ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 29. června 2011
týkající se státních podpor v odvětví zpracování uhynulých zvířat v roce 2003 - státní podpora C 23/05 (ex NN 8/04 a N 515/03)
(oznámeno pod číslem K(2011) 4425)
(Pouze francouzské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2011/651/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Dopisem ze dne 7. listopadu 2003 oznámilo stále zastoupení Francie při Evropské unii v souladu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) (1) Komisi, že některé podniky, které prodávají maso pro účely maloobchodu, budou osvobozeny od asanační dávky.
(2)
Původní oznámení se týkalo jednak podpor udělených v roce 2003 a zároveň podpor plánovaných na rok 2004. Protože část podpor již byla přidělena, rozhodla se tehdy Komise, že spis rozdělí. Toto rozhodnutí se v rámci podpor přidělených v roce 2003 zabývá pouze osvobozením od asanační daně.
(3)
Asanační dávka byla zrušena v dne 1. ledna 2004. Poté bylo financování veřejné služby zpracování uhynulých zvířat zajištěno zavedením „daně z porážky“, proti které Komise nevznesla námitky (2).
(4)
V rámci přezkoumání spisu o „dani z porážky“ (státní podpora N 515 A/03) zaslaly francouzské orgány Komisi příslušné informace k danému případu, zejména dopisem ze dne 29. prosince 2003.
(5)
Dopisem ze dne 7. dubna 2005, zaevidovaným dne 12. dubna 2005, francouzské orgány předložily doplňující informace, jež Komise požadovala dopisem ze dne 4. března 2005.
(6)
Komise ve věci předmětné podpory zahájila řízení v souladu s čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování EU, a to dopisem č. SG(2005)D/202956 ze dne 7. července 2005.
(7)
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (3). Komise vyzvala ostatní členské státy a třetí zúčastněné strany k podání připomínek k dotyčným podporám.
(8)
Francouzské orgány zaslaly své připomínky v dopisech ze dne 20. září 2005 a 15. listopadu 2005, které byly zaevidovány dne 17. listopadu 2005.
(9)
Komise obdržela připomínky od Sdružení řeznictví, řeznictví-uzenářství, lahůdkářství (Confédération de la boucherie, boucherie-charcuterie, traiteurs, dále jen „CFBCT“) ze dne 18. října 2005 a připomínky jedné soukromé společnosti ze dne 17. října 2005 (4) a ze dne 11. července 2008.
(10)
Dopisem ze dne 18. dubna 2011 francouzské orgány potvrdily, že osvobození od platby daně z nákupu masa (takzvaná „asanační daň“) udělené na rok 2003 některým podnikům uvádějícím zemědělské produkty na trh spadá do oblasti působnosti nařízení Komise (ES) č. 1998/2006 ze dne 15. prosince 2006 o použití článků 87 a 88 Smlouvy na podporu de minimis (5).
II. POPIS
(11)
Předmětné opatření se týká financování veřejné asanační služby na rok 2003 a likvidace masokostních mouček, které již nemají obchodní využití.
(12)
Veřejná služba zpracování uhynulých zvířat se dříve financovala z asanačních daní, které byly zavedeny článkem 302a ZD francouzského všeobecného daňového zákoníku (Code général des impôts français), který vychází z článku 1 zákona č. 96-1139 ze dne 26. prosince 1996 o sběru a likvidaci uhynulých zvířat a jatečních odpadů (dále jen „zákon z roku 1996“).
(13)
Asanační daň se vybírá z nákupu masa a některých dalších produktů jakoukoliv osobou, která provádí maloobchodní prodej těchto produktů. Daní jsou v zásadě povinné všechny osoby, které provádějí maloobchodní prodej. Jejím základem byla hodnota bez daně z přidané hodnoty (DPH) u nákupů bez ohledu na původ produktu:
-
maso a droby, čerstvé nebo vařené, chlazené nebo mražené, drůbeží, králičí, ze zvěře nebo ze skotu, ovcí, koz, prasat a koňů, oslů a jejich kříženců,
-
solená masa, uzenářské výrobky, sádlo, zpracované masové konzervy a konzervy z drobů,
-
krmivo na základě masa a drobů.
(14)
Podniky, jejichž obrat za předcházející kalendářní rok byl nižší než 2 500 000 francouzských franků (FRF) (6) (381 122 EUR) bez DPH, byly od daně osvobozeny. Sazby pro vyměření daně byly stanoveny podle výše měsíčních nákupů bez DPH na 0,5 % do 125 000 FRF (19 056 EUR) a na 0,9 % nad 125 000 FRF. Článkem 35 opravného finančního zákona na rok 2000 (zákon č. 2000-1353 ze dne 30. prosince 2000) byly provedeny určité změny v mechanismu asanační daně, které vstoupily v platnost 1. ledna 2001. Účelem těchto změn bylo čelit účinkům krize BSE a z nich plynoucím vícenákladům. Základ daně byl tedy rozšířen i na „ostatní masné výrobky“. Sazba daně byla stanovena na 2,1 % při výši měsíčních nákupů do 125 000 FRF (19 056 EUR) a na 3,9 % nad 125 000 FRF. Kromě toho byly všechny podniky s obratem za předcházející kalendářní rok nižším než 5 000 000 FRF (762 245 EUR) bez DPH od daně osvobozeny.
(15)
Původně, tj. od 1. ledna 1997, byl výnos z daně přidělen do fondu za tímto účelem zvláště založeného, jehož předmětem bylo financování služby sběru a odstraňování kadáverů zvířat a jatečních konfiskátů prohlášených za nevhodné pro lidskou spotřebu a pro výživu zvířat, tj. činností stanovených článkem 264 zemědělského zákoníku jako úloha veřejné služby. Fond byl řízen Národním střediskem pro plánování struktur zemědělství (Centre national pour l’aménagement des structures des exploitations agricoles, CNASEA).
