ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 8. května 2012
o státní podpoře SA.22668 (C 8/08 (ex NN 4/08)) poskytnuté Španělskem společnosti Ciudad de la Luz SA
(oznámeno pod číslem C(2012) 3025)
(Pouze španělské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2013/126/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a),
poté, co byly zúčastněné strany vyzvány, aby předložily své připomínky v souladu s uvedenými ustanoveními (1), a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Dne 22. února 2007 přijala Komise stížnost ve věci státní podpory od stěžovatele A (2) týkající se údajné podpory poskytnuté autonomní oblastí Valencie pro komplex filmových studií Ciudad de la Luz. Dne 15. března 2007 stěžovatel A potvrdil, že jeho stížnost může být zaslána španělským orgánům.
(2)
Dne 10. dubna 2007 zaslala Komise stížnost v plném znění španělským orgánům a požádala o informace k údajné podpoře. Žádné předchozí oznámení o podpůrném opatření pro kinematografii ve Valencii za účelem jeho schválení podle pravidel pro státní podporu Komise neobdržela.
(3)
Španělské orgány požádaly dne 18. dubna 2007 o prodloužení lhůty (poskytnuté dne 24. dubna) a poté odpověděly na žádost Komise o poskytnutí informací dne 15. června 2007.
(4)
Dne 30. dubna 2007 stěžovatel A poskytl odkazy na články uveřejněné v časopise Variety, v kterých se údajně vysvětlovala podpora, jež byla nabízena za natáčení filmů v autonomní oblasti Valencie, a potvrzovalo se, že Ciudad de la Luz se snažila přilákat filmové produkce s vysokým rozpočtem (3).
(5)
Dne 13. července 2007 požádala Komise španělské orgány o doplňující informace. Ty si vyžádaly dne 18. července 2007 prodloužení lhůty, které jim bylo poskytnuto dne 19. července, a poté odpověděly Komisi na její žádost o informace dne 8. října 2007.
(6)
Dne 15. července 2007 obdržela Komise stížnost od stěžovatele B (4). Poté, co od něho dostala souhlas, zaslala Komise dne 2. srpna 2007 jeho stížnost španělským orgánům.
(7)
Dopisem ze dne 13. února 2008 informovala Komise španělské orgány, že se rozhodla zahájit ve věci podpory řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie. Španělské orgány odpověděly dne 28. dubna 2008.
(8)
Rozhodnutí Komise zahájit řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (5). Komise vyzvala zúčastněné třetí strany, aby k podpoře předložily svoje připomínky.
(9)
Komise obdržela připomínky zúčastněných stran a zaslala je do Španělska dne 3. října 2008. Připomínky od španělské strany obdržela dne 21. listopadu a 29. prosince 2008.
(10)
Na základě schůzky konané dne 11. února 2009 mezi Komisí a španělskými orgány poskytlo Španělsko dne 30. března 2009 doplňující informace.
(11)
Dne 26. srpna 2009 zaslala Komise Španělsku novou žádost o informace, na kterou španělské orgány odpověděly dne 20. října 2009, a následně poskytly doplňující informace dne 1. února 2010.
(12)
Dne 24. května 2011 odeslala Komise novou žádost o informace, ve které informovala Španělsko o stanovení nezávislého ekonomického poradce, společnosti Ecorys. Španělsko odpovědělo dne 7. června 2011. Komise odpověděla Španělsku dne 22. července 2011.
(13)
Dne 1. srpna 2011 zaslala Komise španělským orgánům svoji poslední žádost o informace, včetně zprávy společnosti Ecorys. Španělsko předložilo své připomínky ke zprávě společnosti Ecorys dne 3. října 2011. Dne 11. dubna 2012 Španělsko poskytlo o veřejné investici pro Ciudad de la Luz SAU nové údaje.
II. PODROBNÝ POPIS
(14)
Ciudad de la Luz se nachází v blízkosti Alicante (autonomní oblast Valencie) a je velkým komplexem filmových studií. Vláda autonomní oblasti Valencie přijala rozhodnutí investovat do projektu Ciudad de la Luz dne 24. října 2000.
(15)
Ciudad de la Luz SA byla založena 2. listopadu 2000. Jejím cílem je vyvíjet aktivity za účelem propagace, organizace a správy komplexu ciudad de la Luz, včetně výstavby, správy a provozování audiovizuálních a kinematografických zařízení, jakož i dalších aktivit spojených se zábavou a ubytováním.
(16)
Celkem 75 % počátečního základního kapitálu Ciudad de la Luz ve výši 600 000 EUR bylo vloženo společností Parque Temático de Alicante SAU, která se později přeměnila ve společnost Sociedad Proyectos Temáticos de la Comunidad Valenciana SAU (SPTCV). SPTCV je podnik ve veřejném vlastnictví, který realizuje investiční činnost valencijské autonomní vlády. Zbývajících 25 % bylo ve vlastnictví soukromé společnosti Producciones Aguamarga SL, která měla za úkol realizovat zbývající stavební zakázky, vést propagaci Ciudad de la Luz a řídit studia.
(17)
V listopadu 2001 byl základní kapitál navýšen na 9 milionů EUR. SPTVC získala všechny nové akcie a její obchodní podíl se navýšil na 98,4 %. SPTVC znovu navýšila svůj podíl v únoru 2003 a v květnu 2004 prostřednictvím obdobných akvizicí nového základního kapitálu. V červenci 2004 prodala společnost Producciones Aguamarga svůj obchodní podíl ve výši 0,2 % v Ciudad de la Luz SA (6) společnosti SPTVC (za 139 059 EUR). Od toho okamžiku byla vláda autonomní oblasti Valencie prostřednictvím SPTVC vlastníkem 100 % základního kapitálu společnosti Ciudad de la Luz SAU. Od té chvíle je Ciudad de la Luz SAU podnikem ve veřejném vlastnictví, jehož stoprocentním vlastníkem je SPTVC a jenž podléhá veřejnému právu v oblasti uzavírání smluv a finančního dohledu. Nicméně společnost Producciones Aguamarga pokračovala nadále v řízení Ciudad de la Luz.
(18)
Komplex filmových studií otevřel své brány pro natáčení v srpnu 2005. Stavební práce na tomto zařízení, jež má poskytovat služby největším filmovým produkcím, byly zahájeny v roce 2002 a realizovaly se ve třech fázích:
-
fáze 1 (dokončena): šest filmových ateliérů s klimatizací o celkové ploše 11 000 m2, pomocné budovy pro produkci, 15 050 m2 dílen a skladů a dva pozemky pro natáčení v exteriérech (back lots) o celkové rozloze 14 hektarů,
-
fáze 2 (dokončena po zahájení formálního vyšetřovacího řízení): restaurační zařízení, administrativní budova, laboratoř pro postprodukci a třetí zóna pro natáčení exteriérů o velikosti 5 hektarů s vodní nádrží pro filmové natáčení,
-
fáze 2B (nezahájena): velká hluboká vodní nádrž s přírodním horizontem,
-
fáze 3 (nezahájena): filmový ateliér o velikosti 5 000 m2 (který má být největší na světě), další zóna pro natáčení exteriérů a čtyři televizní studia.
(19)
Komplex zahrnuje také vysokou školu zaměřenou na audiovizuální tvorbu (film, TV, rozhlas, Internet). Škola poskytuje vzdělání na magisterské úrovni, které zahrnuje všechny stránky výroby (uměleckou, technický marketing, komunikace). V původních plánech z roku 2000 se počítalo s dalšími doplňkovými investicemi do obchodních center, hotelů a sportovního areálu v blízkosti komplexu, které by mohly přispívat ke kladným peněžním tokům komplexu, avšak k dnešnímu dni se nerealizovaly. V roce 2004 sice valencijská autonomní vláda poskytla potřebné pozemky a v roce 2005 proběhla výběrová řízení na provozování uvedených činností formou koncesí, přijaté nabídky však nebyly dostatečně atraktivní, a proto dodatečné investice nebyly uskutečněny.
(20)
Díky určitým aspektům špičkového zařízení se filmový komplex Ciudad de la Luz dostal do privilegované pozice vůči omezenému počtu velkých filmových studií, která mu konkurují v oblasti kapacity pro filmy s velkým rozpočtem. V původních plánech Ciudad de la Luz se počítalo například s filmovým ateliérem o velikosti 5 000 m2, který by byl největší na světě (7). Komise konstatuje, že velké filmové ateliéry jsou zajímavé pouze pro velké kinematografické produkce.
(21)
Až donedávna bylo filmové studio řízeno společností Aguamarga Gestión de Estudios SL, která působila pro filmové studio jako manažer za úplatu na základě víceleté manažerské smlouvy uzavřené s akcionářem.
(22)
Před zahájením stavebních prací v letech 1999-2000 někteří nezávislí konzultanti analyzovali životaschopnost, dopad a strategické plány rozvoje Ciudad de la Luz ve čtyřech studiích, které byly poskytnuty španělskými orgány v rámci formálního vyšetřovacího řízení.
(23)
Tyto studie prověřovaly perspektivy, pokud jde o růst počtu kinematografických produkcí (8), porovnávaly alternativní umístění pro výstavbu filmových studií v rámci valencijské autonomní oblasti (9) a předkládaly předběžnou analýzu (10) a podnikatelský plán (11) pro komplex filmových studií. Španělské orgány poskytly tyto studie až poté, co Komise přijala v souvislosti s tímto projektem rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení ve věci státní podpory. Údaje, které jsou uvedeny v rozhodnutí o zahájení řízení ze dne 22. února 2008, vycházely ze studie (vypracované společností Consultia), která, jak španělské orgány ujistily Komisi, byla vypracována v roce 2002. Nicméně po přijetí rozhodnutí o zahájení řízení Španělsko informovalo Komisi, že tato studie byla vypracována v roce 2004.
(24)
Závěry týkající se podnikatelského plánu z roku 2000 vypracované společností Arthur Andersen (12) byly pozitivní, včetně perspektiv rentability ve střednědobém a dlouhodobém horizontu. U projektu filmového studia byly doloženy kladné peněžní toky na období pěti let (2002-2006) po dokončení výstavby studií, konferenčního sálu a školy filmové a televizní techniky.
(25)
Stavební náklady se v těchto etapách odhadovaly na 16,9 miliardy peset (101,7 milionu EUR). Nebyly zahrnuty náklady na pozemky a podnikatelský plán uváděl, že se náklady mohou měnit o +/-30 %. Náklady na další etapy až po dokončení projektu nebyly vyčísleny.
(26)
Na základě uvedeného podnikatelského plánu v letech 2000 až 2004 společnost SPTCV uskutečnila nebo přislíbila investice do Ciudad de la Luz formou navýšení základního kapitálu a akvizice pozemků, které celkově činily 104 259 759 EUR. Viz podrobné informace o této věci v 53. bodě odůvodnění.
(27)
Vzhledem k tomu, že stavební práce trvaly o dva roky déle, než se plánovalo, a že investiční kalendář byl změněn, aby mohlo dojít k významnému navýšení, pověřila Ciudad de la Luz/SPTCV v roce 2004 společnost Consultia (13), aby vypracovala novou studii a podnikatelský plán. Consultia ve své studii také dospěla k pozitivním závěrům, co se týče rentability projektu, protože podnikatelský plán pro období 2004-2014 počítal s kladnou návratností investice vložené společností SPTCV do roku 2014 i na delší období.
(28)
V červenci 2004 získala společnost SPTCV za 139 059 EUR balík akcií Ciudad de la Luz SA, který byl ve vlastnictví společnosti Producciones Aguamarga SL. Na rozdíl od SPTCV společnost Producciones Aguamarga SL po své počáteční investici 150 000 EUR v listopadu 2000 neuskutečnila do Ciudad de la Luz SA žádnou další investici. Z toho důvodu se podíl Producciones Aguamarga SL v Ciudad de la Luz SA snížil a v okamžiku, kdy jej získala SPTVC, se rovnal 0,2 %. Po této akvizici přešla celá společnost do veřejného vlastnictví a její název se změnil na Ciudad de la Luz SAU.
(29)
Na základě pozměněného kalendáře prací a podnikatelského plánu poskytla SPTCV jako jediný akcionář dva účastnické úvěry ve výši 95 milionů EUR v roce 2005 a 20 milionů EUR v roce 2007. V účetnictví Ciudad de la Luz SAU k 31. prosinci 2010 poskytnutém španělskými orgány v dubnu 2012 se vykazuje, že SPTVC investovala v letech 2008 až 2010 celkem 45 829 840 EUR ve formě cenných papírů přeměnitelných na akcie. V tomto účetnictví se také uvádí, že SPTVC měla v roce 2009 a 2010 pohledávky za nesplacené úroky z účastnických úvěrů za roky 2005 a 2009 v celkové výši 7 222 160 EUR. Účetnictví kromě toho k 31. prosinci 2010 vykazovalo kumulované nesplacené úroky ve výši 1 814 187 EUR za investici cenných papírů přeměnitelných na akcie. Z tohoto důvodu investice z veřejných prostředků ze strany SPTVC do Ciudad de la Luz, včetně úroků z poskytnutých úvěrů, činily ke konci roku 2010 celkem 274 125 946 EUR.
(30)
V podnikatelském plánu z roku 2000 si Ciudad de la Luz kladla za cíl stát se druhým největším komplexem filmových studií v Evropě (po Pinewoodu) a přilákat španělské produkce (film, TV a reklama) a kromě toho si stanovila za cíl získat šestnáct zahraničních produkcí (EU a USA) za rok. Upravený podnikatelský plán z roku 2004 stanovil jako strategický cíl pro Ciudad de la Luz získat jako hlavní klienty velké filmové a televizní produkce.
(31)
Podnikatelský plán z roku 2004 předpokládal, že hlavní mezinárodní konkurenti Ciudad de la Luz jsou velká studia ležící mimo USA, především taková, která mají obdobné parametry, a to konkrétně Pinewood-Shepperton (Spojené království), Cinecittà (Itálie), Barrandov (česká republika), Babelsberg (Německo), Cinécité Montreal & Lions Gate (Kanada) a Warner Roadshow & Fox (Austrálie).
(32)
V počátečním podnikatelském plánu z roku 2000 se předpokládané sazby za služby studia (například pronájem zóny pro natáčení, dílna) přidržovaly rozpětí sazeb, které uplatňovala srovnatelná studia v Unii (jako Shepperton a Elstree ve Spojeném království a Babelsberg v Německu). Upravený podnikatelský plán z roku 2004 také předpokládá model strategických cen s odvoláním na sazby uplatňované věhlasnými mezinárodními studii: přibližně o 15-20 % levnější než studia předních zavedených společností (USA a Pinewood ve Spojeném království), ale o 50-100 % dražší než studia v EU (Barrandov v České republice a Babelsberg v Německu).
(33)
V praxi se národních a mezinárodních cílů podnikatelské strategie Ciudad de la Luz nedosáhlo. Z 33 dlouhometrážních filmů natáčených v těchto studiích v letech 2005 až 2009 bylo 28 španělské produkce a pouze pět bylo realizováno v koprodukci s jinými státy EU (Řecko, Francie). Kromě těchto příležitostných úspěchů poskytnutých evropskými koprodukcemi, jako byly „Asterix a olympijské hry“ a nedávná koprodukce Španělska a USA, byly ve skutečnosti filmy natáčené v Ciudad de la Luz od jejího otevření v srpnu 2005 většinou národní produkce.
(34)
Kromě perspektiv uvedených v podnikatelském plánu z roku 2004, kde se uvádí rok 2010 jako první účetní období, ve kterém bude mít Ciudad de la Luz kladné provozní výsledky, i když skromné, byl obchodní provoz k tomuto datu deficitní. Ciudad de la Luz vykazovala na konci roku 2010 akumulované ztráty ve výši 84 milionů EUR oproti akumulovaným ziskům ve výši 12 milionů EUR, které pro stejné datum předpokládal podnikatelský plán z roku 2004. Ve srovnání s výše zmíněnými studii nedokázala Ciudad de la Luz přilákat plánovaný počet nešpanělských produkcí a i pro španělskou poptávku jsou výsledky pod očekávanou úrovní. Provozní ztráty se také nacházejí nad plánovanou úrovní.
(35)
Šetření Komise bylo zahájeno v roce 2007 na základě stížnosti podané stěžovatelem A a další stížnosti podané později stěžovatelem B, přičemž oba jsou významnými aktéry ve filmovém odvětví různých členských států. Stížnosti uváděly existenci nelegální státní podpory při veřejném financování Ciudad de la Luz a především poukazovaly na systém pobídek pro produkce určitých filmů, který společnost Ciudad de la Luz vytvořila.
(36)
Jak bylo uvedeno výše, když Komise zahájila v únoru 2008 formální vyšetřovací řízení, jediný podklad o investičním rozhodnutí, který poskytly španělské orgány, byl podnikatelský plán vypracovaný společností Consultia, údajně realizovaný v roce 2002. Po předběžném vyhodnocení dospěla Komise k vážným pochybnostem, zda by soukromý investor v tržní ekonomice investoval za stejných podmínek a ve stejné míře jako valencijská autonomní vláda.
