SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2011/51/EU
ze dne 11. května 2011,
kterou se rozšiřuje oblast působnosti směrnice Rady 2003/109/ES na osoby požívající mezinárodní ochrany
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 79 odst. 2 písm. a) a b) této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
v souladu s řádným legislativním postupem (1),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice Rady 2003/109/ES ze dne 25. listopadu 2003 o právním postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty (2), se nevztahuje na osoby požívající mezinárodní ochrany ve smyslu směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany (3).
(2)
Možnost získat po určité době právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta v členském státě má významný dopad na plnou integraci osob, které v členském státě svého pobytu požívají mezinárodní ochrany.
(3)
Udělení právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta osobám, které požívají mezinárodní ochrany, je rovněž důležitou součástí podpory hospodářské a sociální soudržnosti, která je jedním ze základních cílů Unie stanovených ve Smlouvě o fungování Evropské unie.
(4)
Osoby požívající mezinárodní ochrany by proto měly mít možnost získat právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta v tom členském státě, který jim poskytl mezinárodní ochranu, za stejných podmínek jako ostatní státní příslušníci třetích zemí.
(5)
Vzhledem k tomu, že osoby požívající mezinárodní ochrany mají právo pobývat v jiných členských státech než v tom, který jim poskytl mezinárodní ochranu, je nutné zajistit, že tyto jiné členské státy obdrží informace o ochraně dotyčných osob, aby mohly plnit své povinnosti týkající se zásady nenavracení.
(6)
Osoby, které požívají mezinárodní ochrany a jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty, by měly mít za určitých podmínek v široké řadě ekonomických a sociálních oblastí nárok na stejné zacházení jako občané členského státu, v němž pobývají, aby právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta představovalo skutečný nástroj pro integraci dlouhodobě pobývajících rezidentů do společnosti, v níž žijí.
(7)
Rovným zacházením s osobami, které požívají mezinárodní ochrany v členském státě, který jim mezinárodní ochranu poskytl, by neměla být dotčena práva a výhody zaručené směrnicí 2004/83/ES a Úmluvou o právním postavení uprchlíků ze dne 28. července 1951, ve znění protokolu podepsaného v New Yorku dne 31. ledna 1967 (dále jen „Ženevská úmluva“).
(8)
Podmínky směrnice 2003/109/ES, které se týkají práva dlouhodobě pobývajícího rezidenta pobývat v jiném členském státě a získat tam právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta, by se měly vztahovat stejným způsobem na všechny státní příslušníky třetích zemí, kteří získali právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta.
(9)
Přenos odpovědnosti za ochranu osob, které požívají mezinárodní ochrany, nespadá do oblasti působnosti této směrnice.
(10)
Pokud chce členský stát vyhostit na základě důvodu stanoveného ve směrnici 2003/109/ES osobu, která požívá mezinárodní ochrany a získala v tomto členském státě právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta, měla by mít daná osoba nárok na ochranu před navracením zaručenou směrnicí 2004/83/ES a článkem 33 Ženevské úmluvy. Pro tento účel je nutné stanovit, že osoba, která požívá mezinárodní ochrany v jiném členském státě než ve státě, jehož je dlouhodobě pobývajícím rezidentem, může být vyhoštěna pouze do členského státu, který jí poskytl mezinárodní ochranu a tento členský stát má povinnost ji přijmout zpět, s výjimkou případů, kdy je vyhoštění povoleno v souladu se směrnicí 2004/83/ES. Tytéž záruky by se měly vztahovat na osobu požívající mezinárodní ochrany, která pobývá v druhém členském státě, ale dosud v něm nezískala právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta.
(11)
Pokud je vyhoštění osoby požívající mezinárodní ochrany mimo území Unie povoleno v souladu se směrnicí 2004/83/ES, měly by být členské státy povinny zajistit, aby byly získány veškeré informace z příslušných zdrojů, včetně - ve vhodných případech - členského státu, který mezinárodní ochranu poskytl, a byly důkladně posouzeny s cílem zajistit, aby rozhodnutí o vyhoštění dotyčné osoby bylo v souladu s článkem 4 a čl. 19 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie.