(16)
Od 1. ledna 2001 byl výtěžek z asanační daně přidělován do souhrnného státního rozpočtu, tedy již ne do za tímto účelem vytvořeného fondu. Na rok 2003 mělo ministerstvo pro zemědělství, potraviny, rybolov a pro venkov k dispozici prostředky na základě vyhlášky č. 2002-1580 ze dne 30. prosince 2002 o uplatňování finančního zákona v roce 2003. Spadaly do běžných výdajů tohoto ministerstva v části IV, Veřejná opatření, 4. oddíl, ekonomická opatření, pobídky a intervence. Na rok 2003 byl výnos z této daně ohodnocen na 550 milionů EUR.
(17)
Oznámení na rok 2003 počítalo s podporou na uskladnění a likvidaci masokostních mouček a s podporou pro převoz a likvidaci uhynulých zvířat a pro jateční odpady. Dále zákon z roku 1996 stanovoval osvobození podniků prodávajících maso pro účely maloobchodu, jejichž roční obrat byl nižší než 762 245 EUR. Podle informací, které má Komise k dispozici, platil zákon z roku 1996 po celý rok 2003.
(18)
Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení dospěla k závěru, že u opatření podpory týkajících se sběru a likvidace uhynulých zvířat, uskladnění a likvidace masokostních mouček a jatečních odpadů nehrozí, že by měla vliv na podmínky obchodu v takové míře, která by byla v rozporu se společným zájmem. Mohou tedy využít výjimku podle čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy o fungování EU, jelikož se jedná o opatření, která mohou přispět k rozvoji odvětví. Komise se však rozhodla zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o EU, pokud jde o existenci podpor podnikům osvobozeným od asanační daně a o slučitelnost těchto podpor.
(19)
V okamžiku zahájení šetření se Komise domnívala, že osvobození od asanační daně způsobilo ztrátu na státních příjmech, a toto osvobození se tak jevilo jako neodůvodněné vzhledem k povaze a struktuře daňového systému, jehož smyslem je zajišťovat státu příjmy. Osvobození se podle informací, které měla Komise k dispozici, totiž nevztahovalo na obrat realizovaný prodejem masa, ale na celkový obrat z prodeje.
(20)
Protože se asanační daň počítá z hodnoty masných výrobků, nezdálo se odůvodněné osvobodit od úhrady daně podnik s vyšším obratem z prodeje masa, zatímco by jeho konkurent, který by s masnými výrobky realizoval nižší obrat, dani podléhal.
(21)
Proto se zdálo, že uvedené osvobození vytváří selektivní výhodu. Jednalo by se tedy o podporu prodejců, jejichž daňové zatížení by se díky osvobození zmírnilo. Na základě číselných údajů, které se týkají obchodu s masem, Komise usoudila, že osvobození od daně pro rok 2003 obchodníků, kteří realizují obrat nižší než 762 245 EUR, je výhoda představující státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU.
(22)
Komise nemohla vyloučit, že osvobození od daně nemá vliv na obchod mezi členskými státy, zejména v hraničních oblastech.
(23)
Osvobození od daně obchodníků, kteří realizují obrat nižší než 762 245 EUR, se tedy jevilo jako státní podpora ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU.
(24)
Osvobození se v daném případě jevilo jako snížení nákladů bez jakéhokoliv stimulačního prvku a bez protihodnoty ze strany příjemců, jehož slučitelnost s pravidly hospodářské soutěže nebyla prokázána.
(25)
Komise se proto domnívala, že podpora spadá do oblasti působnosti bodu 3.5 Pokynů Společenství o státní podpoře v odvětví zemědělství (7), které byly v té době platné. V uvedeném bodě bylo stanoveno, že aby byla opatření považována za slučitelná se společným trhem, musí jakékoli opatření obsahovat pobídkový prvek nebo vyžadovat nějaké protiplnění na straně příjemce. Kromě výjimek výslovně stanovených v právním řádu Společenství nebo v uvedených pokynech, jsou jednostranné státní podpory určené pouze ke zlepšení finanční situace producentů, které nijak nepřispívají rozvoji odvětví, přirovnávány k provozním podporám, jsou tedy neslučitelné se společným trhem.
(26)
U podniků osvobozených od asanační daně nemohla Komise vyloučit, že se jedná o státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU a že jde o provozní podporu, u níž Komise měla pochybnosti o slučitelnosti s vnitřním trhem.
III. PŘIPOMÍNKY FRANCIE
(27)
Francouzské orgány zaslaly své připomínky v dopise ze dne 20. září 2005 a ze dne 15. listopadu 2005. Ve svých dopisech potvrdily, že se v případě osvobození od daně podniků, které nepodléhaly dani, bezesporu jednalo o podporu v smyslu Smlouvy o ES. Komise navíc došla k podobnému závěru ve svém rozhodnutí 2005/474/ES (8), které se týkalo osvobození od daně od 1. ledna 1997 do 31. prosince 2002 (podpora NN 17/01, nové číslo C 49/02).
(28)
Francouzské orgány však argumentovaly před vstupem v platnost nařízení (ES) č. 1998/2006, že podpory spadaly do oblasti působnosti nařízení Komise (ES) č. 69/2001 ze dne 12. ledna 2001 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na podporu de minimis (9). Podle nich vyplývalo z počtu dotyčných podniků, jichž bylo ročně v průměru více než 100 000, a z hodnoty ročního obratu pro osvobození od daně (762 245 EUR), že výše osvobození, kterou by bylo možné považovat za státní podporu, byla každopádně nižší než maximální částka 100 000 EUR během tříletého období, jak stanoví nařízení (ES) č. 69/2001.
(29)
Aby francouzské orgány prokázaly, že maximální částka u podniků, které byly osvobozeny v roce 2003, byla systematicky nižší než 100 000 EUR během tříletého období, využily dvě metody.
(30)
Nejprve určily roční obrat podniku, který platí během tříletého období daně ve výši 100 000 EUR, což ročně činí v průměru 33 333 EUR. Z této částky se vycházelo a pro jednotlivé daňové sazby (2,1 % a 3,9 %) se stanovil základ pro výpočet daně odpovídající nákupům masa daného podniku. Na základě hodnoty těchto nákupů masa pak francouzské orgány odhadly roční obrat, přičemž vycházely z (nadnesené) hypotézy, že se daný podnik specializuje na obchod s masem. Pomocí této metody pak stanovily obrat podniku, který byl výrazně vyšší než mezní hodnota pro osvobození od daně. Její výše činila 762 245 EUR, mezní hodnota tak byla výrazně překročena, což znamená, že podnik, který během tří let platí daně ve výši 100 000 EUR, nemůže být v žádném případě osvobozen od daně z nákupu masa.