(37)
Pokud jde o možnou slučitelnost podpory, neměla Komise k dispozici informace, aby si ověřila, zda byly v autonomní oblasti Valencie v daném období (2000-2004) splněny podmínky pokynů k regionální podpoře. Komise měla také pochybnosti o tom, zda bylo možné aplikovat kulturní výjimku obsaženou v čl. 107 odst. 3 písm. d) Smlouvy, protože Ciudad de la Luz nepodporovala ani kulturu, ani zachování kulturního dědictví, mohla poskytovat služby pro všechny druhy audiovizuální činnosti včetně reklam a soutěžila s ostatními studii za účelem přilákání obchodních produkcí.
(38)
Komise také poukázala na existenci možné státní podpory v systému pobídek pro natáčení v Ciudad de la Luz a jako příjemce označila různé filmové producenty. Jelikož pobídky určené produkci určitých dlouhometrážních filmů byly zaměřeny na podporu specifických aktivit v určité lokalitě a opíraly se o neznámá kritéria, zdá se, že nebyla splněna pravidla stanovená ve sdělení Komise o filmu.
III. VYJÁDŘENÍ ZÚČASTNĚNÝCH TŘETÍCH STRAN
(39)
Komise obdržela připomínky celkem od deseti zúčastněných třetích stran. Čtyři z nich podnikají v oblasti provozování filmových studií v členských státech mimo Španělsko: stěžovatel A, stěžovatel B, Barrandov Studio a Mediterranean Film Studios Limited; pět z nich podniká ve španělském filmovém odvětví: Federación de asociaciones de productores audiovisuales españoles (FAPAE, Federace asociací španělských producentů audiovizuálních děl), Associació de directors de cinema valencians (Asociace valencijských filmových režisérů), Empreses audiovisuals valencianes federades (EAVf, Federace valencijských audiovizuálních společností), Productors audiovisuals valencians (Asociace valencijských audiovizuálních producentů) a Sociedad Proyectos Temáticos de la Comunidad Valenciana (SPTCV SAU, Společnost pro tematické projekty autonomní oblasti Valencie), a jednou třetí osobou je státní orgán pro financování a politiku v kinematografii - Britská filmová rada (UK Film Council).
(40)
V dokumentu důvěrného charakteru ze dne 25. června 2008 vyjadřuje stěžovatel B svoje znepokojení ohledně podpory, díky které Ciudad de la Luz začala fungovat a funguje v současnosti. Uvádí, že opatření přijatá Komisí v souvislosti se zahájením řízení jsou zásadní pro jeho společnost a sektor.
(41)
V dokumentu důvěrného charakteru ze dne 30. června 2008 vyjmenovává stěžovatel A svoje připomínky za účelem hloubkového přešetření čtyř otázek: a) nákladů na financování studií; b) přístupu k financování začínajícího podniku; c) konečné hodnoty převodu a d) ostatních pobídek poskytovaných společností Ciudad de la Luz. Dle jeho názoru „by se soukromý investor domníval, že dokonce i zavedené a rentabilní podnikání v oblasti filmových studií je přinejmenším středně riziková investice (…) To se zakládá na skutečnosti, že ačkoliv studio počítá s podporou ve formě aktiv (…), je pravděpodobné, že provozní pákový efekt bude vysoký, což ztěžuje odhad zisku. Také jiné faktory, jako je cyklický charakter odvětví filmové produkce, dodávají odhadům nejistotu“.
(42)
Podle stěžovatele A by mohly být pro zavedený podnik s filmovými studii adekvátní vážené průměrné náklady na kapitál (WACC) okolo 15 %, i když „výnos očekávaný soukromými investory (stěžovatel A) je vyšší“. Soukromý investor by se domníval, že začínající podnik s filmovými studii představuje „investici se středním až vyšším rizikem, a proto by očekával podstatně větší výnos (i kdyby se počítalo s jistým zdržením v jeho návratnosti). Bereme-li na zřetel, že schopnost nových podniků získat úvěry od tradičních zdrojů je obvykle omezená (pokud existuje), WACC pro tento typ podniků se zvyšují, všeobecně jak z důvodu větší požadované návratnosti kapitálu, tak i z důvodu nedostatku levnějších úvěrů“.
(43)
Pokud jde o konečnou hodnotu převodu Ciudad de la Luz uvedenou v rozhodnutí o zahájení řízení, stěžovatel A ji považuje za nereálnou. Rovněž namítá, že soukromý investor by obecně nepovažoval za obvyklé to, že se jako adekvátní substituční hodnota pro ocenění použije více než dvanácti- až patnáctinásobek příjmů před zaplacením úroků a daní.
(44)
Konečně pokud jde o pobídky poskytnuté s cílem přilákat produkce, stěžovatel A namítl, že se zdá, jako by byly produkčním společnostem dotovány náklady na přivezení kvalifikovaného technického a podpůrného personálu, jenž údajně v autonomní oblasti Valencie chybí. Stěžovatel A se domnívá, že pobídky mají silný negativní dopad na hospodářskou soutěž, protože bez pobídek by bylo složitější, aby studia přilákala filmové produkce.
(45)
Společnost Barrandov Studio ve svém prvním dopisu ze dne 25. června 2008 zdůraznila, že údajná podpora narušuje relevantní trh a škodí ostatním konkurentům, a vzhledem ke složitosti případu požádala o další lhůtu, aby mohla zformulovat nové připomínky, které Komise obdržela dne 15. září 2008. Barrandov Studio souhlasí s důvody, které uvedl stěžovatel A, a zdůrazňuje, že velikost a počet filmových ateliérů naznačuje, že Ciudad de la Luz chce přilákat natáčení severoamerických filmů s velkým rozpočtem, a nikoliv filmů španělských. Zohlední-li se nízký počet odborníků a filmové infrastruktury v Alicante ve srovnání s Madridem nebo Barcelonou, výběr umístění je nelogický. Z hlediska strategie by jakýkoliv podnik, který investuje do odvětví filmových studií, rozdělil svoje klienty v zásadě na domácí, kteří budou zdrojem stabilních příjmů, a na zákazníky zahraniční, kteří budou realizovat velké produkce. Ciudad de la Luz přijala opačnou strategii, tj. poskytuje studiové služby za velmi nízké ceny, aniž by brala ohled na náklady na založení studií. Vzhledem k nejistotě, která je dána obtížností odhadnout v tomto odvětví příjmy na dobu delší než 3 až 5 let, by navíc soukromý investor vyžadoval, aby návratnost byla mnohem rychlejší. Názor Barrandova se opírá o podnikatelský plán důvěrného charakteru týkající se jeho nedávné investice do nových studií, která se uskutečnila na základě předpokladu, že společnost bude vytvářet čistý zisk od druhého roku provozu a že amortizační období bude kratší než 8 let. Taktéž se Barrandov nedomnívá, že by existovalo nějaké racionální vysvětlení výše zisků (341 milionů EUR), které předpokládají španělské orgány pro rok 2014.
(46)
Společnost Mediterranean Film Studios Limited uvádí v dopisu z 27. června 2008 své připomínky ohledně zóny vodních nádrží, které Ciudad de la Luz propagovala. Podle Ciudad de la Luz jsou tyto vodní hladiny v Evropě výjimečné a jsou srovnatelné pouze s nádržemi ve studiích Fox v mexickém státě Baja California. Vzhledem k malému využití svých zařízení během roku společnost Mediterranean namítá, že podle jejího názoru a názoru převažujícího v odvětví již přinejmenším ve Středozemí, pokud ne v Evropě, dostatečná kapacita pro natáčení na vodních plochách existuje.
(47)
Federace asociací španělských producentů audiovizuálních děl (FAPAE) se ve svém vyjádření ze dne 30. června 2008 domnívá, že Ciudad de la Luz vnesla na trh velkých produkčních zařízení více konkurence a že stěžovatelé neusilují o nic jiného, než o udržení své pozice na trhu a o zabránění vstupu konkurentům, kteří nabízejí důvěryhodné služby za rozumné alternativní ceny oproti studiím stěžovatelů, která ovládají evropský trh. FAPAE také tvrdí, že studia jako Barrandov, Cinecittà, Babelsberg nebo Mafilms upevnila svoji pozici na trhu a svoji pověst díky podpoře z veřejných prostředků přijaté v různých formách včetně účasti veřejného sektoru na základním kapitálu. Obecně vzato FAPAE zdůrazňuje, že udržení kulturní rozmanitosti je důvodem pro silné veřejné zasahování do odvětví. Ciudad de la Luz údajně přináší španělským producentům sofistikované služby poslední generace, které by jinak museli pořizovat v zahraničí za vyšší ceny. Aby FAPAE vyvrátila argument, že Ciudad de la Luz usiluje o přilákání velkých produkcí, tvrdí, že Ciudad de la Luz přináší velký užitek španělským nízkorozpočtovým produkcím a zaměřuje se na národní a lokální kulturu, přičemž tím přispívá k dosažení kulturních cílů stanovených v bývalém čl. 87 odst. 3 písm. d) (nyní čl. 107 odst. 3 písm. d)). Připomínky Federace valencijských audiovizuálních společností (EAVf) z 21. května 2008 a připomínky Asociace valencijských audiovizuálních producentů z 16. května 2008 se ve valné většině, někdy doslovně, shodují s vyjádřením FAPAE.
(48)
Asociace valencijských filmových režisérů ve svém vyjádření ze dne 5. června 2008 zdůrazňuje, že nadvláda kinematografického průmyslu USA zatlačuje do pozadí evropské produkce prostřednictvím řady údajně protiprávních praktik. Podle jejího názoru je třeba přijmout nápravná opatření, aby evropská kulturní tvorba mohla soutěžit za rovných podmínek. Podle této asociace je veřejný zásah do Ciudad de la Luz v této věci zásadní, přináší užitek pro evropskou, španělskou a valencijskou produkci a má za cíl bránit kulturní identitu.
(49)
Vyjádření společnosti Sociedad Proyectos Temáticos de la Comunidad Valenciana SAU (100% vlastník společnosti Ciudad de la Luz SAU, současně ve vlastnictví autonomní oblasti Valencie) ze dne 23. června 2008 odráží v zásadě stejné podpůrné argumenty a opírá se o důkazy uváděné španělskými orgány. Níže se rozebírají některé aspekty, kterým se v jejím vyjádření věnuje zvláštní pozornost. Zaprvé skutečnost, že v roce 2000 soukromý investor financoval částečně projekt v jeho počáteční fázi a opíral se přitom o dostupné studie, dokládá, že investice provedená veřejnými orgány odpovídala logice soukromého investora. Jak studie z roku 2000, tak i studie z roku 2004 se bez výhrad shodovaly v tom, že projekt je rentabilní. Za druhé pobídky nabízené určitým filmům jsou pro odvážný podnikatelský projekt z obchodního pohledu odůvodněné a poskytují se formou „sponzorských smluv“ výměnou za propagační činnosti, které přinášejí návratnost v podobě zvýšení prestiže studií a současně znamenají reklamní náklady pro příjemce. Studie zaměřená na tento aspekt odhaduje, že ekonomická návratnost sponzorských smluv pro Ciudad de la Luz dosahuje […] (14) milionů EUR.
(50)
Britská filmová rada ve svém dopisu ze dne 25. června 2008 prohlašuje, že je třeba odpovědět na otázky položené v rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení.
IV. VYJÁDŘENÍ ŠPANĚLSKÝCH ORGÁNŮ
(51)
Po zahájení formálního vyšetřovacího řízení španělské orgány vyjevily, že počáteční investiční rozhodnutí vycházelo z podnikatelského plánu vypracovaného v roce 2000, a nikoliv z toho, který poskytly předtím. Zmíněný podnikatelský plán byl součástí studie provedené v roce 2004, a ne v roce 2002, jak španělské orgány dříve uvedly Komisi.
(52)
Než byla vypracována studie v roce 2004, investovalo se do projektu již více než 90 milionů EUR. Podle španělských orgánů byla tudíž přijata dvě investiční rozhodnutí: jedno v roce 2000 pro první fázi projektu a druhé v roce 2004 pro předpokládané navýšení kapitálu.
(53)
Investiční kalendář v Ciudad de la Luz po poslední aktualizaci předložené španělskými orgány v dubnu 2012 byl následující:
Datum
Popis
Veřejná investice
(v EUR)
24.10.2000
Autonomní oblast Valencie rozhodla o vzniku Ciudad de la Luz
-
2.11.2000
Založena Ciudad de la Luz SA (ze 75 % ve vlastnictví Parque Temático de Alicante SAU a z 25 % ve vlastnictví Producciones Aguamarga SL)
450 000
[75 % ze 600 000]
21.11.2001
Parque Temático de Alicante SAU investuje samostatně do navýšení kapitálu v Ciudad de la Luz částku 9 milionů EUR SA (a navyšuje svůj obchodní podíl na 98,4 %)
9 000 000
6.2.2003
Společnost Proyectos Temáticos de la Comunidad Valenciana SAU (15) investuje samostatně do navýšení kapitálu v Ciudad de la Luz SA 30 milionů EUR (a navyšuje svůj obchodní podíl na 99,6 %)
30 000 000
4.5.2004
Proyectos Temáticos de la Comunidad Valenciana SAU investuje samostatně do navýšení kapitálu v Ciudad de la Luz SA 54 870 660 EUR (a navyšuje svůj obchodní podíl na 99,8 %)
54 870 660
23.7.2004
Proyectos Temáticos de la Comunidad Valenciana SAU získává v Ciudad de la Luz SA za 139 059 EUR obchodní podíl ve výši 0,2 % od Producciones Aguamarga SL (smluvně za 150 000 EUR) (a navyšuje svůj obchodní podíl na 100 % v Ciudad de la Luz SA)
139 059
9.3.2005
Proyectos Temáticos de la Comunidad Valenciana SAU postupuje společnosti Ciudad de la Luz SA pozemky, na kterých se postavila studia, a její kapitál se tak navýšil o 9 800 040 EUR (přesto, že pozemky byly v účetnictví firmy Proyectos Temáticos de la Comunidad Valenciana SAU naceněny na 1 030 856 EUR). Před tímto datem již projekt obdržel povolení od valencijské autonomní vlády pro výstavbu studií na tomto stavebním pozemku.
9 800 040
Léto 2005
Ciudad de la Luz SA zahajuje svoji činnost jako filmové studio.
-
28.4.2005
Účastnické úvěry ve výši 95 milionů EUR
95 000 000
26.12.2007
Účastnické úvěry ve výši 20 milionů EUR
20 000 000
30.6.2008
Úvěr přeměnitelný na akcie vydaný s opcí na konverzi na akcie před 31. prosincem 2008
10 000 000
2.1.2009
Úvěr přeměnitelný na akcie vydaný s opcí na konverzi na akcie před 30. červnem 2009.
10 000 000
17.3.2009
Úvěr přeměnitelný na akcie autorizovaný až do výše 30 milionů EUR s opcí na konverzi na akcie před 30. prosincem 2009.
25 829 840
31.12.2010
Nesplacené úroky z účastnických úvěrů v letech 2009 a 2010
7 222 160
31.12.2010
Nesplacené úroky z nepřeměněných úvěrů v letech 2009 a 2010
1 814 187
Celkem
274 125 946
(54)
Ve svých odpovědích se španělské orgány v zásadě snažily prokázat, že investice nepředstavuje státní podporu, protože soukromý investor by byl býval investoval do projektu stejným způsobem a za stejných podmínek (při uplatnění principu soukromého investora v tržním hospodářství). Na podporu těchto argumentů poskytly orgány zprávy vypracované ekonomickou poradenskou společností LECG.
(55)
I kdyby se Komise domnívala, že alespoň část investice představuje státní podporu, španělské orgány argumentují tím, že všechny filmy točené v Ciudad de la Luz splňují kulturní kritéria pro pobídky, jež pro výrobu filmů nabízí autonomní oblast Valencie a jež byly schváleny Komisí v dubnu 2008, v prosinci 2008 a v červenci 2009 (16). Podle názoru španělských orgánů je možné uplatnit kulturní výjimku obsaženou v čl. 107 odst. 3 písm. d) Smlouvy o fungování EU na podpory investic do filmové produkce v předcházející i navazující fázi.
(56)
Španělské orgány také uvádějí, že veškerou podporu obsaženou ve veřejném financování Ciudad de la Luz a v pobídkách nabízených pro výrobu filmů je třeba posuzovat v kontextu rušivých účinků vnitrostátních režimů podpory filmové produkce, které Komise schválila v jiných členských státech a které lákají velké filmové produkce ke konkurentům Ciudad de la Luz (17).
(57)
Španělské orgány také tvrdí, že v té době platné pokyny k vnitrostátní regionální podpoře (1998) by umožňovaly podporu pro investiční projekt do výše 36 %. Rovněž by byly splněny dodatečné podmínky zapracované později do víceodvětového rámce z roku 2002 pro velké investiční projekty s tržním podílem nižším než 25 % a s navýšením kapacity na trhu o 5 %.
(58)
Španělské orgány poskytly druhou zprávu od LECG Inc, která kritizovala analýzu podnikatelského plánu z roku 2004 provedenou útvary Komise. Společnost LECG Inc tuto analýzu zpochybňovala a předkládala alternativní hodnoty pro údaje a rizikové faktory. Nabídla také zpětné ocenění pozemků, na kterých byl komplex Ciudad de la Luz postaven.
