tohoto nařízení v platnost vnitrostátní bezpečnostní orgány uplatní pro posouzení shody s požadavky stanovenými ve směrnici 2004/49/ES postup stanovený v příloze I tohoto nařízení. Pro osvědčení o bezpečnosti vydaná v souladu s čl. 10 odst. 3 směrnice 2004/49/ES vnitrostátní bezpečnostní orgány použijí kritéria pro posuzování shody stanovená v příloze II tohoto nařízení a pro osvědčení o bezpečnosti vydaná v souladu s čl. 10 odst. 4 směrnice 2004/49/ES kritéria stanovená v příloze III tohoto nařízení. Tato kritéria se rovněž použijí v případě obnovení osvědčení o bezpečnosti v souladu s čl. 10 odst. 5 směrnice 2004/49/ES.
2. Při posuzování žádosti mohou vnitrostátní bezpečnostní orgány přijímat závazky žadatelů k řízení rizik na základě smluv uzavřených s třetími stranami. Ve smlouvách musí být rovněž upřesněn způsob výměny informací potřebných k zajištění bezpečného provozu vozidel, zejména v oblastech týkajících se zajišťování údržby.
3. Má se za to, že výrobky či služby poskytované železničním podnikům smluvními subjekty či dodavateli odpovídají bezpečnostním požadavkům, mají-li tyto smluvní subjekty, dodavatelé či výrobky k poskytování uvedených výrobků a služeb osvědčení vydaná v souladu s příslušnými systémy udělování osvědčení vytvořenými v souladu s právními předpisy Unie.
Článek 4
Dozor
Po udělení osvědčení o bezpečnosti dohlíží vnitrostátní bezpečnostní orgány jak v případě části A, tak v případě části B osvědčení o bezpečnosti na to, aby železniční podniky průběžné uplatňovaly svůj systém zajišťování bezpečnosti, a uplatňují zásady dozoru stanovené v příloze IV.
Článek 5
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 9. prosince 2010.
UREDBA KOMISIJE (EU) št. 1158/2010
z dne 9. decembra 2010
o skupni varnostni metodi ocenjevanja skladnosti z zahtevami za pridobitev železniških varnostnih spričeval
(Besedilo velja za EGP)
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju Direktive 2004/49/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o varnosti na železnicah Skupnosti ter o spremembi Direktive Sveta 95/18/ES o izdaji licence prevoznikom v železniškem prometu in Direktive 2001/14/ES o dodeljevanju železniških infrastrukturnih zmogljivosti, naložitvi uporabnin za uporabo železniške infrastrukture in podeljevanju varnostnega spričevala (Direktiva o varnosti na železnici) (1), in zlasti člena 6(1) Direktive,
ob upoštevanju Priporočila ERA/REC/SAF/09-2009 Evropske agencije za železniški promet, ki jih je Komisija prejela 18. septembra 2009, o skupni varnostni metodi za oceno skladnosti,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Direktiva 2004/49/ES zagotavlja okvir za enakopravne pogoje za vsa železniška podjetja tako, da po celotni Uniji veljajo iste zahteve za varnostna spričevala. Namen skupne varnostne metode (SVM) je zagotoviti okvir za nacionalne varnostne organe, da bodo lahko uskladili merila za odločanje po vsej Uniji v skladu s členom 17(4) Direktive 2004/49/ES.
(2)
Treba je zagotoviti metodo, po kateri bodo lahko nacionalni varnostni organi ocenjevali ustreznost postopkov, ki so jih razvila železniška podjetja za izpolnjevanje usklajenih zahtev za pridobivanje varnostnih spričeval dela A, izdanih v skladu s členom 10(2)(a) in varnostnih spričeval dela B, izdanih v skladu s členom 10(2)(b) Direktive 2004/49/ES. Opredeliti je treba merila, s katerimi nacionalni varnostni organi izvajajo ocenjevanje, in vzpostaviti postopke, ki jih je treba upoštevati.
(3)
Glede skladnosti z varnostnimi zahtevami, ki zahtevajo, da mora biti odgovornost za vzdrževanje železniških vozil jasno opredeljena, mora železniško podjetje, ki ni odgovorni subjekt za vzdrževanje vseh vozil, ki jih uporablja za delovanje, z ustreznimi pogodbenimi dogovori, kot je Splošni sporazum o uporabi (GCU), zagotoviti, da je za vsako vozilo na voljo subjekt, ki je odgovoren za vzdrževanje in prevzame odgovornost za vzdrževanje vozil v skladu s členom 14a Direktive 2004/49/ES. Pogodba med strankama mora določiti izmenjavo informacij med obema organizacijama, ki je potrebna za zagotavljanje varnega delovanja vozil.