(31)
Dále se pak francouzské orgány snažily stanovit výši daně podniku specializovaného na maso, jehož obrat činí 762 000 EUR, tedy je těsně pod mezní hodnotou pro osvobození od daně. Z koeficientu nákupu/obratu ve výši 0,58 (10) francouzské orgány vypočítaly hodnotu nákupů masa takového podniku na 441 960 EUR (762 000 × 0,58). Tato druhá metoda výpočtu ukazuje, že maximální částka osvobození činí 13 132 EUR ročně na jeden podnik, což je každopádně částka nižší než 100 000 EUR během tří let.
(32)
Po vstupu nařízení (ES) č. 1998/2006 v platnost francouzské orgány potvrdily, že osvobození od platby daně z nákupu masa (takzvaná „asanační daň“) udělené na rok 2003 některým podnikům uvádějícím zemědělské produkty na trh spadá do oblasti působnosti uvedeného nařízení, zejména článku 5, který se týká přechodných opatření.
IV. PŘIPOMÍNKY TŘETÍCH STRAN
(33)
Sdružení řeznictví, řeznictví-uzenářství, lahůdkářství (dále jen „CFBCT“) nejprve upozornilo, že předmětné opatření neodpovídá definici státní podpory a že daňový mechanismus uplatňovaný pro některé podniky v závislosti na výši jejich obratu je zcela oprávněný s ohledem na povahu daňového systému. Podle CFBCT byla daň z nákupu masa hrazena a kontrolována podle pravidel platných pro DPH a obdobné daně. Stanovení mezní hodnoty pro osvobození od daně vycházelo z objektivních a racionálních kritérií, která byla shodná jako u mezních hodnot vztahujících se na jiné daně. Zákon z roku 1996 odpovídal logice francouzského systému pro vybírání DPH. Cílem zákona tedy nebylo vytvořit zvláštní výhody pro některé podniky, ale zavést hranici zdanění a zohlednit schopnost některých podniků platit daně a zejména zohlednit životosachopnost malých řeznictví.
(34)
Podle sdružení CFBCT toto opatření také nemělo vliv na obchod uvnitř Společenství. Protože se totiž týkalo velmi malých podniků a protože jsou tyto podniky činné na trhu, který je ze zeměpisného hlediska extrémně omezený, je důvod pochybovat o tom, že by opatření bylo státní podporou ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU.
(35)
Sdružení CFBCT zdůrazňuje, že ačkoliv podniky osvobozené od platby daně skutečně měly prospěch z podpory, byla tato podpora každopádně v souladu s pravidly Smlouvy.
(36)
Komise by osvobození od daně malých řeznictví a lahůdkářství měla v daném případě považovat za odůvodněné cílem všeobecného zájmu: řízení krize vyvolané nemocí šílených krav a nezbytné zpracování nebezpečných produktů. Navíc se toto opatření týkalo pouze malých a středních podniků a teoreticky by se na něj vztahovala nařízení o osvobození, která byla v té době platná, tedy nařízení Komise (ES) č. 70/2001 ze dne 12. ledna 2001 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory malým a středním podnikům (11) a nařízení Komise (ES) č. 1/2004 ze dne 23. prosince 2003 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podporu malým a středním podnikům působícím v produkci, zpracování a uvádění zemědělských produktů na trh (12).
(37)
Sdružení CFBCT se každopádně domnívá, že požadavek na vrácení podpory, ke kterému by došlo po případném ohodnocení opatření jako státní podpory neslučitelné s jednotným trhem, by bylo v rozporu s článkem 14 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (13), protože záporným rozhodnutím a vracením podpory by se nezohlednila oprávněná očekávání podniků, kterým byla udělena podpora.
(38)
Každopádně pokud by byla výše podpory dodatečně stanovena na základě zpětného paušálního zdanění, zřejmě by byla pod mezní hodnotou pro minimální podporu, protože potenciální příjemci těchto podpor byly většinou mikroponiky.
(39)
Podle informací, které má Komise k dispozici, se uvedená soukromá společnost ve Francii zabývá distribucí potravin. Protože tato společnost v letech 2001 až 2003 podléhala asanační dani a protože požadovala vrácení částky zaplacené francouzským daňovým orgánům, domnívá se, že je v jejím zájmu předložit k danému případu připomínky.
(40)
Tato společnost se domnívá, že v rozporu se závěry Komise v rozhodnutí o zahájení řízení ze dne 5. července 2005 (2005/C 228/06) (14), nebylo zrušeno propojení mezi podporou v odvětví zpracování uhynulých zvířat a daní z nákupu masa. Podle ní je asanační daň na rok 2003 založená na článku 302a ZD francouzského všeobecného daňového zákoníku (Code général des impôts français) a financuje mechanismus státních podpor podle článku 107 Smlouvy o fungování EU. Protože tento mechanismus nebyl předem Komisi oznámen, měl by se prohlásit za protiprávní.
(41)
Dále se uvedená společnost domnívá, že osvobození od daně není slučitelné s článkem 107 Smlouvy o fungování EU, tedy ani se zásadou rovnosti v daňové oblasti a proto ani s pravidly hospodářské soutěže.
V. POSOUZENÍ
(42)
V souladu s čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU jsou podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné se společným trhem, nestanoví-li Smlouva jinak.
(43)
Na základě článku 21 nařízení Rady (EHS) č. 2759/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vepřovým masem (15) se články 107, 108 a 109 Smlouvy o fungování EU vztahují na odvětví vepřového masa. Vztahují se na odvětví hovězího a telecího masa v souladu s článkem 40 nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem (16). Před přijetím nařízení (ES) č. 1254/1999 se články 107, 108 a 109 Smlouvy o fungování EU vztahovaly na odvětví hovězího a telecího masa v souladu s článkem 24 nařízení Rady (EHS) č. 805/68 (17). Vztahují se na odvětví ovčího a kozího masa v souladu s článkem 22 nařízení Rady (ES) č. 2467/98 ze dne 3. listopadu 1998 o společné organizaci trhu s ovčím a kozím masem (18). Vztahují se na odvětví drůbežího masa v souladu s článkem 19 nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem (19). Nařízením Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty („jednotné nařízení o společné organizaci trhů“) (20) se zrušila tato jednotlivá nařízení a v jeho článku 180 se stanovilo, že se pravidla státních podpor vztahují na výše uvedené produkty.