(12)
Tato směrnice dodržuje základní práva a ctí zásady uznané článkem 6 Smlouvy o Evropské unii a Listinou základních práv Evropské unie, zejména pak článkem 7 této listiny.
(13)
V souladu s bodem 34 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů (4) jsou členské státy vybízeny k tomu, aby jak pro sebe, tak i v zájmu Unie sestavily vlastní tabulky, z nichž bude co nejvíce patrné srovnání mezi touto směrnicí a prováděcími opatřeními, a aby tyto tabulky zveřejnily.
(14)
V souladu s články 1 a 2 Protokolu (č. 21) o postavení Spojeného království a Irska s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, a aniž je dotčen článek 4 uvedeného protokolu, se tyto členské státy neúčastní přijímání této směrnice, a proto pro ně není závazná ani použitelná.
(15)
V souladu s články 1 a 2 Protokolu (č. 22) o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, se Dánsko neúčastní přijímání této směrnice, a proto pro ně není závazná ani použitelná,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 2003/109/ES se mění takto:
1)
v článku 2 se písmeno f) nahrazuje tímto:
„f)
‚mezinárodní ochranou‘ mezinárodní ochrana ve smyslu čl. 2 písm. a) směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany (5).
2)
článek 3 se mění takto:
a)
v odstavci 2 se písmena c) a d) nahrazují tímto:
„c)
kteří jsou oprávněni pobývat v členském státě na základě jiné formy ochrany než mezinárodní ochrany nebo kteří požádali o povolení k pobytu na tomto základě a čekají na rozhodnutí o svém právním postavení;
d)
kteří požádali o mezinárodní ochranu a dosud neobdrželi konečné rozhodnutí;“;
b)
v odstavci 3 se písmeno c) nahrazuje tímto:
„c)
Evropské úmluvy o usazování ze dne 13. prosince 1955, Evropské sociální charty ze dne 18. října 1961, novelizované Evropské sociální charty ze dne 3. května 1987, Evropské úmluvy o právním postavení migrujících pracovníků ze dne 24. listopadu 1977, odstavce 11 dodatku k Úmluvě o právním postavení uprchlíků ze dne 28. července 1951, ve znění protokolu podepsaného v New Yorku dne 31. ledna 1967, a Evropské dohody o převodu odpovědnosti za uprchlíky ze dne 16. října 1980.“;
3)
článek 4 se mění takto:
a)
vkládá se nový odstavec, který zní:
„1a. Členské státy neudělí právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta na základě mezinárodní ochrany v případě odnětí, ukončení platnosti nebo zamítnutí prodloužení mezinárodní ochrany podle čl. 14 odst. 3 a čl. 19 odst. 3 směrnice 2004/83/ES.“;
b)
v odstavci 2 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
„V případě osob, kterým byla poskytnuta mezinárodní ochrana, se při výpočtu doby uvedené v odstavci 1 vezme v úvahu alespoň polovina doby mezi dnem podání žádosti o mezinárodní ochranu, na základě které byla tato mezinárodní ochrana poskytnuta, a dnem udělení povolení k pobytu podle článku 24 směrnice 2004/83/ES, nebo celá doba, jestliže její délka přesáhla 18 měsíců.“;
4)
v článku 8 se doplňují nové odstavce, které znějí:
„4. Jestliže členský stát vydá povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta - EU státnímu příslušníkovi třetí země, jemuž poskytl mezinárodní ochranu, zapíše do tohoto povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta - EU pod hlavičku „Poznámky“ tuto poznámku: ‚Mezinárodní ochrana poskytnuta [název členského státu] dne [datum].“
5. Jestliže druhý členský stát vydá povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta - EU státnímu příslušníkovi třetí země, jemuž již bylo vydáno povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta - EU jiným členským státem, které obsahuje poznámku uvedenou v odstavci 4, zapíše druhý členský stát tutéž poznámku do povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta - EU.