(59)
Druhá ekonomická analýza provedená útvary Komise prověřovala podnikatelský plán z roku 2000 a zpětné ocenění pozemků poskytnutých Španělskem. Kromě toho jedna nezávislá poradenská společnost provedla na žádost Komise ekonomické vyhodnocení principu soukromého investora v tržní ekonomice. Tato nezávislá zpráva byla zaslána španělským orgánům dne 30. září 2011.
(60)
Tak jak se španělské orgány vyjádřily již dříve ve svém dopise k rozhodnutí o zahájení řízení, i nyní zopakovaly svůj názor, že perspektivy návratnosti Ciudad de la Luz se musí srovnávat s perspektivami jejích hlavních konkurentů z EU v odvětví filmových studií (například Babelsberg, Pinewood), a nikoliv, jak činí Ecorys (18), s perspektivami diverzifikovaných audiovizuálních konglomerací Spojených států (Time Warner, Disney) (19). Španělské orgány tvrdí, že toto srovnávací hodnocení se mělo zakládat na veřejně přístupných informacích (například Bloomberg) existujících ve chvíli, kdy bylo přijato rozhodnutí o investici (tj. 2000 a 2004, nikoliv 2008). A nakonec také namítly, že závěry studie, kterou vypracovala společnost Ecorys, znehodnocuje řada nedorozumění a technických nedostatků (20). Španělské orgány uvedly, že jestliže se tyto nedostatky napraví a provede se adekvátní srovnávací hodnocení s konkurenty, perspektiva návratnosti investičního rozhodnutí založená na tehdy dostupných údajích bude z hlediska testu soukromého investora v tržním hospodářství vyhovující.
V. HODNOCENÍ PODPORY
(61)
V souladu s čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU „podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem“. Z toho vyplývá, že aby se určité opatření mohlo považovat za státní podporu, musí být splněny následující kumulativní podmínky: 1) opatření musí být poskytnuto ze státních prostředků; 2) musí propůjčovat podnikům hospodářskou výhodu; 3) výhoda musí být selektivní a narušovat nebo hrozit narušením hospodářské soutěže; 4) opatření musí ovlivňovat obchod v rámci Unie.
(62)
Jak bylo uvedeno výše, španělské orgány namítly, že opatření nepředstavuje státní podporu, protože splňuje princip soukromého investora v tržním hospodářství. Tento test analyzuje, zda by soukromý investor investoval do projektu stejným způsobem a za stejných podmínek jako veřejný investor ve chvíli, kdy bylo přijato rozhodnutí uskutečnit veřejnou investici. V této věci je důležité, že na začátku projektu (21) stál soukromý investor a že španělské orgány nechaly vypracovat několik studií, které došly k závěru, že projekt vygeneruje kladné peněžní toky (viz 22. bod odůvodnění).
(63)
Jak bylo uvedeno v 17. bodě odůvodnění, v případě Ciudad de la Luz měl na začátku v projektu 25% podíl (150 000 EUR z počátečního základního kapitálu 600 000 EUR) soukromý investor (společnost pro správu). Nicméně tento soukromý investor odešel dříve, než investoval dodatečné prostředky (byl pohlcen SPTcv v roce 2004). Žádný další soukromý investor později do projektu neinvestoval.
(64)
Skutečnost, že jediný ochotný soukromý investor se v okamžiku, kdy měla být provedena hlavní část investice, finančně angažoval pouze nepříliš významnou částkou, je možné považovat za důkaz prima facie dokládající, že soukromý investor by projekt těchto parametrů za daných podmínek a v dané chvíli neuskutečnil. Kromě toho byla situace tohoto soukromého investora velmi konkrétní (a tudíž to nebyla situace soukromého investora ve smyslu judikatury), protože nesl také zodpovědnost za zahájení projektu, dohled nad stavebními pracemi a správou a propagací studií výměnou za správcovské honoráře. To samostatně vzato znamená, že jeho počáteční investice mohla být motivována zcela odlišnými důvody než pouhou návratností.
(65)
Jelikož neexistoval soukromý investor, regionální orgán opřel svoje investiční rozhodnutí o výsledky studií poradenských společností. Nicméně pouhá existence těchto studií nestačí k tomu, aby se obstálo v testu soukromého investora v tržním hospodářství. Před uskutečněním tak velkých investic do Ciudad de la Luz by bylo bývalo logické, aby soukromý investor svědomitě analyzoval podnikatelský plán a předpoklady, na kterých se studie zakládaly. Jakýkoliv soukromý investor by musel dojít ke svým vlastním závěrům ohledně toho, zda jsou specifické předpoklady použité k odůvodnění podnikatelského plánu v tomto konkrétním případě adekvátní. Také se očekává, že soukromý investor porovná předpokládanou návratnost projektu Ciudad de la Luz s rentabilitou jiných alternativních projektů. Tato analýza nebyla v danou chvíli provedena. Na základě kladných peněžních toků uvedených ve studiích by kromě toho ani takové srovnání nebylo možné provést.
(66)
Když se zkoumá státní podpora, judikatura vyžaduje, aby Komise provedla svoje vlastní hodnocení skutečností (22). Proto je třeba vyhodnotit platnost zpráv vypracovaných ve chvíli operace.
(67)
S ohledem na zprávy poskytnuté španělskými orgány od rozhodnutí o zahájení řízení se konstatuje, že byla v souvislosti s projektem přijata dvě investiční rozhodnutí. První bylo přijato v roce 2000 na základě podnikatelského plánu vypracovaného tentýž rok společností Arthur Andersen (zahrnovalo investice v období 2002-2006). V roce 2004 byla s cílem znovu posoudit, zda je vhodné uskutečnit další investice do projektu, zadána další studie, a to společnosti Consultia (studie analyzovala skutečné investice za období 2002-2004 a investice plánované na období 2004-2014). Z toho důvodu se musí hodnotit princip soukromého investora v tržním hospodářství u obou investičních rozhodnutí.
(68)
Komise hodnotila, zda by hypotetický soukromý investor investoval do projektu, jehož cílem bylo založit Ciudad de la Luz. Podle principu soukromého investora je uskutečněná investice považována za státní podporu, jestliže kompenzace, kterou stát očekává, je nižší než ta, kterou by si za okolností tohoto specifického projektu nárokoval soukromý investor.
(69)
Pokud chtějí investoři financovat určitý projekt, musejí investovat určitý kapitál. Tento kapitál s sebou nese náklady: náklady na kapitál. Obecně existují dva nejobvyklejší kapitálové zdroje: základní kapitál a finanční úvěry. Celkové náklady na kapitál odpovídají váženému průměru nákladů na kapitál (WACC), který bere v úvahu poměr základního kapitálu a finančních úvěrů. Náklady na finanční úvěry a náklady na základní kapitál představují předpokládané náklady, a nikoliv náklady skutečné. V případě Ciudad de la Luz podnikatelský plán předpokládal, že projekt bude zcela financován ze základního kapitálu, takže celkové náklady na kapitál jsou základním kapitálem.
(70)
Investor soukromého kapitálu by byl ochoten investovat do Ciudad de la Luz, pokud by očekávaná interní míra návratnosti (23) byla vyšší nebo se rovnala implicitním nákladům (náklady obětované příležitosti) na základní kapitál (24) (tj. návratnost, které by se mohlo dosáhnout v podobném projektu).
(71)
Pro výpočet nákladů na základní kapitál hodnotila Komise model oceňování kapitálových aktiv (CAPM). Náklady na základní kapitál odrážejí implicitní náklady investice pro akcionáře firem nebo projektů se stejnými (nebo podobnými) podnikatelskými a finančními riziky, jako jsou ta, která jsou zkoumána v našem případě. Podle CAPM se náklady na základní kapitál Ke musejí vypočítávat podle následujícího vzorce:
kde Rf je bezriziková sazba, je tržní riziková prémie a ß, „beta“, je míra systematického rizika (nediverzifikovatelného) přiřazeného k akciím Ciudad de la Luz, která odráží jak podnikatelské, tak i finanční riziko.
(72)
Pokud jde o bezrizikovou sazbu Rf , tržní praxe (25) doporučuje, aby se vzala sazba státních dlouhodobých obligací (obvykle na 10 let) země, o kterou se jedná (protože jsou považovány za investice s menším rizikem). Ve Španělsku činila v roce 2004 (26) průměrná roční návratnost státních obligací na 10 let 4,1 %. Co se týče tržní rizikové prémie, je třeba vzít v úvahu historickou tržní rizikovou prémii v průběhu přiměřeně dlouhého období. Je obvyklé vzít v úvahu rozdíl mezi historickou návratností diverzifikovaného burzovního ukazatele dané země a bezrizikovou sazbou. Podle Fernándeze (2004) (27) se historická tržní riziková prémie španělských státních obligací (během období 1991-2003) pohybovala mezi 6,8 % a 9,3 %. Komise zaujala při výpočtu tržní rizikové prémie konzervativní postoj a vycházela ze spodní úrovně tohoto rozpětí 6,8 %. V jedné pozdější, novější studii stejný autor (28) podpořil platnost této hodnoty, když vymezil požadovanou rizikovou prémii pro období 2000-2004 rozpětím mezi 6-7 %.
(73)
Pro výpočet koeficientu „beta“ vyšla Komise z veřejně dostupných informací týkajících se firem, které byly španělskými orgány považovány za přímé konkurenty Ciudad de la Luz, konkrétně Carrère Group (29) a Babelsberg. Tato čísla byla poskytnuta finančními analytiky, kteří uskutečnili hloubkovou analýzu obou firem. Průměr obou koeficientů beta upravený tak, aby odpovídal finančnímu rizikovému profilu Ciudad de la Luz, je přibližná hodnota 1,5. Toto je velmi konzervativní odhad, protože investice do Ciudad de la Luz s sebou nese s největší pravděpodobností vyšší idiosynkratické riziko, než jak tomu je u dvou zmiňovaných, už zavedených filmových studií. Ciudad de la Luz je novou investicí v regionu, ve kterém nesídlí filmové producentské společnosti ani španělské, ani mezinárodní. Jinými slovy, hodnota beta Ciudad de la Luz je pravděpodobně vyšší, než u jejích konkurentů.
(74)
Po uplatnění předchozího vzorce (viz 71. bod odůvodnění) došla Komise k závěru, že předpokládané náklady na základní kapitál měly být přibližně 14,9 %.
(75)
Jak je uvedeno v příloze 1, španělské orgány navrhují pro účely srovnání aplikovat model CAPM, který by ukázal, že investor „by vyžadoval“ rizikovou prémii - a ne návratnost - 3,75 % v roce 2000 a 2,07 % v roce 2004. Tento výpočet se zakládá na koeficientu beta ß = 0,395. Koeficient beta rovnající se hodnotě 1 by představoval portfolio všech akcií, tj. „průměr“ akcie. Koeficient beta, jehož hodnota by byla výrazně nižší než 1, by proto znamenal investici se zvlášť nízkým rizikem. Španělské orgány neodůvodnily své tvrzení, ani ho neopřely o žádný solidní a ověřitelný údaj.
(76)
Jak bylo uvedeno výše (viz 70. bod odůvodnění), soukromý investor by investoval do projektu pouze tehdy, pokud by měl interní míru návratnosti vyšší než implicitní náklady na kapitál. Komise konstatuje, že v podnikatelském plánu z roku 2000 se podrobně hodnotily pouze počáteční fáze projektu. Analýza Komise (viz příloha 2), jež vycházela z podnikatelského plánu z roku 2000 a z nominální hodnoty peněžních toků, které jsou v něm uvedeny, vykázala negativní čistou současnou hodnotu. V takovém případě by soukromý investor do projektu neinvestoval.
(77)
Při hodnocení interní míry návratnosti se Komise opět drží velmi konzervativního postoje, aniž by zpochybňovala premisy a předpoklady podnikatelského plánu a především peněžní toky vypočítané pro projekt. Nicméně je na místě uvést, že peněžní toky uváděné v podnikatelském plánu z roku 2004 se zdají být nepatřičně optimistické, zvláště když se vezmou v úvahu ztráty, které firma utrpěla v období 2002-2004 (30). Z informací, které má Komise k dispozici, lze konstatovat, že peněžní toky předpokládané v podnikatelském plánu z roku 2004 představovaly maximální očekávání (31). Peněžní toky určují očekávanou návratnost. Ani očekávanou návratnost v Ciudad de la Luz Komise nezpochybňuje. Odhaduje nicméně výši nákladů na kapitál, což by měl udělat každý soukromý racionálně uvažující investor.
(78)
Podle podnikatelského plánu z roku 2004 navrženého společností Ciudad de la Luz je interní míra návratnosti tohoto projektu 5,74 % (viz příloha 1). Jestliže implicitní náklady na kapitál jsou minimálně 14 % (vypočteno podle výše uvedeného vzorce, viz 73. bod odůvodnění), pak by soukromý investor tuto investici do Ciudad de la Luz nerealizoval, protože její interní míra návratnosti je nižší než implicitní náklady na kapitál.
(79)
Dále pak Komise vypočetla čistou současnou hodnotu (NPV) investice do Ciudad de la Luz s cílem vyčíslit, jakou hodnotu by měl projekt pro soukromého investora. Cílem každého investičního rozhodnutí je najít reálná aktiva s hodnotou vyšší než vlastní náklady na ně; jinak řečeno, investice, které by měly očekávanou návratnost vyšší než implicitní náklady na kapitál. Pokud tomu tak není, jako například v případě Ciudad de la Luz, hodnota projektu je negativní, a v důsledku toho není investice pro racionálně uvažujícího soukromého investora životaschopná. NPV jakéhokoliv projektu vyčíslí hodnotu investice ve chvíli, kdy se přijímá rozhodnutí, a vypočte se tak, že se odečtou peněžní toky předpokládané v podnikatelském plánu pomocí diskontního faktoru, což jsou náklady na kapitál. Intuitivně lze říci, že čím větší jsou náklady na kapitál, tím menší bude NPV.
(80)
Pokud se pro Ciudad de la Luz počítá s implicitními náklady na kapitál ve výši 14 % a s peněžními toky uvedenými v podnikatelském plánu z roku 2004, který vypracovala Consultia (jejich nominální hodnota byla převzata Komisí, jak je vysvětleno v 76. bodě odůvodnění), činí NPV investice přibližně -130 milionů EUR (viz příloha). V důsledku toho není tato investice pro soukromého investora zajímavá.
(81)
Komise také ověřila věrohodnost, která ukazuje, že výsledek se opírá o solidní údaje. Nad přiměřenou prahovou hodnotou je výsledek málo citlivý na hodnotu implicitních nákladů na kapitál, kterou vypočítala Komise. Jinak řečeno, výsledek není dotčen významnými změnami v parametrech kalibrovaných Komisí při výpočtu nákladů na kapitál. Níže uvedený graf zachycuje přibližné hodnoty NPV ve vztahu k různým hodnotám nákladů na kapitál (WACC) mezi 5 a 20 %. Graf ukazuje, že NPV se stává negativní v případě, kdy WACC je mezi 5 a 6 %. To znamená, že pokud náklady na kapitál jsou vyšší než 6 %, soukromý investor by takový projekt nerealizoval. Kromě toho u hodnot WACC vyšších než 10 % není hodnota NPV téměř dotčena. Komise odhadla WACC okolo 14 %, tj. v rozpětí, ze kterého se může s vysokou věrohodností dovodit, že projekt není rentabilní.
(82)
Na hodnocení Komise odpověděly španělské orgány na základě zprávy poradenské společnosti (32) tak, že analýza Komise je chybná. Za prvé, i když bylo akceptováno, že analýza CAPM jako taková je adekvátní, zpráva poradenské společnosti zpochybňovala hodnoty používané Komisí v různých parametrech. Především měly být použity nižší hodnoty pro tržní rizikovou prémii a pro koeficienty beta. Za druhé, Komise neměla použít pro stanovení referenční hodnoty pouze podnikatelský plán společnosti Consultia IT, ale také podnikatelský plán z roku 2000 společnosti Arthur Andersen. Za třetí, Komise nepoužila vhodné finanční ukazatele pro ohodnocení očekávané rentability v Ciudad de la Luz. A konečně Komise nebrala zřetel na předvídatelné příjmy z hotelů a kancelářských prostor.
(83)
Komise tyto argumenty vyvrátila. Pokud jde o tržní rizikovou prémii, v příloze II jsou podrobněji vysvětleny důvody, pro které hodnoty obsažené v rozmezí navrženém Španělskem nelze považovat za adekvátní. Především lze konstatovat, že hodnoty navržené pro prémii jsou odhady pro rok 2009 a neodpovídají hodnotám platným v roce 2000 a 2004. Je jasné, že pro odhad CAPM musí být použity hodnoty odpovídající datu, kdy bylo přijato obchodní rozhodnutí. I sám autor citovaný španělskými orgány poskytuje odhady pro dané relevantní období, které se shodují s odhady Komise. V příloze II se také vysvětluje, proč je chybný požadavek španělských orgánů používat nižší koeficienty „beta“. Komise používá hodnoty pocházející z veřejně známých studií, které vypočítávaly koeficienty beta pro konkurenční společnosti podobné komplexu Ciudad de la Luz. Finanční odborníci odmítají používat historické hodnoty beta, jak navrhují španělské orgány.