(44)
Francouzské orgány potvrdily, že osvobození od platby daně z nákupu masa (takzvaná „asanační daň“) udělené na rok 2003 některým podnikům uvádějícím zemědělské produkty na trh spadá do oblasti působnosti nařízení (ES) č. 1998/2006.
(45)
Podle nařízení (ES) č. 1998/2006 se má u podpor splňujících podmínky stanovené nařízením za to, že nesplňují všechna kritéria čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU, a že tedy nepodléhají povinnosti informovat podle 108 odst. 3 Smlouvy o fungování EU.
(46)
Nařízení (ES) č. 1998/2006 se vztahuje na podporu udělenou podnikům ve všech odvětvích, ale u podniků činných v odvětví zpracování a uvádění produktů uvedených v příloze I Smlouvy o ES na trh pouze v případě, že výše podpory není stanovena na základě ceny nebo množství produktů tohoto typu zakoupených od primárních producentů nebo uvedených na trh danými podniky a není-li poskytnutí podpory závislé na podmínce, že bude zčásti nebo zcela předána prvovýrobcům.
(47)
V souladu s čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 1998/2006 se toto nařízení rovněž použije na podpory poskytnuté před jeho vstupem v platnost podnikům provozujícím zpracovávání a uvádění na trh zemědělských produktů, jestliže podpora splňuje veškeré podmínky stanovené v článku 1 a 2. Nařízení (ES) č. 1998/2006 vstoupilo v platnost dnem 29. prosince 2006.
(48)
V souladu s čl. 2 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 1998/2006 nesmí celková výše podpory de minimis poskytnuté jednomu podniku v kterémkoli tříletém období přesáhnout částku 200 000 EUR. Stanovený strop se vztahuje na příspěvek vyplacený v hotovosti. U všech použitých částek se jedná o hrubé částky, tj. před srážkou přímé daně nebo jiných poplatků. Je-li podpora poskytnuta jinak než formou příspěvku, stanoví se její výše podle hrubého ekvivalentu příspěvku podpory.
(49)
Předmětné podniky byly činné ve zpracování a uvádění na trh produktů uvedených v příloze I Smlouvy o ES a dalších produktů a v roce 2003 byly osvobozeny od asanační daně. V souladu s přechodnými opatřeními uvedenými v článku 5 nařízení (ES) č. 1998/2006 se proto v tomto případě uvedené nařízení použije.
(50)
Francouzské orgány prokázaly, že podmínky požadované nařízením (ES) č. 1998/2006 jsou splněny, protože ekvivalent podpory, kterou každý příjemce obdržel, ani v jednom případě nepřesáhl 200 000 EUR v tříletém období, neboť maximální osvobozená částka činila 13 132 EUR ročně na jeden podnik (viz 29. bod odůvodnění).
(51)
Vzhledem k výše uvedenému se Komise domnívá, že osvobození podniků prodávajících maso pro účely maloobchodu, jejichž roční obrat byl v roce 2003 nižší než 762 245 EUR, spadá do oblasti působnosti nařízení (ES) č. 1998/2006 a splňuje podmínky stanovené uvedeným nařízením. Proto toto osvobození není státní podporou ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Osvobození od asanační daně na rok 2003 podniků prodávajících maso pro účely maloobchodu, jejichž roční obrat je nižší než 762 245 EUR, není podporou ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Francii.
V Bruselu dne 29. června 2011.
SKLEP KOMISIJE
z dne 29. junija 2011
o državni pomoči, dodeljeni v sektorju predelave klavnih odpadkov leta 2003 Državna pomoč C 23/05 (ex NN 8/04 in ex N 515/03)
(notificirano pod dokumentarno številko C(2011) 4425)
(Besedilo v francoskem jeziku je edino verodostojno)
(Besedilo velja za EGP)
(2011/651/EU)
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 108(2) Pogodbe,
ob upoštevanju naslednjega:
I. POSTOPEK
(1)
Z dopisom z dne 7. novembra 2003 je stalno predstavništvo Francije pri Evropski uniji na podlagi člena 108(3) Pogodbe o delovanju Evropske unije (v nadaljnjem besedilu: PDEU) (1) Komisiji priglasilo oprostitev plačila dajatve na predelavo klavnih odpadkov za nekatera podjetja, ki se ukvarjajo s prodajo mesa na drobno.
(2)
To prvotno obvestilo se je nanašalo na pomoč, dodeljeno v letu 2003, in na tisto, ki je bila predvidena za obdobje od začetka leta 2004. Ker je bil del pomoči že dodeljen, se je Komisija takrat odločila razdeliti spis na dva dela. Od pomoči, dodeljene v letu 2003, je predmet preučitve v tem sklepu samo oprostitev plačila dajatve na predelavo klavnih odpadkov.
(3)
Dajatev na predelavo klavnih odpadkov je bila odpravljena 1. januarja 2004. Po tem je bila javna služba predelave klavnih odpadkov financirana s prihodki od „klavne dajatve“, zoper katero Komisija ni vložila ugovorov (2).
(4)
V okviru preučitve spisa „klavna dajatev“ (državna pomoč št. N 515A/03) so francoski organi Komisiji poslali informacije, ki so zadevale tudi ta primer, zlasti z dopisom z dne 29. decembra 2003.
(5)
Francoski organi so z dopisom z dne 7. aprila 2005, ki je bil evidentiran 12. aprila 2005, predložili dodatne informacije, ki jih je Komisija zahtevala v dopisu z dne 4. marca 2005.
(6)
Komisija je glede zadevne pomoči z dopisom št. SG(2005)D/202956 z dne 7. julija 2005 sprožila postopek iz člena 108(2) PDEU.