Předtím, než druhý členský stát zapíše poznámku uvedenou v odstavci 4, vyžádá si od členského státu uvedeného v poznámce informace o tom, zda dlouhodobě pobývající rezident nadále požívá mezinárodní ochrany. Členský stát uvedený v poznámce odpoví do jednoho měsíce od obdržení žádosti o informace. Jestliže byla mezinárodní ochrana odňata konečným rozhodnutím, druhý členský stát uvedenou poznámku nezapíše.
6. Byla-li v souladu s příslušnými mezinárodními nástroji nebo vnitrostátními právními předpisy odpovědnost za mezinárodní ochranu dlouhodobě pobývajícího rezidenta převedena do druhého členského státu po vydání povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta - EU podle odstavce 5, druhý členský stát odpovídajícím způsobem změní poznámku uvedenou v odstavci 4, a to do tří měsíců po tomto převodu.“;
5)
v článku 9 se vkládá nový odstavec, který zní:
„3a. Členské státy mohou odejmout právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta v případě odnětí, ukončení platnosti nebo zamítnutí prodloužení mezinárodní ochrany podle čl. 14 odst. 3 a čl. 19 odst. 3 směrnice 2004/83/ES, pokud právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta bylo získáno na základě mezinárodní ochrany.“;
6)
v článku 11 se vkládá nový odstavec, který zní:
„4a. Pokud jde o členský stát, který poskytl mezinárodní ochranu, odstavci 3 a 4 není dotčena směrnice 2004/83/ES.“;
7)
článek 12 se mění takto:
a)
vkládají se nové odstavce, které znějí:
„3a. Jestliže se členský stát rozhodne vyhostit dlouhodobě pobývajícího rezidenta, jehož povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta - EU obsahuje poznámku uvedenou v čl. 8 odst. 4, požádá členský stát, který je v dané poznámce uveden, aby potvrdil, zda dotčená osoba v tomto členském státě nadále požívá mezinárodní ochrany. Členský stát uvedený v poznámce odpoví do jednoho měsíce od obdržení žádosti o informaci.
3b. Pokud dlouhodobě pobývající rezident v členském státě uvedeném v poznámce nadále požívá mezinárodní ochrany, je vyhoštěn do tohoto členského státu, který tuto osobu a její rodinné příslušníky okamžitě a bez formalit přijme zpět, aniž jsou dotčeny platné právní předpisy Unie či vnitrostátní právní předpisy a aniž je dotčena zásada zachování celistvosti rodiny.
3c. Odchylně od odstavce 3b si členský stát, který přijal rozhodnutí o vyhoštění, ponechá v souladu se svými mezinárodními závazky právo vyhostit dlouhodobě pobývajícího rezidenta do jiné země, než je členský stát, který poskytl mezinárodní ochranu, pokud tato osoba splňuje podmínky uvedené v čl. 21 odst. 2 směrnice 2004/83/ES.“;
b)
doplňuje se nový odstavec, který zní:
„6. Tímto článkem není dotčen čl. 21 odst. 1 směrnice 2004/83/ES.“;
8)
vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 19a
Změny povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta - EU
1. Obsahuje-li povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta - EU poznámku uvedenou v čl. 8 odst. 4 a došlo-li v souladu s příslušnými mezinárodními nástroji nebo vnitrostátními právními předpisy k převodu odpovědnosti za mezinárodní ochranu dlouhodobě pobývajícího rezidenta do druhého členského státu předtím, než tento členský stát vydal povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta - EU podle čl. 8 odst. 5, tento druhý členský stát požádá členský stát, který povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta - EU vydal, aby uvedenou poznámku odpovídajícím způsobem změnil.
2. Pokud byla dlouhodobě pobývajícímu rezidentu poskytnuta mezinárodní ochrana ve druhém členském státě před tím, než tento členský stát vydal povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta - EU podle čl. 8 odst. 5, tento členský stát požádá členský stát, který povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta - EU vydal, aby uvedené povolení změnil a zapsal do něj poznámku uvedenou v čl. 8 odst. 4.