(84)
Na základě výzvy španělských orgánů, aby byl použit podnikatelský plán z roku 2000, se v příloze II předkládá výpočet vycházející z tohoto plánu. Jak je patrné, z důvodu vyšší rizikové prémie a vyšší bezrizikové sazbě by při tomto předpokladu byla hodnota WACC ještě vyšší než v roce 2004. I tento výpočet vede k negativní NPV. A konečně, pokud jde o možné příjmy, které by plynuly z hotelových a kancelářských projektů, tvrzení španělských orgánů se opírala o nové důkazní materiály, konkrétně o šest později vypracovaných oceňovacích posudků. Uvedené materiály nebyly součástí informací, ke kterým by měl soukromý investor v rozhodujícím okamžiku přístup. I když zpráva společnosti Arthur Andersen zmiňuje možnost výstavby hotelového komplexu, zpráva neobsahuje žádnou informaci ohledně jeho možné rentability a nebyl vypracován žádný podnikatelský plán, který by zvažoval developerskou činnost. V příloze II se nicméně podrobně posuzují později vypracované posudky týkající se developerské činnosti. Ty vykazují závažné problémy. Za referenční ceny pro kancelářské prostory Ciudad de la Luz jsou například vzaty ceny nejprestižnějších obchodních tříd v centru Alicante. Vzhledem k tomu, že komplex Ciudad de la Luz leží mimo Alicante a blízko průmyslového areálu, jsou tyto referenční ceny značně přehnané. Navíc se aplikují referenční ceny pro čtyř- a pěti hvězdičkové hotely. Nic nenasvědčuje tomu, že by mimo Alicante existovala dostatečná poptávka po hotelích této kategorie a kromě toho umístěných v blízko dálnice a průmyslového areálu.
(85)
Kromě svého vlastního interního posouzení si Komise vyžádala také nezávislou studii, která by odpověděla na otázku, zda by soukromý investor provedl investici uvedených parametrů do Ciudad de la Luz za stejných podmínek (33). Zpráva společnosti Ecorys analyzuje několik hypotéz, které odhadují, že náklady na kapitál se pohybují mezi 12,5 % a 21,4 % pro investice v roce 2000 a mezi 10,9 % a 15,9 % pro dodatečnou investici v roce 2004. Výsledek studie Komise se tak nachází v rámci rozpětí vypočítaného společností Ecorys. Interní míra návratnosti vypočítaná na základě podnikatelského plánu se naopak nachází hluboko pod minimálními náklady na kapitál odhadnutými společností Ecorys.
(86)
Společnost Ecorys proto dospěla k celkovému závěru, že je podle všeho nepravděpodobné, že by investice realizované v letech 2000 a 2004 odpovídaly chování obezřetného soukromého investora v tržní ekonomice. Co se týče plánu investic z roku 2000, Ecorys odhaduje, že v rekonstruovaném podnikatelském scénáři vychází negativní NPV ve výši 9,3 miliardy peset. Investování na burzovním trhu by rozvážnému soukromému investorovi přineslo mnohem zajímavější výsledek. Pokud jde o investici v roce 2004, společnost Ecorys došla k závěru, že „nejpravděpodobnější je, že rozvážný tržní investor by se rozhodl nedokončit celý projekt CDL a rozhodoval by se mezi tím, zda provozovat šest ateliérů, do kterých již bylo investováno, nebo opustit projekt a přijmout ztráty“. (34) A konečně se Ecorys domnívá, že soukromý věřitel by projektu neposkytl účastnický ani jakýkoliv jiný úvěr, protože peněžní toky projektu nedostačovaly k tomu, aby bylo možné hradit poplatky spojené s úvěrem.
(87)
Z toho plyne závěr, že jak investice realizované v Ciudad de la Luz mezi lety 2000 a 2004, tak i ty, které byly realizovány později, neodpovídají principu investora v tržním hospodářství, a představují tak výhodu pro společnost Ciudad de la Luz SAU. Vzhledem k tomu, že investice neobstojí ve zkoušce investora v tržním hospodářství, lze konstatovat, že podobný investor by v roce 2000 neinvestoval a neudělal by to ani později na základě podnikatelského plánu z roku 2004.
(88)
S ohledem na výše uvedené se Komise domnívá, že za ekonomickou výhodu lze považovat celkovou hodnotu investice. Úvěry poskytnuté Ciudad de la Luz ze strany SPTCV byly úvěry podřízenými, což znamená, že byly vedeny ve výsledovce podobně jako vlastní kapitál. Jak již Komise uvedla v rozhodnutí o zahájení řízení, vypočítaný úrok z úvěrů měl část fixní a variabilní. Úroková sazba ve fixní části byla velmi nízká, a v podmínkách tržního hospodářství by tak byla pro soukromého věřitele nepřijatelná. Tato fixní část úvěru za nápadně nízký úrok mohla být v zásadě kompenzována perspektivou adekvátní odměny z účastnického úvěru díky variabilní části vázané na rentabilitu projektu, ale tomu tak u projektu zde zkoumaného nemohlo být (viz předchozí motivace týkající se principu soukromého investora v tržním hospodářství). V odhadu zisků a výkazech, které poskytly španělské orgány Komisi pro období 2002-2014, kromě toho nebyly zohledněny žádné finanční náklady. A konečně se teoreticky počítalo s tím, že úroky budou vráceny v dubnu 2015, tj. po dokončení (a možná prodání) projektu, jež se předpokládá v roce 2014; s tím by soukromý věřitel nemohl souhlasit. V odpovědi z 20. dubna 2009 na rozhodnutí o zahájení řízení se španělské orgány vyjádřily, že úvěry by měly být považovány z ekonomického pohledu za kapitálové injekce, protože věřitel a akcionář jsou jedna a tatáž společnost (to jest SPTCV). Vzhledem k tomu, že žádný z úvěrů vyplacených v roce 2005, 2007, 2008 a 2009 nebyl splacen (ani částečně), a vzhledem k tomu, že příjemce za ně nezaplatil úroky, tyto úvěry je de facto třeba považovat za kapitálovou investici. Podle informace poskytnuté španělskými orgány v dubnu 2012 se na konci roku 2010 (35) jednalo o částku v celkové výši 265 089 599 EUR.
(89)
Podpora je také selektivní, protože zisky z ní vyplývající propůjčují výhodu pouze firmám, které podnikají v daném sektoru, a ve skutečnosti navíc pouze některým z nich.
(90)
Komise poukazuje na to, že valencijská autonomní vláda financovala investici prostřednictvím společnosti SPTCV, která je v jejím stoprocentním vlastnictví, a že studie, které vedly k veřejné investici do Ciudad de la Luz, byly vypracovány pro valencijskou autonomní vládu. Proto mohou být tyto příděly považovány za státní prostředky.
(91)
Jestliže státní podpory posilují pozici nějakého podniku vůči jiným konkurentům, je třeba mít za to, že tyto konkurenční podniky jsou takovými podporami ovlivněny. Poskytnutá podpora posiluje pozici Ciudad de la Luz vůči konkurentům, protože umožňuje, aby vstoupila na trh filmových studií. Mezi firmami, které mají z takového opatření prospěch, a těmi, které ho nemají, je narušena hospodářská soutěž. I kdybychom předpokládali, že v jiných členských státech, kde jsou jiná filmová studia, existují podpory pro filmové produkce, nelze to považovat za argument proti tvrzení, že státní podpora narušuje hospodářskou soutěž. Určité opatření se nemůže vyhnout označení „státní podpora“ jen proto, že jiné členské státy mohly zavést svoje vlastní opatření vedoucí k narušení hospodářské soutěže. V okamžiku, kdy se zkoumá podmínka týkající se narušení hospodářské soutěže, nepřísluší operovat „kompenzací“ tohoto typu.
(92)
Závěrem se Komise domnívá, že má předmětné opatření vliv na obchod mezi členskými státy. Filmová studia nabízejí svoje zařízení na mezinárodní úrovni. Filmoví producenti běžně sjednávají ceny a podmínky s řadou filmových studií nacházejících se v různých členských státech. Komise schválila ve Španělsku a v jiných členských státech režimy podpory, které nabízejí podporu produkce audiovizuálních děl, a proto v zemích nepřímo podporují používání technických zařízení včetně filmových studií. Nicméně čtvrté kritérium sdělení o filmu z roku 2001 vylučuje podporu na zvláštní produkční činnosti včetně podpory na využití filmových studií.
(93)
Vzhledem k výše uvedenému se Komise domnívá, že projekt poskytuje společnosti Ciudad de la Luz selektivní hospodářskou výhodu. Projekt je financován z veřejných zdrojů, narušuje hospodářskou soutěž a má vliv na obchod mezi členskými státy. Proto se Komise domnívá, že oznámené opatření představuje státní podporu ve smyslu ustanovení čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie.
(94)
Komise musí v prvé řadě zajistit, aby podpora nebyla v rozporu s ustanoveními Smlouvy o fungování Evropské unie v jiných oblastech, než jsou státní podpory. Posouzením Komise nejsou v předmětném případě dotčeny žádné další závěry ohledně slučitelnosti s právními předpisy EU o veřejných zakázkách. Podpora neobsahuje žádný další prvek, který by mohl představovat problémy co do zásady celkové zákonnosti podpory.
(95)
Jak bylo uvedeno v rozhodnutí o zahájení řízení, španělské orgány jako podpůrný argument pro případ, že by se Komise domnívala, že zmíněná opatření představují státní podporu, uvedly, že taková opatření by byla slučitelná s čl. 107 odst. 3 jakožto regionální podpora a podpora určená na pomoc kultuře.
(96)
Regionální podpora pro výstavbu Ciudad de la Luz může být odůvodněna tím, že se investice provádí v podporované oblasti. Španělské orgány uvedly, že pravidla pro regionální podporu platná ve chvíli, kdy bylo přijato první rozhodnutí o investici pro období 2000-2006, umožňovala intenzitu podpory ve výši 36 %.
(97)
Vzhledem k tomu, že se jedná o neoznámenou podporu, platí pokyny k státní regionální podpoře pro období 2000-2006 (36). V bodě 4.2 těchto pokynů se uvádí: „aby se zajistilo, že produktivní investice bude realizovatelná a racionální, musí příjemce vložit minimální finanční příspěvek ve výši 25 %.“ V poznámce pod čarou č. 20 v uvedených pokynech se uvádí, že tento minimální příspěvek ve výši 25 % nesmí zahrnovat žádnou podporu. I když na začátku existoval soukromý investor, který vlastnil 25 % z počátečního základního kapitálu 600 000 EUR, tento soukromý investor vykonával za honorář funkci správce projektu a neuskutečnil do něho žádnou další investici, která by poměrně odpovídala většinovému podílu veřejné investice do projektu. Počáteční investici tudíž nelze brát odděleně od veřejné investice, protože se nejedná o nezávislou investici. Kromě toho soukromého investora v červenci 2004 absorbovala SPTCV, takže jeho podíl klesl na 0,2 %.
(98)
Španělské orgány namítly, že investice 25 % od samotné SPTCV je možné považovat za příspěvek od příjemce. Komise se domnívá, že tento přístup, podle kterého je 25 % investice kryto subjektem ve veřejném vlastnictví, který se nechová jako soukromý investor (viz výše část V, bod „Hospodářská výhoda“), přičemž zbývajících 75 % investice také pochází ze státních prostředků, nezaručuje, že produktivní investice profitující z podpory bude realizovatelná a racionální.
(99)
Protože investice do Ciudad de la Luz byla v plném rozsahu financována z veřejných prostředků SPTCV, není tato podmínka splněna.
(100)
V určitých situacích Komise povolila v souladu s čl. 107 odst. 3 písm. c) podpory audiovizuálního odvětví, přičemž brala v úvahu kulturní cíle podle článku 167 SFEU. Kulturní výjimku lze použít společně s ostatními právními základy pro slučitelnost, jako je podpora určitých hospodářských činností podle čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU (37). Ačkoliv to španělské orgány nenavrhly, s ohledem na vyjádření zúčastněných třetích stran se níže řeší otázka zmíněného právního základu.
(101)
Posouzení podle čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU se provádí ve třech fázích pomocí přezkumu, při kterém se zvažují výhody a nevýhody předmětného opatření.
(102)
Při přezkumu hodnotí Komise následující aspekty:
a)
Je cílem podpory dosáhnout řádně definovaného cíle společného zájmu (tj. usiluje podpora o vyřešení selhání trhu nebo o dosažení jiného cíle)?
b)
Je podpora dobře navržena tak, aby dosáhla cíle společného zájmu? Konkrétně:
i)
Představuje podpora vhodný nástroj, tj. neexistují jiné vhodnější nástroje?
ii)
Je v ní přítomen stimulační efekt, tj. mění podpora chování firem?
iii)
Je podpora přiměřená, tj. bylo by možné dosáhnout stejné změny chování menší podporou?
c)
Jsou dopady na obchod a narušení hospodářské soutěže malé, takže celková bilance je kladná?
(103)
Domníváme se, že dochází k „selhání trhu“, pokud výsledek trhu nevede k největšímu možnému sociálnímu blahobytu. Nedostatečný výsledek trhu může nastat v případě tzv. veřejných a veřejně prospěšných statků (38). Tyto statky vyvolávají pozitivní externality, jestliže sociální přínos je větší než přínos soukromý. V důsledku toho se nabízené množství dostane pod optimální úroveň, což současně ospravedlňuje veřejný zásah (a možné veřejné dotace).
(104)
Obchodní trh v EU je vysoce konkurenční a pohybuje se v něm řada velkých filmových studií. Kromě toho musí evropská studia čelit v oblasti velkých filmových produkcí velké konkurenci ze strany mimounijních studií. Proto na první pohled neexistují podložené důkazy o selhání trhu na základě nedostatečné nabídky a vysokých vstupních nákladů. V reakci na rozhodnutí o zahájení řízení španělští filmaři namítají, že před postavením komplexu Ciudad de la Luz neměl španělský trh podobné služby na dostatečně vysoké úrovni k dispozici. Valencijští filmaři konkrétně poukázali na to, že přístup k filmovým studiím v jejich blízkosti jim umožní snížit náklady na produkci (nižší náklady na dopravu, blízkost dalších služeb potřebných pro výrobu filmů apod.).
(105)
Nicméně skutečnost, že pro španělské filmové producenty je Ciudad de la Luz přínosem, nestačí, aby se prokázala existence „selhání trhu“, tak jak je definováno výše. Za prvé, domnívat se, že Ciudad de la Luz odstraňuje selhání trhu z hlediska místní produkce filmů ve Španělsku by bylo v protikladu s cílem, který uvedly španělské orgány. Ve zprávě společnosti Consultia z roku 2004 se konstatuje, že místní studia jsou pouze „nepřímí“ konkurenti, zatímco cílem Ciudad de la Luz by bylo získat velké filmové produkce.
(106)
Za druhé, aby se zjistilo selhání trhu ve vztahu ke španělským producentům, muselo by se vyhodnotit, zda sociální přínos vytvořený studii jako Ciudad de la Luz je vyšší než jeho náklad. To by kromě jiného vyžadovalo zvážit, zda současná zařízení nejsou dostatečná, tj. zda by španělští filmaři nemohli využívat studia, která již ve Španělsku existují (jako Video Planning, Cartuja Producciones a Loasur Audiovisual v Andalusii, Media Park v Katalánsku, Platós Valencia ve Valencii a Estudios Barajas, Estudios El Álamo, Los Ángeles a Flash Estudio v Madridu), nebo studia v jiných členských státech. I když španělští filmoví producenti uvedli, že Ciudad de la Luz by měla některé příznivé dopady na náklady (bez vyčíslení), netvrdili, že by místní studia těchto parametrů měla zásadní význam pro místní filmovou produkci.
(107)
Vzhledem k tomu, že není přesně definováno selhání trhu, které by opatření mělo řešit, nelze se ani domnívat, že by daná podpora byla vhodná a úměrná k jeho nápravě. Jestliže bylo cílem filmového studia podpořit místní produkci, pak by kromě jiného bylo třeba porovnat provedenou investici s jinými opatřeními, která by mohla být z pohledu filmových producentů srovnatelně účinná. Španělské orgány takové srovnání neposkytly.
(108)
Přezkum vyžaduje také vyhodnocení negativních dopadů ve smyslu narušení hospodářské soutěže a obchodu. Protože jejich produkce skončila výrazně pod hranicí počátečních očekávání a přilákala především místní filmové produkce, lze se domnívat, že vliv studia Ciudad de la Luz na hospodářskou soutěž mohl být doposud malý. Nicméně počet filmových produkcí uskutečněných v Ciudad de la Luz není dobrým ukazatelem možného dopadu na hospodářskou soutěž. Vstup Ciudad de la Luz na evropský trh filmových studií rozšířil celkovou kapacitu trhu. Základní ekonomické pravidlo stanoví, že toto navýšení nabídky přinese celkové snížení cen nezávisle na počtu produkcí, které bude Ciudad de la Luz schopna přilákat. Vzhledem k tomu, že by to postihlo ceny na globálním trhu, nebylo by možné takové snížení cen vypozorovat srovnáním cenových tarifů stanovených Ciudad de la Luz se sazbami jejích konkurentů. Také je možné, že výstavba Ciudad de la Luz povzbudí jiné členské státy k podobným investicím. Vzhledem k jejím moderním zařízením se může rovněž stát, že se postavení Ciudad de la Luz v budoucnosti změní.