(7)
Odločitev o sprožitvi postopka je bila objavljena v Uradnem listu Evropske unije (3). Komisija je pozvala druge države članice in zainteresirane tretje strani, naj predložijo svoje pripombe o zadevni pomoči.
(8)
Francoski organi so svoje pripombe poslali z dopisoma z dne 20. septembra 2005 in z dne 15. novembra 2005, ki sta bila evidentirana 17. novembra 2005.
(9)
Komisija je 18. oktobra 2005 prejela pripombe francoske zveze mesarjev, proizvajalcev mesnin ter pripravljavcev in dostavljavcev hrane (v nadaljnjem besedilu: CFBCT), 17. oktobra 2005 (4) in 11. julija 2008 pa pripombe zasebne družbe.
(10)
Francoski organi so z dopisom z dne 18. aprila 2011 potrdili, da oprostitev plačila dajatve na odkup mesa (imenovane „dajatev na predelavo klavnih odpadkov“), ki je bila za leto 2003 priznana nekaterim podjetjem v sektorju trženja kmetijskih proizvodov, spada v okvir Uredbe Komisije (ES) št. 1998/2006 z dne 15. decembra 2006 o uporabi členov 87 in 88 Pogodbe ES pri pomoči de minimis (5).
II. OPIS
(11)
Zadevni ukrep se nanaša na financiranje, in sicer za leto 2003, javne službe predelave klavnih odpadkov ter uničevanja mesno-kostne moke, katere komercialna uporaba ni več mogoča.
(12)
Javna služba predelave klavnih odpadkov je bila prej financirana z dajatvijo na predelavo klavnih odpadkov, uvedeno s členom 302a ZD francoskega splošnega davčnega zakonika, ki je bil sprejet na podlagi člena 1 zakona št. 96-1139 z dne 26. decembra 1996 o zbiranju in odstranjevanju živalskih trupel in klavnih odpadkov (v nadaljnjem besedilu: zakon iz leta 1996).
(13)
Dajatev na predelavo klavnih odpadkov je veljala ob odkupu mesa in drugih opredeljenih proizvodov za vse osebe, ki so te proizvode prodajale na drobno. Načeloma naj bi to dajatev plačevali vsi, ki so se ukvarjali s prodajo na drobno. Osnova za odmero dajatve je bila vrednost odkupov iz vseh virov brez davka na dodano vrednost (DDV):
-
surovega ali kuhanega, hlajenega ali zamrznjenega mesa in drobovine perutnine, zajcev, divjačine ali goveda, ovac, koz, prašičev ter konjev, oslov in njihovih križancev,
-
soljenega mesa, mesnin, svinjske masti, konzerviranega mesa in predelane drobovine,
-
živalske krme iz mesa in drobovine.
(14)
Podjetja, katerih prihodki od prodaje v predhodnem koledarskem letu so bili manjši od 2 500 000 francoskih frankov (FRF) (6) (381 122 EUR) brez DDV, so bila oproščena plačila dajatve. Stopnji dajatve sta bili določeni glede na znesek mesečnih odkupov brez DDV ter sta znašali 0,5 % za vrednosti do 125 000 FRF (19 056 EUR) in 0,9 % za vrednosti nad 125 000 FRF. S členom 35 novele zakona o javnih financah za leto 2000 (zakon št. 2000-1353 z dne 30. decembra 2000) so bile uvedene nekatere spremembe mehanizma dajatve na predelavo klavnih odpadkov, ki so začele veljati 1. januarja 2001. S temi spremembami naj bi se preprečili učinki krize BSE in dodatni stroški, nastali zaradi nje. Zato je bila osnova za odmero dajatve razširjena na „druge mesne izdelke“. Stopnji dajatve glede na znesek mesečnih odkupov sta bili določeni na 2,1 % za vrednosti do 125 000 FRF (19 056 EUR) in 3,9 % za vrednosti nad 125 000 FRF. Poleg tega so bila vsa podjetja, katerih prihodki od prodaje v predhodnem koledarskem letu so bili manjši od 5 000 000 FRF (762 245 EUR) brez DDV, oproščena plačila dajatve.
(15)
Na začetku, to je od 1. januarja 1997, so se prihodki od dajatve stekali v sklad, ustvarjen posebej za to ter namenjen financiranju službe zbiranja in odstranjevanja živalskih trupel in v klavnicah zaseženega materiala, ki ni ustrezen za prehrano ljudi in živali; to so dejavnosti, ki so v členu 264 kmetijskega zakonika opredeljene kot naloge javne službe. Ta sklad je upravljal nacionalni center za razvoj struktur kmetijskih gospodarstev (CNASEA).
(16)
Prihodki od dajatve na predelavo klavnih odpadkov so se začeli 1. januarja 2001 namesto v sklad, ki je bil vzpostavljen v ta namen, stekati neposredno v splošni državni proračun. Za leto 2003 so bila ta sredstva, in sicer na podlagi uredbe št. 2002-1580 z dne 30. decembra 2002 o uporabi zakona o javnih financah za leto 2003, dana na voljo ministrstvu za kmetijstvo, prehrano, ribištvo in podeželske zadeve. Evidentirana so bila kot redni odhodki tega ministrstva, pod naslovom IV, Javna pomoč, 4. del, gospodarski ukrepi, spodbude in pomoč. Prihodki od zadevne dajatve so bili za leto 2003 ocenjeni na 550 milijonov EUR.
(17)
V obvestilu iz leta 2003 sta bili predvideni pomoč za skladiščenje in uničevanje živalske moke ter pomoč za prevoz in uničevanje poginulih živali in klavnih odpadkov. Poleg tega je bila v zakonu iz leta 1996 predvidena oprostitev za podjetja, ki prodajajo meso na drobno in katerih prihodki od prodaje so manjši od 762 245 EUR. V skladu z informacijami, ki jih je imela Komisija, je zakon iz leta 1996 veljal celotno leto 2003.