3. Na základě žádosti uvedené v odstavcích 1 a 2 členský stát, který vydal povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta - EU, vydá pozměněné povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta - EU do tří měsíců od obdržení žádosti od druhého členského státu.“;
9)
v článku 22 se vkládá nový odstavec, který zní:
„3a. Pokud mezitím nebyla odňata mezinárodní ochrana nebo pokud daná osoba nespadá do jedné z kategorií uvedených v čl. 21 odst. 2 směrnice 2004/83/ES, odstavec 3 tohoto článku se nepoužije na státní příslušníky třetích zemí, jejichž povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta - EU vydané prvním členským státem obsahuje poznámku uvedenou v čl. 8 odst. 4 této směrnice.
Tímto odstavcem není dotčen čl. 21 odst. 1 směrnice 2004/83/ES.“;
10)
v článku 25 se první odstavec nahrazuje tímto:
„Členské státy určí kontaktní místa odpovědná za přijímání a předávání informací a dokumentů uvedených v článcích 8, 12, 19, 19a, 22 a 23.“
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 20. května 2013. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si určí členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům v souladu se Smlouvami.
Ve Štrasburku dne 11. května 2011.
DIREKTIVA 2011/51/EU EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA
z dne 11. maja 2011
o spremembah Direktive Sveta 2003/109/ES, da se razširi njeno področje uporabe na upravičence do mednarodne zaščite
(Besedilo velja za EGP)
EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 79(2)(a) in (b) Pogodbe,
ob upoštevanju predloga Evropske komisije,
v skladu z rednim zakonodajnim postopkom (1),
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Direktiva Sveta 2003/109/ES z dne 25. novembra 2003 o statusu državljanov tretjih držav, ki so rezidenti za daljši čas (2), se ne uporablja za upravičence do mednarodne zaščite, kakor so opredeljeni v Direktivi Sveta 2004/83/ES z dne 29. aprila 2004 o minimalnih standardih glede pogojev, ki jih morajo izpolnjevati državljani tretjih držav ali osebe brez državljanstva, da se jim prizna status begunca ali osebe, ki iz drugih razlogov potrebuje mednarodno zaščito, in o vsebini te zaščite (3).
(2)
Možnost pridobitve statusa rezidenta za daljši čas v državi članici po določenem času je pomemben element za popolno integracijo upravičencev do mednarodne zaščite v državi članici bivanja.
(3)
Status rezidenta za daljši čas je za upravičence do mednarodne zaščite pomemben tudi za spodbujanje gospodarske in socialne kohezije, ki je temeljni cilj Unije, naveden v Pogodbi o delovanju Evropske unije.
(4)
Upravičencem do mednarodne zaščite bi zato moralo biti omogočeno, da pridobijo status rezidenta za daljši čas v državi članici, ki jim je priznala mednarodno zaščito, pod enakimi pogoji kot drugi državljani tretjih držav.
(5)
Glede na pravico upravičencev do mednarodne zaščite do prebivanja v državah članicah razen tiste, ki jim je priznala mednarodno zaščito, je treba zagotoviti, da so te druge države članice obveščene o ozadju zaščite zadevnih oseb, da se jim omogoči izpolnitev njihovih obveznosti glede načela nevračanja.
(6)
Upravičenci do mednarodne zaščite, ki so rezidenti za daljši čas, bi morali biti pod določenimi pogoji obravnavani enako kot državljani države članice bivanja v številnih gospodarskih in socialnih zadevah, tako da bi status rezidenta za daljši čas pomenil resničen instrument za integracijo rezidentov za daljši čas v družbo, v kateri živijo.
(7)
Enako obravnavanje upravičencev do mednarodne zaščite v državi članici, ki jim je priznala mednarodno zaščito, ne bi smelo posegati v pravice in ugodnosti, zagotovljene v skladu z Direktivo 2004/83/ES in Konvencijo o statusu beguncev z dne 28. julija 1951, kakor je bila spremenjena s Protokolom, podpisanim v New Yorku dne 31. januarja 1967 („Ženevska konvencija“).
(8)
Pogoji, določeni v Direktivi 2003/109/ES glede pravice rezidenta za daljši čas do prebivanja v drugi državi članici in pridobitve statusa rezidenta za daljši čas v tej državi, bi se morali uporabljati enako za vse državljane tretjih držav, ki so pridobili status rezidenta za daljši čas.