(109)
Vzhledem k výše uvedenému nelze opatření považovat za slučitelné s čl. 107 odst. 3 písm. c), protože jeho cílem není odstranit selhání trhu a opatření může mít negativní vliv na hospodářskou soutěž a obchod.
(110)
Španělské orgány nepředložily argumenty, které by změnily názor komise vyjádřený v rozhodnutí o zahájení řízení, tj. že „se domnívá, že nic nenasvědčuje tomu, že je možné uplatnit výjimku [kulturní] na státní podporu pro účely pokrytí stavebních nákladů a nákladů na fungování nového a velkého komplexu filmových studií“. Že by se studia mohla považovat za „kulturní infrastrukturu“, protože jsou úzce specializována a jejich využití je určeno pro audiovizuální odvětví (pro natáčení filmů, televizní produkce a reklamu), považovala Komise v rozhodnutí o zahájení řízení za samozřejmost.
(111)
Aby byla na financování nezahrnuté do sdělení o filmu uplatněna kulturní výjimka podle čl. 107 odst. 3 písm. d) SFEU, musela by být podpora nejen nutná, přiměřená a vhodná (jak se uvádí v předchozím posouzení s ohledem na čl. 107 odst. 3 písm. c)), ale také určená k dosažení kulturního cíle. Komise dospěla k závěru, že tato kritéria s odhledem na ustanovení čl. 107 odst. 3 písm. c) splněna nejsou a totéž platí v případě ustanovení čl. 107 odst. 3 písm. d).
(112)
V prosinci 2008 dala Komise s přihlédnutím ke sdělení o filmu souhlas s pobídkami pro kinematografii poskytovanými autonomní oblastí Valencie (39). Žádné pobídky, které autonomní oblast Valencie poskytla pro natáčení filmů v Ciudad de la Luz před vydáním tohoto souhlasu, nemohou být považovány za slučitelné, pokud podmínkou pro udělení podpory bylo natáčet v Ciudad de la Luz (porušení čtvrtého kritéria sdělení o filmu, které vylučuje podpory pro určité činnosti spojené s výrobou filmů).
(113)
V rámci tohoto rozhodnutí není třeba podrobněji zkoumat, zda byly filmovým producentům nějaké podpory poskytnuty.
VI. ZÁVĚR
(114)
Komise dospěla k závěru, že Španělsko udělilo společnosti Ciudad de la Luz SA státní podporu, a porušilo tak ustanovení čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie. Investici, kterou provedla autonomní oblast Valencie v Ciudad de la Luz, by soukromý investor za stejných podmínek neuskutečnil. Komise se proto domnívá, že veškerá veřejná investice do projektu představuje protiprávní podporu.
(115)
Celková částka podpory do prosince 2010 tak sestává ze všech přímých veřejných investic do Ciudad de la Luz SA v souhrnné výši 265 089 599 EUR a z veškerých pobídek udělených filmovým producentům pod podmínkou, že natáčení bude probíhat v Ciudad de la Luz.
(116)
Pokud Komise dospěje k závěru, že je podpora neslučitelná s vnitřním trhem, má Komise v souladu se SFEU a s ustálenou judikaturou Soudního dvora Evropské unie pravomoc vyžadovat od předmětného státu, aby tuto podporu zrušil nebo změnil (40). Soudní dvůr opakovaně uvedl, že povinnost, aby stát zrušil nebo změnil podporu považovanou Komisí za neslučitelnou s vnitřním trhem, usiluje o obnovu předchozí situace (41). V tomto směru Soudní dvůr rozhodl, že cíle bude dosaženo, jakmile příjemce podpory vrátí poskytnutou částku považovanou za protiprávní podporu a zřekne se tak výhody, které se těšil oproti svým konkurentům, a jakmile se obnoví situace panující před vyplacením podpory (42).
(117)
V souladu s uvedenou judikaturou článek 14 nařízení Rady (ES) 659/1999 (43) stanoví, že „je-li v případech protiprávní podpory přijato záporné rozhodnutí, Komise rozhodne, že dotyčný členský stát učiní všechna nezbytná opatření, aby příjemce podporu navrátil“.
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Základní kapitál ve výši 94 459 719 EUR sestávající z počátečního vkladu a následných navýšení, pozemky v hodnotě 9 800 040 EUR, účastnické úvěry ve výši 115 miliónů EUR a úvěry přeměnitelné na akcie v celkové výši 45 829 840 EUR vydané od roku 2008, poskytnuté protiprávně Španělskem společnosti Ciudad de la Luz SA před 31. prosincem 2010, jakož i veškeré pobídky poskytnuté filmovým producentům za podmínky, že budou natáčet v Ciudad de la Luz, za porušení čl. 108 odst. 3 Smlouvy, představují státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem.
Článek 2
1. Španělsko musí od příjemce získat zpět neslučitelnou podporu, která je uvedena v článku 1.
2. Částky, které mají být vráceny, jsou úročeny od data, kdy byly poskytnuty příjemci, až do dne jejich splacení.
3. Úroky se vypočítají ze složeného základu v souladu s ustanovením kapitoly V nařízení Rady (ES) č. 794/2004 (44).
4. Ode dne přijetí tohoto rozhodnutí zruší Španělsko všechny dosud neproplacené platby v rámci podpory uvedené v článku 1.
Článek 3
1. Vrácení podpory uvedené v článku 1 musí být provedeno s okamžitou účinností.
2. Španělsko zaručí, aby toto rozhodnutí bylo vykonáno ve lhůtě čtyř měsíců ode dne jeho oznámení.
Článek 4
1. Ve lhůtě dvou měsíců od dne oznámení tohoto rozhodnutí poskytne Španělsko následující informace:
a)
celkovou částku (hlavní pohledávka a úroky), která má být vrácena od každého příjemce;
b)
podrobný popis již přijatých a předpokládaných opatření ke splnění tohoto rozhodnutí;
c)
dokumenty, kterými doloží, že příjemci bylo nařízeno vrácení podpory.
2. Španělsko bude Komisi průběžně informovat o postupu vnitrostátních opatření přijatých za účelem vykonání tohoto rozhodnutí až do konečného vrácení podpory uvedené v článku 1. Na žádost Komise předloží okamžitě informace o opatřeních přijatých a plánovaných za účelem vykonání tohoto rozhodnutí. Také poskytne podrobné informace o výši podpory a úrocích, které již příjemce vrátil.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno Španělskému království.
V Bruselu dne 8. května 2012.
SKLEP KOMISIJE
z dne 8. maja 2012
o državni pomoči SA.22668 (C 8/08 (ex NN 4/08))
(notificirano pod dokumentarno številko C(2012) 3025)
(Besedilo v španskem jeziku je edino verodostojno)
(Besedilo velja za EGP)
(2013/126/EU)
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije, zlasti prvega pododstavka člena 108(2) Pogodbe,
ob upoštevanju Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru, zlasti člena 62(1)(a) Sporazuma,
po pozivu zainteresiranim strankam, naj predložijo svoje pripombe v skladu z navedenimi določbami (1), in ob upoštevanju teh pripomb,
ob upoštevanju naslednjega:
I. POSTOPEK
(1)
Komisija je 22. februarja 2007 od pritožnika A (2) prejela pritožbo v zvezi z državno pomočjo, ki naj bi jo regija Valencija dodelila filmskemu studiu Ciudad de la Luz. Pritožnik A je 15. marca 2007 potrdil, da se njegova pritožba lahko pošlje španskim organom.
(2)
Komisija je 10. aprila 2007 pritožbo v celoti poslala španskim organom in od njih zahtevala informacije o domnevni pomoči. Komisija pred tem ni prejela nobene priglasitve ukrepov za odobritev državne pomoči za filmsko produkcijo v Valenciji.
(3)
Španski organi so 18. aprila 2007 prosili za podaljšanje roka (odobreno 24. aprila), 15. junija 2007 pa so odgovorili na zahtevo Komisije za informacije.
(4)
Pritožnik A je 30. aprila 2007 navedel povezave na članke, objavljene v reviji Variety, ki naj bi domnevno omenjali subvencije za produkcijo filmov v Valenciji in potrjevali, da Ciudad de la Luz privablja visokoproračunske filmske produkcije (3).
(5)
Komisija je 13. julija 2007 od španskih organov zahtevala dodatne informacije. Španski organi so 18. julija 2007 prosili za podaljšanje roka (odobreno 19. julija), 8. oktobra 2007 pa so odgovorili na zahtevo Komisije po informacijah.
(6)
Komisija je 15. julija 2007 prejela pritožbo od pritožnika B (4). Z dovoljenjem pritožnika jo je 2. avgusta 2007 poslala španskim organom.
(7)
Komisija je v pismu z dne 13. februarja 2008 Španijo obvestila o svoji odločitvi, da v zvezi s pomočjo začne postopek iz člena 108(2) Pogodbe o delovanju Evropske unije. Španija je odgovorila 28. aprila 2008.
(8)
Sklep Komisije o uvedbi postopka je bil objavljen v Uradnem listu Evropske unije (5). Komisija je zainteresirane strani povabila, naj predložijo svoje pripombe v zvezi s pomočjo.
(9)
Komisija je od zainteresiranih strani prejela pripombe, ki jih je 3. oktobra 2008 posredovala Španiji. Pripombe španskih organov je prejela 21. novembra 2008 in 29. decembra 2008.
(10)
Po sestanku med Komisijo in španskimi organi 11. februarja 2009 je Španija 30. marca 2009 poslala dodatne informacije.
(11)
Komisija je 26. avgusta 2009 od Španije še enkrat zahtevala informacije. Španski organi so odgovorili 20. oktobra 2009, 1. februarja 2010 pa so poslali dodatne informacije.
(12)
Komisija je 24. maja 2011 od Španije ponovno zahtevala informacije in jo obvestila o imenovanju neodvisnega gospodarskega svetovalca, družbe Ecorys. Španija je odgovorila 7. junija 2011. Komisija ji je odgovorila 22. julija 2011.
(13)
Komisija je 1. avgusta 2011 od Španije zadnjič zahtevala informacije in zahtevku priložila poročilo družbe Ecorys. Španija je svoje pripombe k poročilu družbe Ecorys poslala 3. oktobra 2011. Španija je 11. aprila 2012 poslala nadaljnje podatke o javnih naložbah v Ciudad de la Luz SAU.
II. PODROBEN OPIS
(14)
Ciudad de la Luz je večji filmski studijski kompleks blizu Alicanteja (Valencija). Regionalna vlada Valencije (Generalitat Valenciana) je prvo odločitev o vlaganju v projekt Ciudad de la Luz sprejela 24. oktobra 2000.
(15)
Družba Ciudad de la Luz SA je bila ustanovljena 2. novembra 2000. Njen namen je bil izvesti potrebne dejavnosti za promocijo, organizacijo in upravljanje kompleksa Ciudad de la Luz, vključno z gradnjo, upravljanjem in obratovanjem avdiovizualnih in kinematografskih objektov ter drugih sorodnih zabavnih in hotelskih dejavnosti.
(16)
75 % prvotnih 600 000 EUR delniškega kapitala družbe Ciudad de la Luz SA je bilo v lasti družbe Parque Temático de Alicante SAU, ki je pozneje postala Sociedad Proyectos Temáticos de la Comunidad Valenciana SAU (SPTCV). SPTCV je javni subjekt, ki izvaja naložbene dejavnosti v imenu regionalne vlade Valencije. Preostalih 25 % je pripadalo družbi Producciones Aguamarga SL, zasebni družbi, ki je bila odgovorna za preostala gradbena dela, promocijo Ciudad de la Luz in upravljanje studiev.
(17)
Novembra 2001 se je delniški kapital povečal na 9 milijonov EUR, ko je SPTCV kupila dodatne delnice in povečala svojo kapitalsko udeležbo na 98,4 %. SPTCV je svojo udeležbo ponovno povečala februarja 2003 in maja 2004 s podobnimi nakupi novega delniškega kapitala. Producciones Aguamarga je julija 2004 prodala SPTCV svoj 0,2-odstotni delež v Ciudad de la Luz SA (6) (za 139 059 EUR). Odtlej je imela regionalna vlada Valencije prek SPTCV v lasti 100 % delniškega kapitala Ciudad de la Luz SAU. Od takrat je Ciudad de la Luz SAU javna družba v popolni lasti SPTCV ter spada v zvezi z javnimi razpisi in finančnim nadzorom na področje javnega prava. Vendar je družba Producciones Aguamarga še naprej upravljala družbo Ciudad de la Luz.
(18)
Kompleks filmskih studiev je začel snemati filme avgusta 2005. Gradnja, namenjena največjim filmskim produkcijam, se je začela leta 2002 in je bila razdeljena na tri faze:
-
1. faza (zaključena): 6 klimatiziranih zvočnih odrov skupne površine 11 000 m2, pomožni objekti za produkcijo, 15 050 m2 delavnic/skladišč in 2 zunanji snemalni površini (studia na prostem) skupne površine 14 hektarov.
-
2. faza (zaključena po uvedbi formalnega postopka preiskave): gostinski objekti, upravna zgradba, postprodukcijski laboratorij in tretja zunanja snemalna površina (studio na prostem) površine 5 hektarov z bazenom za snemanje v vodi.
-
2.B faza (dela se še niso začela): velik bazen za snemanje v vodi, ki se spaja s horizontom.
-
3. faza (dela se še niso začela): zvočni oder površine 5 000 m2 (ki bo največji na svetu), še en studio na prostem in 4 TV-studii.
(19)
Studijski kompleks vsebuje tudi univerzo za avdiovizualno produkcijo (film, TV, radio, internet), ki ponuja magistrske programe na vseh področjih produkcije (umetniško področje, tehnični marketing, komunikacije). Prvotni načrti so leta 2000 vsebovali še druge dodatne naložbe v sosednja trgovska središča, hotele in športne komplekse, ki naj bi ustvarjali pozitivne denarne prilive za projekt, vendar do zdaj še niso bili razviti. Čeprav je Generalitat leta 2004 zagotovila potrebna zemljišča in so bili leta 2005 objavljeni razpisi za koncesije za upravljanje teh podjetij, ponudbe niso bile dovolj zanimive in nadaljnjih vlaganj ni bilo.
(20)
Nekateri vidiki najsodobnejših objektov postavljajo Ciudad de la Luz daleč pred omejeno število konkurenčnih večjih filmskih studiev v Evropi z vidika zmogljivosti za visokoproračunske filme. Zvočni oder površine 5 000 m2 v prvotnih načrtih Ciudad de la Luz bi bil na primer največji na svetu (7). Komisija ugotavlja, da so veliki zvočni odri zanimivi samo za največje filmske produkcije.
(21)
Studio je do pred kratkim upravljala družba Aguamarga Gestión de Estudios SL, ki je delovala kot zastopnica za filmski studio v zameno za plačilo na podlagi večletne pogodbe z delničarjem o upravljanju.
(22)
Pred začetkom gradbenih del, v letih 1999 in 2000, so svetovalci tretje strani analizirali izvedljivost, obseg in strateške smernice za razvoj Ciudad de la Luz v štirih analizah, ki jih je Španija predložila v formalnem postopku preiskave.
(23)
V študijah so raziskane možnosti rasti števila filmskih produkcij (8) v primerjavi z alternativnimi lokacijami v regiji Valencija za gradnjo filmskih studiev (9), zagotovljena pa sta tudi predhodna analiza (10) in poslovni načrt (11) za kompleks filmskih studiev. Španski organi so jih predložili šele po prvem sklepu Komisije o začetku formalnega postopka preiskave državne pomoči v zvezi s projektom. Podatki v sklepu o začetku postopka z dne 22. februarja 2008 so bili vzeti iz študije, ki jo je izvedla družba Consultia; španski organi so obvestili Komisijo, da je bila ta pripravljena leta 2002. Po sklepu o začetku postopka je Španija dodatno obvestila Komisijo, da je bila študija pripravljena leta 2004.
(24)
Sklepne ugotovitve poslovnega načrta iz leta 2000, ki ga je pripravil Arthur Andersen (12), so bile pozitivne, vključno z obeti glede srednje- in dolgoročne donosnosti. Pozitivni denarni tokovi projekta filmskih studiev so bili dokumentirani v petletnem obdobju (2002-2006) po zaključku gradnje studijskih objektov, konferenčne dvorane ter šole za filmske in televizijske tehnike.
(25)
Stroški gradnje teh faz so bili ocenjeni na 16,9 milijarde pezet (101,7 milijona EUR). Stroški zemljišč niso bili vključeni in v poslovnem načrtu je navedeno, da se ocene stroškov lahko spreminjajo za +/-30 %. Stroški poznejših faz za dokončanje projekta niso bili ocenjeni.
(26)
Na podlagi tega poslovnega načrta je SPTCV od leta 2000 do 2004 izvedla ali naročila naložbe v Ciudad de la Luz s povečanji delniškega kapitala in zemljišči v skupni višini 104 259 759 EUR. Glej podrobnosti v uvodni izjavi 53.
(27)
Ker je gradnja trajala dve leti več, kot je bilo pričakovano, ter se je naložbeni načrt spremenil in močno povečal, je Ciudad de la Luz/SPTCV leta 2004 pri družbi Consultia naročila novo študijo in poslovni načrt (13). Tudi v študiji družbe Consultia je donosnost projekta ocenjena pozitivno, poslovni načrt za obdobje med letoma 2004 in 2014 pa izkazuje pozitiven donos za naložbe SPTCV do leta 2014 in tudi dolgoročno.