(18)
Komisija je v odločitvi o sprožitvi postopka sklenila, da ukrepi pomoči v zvezi z odstranjevanjem in uničevanjem poginulih živali ter skladiščenjem in uničevanjem živalske moke in klavnih odpadkov ne morejo vplivati na trgovinske pogoje v obsegu, ki bi bil v nasprotju s skupnimi interesi. Zato je menila, da so ti ukrepi lahko upravičeni do odstopanja iz člena 107(3)(c) PDEU kot ukrepi, ki lahko prispevajo k razvoju sektorja. Po drugi strani se je Komisija odločila sprožiti postopek iz člena 108(2) PDEU, kar zadeva obstoj in združljivost pomoči za trgovino, oproščeno plačila dajatve na predelavo klavnih odpadkov.
(19)
Komisija je v fazi sprožitve postopka preiskave menila, da oprostitev plačila dajatve na predelavo klavnih odpadkov pomeni izgubo sredstev za državo ter da ni utemeljena z naravo in splošno logiko davčnega sistema, katerega cilj je zagotoviti državne prihodke. Glede na informacije, ki jih je imela Komisija, se oprostitev namreč ni nanašala na prihodke, ustvarjene s prodajo mesa, ampak na celotne prihodke od prodaje.
(20)
Ker je bila dajatev na predelavo klavnih odpadkov izračunana glede na vrednost mesnih izdelkov, se ni zdelo upravičeno, da se oprostitev plačila te dajatve prizna podjetju, ki ustvarja večje prihodke s prodajo mesa, medtem ko bi moralo konkurenčno podjetje, ki bi s prodajo mesnih izdelkov ustvarilo manjše prihodke, to dajatev plačati.
(21)
Zato se je zdelo, da navedena oprostitev pomeni selektivno prednost. Tako je šlo za pomoč v korist trgovcev, katerih davčna obremenitev je bila zaradi te oprostitve zmanjšana. Komisija je na podlagi podatkov o trgovini z mesom sklepala, da je oprostitev plačila dajatve, ki je bila leta 2003 priznana trgovcem s prihodki od prodaje, manjšimi od 762 245 EUR, prednost, ki bi lahko pomenila državno pomoč v smislu člena 107(1) PDEU.
(22)
Komisija ni mogla izključiti možnosti, da bi oprostitev plačila dajatve vplivala na trgovino med državami članicami, zlasti na obmejnih območjih.
(23)
Zato je menila, da oprostitev plačila dajatve v korist trgovcev, katerih prihodki od prodaje so manjši od 762 245 EUR, pomeni državno pomoč v smislu člena 107(1) PDEU.
(24)
V tem primeru se je zdelo, da je oprostitev ukrep za zmanjšanje davčne obremenitve, ki ne vsebuje nobene spodbude in od upravičencev ne zahteva ničesar v zameno ter katerega združljivost s pravili o konkurenci ni bila dokazana.
(25)
Zato je Komisija menila, da pomoč spada na področje uporabe točke 3.5 Smernic Skupnosti o državni pomoči v kmetijskem sektorju (7), ki so veljale v tistem času. Navedena točka je določala, da mora vsak ukrep pomoči, da se lahko šteje za združljivega s skupnim trgom, vsebovati neko spodbudo ali od upravičenca zahtevati nadomestilo. Tako so, razen če so v zakonodaji Skupnosti ali teh smernicah izrecno določene izjeme, enostranske državne pomoči, ki so namenjene samo izboljšanju finančnega položaja proizvajalcev, vendar nikakor ne prispevajo k razvoju sektorja, primerljive s pomočmi za tekoče poslovanje, ki niso združljive s skupnim trgom.
(26)
Zato Komisija v zvezi s trgovino, oproščeno plačila dajatve na predelavo klavnih odpadkov, ni mogla izključiti, da zadevna pomoč pomeni državno pomoč v smislu člena 107(1) PDEU in da gre za pomoč za tekoče poslovanje, o združljivosti katere z notranjim trgom je dvomila.
III. PRIPOMBE FRANCIJE
(27)
Francoski organi so svoja stališča predložili z dopisoma z dne 20. septembra 2005 in z dne 15. novembra 2005. V teh dopisih so potrdili, da ni mogoče izpodbijati, da davčna oprostitev, ki so je bila deležna oproščena podjetja, pomeni pomoč v smislu Pogodbe ES. Poleg tega jo je Komisija podobno opredelila v svoji odločbi 2005/474/ES (8) v zvezi z oprostitvijo, uporabljeno med 1. januarjem 1997 in 31. decembrom 2002 (pomoč NN 17/01, prerazporejena kot C 49/02).
(28)
Po drugi strani so francoski organi pred začetkom veljavnosti Uredbe (ES) št. 1998/2006 trdili, da zadevna pomoč spada na področje uporabe Uredbe Komisije (ES) št. 69/2001 z dne 12. januarja 2001 o uporabi členov 87 in 88 Pogodbe ES pri de minimis pomoči (9). Navedli so, da iz števila zadevnih podjetij, ki jih je povprečno več kot 100 000 na leto, in iz praga prihodkov od prodaje, ki je bil uporabljen za oprostitev (762 245 EUR), izhaja, da je znesek oprostitve, ki bi lahko pomenil državno pomoč, v vsakem primeru nižji od praga 100 000 EUR za obdobje treh let, predvidenega v Uredbi (ES) št. 69/2001.
(29)
Da bi francoski organi dokazali, da je bil znesek oprostitve, ki je bil leta 2003 dodeljen tem podjetjem, dosledno nižji od 100 000 EUR na tri leta, so uporabili dve metodi.
(30)
Prvič, francoski organi so poskusili ugotoviti, koliko bi znašali prihodki od prodaje podjetja, ki bi v treh letih plačalo 100 000 EUR dajatve ali v povprečju 33 333 EUR na leto. Na podlagi ugotovljenega zneska, razčlenjenega glede na razred dajatve (po stopnjah 2,1 % in 3,9 %), so določili osnovo za odmero dajatve, ki je ustrezala odkupom mesa podjetja. Nazadnje so iz vrednosti teh odkupov mesa ocenili letne prihodke od prodaje na podlagi maksimalistične predpostavke, da gre za podjetje, specializirano za trgovino z mesom. Tako so s to metodo izračunali prihodke od prodaje podjetja, ki so izrazito presegali prag za oprostitev plačila dajatve. Prag za oprostitev v višini 762 245 EUR je bil torej močno presežen, kar pomeni, da podjetje, ki bi v treh letih plačalo 100 000 EUR dajatve na odkup mesa, nikakor ne bi moglo biti oproščeno njenega plačila.