(9)
Prenos odgovornosti za zaščito upravičencev do mednarodne zaščite je izven področja uporabe te direktive.
(10)
Kadar namerava država članica na podlagi razloga iz Direktive 2003/109/ES izgnati upravičenca do mednarodne zaščite, ki je pridobil status rezidenta za daljši čas v tej državi članici, bi morala ta oseba uživati zaščito pred vračanjem, zagotovljeno z Direktivo 2004/83/ES in členom 33 Ženevske konvencije. V ta namen je treba za osebo, ki uživa mednarodno zaščito v državi članici, ki ni država članica, v kateri oseba trenutno prebiva kot rezident za daljši čas, določiti, da je ta oseba lahko izgnana samo v državo članico, ki ji je dodelila mednarodno zaščito, in da mora ta država članica ponovno sprejeti to osebo, razen če je vračanje dopustno na podlagi Direktive 2004/83/ES. Ista jamstva bi se morala uporabljati tudi za upravičenca do mednarodne zaščite, ki še ni pridobil statusa rezidenta za daljši čas v drugi državi članici vendar tam že prebiva.
(11)
Če je izgon upravičenca do mednarodne zaščite izven ozemlja Unije dovoljen na podlagi Direktive 2004/83/ES, bi morale države članice zagotoviti, da se pridobijo vse informacije od ustreznih virov, po potrebi tudi od države članice, ki je priznala mednarodno zaščito, in te informacije temeljito preučiti, da je odločitev o izgonu tega upravičenca v skladu s členom 4 in členom 19(2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah.
(12)
Ta direktiva spoštuje temeljne pravice in upošteva načela, ki jih priznavata člen 6 Pogodbe o Evropski uniji in Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, zlasti člen 7 Listine.
(13)
V skladu s točko 34 Medinstitucionalnega sporazuma o boljši pripravi zakonodaje (4) se države članice poziva, naj za lastne potrebe in v interesu Unije pripravijo tabele, v katerih kar najbolj nazorno prikažejo korelacijo med to direktivo in ukrepi za prenos, ter naj te tabele objavijo.
(14)
V skladu s členoma 1 in 2 Protokola (št. 21) o stališču Združenega kraljestva in Irske glede območja svobode, varnosti in pravice, ki je priložen Pogodbi o Evropski uniji in Pogodbi o delovanju Evropske unije, ter brez poseganja v člen 4 navedenega protokola ti državi članici ne sodelujeta pri sprejetju te direktive, ki zato zanju ni zavezujoča niti se tam ne uporablja.
(15)
V skladu s členoma 1 in 2 Protokola (št. 22) o stališču Danske, ki je priložen k Pogodbi o Evropski uniji in Pogodbi o delovanju Evropske unije, Danska ne sodeluje pri sprejetju te direktive, ki zato zanjo ni zavezujoča in se tam ne uporablja -
SPREJELA NASLEDNJO DIREKTIVO:
Člen 1
Direktiva 2003/109/ES se spremeni:
1.
v členu 2 se točka (f) nadomesti z naslednjim:
„(f)
‚mednarodna zaščita‘ pomeni mednarodno zaščito, kakor je opredeljena v členu 2(a) Direktive Sveta 2004/83/ES z dne 29. aprila 2004 o minimalnih standardih glede pogojev, ki jih morajo izpolnjevati državljani tretjih držav ali osebe brez državljanstva, da se jim prizna status begunca ali osebe, ki iz drugih razlogov potrebuje mednarodno zaščito, in o vsebini te zaščite (5);
2.
člen 3 se spremeni:
(a)
v odstavku 2 se točki (c) in (d) nadomestita z naslednjim:
„(c)
imajo pravico prebivati v državi članici na podlagi oblike zaščite, ki ni mednarodna zaščita, ali so zaprosili za dovoljenje za prebivanje na tej podlagi in čakajo na odločitev glede njihovega statusa;
(d)
so zaprosili za mednarodno zaščito in o njihovi vlogi še ni bilo pravnomočno odločeno;“;
(b)
v odstavku 3 se točka (c) nadomesti z naslednjim:
„(c)
Evropske konvencije o ustanavljanju s 13. decembra 1955, Evropske socialne listine z 18. oktobra 1961, dopolnjene Evropske socialne listine s 3. maja 1987 in Evropske konvencije o pravnem položaju delavcev migrantov s 24. novembra 1977, odstavka 11 Priloge h Konvenciji o statusu beguncev z dne 28. julija 1951, kakor je bila spremenjena s Protokolom, podpisanim v New Yorku dne 31. januarja 1967, in Evropskega sporazuma o prenosu odgovornosti za begunce z dne 16. oktobra 1980.“;
3.