(28)
Družba SPTCV je julija 2004 za 139 059 EUR odkupila delež Ciudad de la Luz SA, ki je bil v lasti družbe Producciones Aguamarga SL. Za razliko od SPTCV Producciones Aguamarga SL od prvotne naložbe v višini 150 000 EUR novembra 2000 ni več vlagala v Ciudad de la Luz SA. Zato se je delež Ciudad de la Luz SA v lasti Producciones Aguamarga SL do trenutka, ko ga je odkupila SPTCV, zmanjšal na 0,2 %. Po tej transakciji je bila družba v celoti v javni lasti in je postala Ciudad de la Luz SAU.
(29)
Na podlagi spremenjenega delovnega in poslovnega načrta je SPTCV kot edina delničarka zagotovila dve udeležbeni posojili v višini 95 milijonov EUR leta 2005 in 20 milijonov EUR leta 2007. Računovodski izkazi Ciudad de la Luz SAU do 31. decembra 2010, ki so jih predložili španski organi aprila 2012, kažejo, da je SPTCV med letoma 2008 in 2010 vložila skupaj 45 829 840 EUR v zamenljivih podjetniških obveznicah. Kažejo tudi terjatve na račun obresti v korist SPTCV iz udeležbenih posojil iz let 2005 in 2009 v skupni višini 7 222 160 EUR za leti 2009 in 2010. Do 31. decembra 2010 se je poleg tega nabralo 1 814 187 EUR neplačanih obresti za zamenljive podjetniške obveznice. Do konca leta 2010 so tako javna sredstva, ki jih je SPTCV vložila v Ciudad de la Luz, skupaj z neplačanimi obrestmi za dana posojila, obsegala 274 125 946 EUR.
(30)
Cilj Ciudad de la Luz v poslovnem načrtu iz leta 2000 je bil postati kompleks studiev z drugimi največjimi zmogljivostmi v Evropi (za Pinewoodom) in privabiti španske produkcije (film, TV in reklame), poleg tega pa še 16 tujih (EU in ZDA) filmskih produkcij na leto. Skladno z revidiranim poslovnim načrtom iz leta 2004 bi moral biti eden od strateških ciljev Ciudad de la Luz, da postanejo glavne stranke velike filmske in televizijske produkcije.
(31)
Po poslovnem načrtu iz leta 2004 so bili glavni mednarodni konkurenti Ciudad de la Luz veliki studii zunaj ZDA, zlasti tisti s podobnimi značilnostmi kot Ciudad de la Luz, in sicer Pinewood-Shepperton (Združeno kraljestvo), Cinecitta (Italija), Barrandov (Češka), Babelsberg (Nemčija), Cinecite Montreal & Lions Gate (Kanada) in Warner Roadshow & Fox (Avstralija).
(32)
V prvotnem poslovnem načrtu iz leta 2000 so bile načrtovane tarife za studijske storitve (npr. najem studia na prostem, delavnica) predvidene v mejah tarif, ki jih uporabljajo primerljivi studii v EU (npr. Shepperton in Elstree v Združenem kraljestvu, Babelsberg v Nemčiji). Poslovni načrt, revidiran leta 2004, predstavlja tudi strateški model oblikovanja cen glede na tarife, ki jih uporabljajo mednarodno priznani studii, ki so 15-20 % cenejši od uveljavljenih vodilnih studiev (ZDA in Pinewood UK), vendar pa tudi 50-100 % dražji od studiev EU (Barrandov na Češkem in Babelsberg v Nemčiji).
(33)
V praksi se nacionalni in mednarodni cilji poslovne strategije Ciudad de la Luz niso uresničili. Od 33 filmov, posnetih v Ciudad de la Luz od leta 2005 do 2009, je 28 španskih produkcij in samo 5 koprodukcij EU (Grčija, Francija). Razen občasnih svetlih trenutkov, ki so jih prinesle večje evropske koprodukcije, na primer Asterix na olimpijskih igrah in v zadnjem času koprodukcija ZDA-Španija, so bili vsi filmi, posneti v Ciudad de la Luz od odprtja avgusta 2005, predvsem španske nacionalne produkcije.
(34)
Kljub možnostim, navedenim v poslovnem načrtu iz leta 2004, kjer je bilo navedeno, da bodo leta 2010 doseženi prvi (skromni) pozivni poslovni rezultati, je doslej Ciudad de la Luz poslovala z izgubo. Ciudad de la Luz je do konca leta 2010 ustvarila skupaj 84 milijonov EUR izgube, medtem ko je poslovni načrt iz leta 2004 do istega datuma napovedoval skupni dobiček v višini 12 milijonov EUR. V primerjavi z navedenimi studii Ciudad de la Luz doslej ni pritegnila načrtovanega števila nešpanskih produkcij, rezultati pa ne dosegajo pričakovanj niti glede španskega povpraševanja. Tudi izgube iz poslovanja so večje od pričakovanih.
(35)
Komisija je uvedla preiskavo na podlagi pritožbe pritožnika A iz leta 2007 in poznejše pritožbe pritožnika B, ki sta ugledna subjekta v filmskem sektorju v različnih državah članicah. Pritožbi sta navajali nezakonito državno pomoč v obliki javnega financiranja Ciudad de la Luz, zlasti pa v sistemu spodbud za posamezne filme, ki jih je uporabljala Ciudad de la Luz.
(36)
Kot je navedeno zgoraj, je bila v času, ko je Komisija februarja 2008 uvedla formalni postopek preiskave, edina podlaga za odločanje o naložbah, ki so jo navedli španski organi, poslovni načrt družbe Consultia, ki naj bi bil izveden leta 2002. Komisija je po predhodni oceni močno dvomila, da bi tržni vlagatelj dejansko vlagal pod enakimi pogoji in v enakem obsegu kot regionalna vlada Valencije.
(37)
Komisija ni imela nobenih informacij glede morebitne združljivosti pomoči, ki bi ji omogočile, da bi preverila, ali so bili izpolnjeni pogoji smernic o regionalni pomoči, ki so se v navedenem času (2000-2004) uporabljali za regijo Valencija. Dvomila je tudi, da bi se lahko uporabljala izjema v zvezi s kulturo iz člena 107(3)(d) Pogodbe, ker Ciudad de la Luz ne spodbuja kulture ali ohranjanja kulturne dediščine, se lahko uporablja za vse vrste avdiovizualnih del, vključno z reklamami, in konkurira drugim operaterjev pri pridobivanju komercialnih produkcij.
(38)
Komisija je ugotovila morebitno državno pomoč tudi v sistemu spodbud za snemanje v Ciudad de la Luz in ugotovila, da so upravičenci zadevni filmski producenti. Spodbude za posamezne filme so bile namenjene posameznim dejavnostim na določeni lokaciji na podlagi neznanih meril, zato je videti, da ne izpolnjujejo pravil iz Sporočila Komisije o kinematografiji.
III. PRIPOMBE ZAINTERESIRANIH STRANI
(39)
Komisija je prejela pripombe od skupaj desetih zainteresiranih strani. Štiri izmed njih izvajajo dejavnosti filmskih studiev v drugih državah članicah kot je Španija (pritožnik A, pritožnik B, Barrandov Studio in Mediterranean Film Studios Limited); pet jih je dejavnih v španskem filmskem sektorju (Federación de Asociaciones de Productores Audiovisuales Españoles - FAPAE, Associacio de directors de cinema valencians, Empreses audiovisuals valencianes federades - EAVf, združenje Productors audiovisuals valencians and the Sociedad Proyectos Tematicos de la Comunidad Valenciana - SPTCV SAU); ena pa je nacionalni organ za financiranje filma in politiko (UK Film Council).
(40)
Pritožnik B v zaupnem sporočilu z dne 25. junija 2008 izraža zaskrbljenost zaradi pomoči, na podlagi katere se je razvila in trenutno posluje Ciudad de la Luz. Pritožnik B ugotavlja, da so ukrepi, ki jih je sprejela Komisija pri začetku postopka, nujni za njegovo družbo in sektor.
(41)
Pritožnik B v zaupnem sporočilu z dne 30. junija 2008 svoje pripombe omejuje na podrobno preiskavo štirih vprašanj: (i) stroški financiranja studiev, (ii) pristop k financiranju zagonskih stroškov podjetja, (iii) ocena končne odtujitvene vrednosti in (iv) druge spodbude, ki jih ponuja Ciudad de la Luz. Po njegovem mnenju „bi bilo celo vlaganje v uveljavljen in donosen studio za zasebnega vlagatelja srednje tvegana naložba … Ta ocena temelji na dejstvu, da ima poslovanje studia pogosto visok poslovni vzvod, zato je težko napovedati dobiček kljub zavarovanju poslovanja s premoženjem … Še več negotovosti vnašajo dejavniki, kot je ciklična narava sektorja filmske produkcije.“
(42)
Po mnenju pritožnika A bi lahko bilo za uveljavljeni studio primerno tehtano povprečje stroškov kapitala (WACC) okoli 15 %, čeprav „vlagatelji zasebnega kapitala [pritožnik A] pričakujejo večjo donosnost“. Zasebni vlagatelj bi štel začetek poslovanja studia kot „srednje do visoko tvegan posel in bi zato pričakoval bistveno večjo donosnost naložbe (čeprav bi bil pripravljen počakati nekoliko dlje). Ker imajo družbe, ki začenjajo poslovati, omejene (morebitne) možnosti izposojanja iz konvencionalnih virov, je tehtano povprečje stroškov kapitala družb, ki začenjajo poslovati, po navadi višje zaradi večjih zahtevanih donosov in zaradi pomanjkanja možnosti cenejšega zadolževanja.
(43)
Pritožnik A tudi meni, da končna odtujitvena vrednost Ciudad de la Luz, navedena v sklepu o začetku postopka, ni realna. Pravi tudi, da bi bilo za zasebnega vlagatelja nenavadno, da bi bil večkratnik dobička brez obresti in davkov več kakor 12-15 dober približek za vrednotenje.
(44)
V zvezi s spodbudami za privabljanje produkcij tudi meni, da je videti, da so družbam za filmsko produkcijo dejansko subvencionirale stroške za zaposlovanje usposobljenega tehničnega in pomožnega osebja, ki naj bi ga bilo v Valenciji premalo. Pritožnik A meni, da spodbude zelo škodljivo vplivajo na konkurenco, ker studii brez takih spodbud težje privabijo filmske produkcije.
(45)
Barrandov Studio je v prvotnem sporočilu z dne 25. junija 2008 poudaril, da domnevna pomoč izkrivlja trg in postavlja druge konkurente v slabši položaj, zato je glede na kompleksnost zadeve zahteval dodatni rok za predložitev nadaljnjih pripomb. Komisija je navedene pripombe prejela 15. septembra 2008. Barrandov Studio potrjuje razloge za pritožbo, ki jih navaja pritožnik A, ter poudarja, da velikost in število zvočnih odrov kažeta, da je Ciudad de la Luz usmerjena v visokoproračunske filme ZDA in ne v španske. Majhna koncentracija filmskih strokovnjakov in infrastrukture v Alicanteju v primerjavi z Madridom ali Barcelono ne potrjuje logične izbire lokacije. Strateško bi vlagatelj v studio delil stranke na lokalne stranke, ki zagotavljajo stabilne prihodke, in tuje stranke, osredotočene na velike tuje produkcije. Ciudad de la Luz zavzema nasprotno strategijo, ki temelji na zagotavljanju studijskih storitev po izredno nizkih cenah, ki ne upoštevajo stroškov ustanovitve. Poleg tega bi glede na negotovost, ki jo povzroča težavno napovedovanje prihodkov v tej panogi čez 3-5 let, zasebni vlagatelj zahteval precej hitrejši donos. Barrandov meni, da to trditev podpira zaupni poslovni načrt, ki prikazuje zadnja vlaganja v nove studie ter je bil sprejet ob predpostavki, da bodo v drugem letu poslovanja doseženi neto zaslužki in da bo obdobje odplačila manj kot 8 let. Barrandov tudi ne vidi razumne razlage za višino dobička (341 milijonov EUR), ki ga do leta 2014 pričakujejo španski organi.
(46)
Mediterranean Film Studios Limited se v svojem sporočilu z dne 27. junija 2008 omejuje na bazene, ki jih je objavila Ciudad de la Luz. Pravijo, da so njihovi bazeni edini v Evropi in primerljivi samo z bazeni studia Fox v Baji California (Mehika). Glede na nizko stopnjo zasedenosti bazenov na leto po njihovem mnenju in po mnenju celotne industrije zmogljivosti v Sredozemlju ali Evropi že zadoščajo za snemanje v bazenih.
(47)
Federacion de asociaciones de productores audiovisuales espanoles (FAPAE) v svojih pripombah z dne 30. junija 2008 meni, da je Ciudad de la Luz povečala konkurenco na trgu velikih produkcijskih objektov ter da želijo pritožniki samo obdržati svoj položaj na trgu in preprečiti vstop konkurentom, ki bi ponudili verodostojne storitve in cene, ki so alternativa studiem, ki obvladujejo evropski trg. FAPAE tudi trdi, da so si studii, kot so Barrandov, Cinecittà, Babelsberg ali Mafilms, ustvarili položaj na trgu in ugled na podlagi javne pomoči v različnih oblikah, vključno z javno udeležbo v delniškem kapitalu. Bolj na splošno FAPAE poudarja, da vzdrževanje kulturne raznolikosti upravičuje močno javno intervencijo v sektorju. Ciudad de la Luz domnevno zlasti španskemu produkcijskemu sektorju zagotavlja zelo izpopolnjene in sodobne storitve v Španiji, ki bi jih sicer morali iskati v tujini po višji ceni. Na trditve, da je Ciudad de la Luz usmerjen na superprodukcije, pa FAPAE odgovarja, da Ciudad de la Luz zelo koristi nizkoproračunskim španskim produkcijam in je osredotočena na nacionalno ali lokalno kulturo, s tem pa prispeva h kulturnim ciljem, določenim v nekdanjem členu 87(3)(d) (zdaj členu 107(3)(d)). Pripombe z dne 21. maja 2008, ki jih je predložilo Empreses audiovisuals valencianes federades (EAVf), in pripombe z dne 16. maja 2008, ki jih je predložilo združenje Productors audiovisuals valencians, so večinoma podobne, včasih celo popolnoma enake pripombam FAPAE.
(48)
V pripombah z dne 5. junija 2008 združenje Associaciò de directors de cinema valencians poudarja, da prevladujoč položaj kinematografske industrije ZDA marginalizira evropsko produkcijo z raznovrstnimi domnevno nezakonitimi praksami. Po njihovem mnenju evropske kulturne stvaritve potrebujejo korektivne ukrepe, da bodo lahko konkurirale po enakih pogojih. Združenje trdi, da javni poseg v Ciudad de la Luz popolnoma podpira ta vidik v korist evropski in španski produkciji ter produkciji v Valenciji zaradi varovanja kulturne identitete.
(49)
Pripombe Sociedad Proyectos Temáticos de la Comunidad Valenciana SAU (100-odstotni lastnik Ciudad de la Luz SAU, ki je sam v lasti Comunidad Valenciana) z dne 23. junija 2008 v bistvu ponavljajo enake trditve in se naslanjajo na dokazila, ki jih navaja Španija. V svojih pripombah zlasti poudarjajo naslednje vidike. Prvič, dejstvo, da je zasebni vlagatelj deloma financiral projekt na začetku leta 2000 na podlagi razpoložljivih študij, priča, da je vlaganje španskih organov sledilo logiki zasebnega vlagatelja. Študiji iz leta 2000 in 2004 sta brez zadržkov zaključili, da je projekt donosen. Drugič, spodbude določenim filmom so ekonomsko utemeljene za novo podjetje in so dodeljene v obliki „sponzorske pogodbe“ v zameno za promocijske dejavnosti, ki povečujejo ugled studiev in hkrati prejemnikom ustvarjajo oglaševalske stroške. Študija, opravljena na tem področju, ocenjuje, da znaša ekonomski donos sponzorskih pogodb za Ciudad de la Luz […] (14) milijonov EUR.
(50)
UK Film Council v pismu z dne 25. junija 2008 ugotavlja, da je sklep o začetku formalnega postopka preiskave utemeljen.
IV. PRIPOMBE ŠPANIJE
(51)
Po uvedbi formalnega postopka preiskave so španski organi navedli, da je prvotna odločitev o vlaganju temeljila na poslovnem načrtu iz leta 2000 in ne na tistem, ki so ga predložili prej. Ta poslovni načrt je bil v študiji, izvedeni leta 2004, in ne leta 2002, kot so španski organi pred tem sporočili Komisiji.
(52)
Do študije leta 2004 je bilo v projekt vloženih že več kot 90 milijonov EUR. Zato španski organi trdijo, da sta bili sprejeti dve odločitvi o vlaganjih: ena leta 2000 za prvo fazo projekta in ena leta 2004 za načrtovano širitev.