(31)
Drugič, francoski organi so poskusili ugotoviti znesek dajatve podjetja, specializiranega za meso, ki bi ustvarilo prihodke od prodaje prav pod pragom za oprostitev, to je v višini 762 000 EUR. Na podlagi koeficienta 0,58 (10), ki je predstavljal razmerje med odkupi in prihodki od prodaje, so francoski organi izračunali, da vrednost odkupov mesa tega podjetja znaša 441 960 EUR (762 000 * 0,58). Ta druga metoda kaže, da največja oprostitev znaša 13 132 EUR/leto na podjetje, kar je vsekakor manj kot 100 000 EUR v treh letih.
(32)
Po začetku veljavnosti Uredbe (ES) št. 1998/2006 so francoski organi potrdili, da oprostitev plačila dajatve na odkup mesa (imenovane „dajatev na predelavo klavnih odpadkov“), ki je bila za leto 2003 priznana nekaterim podjetjem v sektorju trženja kmetijskih proizvodov, spada na področje uporabe navedene uredbe, zlasti njenega člena 5 v zvezi s prehodnimi ukrepi.
IV. PRIPOMBE TRETJIH STRANI
(33)
Prvič, zveza CFBCT je navedla, da zadevni ukrep ne ustreza merilom opredelitve državne pomoči in da je davčni mehanizem, ki je bil uporabljen za nekatera podjetja na podlagi njihovih prihodkov od prodaje, popolnoma utemeljen z razlogi v zvezi s splošno sistematiko davčnega sistema. Po mnenju zveze CFBCT se je dajatev na odkup mesa pobirala in nadzorovala v skladu z veljavnimi pravili za DDV in podobne davke. Določitev praga za oprostitev naj bi temeljila na objektivnem in razumnem merilu, ki je enak merilom, določenim za pragove v okviru drugih davkov. Zakon iz leta 1996 naj bi bil v skladu s francoskim sistemom pobiranja DDV. Zato naj njegov namen ne bi bil zagotoviti izjemno prednost nekaterim podjetjem, temveč naj bi se z njim dejansko želela upoštevati - na podlagi uvedbe praga za obdavčitev - davčna sposobnost podjetij in zlasti sposobnost preživetja mesarskih obrti.
(34)
Drugič, po mnenju zveze CFBCT s tem ukrepom trgovina znotraj Skupnosti ni bila prizadeta. Zaradi majhnosti podjetij, na katere se je nanašal zadevni ukrep, in izjemno omejenega geografskega trga, na katerem delujejo, naj bi bilo mogoče dvomiti o obstoju državne pomoči v smislu člena 107(1) PDEU.
(35)
Tudi če bi se štelo, da so bila podjetja, ki so bila oproščena dajatve, dejansko deležna pomoči, zveza CFBCT trdi, da bi bila ta pomoč v vsakem primeru skladna s pravili Pogodbe.
(36)
Komisija naj bi morala zavzeti stališče, da je oprostitev, namenjena malim mesarskim podjetjem in obrtem, v tem primeru utemeljena s ciljem v splošnem interesu: obvladovanjem krize bolezni norih krav in nujno obdelavo nevarnih proizvodov. Poleg tega naj bi ta ukrep zadeval samo mala in srednje velika podjetja ter naj bi lahko spadal v okvir takrat veljavnih uredb o izjemah, in sicer Uredbe Komisije (ES) št. 70/2001 z dne 12. januarja 2001 o uporabi členov 87 in 88 Pogodbe ES pri pomoči za majhna in srednje velika podjetja (11) ter Uredbe Komisije (ES) št. 1/2004 z dne 23. decembra 2003 o uporabi členov 87 in 88 Pogodbe o ustanovitvi ES za državno pomoč malim in srednje velikim podjetjem, ki se ukvarjajo s proizvodnjo, predelavo in trženjem kmetijskih proizvodov (12).
(37)
Zveza CFBCT zatrjuje, da bi zahteva za vračilo pomoči, ki bi bila posledica morebitne opredelitve ukrepa kot nezdružljive državne pomoči, v vsakem primeru pomenila kršitev člena 14 Uredbe Sveta (ES) št. 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (13), ker se z negativno odločitvijo, ki bi vključevala vračilo, ne bi upoštevala legitimna pričakovanja upravičenih podjetij.
(38)
Vsekakor naj bi bilo pri naknadni oceni zneska pomoči, izvedeni na podlagi pavšalne obdavčitve za nazaj, verjetno, da bi bila ta ocena nižja od pragov de minimis, saj naj bi bili mogoči prejemniki te pomoči večinoma mikro podjetja.
(39)
V skladu z informacijami, ki jih ima Komisija, zadevna zasebna družba v Franciji opravlja dejavnost distribucije živil. Ker je ta družba poravnala dajatev na predelavo klavnih odpadkov za leta od 2001 do 2003 in od francoskih davčnih služb zahtevala vračilo plačanega zneska, meni, da ima interes za predložitev pripomb v tem postopku.
(40)
Navedena družba v nasprotju z ugotovitvijo Komisije v odločitvi o sprožitvi postopka z dne 5. julija 2005 (2005/C 228/06) (14) trdi, da povezava med pomočjo v sektorju predelave klavnih odpadkov in dajatvijo na odkup mesa ni prekinjena. Po njenem mnenju dajatev na predelavo klavnih odpadkov, plačana za leto 2003, temelji na členu 302a ZD splošnega davčnega zakonika, z njo pa se financira mehanizem državne pomoči v skladu s členom 107 PDEU. Ker ta mehanizem ni bil vnaprej priglašen Komisiji, naj bi ga bilo treba opredeliti kot nezakonitega.
(41)
Poleg tega ta družba zatrjuje, da oprostitev plačila dajatve ni združljiva s členom 107 PDEU in da bi bila zaradi tega dajatev nezdružljiva z načelom enakosti obdavčitve, posledično pa tudi s pravili o konkurenci.