člen 4 se spremeni:
(a)
vstavi se naslednji odstavek:
„1a. Države članice statusa rezidenta za daljši čas ne podelijo na podlagi mednarodne zaščite, če je bila mednarodna zaščita preklicana, odpravljena ali je bilo njeno podaljšanje zavrnjeno, kakor je določeno v členih 14(3) in 19(3) Direktive 2004/83/ES.“;
(b)
v odstavku 2 se doda naslednji pododstavek:
„Za osebe, ki jim je bila priznana mednarodna zaščita, se pri izračunavanju obdobja iz odstavka 1 upošteva vsaj polovica obdobja med datumom vložitve vloge, na podlagi katere je bila mednarodna zaščita priznana, in datumom, ko je bilo dovoljenje za prebivanje iz člena 24 Direktive 2004/83/ES izdano, ali to celotno obdobje, če presega 18 mesecev.“;
4.
v členu 8 se dodajo naslednji odstavki:
„4. Kadar država članica izda dovoljenje EU za prebivanje rezidenta za daljši čas državljanu tretje države, ki mu je priznala mednarodno zaščito, v tem dovoljenju EU za prebivanje rezidenta za daljši čas v rubriko ‚Opombe‘ vnese: ‚Mednarodna zaščita priznana v [država članica] dne [datum]‘.
5. Kadar dovoljenje EU za prebivanje rezidenta za daljši čas izda druga država članica državljanu tretje države, ki že ima dovoljenje EU za prebivanje rezidenta za daljši čas druge države članice z opombo v skladu z odstavkom 4, država članica vnese isto opombo v dovoljenje EU za prebivanje rezidenta za daljši čas.
Preden druga država članica vnese opombo v skladu z odstavkom 4, od države članice, navedene v tej opombi, zahteva, naj posreduje informacije o tem, ali je rezident za daljši čas še upravičenec do mednarodne zaščite. Država članica, navedena v opombi, odgovori v enem mesecu po prejemu zahteve za informacije. Če je bila mednarodna zaščita odvzeta s pravnomočno odločitvijo, druga država članica ne vnese te opombe.
6. Kadar je bila v skladu z ustreznimi mednarodnimi instrumenti ali nacionalno zakonodajo odgovornost za mednarodno zaščito rezidenta za daljši čas po izdaji dovoljenja EU za prebivanje rezidenta za daljši čas iz odstavka 5 prenesena v drugo državo članico, druga država članica v treh mesecih po prenosu ustrezno spremeni opombo iz odstavka 4.“;
5.
v členu 9 se vstavi naslednji odstavek:
„3a. Države članice lahko status rezidenta za daljši čas državljana tretje države odvzamejo, če je bila mednarodna zaščita preklicana, odpravljena ali je bilo podaljšanje zavrnjeno, kakor je določeno v členih 14(3) in 19(3) Direktive 2004/83/ES, če je bil status rezidenta za daljši čas pridobljen na podlagi mednarodne zaščite.“;
6.
v členu 11 se vstavi naslednji odstavek:
„4a. Kar zadeva državo članico, ki je priznala mednarodno zaščito, odstavka 3 in 4 ne posegata v Direktivo 2004/83/ES.“;
7.
člen 12 se spremeni:
(a)
vstavijo se naslednji odstavki:
„3a. Kadar se država članica odloči izgnati rezidenta za daljši čas, katerega dovoljenje EU za prebivanje rezidenta za daljši čas vsebuje opombo v skladu s členom 8(4), državo članico, navedeno v tej opombi, zaprosi za potrditev, ali je zadevna oseba v tej državi še vedno upravičena do mednarodne zaščite. Država članica, navedena v opombi, odgovori najpozneje v enem mesecu po prejemu zahteve za informacije.