(53)
Razpored vlaganj v Ciudad de la Luz, kot so ga španski organi nazadnje posodobili aprila 2012, je bil:
Datum
Opis:
Javna vlaganja
(v EUR)
24.10.2000
Dežela Valencija se odloči za razvoj Ciudad de la Luz
-
2.11.2000
Ustanovljena je družba Ciudad de la Luz SA (v 75-odstotni lasti Parque Temático de Alicante SAU in 25-odstotni lasti Producciones Aguamarga SL)
450 000
[75 % od 600 000]
21.11.2001
Parque Temático de Alicante SAU enostransko vloži 9 milijonov EUR za povečanje kapitala v Ciudad de la Luz SA (svoj delež poveča na 98,4 %)
9 000 000
6.2.2003
Proyectos Temáticos de la Comunidad Valenciana SAU (15) enostransko vloži 30 milijonov EUR za povečanje kapitala v Ciudad de la Luz SA (svoj delež poveča na 99,6 %)
30 000 000
4.5.2004
Proyectos Temáticos de la Comunidad Valenciana SAU enostransko vloži 54 870 660 EUR za povečanje kapitala v Ciudad de la Luz SA (svoj delež poveča na 99,8 %)
54 870 660
23.7.2004
Proyectos Temáticos de la Comunidad Valenciana SAU pridobi 0,2-odstotni delež Ciudad de la Luz SA v lasti Producciones Aguamarga SL (z nominalno vrednostjo 150 000 EUR) za 139 059 EUR (in poveča svoj delež v Ciudad de la Luz SA na 100 %)
139 059
9.3.2005
Proyectos Temáticos de la Comunidad Valenciana SAU odstopi zemljišče, na katerem so bili zgrajeni studii družbe Ciudad de la Luz SA, in s tem poveča njeno premoženje na 9 800 040 EUR (čeprav je bilo zemljišče v računovodskih izkazih Proyectos Temáticos de la Comunidad Valenciana SAU ocenjeno na 1 030 856 EUR). Pred tem datumom je projekt že prejel dovoljenje vlade Valencije za gradnjo studiev na tej lokaciji.
9 800 040
Poleti 2005
Ciudad de la Luz SA začne opravljati dejavnosti kot filmski studio
-
28.4.2005
Udeležbeno posojilo v višini 95 milijonov EUR
95 000 000
26.12.2007
Udeležbeno posojilo v višini 20 milijonov EUR
20 000 000
30.6.2008
Izdane zamenljive podjetniške obveznice z opcijo za zamenjavo posojila za delnice do 31. decembra 2008
10 000 000
2.1.2009
Izdane zamenljive podjetniške obveznice z opcijo za zamenjavo posojila za delnice do 30. junija 2009
10 000 000
17.3.2009
Odobrene zamenljive podjetniške obveznice v višini do 30 milijonov EUR z opcijo za zamenjavo posojila za delnice do 30. decembra 2009
25 829 840
31.12.2010
Neplačane obresti na udeležbena posojila v letih 2009 in 2010
7 222 160
31.12.2010
Neplačane obresti na nepretvorjena posojila v letih 2009 in 2010
1 814 187
Skupaj
274 125 946
(54)
Španski organi so si v svojih odgovorih prizadevali dokazati, da naložbe niso državna pomoč, saj bi tržni vlagatelj vlagal v projekt pod enakimi pogoji (z uporabo načela vlagatelja v tržnem gospodarstvu). V podporo svojim trditvam so predložili poročila gospodarskih svetovalcev družbe LECG.
(55)
Čeprav bi Komisija menila, da je vsaj del naložb državna pomoč, Španija trdi, da so vsi filmi, posneti v Ciudad de la Luz, izpolnjevali kulturna merila Valencije za film, ki jih je Komisija odobrila aprila 2008, decembra 2008 in julija 2009 (16). Španija trdi, da se izjema v zvezi s kulturo iz člena 107(3)(d) PDEU lahko uporablja za pomoč za naložbe pred produkcijo filmov in za njo.
(56)
Španija tudi navaja, da bi bilo treba morebitno pomoč, ki jo vsebujejo javno financiranje Ciudad de la Luz in spodbude za filme, obravnavati v luči izkrivljanja, ki ga povzročajo nacionalne sheme za podporo filma, ki jih je odobrila Komisija v drugih državah članicah in ki privabljajo večje filmske produkcije h konkurentom Ciudad de la Luz (17).
(57)
Španija tudi trdi, da bi takrat veljavne smernice o regionalni pomoči (1998) dovoljevale pomoč v višini 36 % vrednosti projekta. Izpolnjeni bi bili tudi dodatni pogoji, sprejeti leta 2002 v večsektorskem okviru za velike investicijske projekte z manj kot 25-odstotnim tržnim deležem in 5-odstotnim mogočim povečanjem zmogljivosti za trgu.
(58)
Španija je predložila drugo poročilo LECG, ki je kritiziralo analizo poslovnega načrta, ki so jo službe Komisije pripravile leta 2004. LECG je kritiziralo analizo služb Komisije ter je predložilo druge vrednosti za podatke in dejavnike tveganja, pa tudi ocene zemljišča, na katerem je bilo zgrajeno Ciudad de la Luz, za nazaj.
(59)
V drugi ekonomski analizi so službe Komisije preučile poslovni načrt iz leta 2000 in cenitev zemljišča za nazaj, ki jo je poslala Španija. Poleg tega je neodvisni svetovalec na zahtevo Komisije opravil neodvisno ekonomsko oceno preizkusa načela vlagatelja v tržnem gospodarstvu. Neodvisno poročilo je bilo španskim organom poslano 30. septembra 2011.
(60)
Španski organi so ponovili svoje stališče, ki so ga izrazili v pripombah k sklepu o začetku postopka, da bi bilo treba možnosti donosnosti Ciudad de la Luz meriti glede na glavne konkurente v EU v sektorju filmskih studiev (npr. Babelsberg, Pinewood) in ne glede na raznovrstne avdiovizualne konglomerate v ZDA (Time Warner, Disney) (18), kot je naredila družba Ecorys (19). Španski organi trdijo, da bi morala ta primerjava temeljiti na javno razpoložljivih podatkih (npr. Bloomberg) iz časa naložbene odločitve (tj. iz let 2000 in 2004 in ne 2008). Trdijo tudi, da so sklepi študije družbe Ecorys neveljavni zaradi številnih nesporazumov ali tehničnih napak (20). Španski organi trdijo, da bi v primeru, da bi te napake odpravili in izvedli primerno primerjavo s konkurenti, pričakovana donosnost naložbene odločitve na podlagi takrat razpoložljivih podatkov izpolnjevala zahteve preizkusa načela vlagatelja v tržnem gospodarstvu.
V. OCENA POMOČI
(61)
Člen 107(1) PDEU pravi, da „[r]azen če Pogodbi ne določata drugače, je vsaka pomoč, ki jo dodeli država članica, ali kakršna koli vrsta pomoči iz državnih sredstev, ki izkrivlja ali bi lahko izkrivljala konkurenco z dajanjem prednosti posameznim podjetjem ali proizvodnji posameznega blaga, nezdružljiva z notranjim trgom, kolikor prizadene trgovino med državami članicami“. Iz tega sledi, da mora pomoč, da se lahko šteje za državno pomoč, izpolnjevati naslednje kumulativne pogoje: (1) ukrep mora biti odobren iz državnih sredstev, (2) podjetju mora zagotavljati gospodarsko korist, (3) prednost mora biti selektivna in izkrivljati konkurenco ali groziti z izkrivljanjem konkurence, (4) ukrep mora vplivati na trgovino v Skupnosti.
(62)
Kot je navedeno zgoraj, so španski organi trdili, da ukrep ni državna pomoč, ker ustreza preizkusu načela vlagatelja v tržnem gospodarstvu. Ta preizkus ugotavlja, ali bi vlagatelj v tržnem gospodarstvu vlagal v projekt po enakih pogojih kot javni vlagatelj ob sprejetju odločitve o javni naložbi. Glede tega je pomembno, da je bil najprej v projektu zasebni vlagatelj (21) in da so španski organi naročili več študij, ki so ugotovile, da bi projekt ustvarjal pozitivni denarni tok (glej uvodno izjavo 22).
(63)
Kot je navedeno v uvodni izjavi 17, je v primeru Ciudad de la Luz prvotno imel zasebni vlagatelj (družba za upravljanje) v lasti 25 % projekta (tj. 150 000 EUR začetnega delniškega kapitala v višini 600 000 EUR). Vendar pa se je zasebni vlagatelj umaknil, preden je sam vložil nadaljnja sredstva (izplačala ga je SPTCV leta 2004). Potem v projekt ni vlagal več noben zasebni vlagatelj.
(64)
Ker je edini zasebni vlagatelj vložil le manjši znesek, potem pa se je umaknil, ko je bilo treba vložiti večji del sredstev, bi to lahko šteli kot zadosten dokaz, da zasebni vlagatelj takega projekta ne bi izpeljal pod pogoji, ki so veljali v tistem času. Poleg tega je bil ta zasebni vlagatelj v zelo posebnem položaju (kar ni v skladu z vlagateljem v tržnem gospodarstvu, kot ga obravnava sodna praksa), ker je bil odgovoren tudi za začetek projekta, za nadzor gradbenih del ter za upravljanje in promocijo studiev v zameno za nadomestilo za upravljanje. To pomeni, da bi bila lahko ta prva naložba smiselna tudi zaradi drugih razlogov in ne le donosnosti, če se obravnava ločeno.
(65)
Ob odsotnosti zasebnih delničarjev je deželni organ svoje naložbene odločitve utemeljil na rezultatih svetovalnih študij. Toda sam obstoj takih študij ni dovolj, da bi bil opravljen preizkus načela vlagatelja v tržnem gospodarstvu. Pred zagotovitvijo sredstev v obsegu, kakršen je bil vložen v Ciudad de la Luz, bi od zasebnega vlagatelja pričakovali, da bo temeljito preučil poslovni načrt in predpostavke, na katerih temeljijo take študije. Zasebni vlagatelj bi moral sam presoditi, ali so predpostavke, na katerih je utemeljen poslovni načrt, v tem primeru ustrezne. Od zasebnega vlagatelja bi tudi pričakovali, da bo primerjal pričakovani donos projekta Ciudad de la Luz s pričakovanim donosom alternativnih projektov. Taka analiza takrat ni bila opravljena. Poleg tega taka primerjava ni bila niti izvedljiva na podlagi ocenjenih pozitivnih denarnih tokov v teh študijah.
(66)
V okviru postopka preiskave državne pomoči sodna praksa zahteva, da Komisija izvede lastno oceno dejstev (22). Zato je treba presoditi veljavnost poročil, opravljenih ob transakciji.
(67)
Glede na poročila, ki so jih predložili španski organi od sklepa o začetku postopka naprej, je videti, da sta bili v zvezi s projektom sprejeti dve naložbeni odločitvi. Prva je bila sprejeta leta 2000 na podlagi poslovnega načrta Atrhurja Andersena iz leta 2000 (ki je pokrival vlaganja v letih od 2002 do 2006). Leta 2004 je bilo naročeno poročilo družbi Consultia, da bi ugotovila, ali so primerna nadaljnja vlaganja v projekt (ki bi obravnavalo dejanske naložbe v projekt v obdobju 2002-2004 in predvidene naložbe v obdobju 2004-2014). Nato bi bilo treba oceniti načelo vlagatelja v tržnem gospodarstvu v primeru obeh naložbenih odločitev.
(68)
Komisija je ocenila, ali bi teoretični zasebni vlagatelj vlagal v projekt ustanavljanja družbe Ciudad de la Luz. Po načelu vlagatelja v tržnem gospodarstvu se šteje, da je opravljena naložba državna pomoč, če je pričakovano nadomestilo, ki naj bi ga prejel od države, nižje od tistega, kar bi zasebni vlagatelj zahteval v okoliščinah, kakršne so veljale v tistem projektu.
(69)
Vlagatelji morajo za financiranje projekta vložiti nekaj kapitala. Tak kapital pomeni stroške, to so stroški kapitala. Ponavadi obstajata dva splošna vira kapitala: lastniški kapital in (finančni) dolžniški kapital. Skupni stroški kapitala so tehtano povprečje stroškov kapitala (WACC), z upoštevanjem deleža lastniškega in deleža dolžniškega kapitala. Stroški dolžniškega kapitala in stroški lastniškega kapitala so pričakovani in ne pretekli stroški. V primeru Ciudad de la Luz je poslovni načrt predvideval, da se bo projekt v celoti financiral z lastniškim kapitalom. Zato so skupni stroški kapitala lastniški kapital.
(70)
Vlagatelj zasebnega kapitala bi bil pripravljen vlagati v Ciudad de la Luz, če bi bila pričakovana notranja stopnja donosa (23) višja ali enaka oportunitetnim stroškom lastniškega kapitala (24) (tj. donosu, ki bi ga lahko dosegel v podobnem projektu).
(71)
Komisija je za izračun stroškov lastniškega kapitala prilagodila model ocenjevanja dolgoročnih sredstev. Stroški lastniškega kapitala prikazujejo oportunitetne stroške naložbe za delničarje v družbah ali projektih z enakim (ali podobnim) poslovnim in finančnim tveganjem, kot je obravnavani. Skladno z modelom določanja cen dolgoročnih naložb (CAPM) bi morali biti stroški lastniškega kapitala, Ke , ocenjeni po naslednji formuli:
kjer je Rf netvegana stopnja donosa, premija za tržno tveganje in ß „beta“, merilo sistematičnega tveganja (tveganje, ki ga ni mogoče izločiti), povezanega z delnicami Ciudad de la Luz, ki kaže poslovno in tudi finančno tveganje.
(72)
Skladno s tržno prakso (25) se netvegana stopnja donosa, Rf , meri z donosnostjo dolgoročnih (po navadi 10-letnih) državnih obveznic v državi poslovanja (te naložbe naj bi bile najmanj tvegane). Povprečni letni donos na 10-letne državne obveznice v Španiji je leta 2004 znašal 4,1 % (26). Za premijo za tržno tveganje bi morali šteti pretekle vrednosti premije za tržno tveganje v razumno dolgem obdobju. Običajna tržna praksa je, da se šteje razlika med preteklimi donosi razpršenega lastniškega kapitala v državi poslovanja in netvegano stopnjo donosa. Fernández (2004) (27) pravi, da je pretekla premija za tržno tveganje za državne obveznice v Španiji (v obdobju med letoma 1991 in 2003) znašala od 6,8 do 9,3 %. Komisija je s konservativnim pristopom pri oceni premije za tržno tveganje štela najnižjo vrednost, in sicer 6,8 %. Isti avtor je v poznejšem in novejšem delu (28) okrepil veljavnost te vrednosti ter predstavil zahtevano premijo za tveganje lastniškega kapitala v obdobju med letoma 2000 in 2004 v razponu od 6 do 7 %.
(73)
Za oceno količnika beta je Komisija uporabila javno razpoložljive podatke podjetij, za katera so španski organi ugotovili, da sta neposredna konkurenta Ciudad de la Luz, in sicer Carrere Group (29) in Babelsberg. O teh podatkih so poročali finančni analitiki, ki so izvedli podrobno analizo obeh družb. Povprečje dveh količnikov beta, prilagojenih tako, da ustrezata profilu finančnega tveganja Ciudad de la Luz, znaša okoli 1,5. To je konservativni pristop, ker bo verjetno pri naložbah v Ciudad de la Luz več idiosinkratičnega tveganja kot pri drugih dveh uveljavljenih studiih. Naložba v Ciudad de la Luz je naložba v novo podjetje v regiji, v kateri ni ne španskih ne mednarodnih filmskih producentov. Količnik beta bo torej v primeru Ciudad de la Luz večji kot pri konkurentih.
(74)
Z uporabo navedene formule (glej uvodno izjavo 71) je Komisija ugotovila, da bi morali pričakovani stroški lastniškega kapitala znašati okoli 14,9 %.
(75)
Za primerjavo, kot je omenjeno v Prilogi I, je Španija izjavila, da bi uporaba modela CAPM pokazala, da bi zasebni vlagatelj „zahteval“ premijo za tveganje, ne donosa, v višini 3,75 % leta 2000 in 2,07 % leta 2004.“ Ta izračun temelji na vrednosti beta ß = 0,395. Vrednost beta 1 predstavlja portfelj vseh delnic, zato so to „povprečne“ delnice. Količnik beta, ki je bistveno manjši od 1, bi torej pomenil naložbo z zelo majhnim tveganjem. Španija ni utemeljila take predpostavke, niti je ni podprla s kakršnimi koli zanesljivimi in preverljivimi podatki.
(76)
Kot je navedeno zgoraj (glej uvodno izjavo 70), bi zasebni vlagatelj vlagal v projekt le po notranji stopnji donosa, ki bi bila višja od oportunitetnih stroškov kapitala. Komisija ugotavlja, da je poslovni načrt iz leta 2000 podrobno ocenil le prvo fazo projekta. Analiza Komisije (glej Prilogo II) je ugotovila negativno neto sedanjo vrednost na podlagi poslovnega načrta iz leta 2000 in ob nominalni vrednosti denarnih tokov iz poslovnega načrta. Na tej podlagi zasebni vlagatelj v projekt ne bi vlagal.