V. OCENA
(42)
V skladu s členom 107(1) PDEU je vsaka pomoč, ki jo dodeli država članica, ali kakršna koli vrsta pomoči iz državnih sredstev, ki z dajanjem prednosti posameznim podjetjem ali proizvodnji posameznega blaga izkrivlja ali bi lahko izkrivljala konkurenco, nezdružljiva s skupnim trgom, kolikor prizadene trgovino med državami članicami, razen če Pogodba ne določa drugače.
(43)
Členi 107, 108 in 109 PDEU se uporabljajo za sektor prašičjega mesa v skladu s členom 21 Uredbe Sveta (EGS) št. 2759/75 z dne 29. oktobra 1975 o skupni ureditvi trga za prašičje meso (15). Za sektor govejega mesa se uporabljajo v skladu s členom 40 Uredbe Sveta (ES) št. 1254/1999 z dne 17. maja 1999 o skupni ureditvi trga za goveje in telečje meso (16). Pred sprejetjem Uredbe (ES) št. 1254/1999 so se členi 107, 108 in 109 PDEU za sektor govejega mesa uporabljali na podlagi člena 24 Uredbe Sveta (EGS) št. 805/68 (17). Za sektorja ovčjega in kozjega mesa se navedeni členi uporabljajo v skladu s členom 22 Uredbe Sveta (ES) št. 2467/98 z dne 3. novembra 1998 o skupni ureditvi trga za ovčje in kozje meso (18). Za sektor perutninskega mesa se uporabljajo v skladu s členom 19 Uredbe Sveta (EGS) št. 2777/75 z dne 29. oktobra 1975 o skupni tržni ureditvi za perutninsko meso (19). Z Uredbo Sveta (ES) št. 1234/2007 z dne 22. oktobra 2007 o vzpostavitvi skupne ureditve kmetijskih trgov in o posebnih določbah za nekatere kmetijske proizvode („Uredba o enotni SUT“) (20) so bile te različne uredbe razveljavljene, v njenem členu 180 pa je določeno, da se pravila o državni pomoči uporabljajo za zgoraj navedene proizvode.
(44)
Francoski organi so potrdili, da oprostitev plačila dajatve na odkup mesa (imenovane „dajatev na predelavo klavnih odpadkov“), ki je bila za leto 2003 priznana nekaterim podjetjem v sektorju trženja kmetijskih proizvodov, spada na področje uporabe Uredbe (ES) št. 1998/2006.
(45)
V skladu z Uredbo (ES) št. 1998/2006 se za pomoč, ki izpolnjuje pogoje iz te uredbe, šteje, da ne izpolnjuje vseh meril člena 107(1) PDEU in da je zato izvzeta iz zahteve glede priglasitve iz člena 108(3) PDEU.
(46)
Uredba (ES) št. 1998/2006 velja za pomoč, dodeljeno podjetjem v vseh sektorjih, vendar samo - v primeru podjetij, ki delujejo na področju predelave in trženja kmetijskih proizvodov iz seznama v Prilogi I k Pogodbi ES -, če znesek pomoči ni določen na podlagi cene ali količine zadevnih proizvodov, ki so kupljeni od primarnih proizvajalcev ali jih zadevna podjetja dajo na trg, in če pomoč ni pogojena s tem, da se delno ali v celoti prenese na primarne proizvajalce.
(47)
Kot določa člen 5(1) Uredbe (ES) št. 1998/2006, se ta uredba uporablja za pomoč, ki se je pred njenim začetkom veljavnosti dodelila podjetjem, ki delujejo na področju predelave in trženja kmetijskih proizvodov, če pomoč izpolnjuje vse pogoje, določene v členih 1 in 2. Uredba (ES) št. 1998/2006 je začela veljati 29. decembra 2006.
(48)
V skladu s členom 2(2) in (3) Uredbe (ES) št. 1998/2006 skupen bruto znesek pomoči de minimis, dodeljene kateremu koli podjetju, ne sme presegati 200 000 EUR v obdobju treh proračunskih let. Ta zgornja meja se izrazi v denarni dotaciji. Vsi uporabljeni zneski so bruto zneski, tj. pred odbitkom davkov ali drugih dajatev. Kadar se pomoč dodeli v obliki, ki ni dotacija, je znesek pomoči enak bruto ekvivalentu dotacije.
(49)
Zadevna podjetja so delovala na področjih predelave in trženja kmetijskih proizvodov iz seznama v Prilogi I k Pogodbi ES in drugih proizvodov ter so bila v letu 2003 oproščena plačila dajatve na predelavo klavnih odpadkov. Zato se za ta primer uporablja Uredba (ES) št. 1998/2006 v skladu s prehodnimi ukrepi iz njenega člena 5.
(50)
Francoski organi so s prikazom, da ekvivalent dotacije pomoči, ki jo je prejel posamezni upravičenec, v nobenem primeru za obdobje treh let ni presegal 200 000 EUR, saj je najvišji znesek oprostitve na podjetje znašal 13 132 EUR na leto (glej uvodno izjavo 29), dokazali, da so pogoji, določeni v Uredbi (ES) št. 1998/2006, izpolnjeni.
(51)
Ob upoštevanju zgoraj navedenega Komisija meni, da oprostitev za podjetja, ki prodajajo meso na drobno in katerih letni prihodki od prodaje so bili v letu 2003 manjši od 762 245 EUR, spada na področje uporabe Uredbe (ES) št. 1998/2006 in izpolnjuje v njej določene pogoje. Zato ta oprostitev ni državna pomoč v smislu člena 107(1) PDEU -
SPREJELA NASLEDNJI SKLEP:
Člen 1
Oprostitev plačila dajatve na predelavo klavnih odpadkov za leto 2003, priznana podjetjem, ki prodajajo meso na drobno in katerih letni prihodki od prodaje so bili manjši od 762 245 EUR, ne pomeni državne pomoči, ki bi spadala v okvir člena 107(1) PDEU.
Člen 2
Ta sklep je naslovljen na Francosko republiko.
V Bruslju, 29. junija 2011