3b. Če je rezident za daljši čas v državi članici, ki je navedena v opombi, še vedno upravičen do mednarodne zaščite, se ga izžene v to državo članico, ki upravičenca skupaj z njegovimi družinskimi člani brez poseganja v zakonodajo Unije ali nacionalno zakonodajo, ki se uporablja, ter brez poseganja v načelo enotnosti družine nemudoma ponovno sprejme brez formalnosti.
3c. Z odstopanjem od odstavka 3b država članica, ki se je odločila izgnati rezidenta za daljši čas, v skladu s svojimi mednarodnimi obveznostmi ohrani pravico, da rezidenta za daljši čas odstrani v drugo državo, ki ni država članica, ki mu je priznala mednarodno zaščito, kadar rezident za daljši čas izpolnjuje pogoje iz člena 21(2) Direktive 2004/83/ES.“;
(b)
doda se naslednji odstavek:
„6. Ta člen ne posega v člen 21(1) Direktive 2004/83/ES.“;
8.
vstavi se naslednji člen:
„Člen 19a
Spremembe dovoljenja EU za prebivanje rezidenta za daljši čas
1. Kadar dovoljenje EU za prebivanje rezidenta za daljši čas vsebuje opombo v skladu s členom 8(4) in če je odgovornost za mednarodno zaščito rezidenta za daljši čas v skladu z veljavnimi mednarodnimi instrumenti ali nacionalno zakonodajo prenesena na drugo državo članico preden je ta država članica izdala dovoljenje EU za prebivanje rezidenta za daljši čas iz člena 8(5), druga država članica zaprosi državo članico, ki je izdala dovoljenje EU za prebivanje rezidenta za daljši čas, naj ustrezno spremeni to opombo.
2. Kadar je rezidentu za daljši čas priznana mednarodna zaščita v drugi državi članici preden je ta država članica izdala dovoljenje EU za prebivanje rezidenta za daljši čas iz člena 8(5), ta država članica zaprosi državo članico, ki je izdala dovoljenje EU za prebivanje rezidenta za daljši čas, naj ga spremeni, da se vnese opomba v skladu s členom 8(4).
3. Na podlagi zahteve iz odstavkov 1 in 2, država članica, ki je izdala dovoljenje EU za prebivanje rezidenta za daljši čas, izda spremenjeno dovoljenje EU za prebivanje rezidenta za daljši čas najpozneje v treh mesecih po prejemu zahteve druge države članice.“;
9.
v členu 22 se vstavi naslednji odstavek:
„3a. Razen če je bila medtem mednarodna zaščita odvzeta ali je bila oseba uvrščena v eno od kategorij, določenih v členu 21(2) Direktive 2004/83/ES, se odstavek 3 tega člena ne uporablja za državljane tretjih držav, katerih dovoljenje EU za prebivanje rezidenta za daljši čas, ki ga je izdala prva država članica, vsebuje opombo v skladu s členom 8(4) te direktive.
Ta odstavek ne posega v člen 21(1) Direktive 2004/83/ES.“;
10.
v členu 25 se prvi odstavek nadomesti z naslednjim:
„Države članice določijo kontaktne točke, odgovorne za sprejem in prenos informacij ter dokumentov iz členov 8, 12, 19, 19a, 22 in 23.“.
Člen 2
1. Države članice sprejmejo zakone in druge predpise, potrebne za uskladitev s to direktivo, najpozneje do 20. maja 2013. O tem nemudoma obvestijo Komisijo.
Države članice se v sprejetih predpisih sklicujejo na to direktivo ali pa sklic nanjo navedejo ob njihovi uradni objavi. Način sklicevanja določijo države članice.
2. Države članice predložijo Komisiji besedilo temeljnih predpisov nacionalne zakonodaje, sprejetih na področju, ki ga ureja ta direktiva.
Člen 3
Ta direktiva začne veljati dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Člen 4
Ta direktiva je naslovljena na države članice v skladu s Pogodbama.
V Strasbourgu, 11. maja 2011