(4)
Pri ocenjevanju skladnosti z varnostnimi zahtevami za izdelke ali storitve, ki jih nudijo pogodbeniki ali dobavitelji železniških podjetij, kot je nudenje storitev izobraževalnih središč, priznanih v skladu z Direktivo 2007/59/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. oktobra 2007 o izdaji spričeval strojevodjem, ki upravljajo lokomotive in vlake na železniškem omrežju Skupnosti (2), se lahko pooblastila ali spričevala, dodeljena pogodbenikom ali dobaviteljem v skladu z ustrezno zakonodajo Unije, štejejo kot veljavno dokazilo. Tudi spričevala subjektov, odgovornih za vzdrževanje v skladu s členom 14a Direktive 2004/49/ES, se lahko štejejo za veljavno dokazilo. Dokler ustrezni evropski sistem za izdajanje spričeval ne začne veljati, se lahko spričevala, dodeljena na podlagi Memoranduma o soglasju, ki vzpostavlja temeljna načela skupnega sistema izdajanja spričeval podjetjem, ki vzdržujejo tovorne vagone (3), podpisanega 14. maja 2009, štejejo za veljavno dokazilo pri ocenjevanju skladnosti z ustreznimi varnostnimi zahtevami.
(5)
Nacionalni varnostni organi ugotovijo sposobnost železniškega podjetja za upoštevanje vseh zahtev, potrebnih za delovanje na splošnem in določenem omrežju, za katerega želi dobiti spričevalo, na podlagi ocene njegovega sistema za upravljanje varnosti na globalni ravni.
(6)
Vsak nacionalni varnostni organ mora zagotoviti ukrepe za preverjanje, ali se pri delovanju po dodelitvi spričevala dosegajo rezultati, navedeni v vlogi za varnostno spričevalo, in ali se stalno upoštevajo vse potrebne zahteve v skladu s členom 16(2)(f) in členom 17(2) Direktive 2004/49/ES. V ta namen je treba razviti režim nadzora po dodelitvi spričevala, ki temelji na ključnih temeljnih načelih, da se zagotovi usklajen pristop nacionalnih varnostnih organov v vsaki državi članici.
(7)
Ukrepi, predvideni s to uredbo, so v skladu z mnenjem odbora iz člena 27(1) Direktive 2004/49/ES -
SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:
Člen 1
Predmet
Ta uredba vzpostavi skupne varnostne metode (SVM) ocenjevanja skladnosti z zahtevami za pridobitev železniških varnostnih spričeval iz člena 6(3)(b) Direktive 2004/49/ES.
SVM zajema:
(a)
postopek in merila ocenjevanja vlog železniških podjetij za varnostna spričevala iz člena 10(2) Direktive 2004/49/ES, kot je določeno v Prilogah I, II in III k tej uredbi,
(b)
načela za nadziranje skladnosti z zahtevami Direktive 2004/49/ES potem, ko je nacionalni varnostni organ dodelil spričevalo, kakor je določeno v Prilogi IV k tej uredbi.
Člen 2
Opredelitve
Za namene te uredbe se uporablja naslednja opredelitev: „nadzor“ so ukrepi, ki jih zagotovi nacionalni varnostni organ za nadzor varnega delovanja potem, ko je dodelil varnostno spričevalo.
Člen 3
Postopki ocenjevanja vlog
1. Nacionalni varnostni organi pri pregledu vlog za varnostna spričevala dela A in dela B, predloženih po začetku veljavnosti te uredbe, uporabljajo za ocenjevanje njihove skladnosti z zahtevami Direktive 2004/49/ES postopke, določene v Prilogi I k tej uredbi. Nacionalni varnostni organi uporabljajo merila ocenjevanja iz Priloge II k tej uredbi za varnostna spričevala, izdana v skladu s členom 10(3) Direktive 2004/49/ES, merila iz Priloge III k tej uredbi pa za varnostna spričevala, izdana v skladu s členom 10(4) Direktive 2004/49/ES. Ta merila se uporabljajo tudi v primeru obnovitve varnostnih spričeval v skladu s členom 10(5) Direktive 2004/49/ES.
2. Med ocenjevanjem lahko nacionalni varnostni organi sprejemajo zaveze vlagateljev, da bodo obvladovali tveganja z uporabo pogodb s tretjimi osebami. V pogodbah se določi tudi izmenjava informacij, potrebnih za zagotavljanje varnega delovanja vozil, zlasti na področjih, povezanih z upravljanjem vzdrževanja.
3. Izdelki ali storitve, ki jih nudijo pogodbeniki ali dobavitelji železniškim podjetjem, štejejo za usklajene z varnostnimi zahtevami, če so pogodbeniki, dobavitelji ali izdelki potrjeni v skladu z ustreznimi shemami potrjevanja, določenimi v skladu z zakonodajo Unije, za zagotavljanje takih izdelkov in storitev.
Člen 4
Nadzor
Nacionalni varnostni organi po dodelitvi varnostnih spričeval dela A in dela B nadzirajo stalno uporabo sistema za upravljanje varnosti pri železniških podjetjih in uporabljajo načela za nadzor, določena v Prilogi IV.
Člen 5
Začetek veljavnosti
Ta uredba začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
V Bruslju, 9. decembra 2010