(77)
Pri ugotavljanju notranje stopnje donosa Komisija ponovno zavzema konservativni pristop in dvomi o predpostavkah iz poslovnega načrta, zlasti o denarnih tokovih, napovedanih za predlagani projekt. Treba je ugotoviti, da so denarni tokovi, napovedani v poslovnem načrtu iz leta 2004, videti neupravičeno optimistični, zlasti ob upoštevanju izgub, ki jih je družba utrpela v obdobju med letoma 2002 in 2004 (30). Po informacijah, ki so na voljo Komisiji, bi torej lahko šteli, da so bili pričakovani denarni tokovi v poslovnem načrtu iz leta 2004 zgornja meja (31). Denarni tokovi določajo pričakovano donosnost. Komisija upošteva tudi nominalno vrednost pričakovanega donosa Ciudad de la Luz. Vendar pa kalibrira stroške zbiranja kapitala. To bi storil tudi vsak razumni zasebni vlagatelj.
(78)
Na podlagi poslovnega načrta iz leta 2004, ki ga je predložila Ciudad de la Luz, znaša notranja stopnja donosa tega projekta 5,74 % (glej Prilogo I). Zasebni vlagatelj v Ciudad de la Luz se ob oportunitetnih stroških kapitala v višini vsaj 14 % (kot je izračunano zgoraj, glej uvodno izjavo 73) za naložbo ne bi odločil, ker je ta notranja stopnja donosa nižja od oportunitetnih stroškov kapitala.
(79)
Komisija je izračunala tudi neto sedanjo vrednost (NPV) naložbe v Ciudad de la Luz, da bi prikazala, koliko bi bil projekt vreden za zasebnega vlagatelja. Namen naložbene odločitve je poiskati realna sredstva, ki so vredna več kot stanejo, oziroma naložbo, katere pričakovani donos je večji od oportunitetnih stroškov kapitala. Če ni tako, kakor v primeru Ciudad de la Luz, je vrednost projekta negativna, zato je naložba za vsakega razumnega zasebnega vlagatelja neizvedljiva. NPV projekta določa, koliko je vredna naložba v trenutku sprejetja odločitve, izračuna pa se z diskontiranjem denarnih tokov, napovedanih v poslovnem načrtu, z diskontnim količnikom, kar so stroški kapitala. Višji so stroški kapitala, nižja je NPV.
(80)
V primeru Ciudad de la Luz znašajo z uporabo oportunitetnih stroškov kapitala v višini 14 % in z denarnimi tokovi iz poslovnega načrta družbe Consultia iz leta 2004 (ki jih je Komisija upoštevala po nominalni vrednosti, kot je razloženo v uvodni izjavi 76) NPV naložbe okoli minus 130 milijonov EUR (glej Prilogo). Zato za zasebnega vlagatelja to ni primerna naložbena priložnost.
(81)
Komisija je opravila tudi preizkus zanesljivosti, ki kaže, da je rezultat zelo zanesljiv. Komisija je ocenila, da je nad razumnim pragom rezultat skoraj neobčutljiv za vrednost oportunitetnih stroškov kapitala. Velike spremembe parametrov, ki jih je kalibrirala Komisija pri izračunu stroškov kapitala, torej ne spremenijo rezultata. Graf spodaj prikazuje približne vrednosti NPV glede na različne vrednosti stroškov kapitala (WACC) od 5 % do 20 %. Graf kaže, da postane NPV negativna, če znaša WACC med 5 % in 6 %. Če so torej stroški kapitala višji od 6 %, zasebni vlagatelj ne bi vlagal v projekt. Vrednosti WACC, višje od 10 %, skoraj ne vplivajo na NPV. Komisija je ocenila, da je vrednost WACC okoli 14 %, torej v mejah, kjer bi lahko precej zanesljivo zaključili, da projekt ni donosen.
(82)
V odgovoru na oceno Komisije so španski organi na podlagi svetovalnega poročila (32) trdili, da ima ocena Komisije napake. Prvič, medtem ko so šteli, da je CAPM kot taka pravilen pristop, pa svetovalno poročilo dvomi o vrednosti parametrov, ki jih je uporabila Komisija. Zlasti premija za tveganje lastniškega kapitala in količniki beta bi morali biti manjši. Drugič, Komisija za določitev ustreznega merila ne bi smela uporabljati le poslovnega načrta družbe Consultia IT, temveč tudi poslovni načrt Arthurja Andersena iz leta 2000. Tretjič, Komisija ni uporabila primernih finančnih kazalnikov za oceno pričakovane donosnosti projekta Ciudad de la Luz. Komisija tudi ni upoštevala pričakovanih donosov, ki bi bili posledica razvoja hotelov in pisarn.
(83)
Komisija je te trditve ovrgla. Priloga II v zvezi s premijo za tveganje lastniškega kapitala podrobneje razlaga, zakaj vrednosti, ki jih predlaga Španija, niso primerne. Zlasti je pomembno to, da so bile vrednosti, predlagane za premijo, ocenjene vrednosti za leto 2009 in ne tiste, ki so prevladovale v letih 2000 in 2004. Jasno je, da morajo biti parametri, uporabljeni v oceni CAPM, iz istega obdobja kot poslovna odločitev. Dejansko za zadevno obdobje avtor, ki ga navajajo španski organi, sam navaja ocene, skladne z oceno Komisije. V Prilogi II je razloženo tudi, zakaj je zahteva španskih organov, da mora biti vrednost beta nižja, napačna. Komisija uporablja vrednosti iz javnih študij, ki so izračunale vrednosti beta za tesne konkurente Ciudad de la Luz. Finančni strokovnjaki zavračajo predlog španskih organov, naj se uporabijo pretekle vrednosti beta.
(84)
V odgovor na zahtevo španskih organov, naj se upošteva poslovni načrt iz leta 2000, Priloga II navaja tak izračun. Kot se lahko vidi, bi bil v tem primeru zaradi višje premije za tveganje in zaradi višje netvegane stopnje WACC še višji kot leta 2004. Tudi pri tem izračunu je NPV negativna. Glede morebitnih prihodkov od hotelov in pisarn so trditve španskih organov temeljile na novih dokazilih, in sicer šestih poročilih o oceni vrednosti zemljišč, pripravljenih pozneje. Ta dokazila niso bila del informacij, ki so bile na voljo potencialnemu vlagatelju v tistem času. Andersonovo poročilo sicer omenja možnost razvoja hotelskega kompleksa, vendar ne vsebuje informacij o pričakovani donosnosti, poleg tega tudi ni bilo nobenega poslovnega načrta, ki bi se nanašal na razvoj zemljišč. Priloga II vseeno podrobno obravnava predlagana poznejša poročila o razvoju zemljišč. Ta imajo resne pomanjkljivosti. Referenčne cene, predlagane za pisarne v kompleksu Ciudad de la Luz, so na primer cene za najprestižnejše poslovne ulice v Alicanteju. Ker kompleks Ciudad de la Luz leži zunaj mesta Alicante in blizu industrijskega kompleksa, so te referenčne cene prenapihnjene. Podobno tudi referenčne cene za hotele temeljijo na cenah za hotele s štirimi ali petimi zvezdicami. Nobenih podatkov ni, ki bi nakazovali, da bo po takih hotelih zunaj Alicanteja (ki stojijo blizu avtoceste in industrijskega kompleksa) dovolj povpraševanja.
(85)
Poleg teh lastnih notranjih ocen je Komisija naročila tudi neodvisno študijo, ali bi zasebni vlagatelj izpeljal tako naložbo v Ciudad de la Luz pod enakimi pogoji (33). Poročilo družbe Ecorys obravnava različne možnosti, ki ocenjujejo stroške lastniškega kapitala od 12,5 % do 21,4 % za naložbe leta 2000 in od 10,9 % do 15,9 % za nadaljnje naložbe leta 2004. Rezultati študije Komisije so v mejah, izračunanih v študiji družbe Ecorys. Nasprotno je notranja stopnja donosa, izračunana na podlagi poslovnega načrta, precej nižja od minimalnih stroškov lastniškega kapitala, kot jih je ocenila družba Ecorys.
(86)
Splošna sklepna ugotovitev družbe Ecorys je torej, da ni verjetno, da bi naložbe iz leta 2000 in 2004 ustrezale ravnanju preudarnega zasebnega vlagatelja v tržnem gospodarstvu. Družba Ecorys v zvezi s poslovnim načrtom iz leta 2000 ugotavlja, da rekonstruirani poslovni primer izkazuje negativno NPV v višini 9,3 milijarde PTA. Vlaganje v delniški trg bi bilo za preudarnega tržnega vlagatelja veliko zanimivejša naložba. V zvezi z naložbo iz leta 2004 družba Ecorys zaključuje: „preudarni tržni vlagatelj se najverjetneje ne bi odločil za dokončanje projekta Ciudad de la Luz, lahko pa bi se odločil za upravljanje šestih zvočnih odrov, v katere je že vložil, ali pa bi projekt zaključil in prevzel izgubo“ (34). Družba Ecorys tudi meni, da zasebni posojilodajalec ne bi odobril udeležbenega posojila ali katerega koli drugega posojila projektu, ker njegov denarni tok ni zadoščal za poplačevanje dolga.
(87)
Zato se zaključuje, da ne naložbe v Ciudad de la Luz med letoma 2000 in 2004 niti poznejše naložbe ne izpolnjujejo načela vlagatelja v tržnem gospodarstvu ter zato pomenijo ugodnosti za družbo Ciudad de la Luz SAU. Ker preizkusi načela vlagatelja v tržnem gospodarstvu niso izpolnjeni, vlagatelj v tržnem gospodarstvu ne bi vlagal leta 2000, niti ne bi nadaljeval vlaganja v projekt na podlagi poslovnega načrta iz leta 2004.
(88)
Zato Komisija šteje, da je celotna vrednost naložbe gospodarska ugodnost. Posojila, ki jih je SPTCV odobrila Ciudad de la Luz, so bila podrejena posojila, kar pomeni, da so bila v bilanci stanja obravnavana podobno kot lastniški kapital. Kot je Komisija že omenila v sklepu o začetku postopka, so bile obresti na posojila izračunane s fiksnim in spremenljivim delom. Obrestna mera za fiksni del je bila zelo nizka in za posojilodajalca v tržnem gospodarstvu ne bi bila sprejemljiva. Nenavadno majhen fiksni del posojila bi lahko načeloma odtehtala možnost primernega nadomestila za udeležbeno posojilo zaradi spremenljivega dela, povezanega z donosnostjo projekta, vendar to ne more veljati v obravnavanem projektu (glej zgornjo obrazložitev načela vlagatelja v tržnem gospodarstvu). Poleg tega napoved prihodkov in izkaz za obdobje med letoma 2002 in 2014, ki so ju španski organi predložili Komisiji, nista vsebovala finančnih stroškov. Teoretično bi morala biti posojila vrnjena aprila 2015, to je po datumu zaključka projekta (in po možnosti njegovi odtujitvi), načrtovanega leta 2014, česar pa posojilodajalec v tržnem gospodarstvu ne bi sprejel. Španski organi so v svojem odgovoru na sklep o začetku postopka z dne 20. aprila 2009 razložili, da bi se morala ta posojila z ekonomskega vidika šteti za dokapitalizacijo, ker sta posojilodajalec in delničar ista oseba (tj. SPTCV). Ker dejansko nobeno od posojil, izplačanih v letih 2005, 2007, 2008 in 2009, še ni bilo (niti deloma) poplačano in upravičenec ni zanje plačal niti obresti, bi se morala dejansko šteti kot kapitalske naložbe. Po informacijah, ki so jih aprila 2012 poslali španski organi, so do konca leta 2010 znašala skupaj 265 089 599 EUR (35).
(89)
Pomoč je tudi selektivna, ker koristi, ki jih prinaša, dajejo prednost samo podjetjem, ki so dejavna v tem sektorju, in dejansko samo nekaterim izmed njih.
(90)
Komisija ugotavlja, da je Generalitat Valenciana financirala naložbo prek družbe SPTCV, ki je v njeni popolni lasti, in da so bile študije, na podlagi katerih so bile izvedene državne naložbe Ciudad de la Luz, pripravljene zanjo. Zato se ta sredstva lahko štejejo za državne vire.
(91)
Če državna pomoč krepi položaj podjetja v primerjavi z drugimi konkurenčnimi podjetji, je treba šteti, da je pomoč vplivala nanje. Pomoč krepi položaj družbe Ciudad de la Luz v primerjavi z drugimi konkurenčnimi podjetji, ker ji omogoča vstop na trg filmskih studiev. Izkrivljena je konkurenca med podjetji, ki so prejela pomoč, in tistimi, ki je niso. Čeprav bi predpostavljali, da filmske produkcije v drugih državah članicah, v katerih so filmski studii, prejemajo subvencije, ta argument ne more zanikati izkrivljanja konkurence. Ukrep se opredeli kot državna pomoč, čeprav bi tudi druge države članice sprejele ukrepe, ki prav tako povzročajo izkrivljanja na trgu. Pri ugotavljanju pogojev v zvezi z izkrivljanjem konkurence se tako „uravnoteženje“ ne upošteva.
(92)
Komisija tudi meni, da zadevni ukrep vpliva na trgovino med državami članicami. Filmski studii tržijo svoje zmogljivosti mednarodno. Filmski producenti se redno pogajajo o cenah in pogojih s številnimi filmskimi studii v različnih državah članicah. Komisija je že odobrila sheme pomoči v Španiji in v drugih državah članicah, ki podpirajo produkcijo avdiovizualnih del in s tem posredno spodbujajo uporabo nacionalnih tehničnih zmogljivosti, vključno s filmskimi studii. Četrto merilo Sporočila o kinematografiji iz leta 2001 izključuje pomoč za posamezne produkcijske dejavnosti, vključno z uporabo filmskih studiev.
(93)
Komisija glede na navedeno meni, da projekt zagotavlja selektivno gospodarsko ugodnost Ciudad de la Luz. Projekt se financira z javnimi sredstvi, izkrivlja konkurenco in vpliva na trgovino med državami članicami. Zato Komisija šteje, da je priglašeni ukrep državna pomoč v smislu člena 107(1) Pogodbe o delovanju Evropske unije.
(94)
Komisija mora najprej zagotoviti, da pomoč ni nezdružljiva z določbami PDEU tudi na drugih področjih poleg državnih pomoči. V tem primeru ocena Komisije ne posega v druge ugotovitve v zvezi s skladnostjo z zakonodajo EU o javnih naročilih. Pomoč ne vsebuje drugih elementov, ki bi lahko bili problematični glede načela splošne zakonitosti pomoči.
(95)
Kot je navedeno v sklepu o začetku postopka, so španski organi podredno, če bi Komisija štela, da so obravnavani ukrepi državna pomoč, trdili, da bi bili taki ukrepi skladni s členom 107(3) kot regionalna pomoč in kot pomoč za spodbujanje kulture.
(96)
Regionalna pomoč za izgradnjo Ciudad de la Luz bi lahko bila utemeljena na podlagi tega, da je bila naložba izvedena na območju, ki je upravičeno do pomoči. Španski organi trdijo, da je na podlagi predpisov o državni pomoči, ki so se uporabljali v času, ko je bila sprejeta prvotna naložbena odločitev v obdobju 2000-2006, dovoljena pomoč v višini 36 %.
(97)
Ker je to nepriglašena pomoč, se uporabljajo Smernice o regionalni pomoči za obdobje 2000-2006 (36). Točka 4.2 Smernic se glasi: „Če hočemo zagotoviti, da bo podprta produktivna naložba donosna in zdrava, mora prejemnik k njenemu financiranju prispevati vsaj 25 % finančnih sredstev.“ Opomba 20 Smernic pojasnjuje, da 25-odstotni minimalni prispevek ne sme vsebovati nobene pomoči. Čeprav je 25 % prvotnega delniškega kapitala v višini 600 000 EUR vložil zasebni vlagatelj, je bil ta zasebni vlagatelj družba za upravljanje projekta v zameno za plačilo in ni izvedel nobenih nadaljnjih naložb v projekt, ki bi ustrezale večini javnih naložb v projekt. Zato se ta prva naložba ne more šteti ločeno od javnih naložb, ker ni samostojna naložba. Poleg tega je zasebnega vlagatelja julija 2004 kupila SPTCV, in takrat se je njegovo imetje zmanjšalo na 0,2 %.
(98)
Španski organi trdijo, da se lahko 25-odstotna naložba SPTCV šteje za prispevek prejemnika. Komisija meni, da tak pristop, po katerem 25 % naložbe krije organ v javni lasti, ki se ne vede kot zasebni vlagatelj (glej zgoraj, oddelek V, pododdelek „Gospodarska korist“), preostalih 75 % naložbe pa prihaja iz državnih virov, ne more zagotavljati, da je produktivna naložba donosna in zdrava.
(99)
Ker je SPTCV naložbe v Ciudad de la Luz v celoti financirala iz javnih sredstev, ta pogoj ni izpolnjen.
(100)
V nekaterih primerih je Komisija odobrila pomoč avdiovizualnemu sektorju na podlagi člena 107(3)(c), ob upoštevanju kulturnih ciljev člena 167 PDEU. Ta izjema v zvezi s kulturo se lahko uporablja v povezavi z drugimi pravnimi podlagami zaradi skladnosti, kot je pomoč nekaterim gospodarskim dejavnostim na podlagi člena 107(3)(c) PDEU (37). Čeprav tega španski organi niso navedli, je glede na pripombe drugih strank navedena pravna podlaga obravnavana v nadaljevanju.
(101)
Ocena na podlagi člena 107(3)(c) PDEU se opravi na podlagi preizkusa v treh korakih, ki ugotavlja razmerje med koristmi in negativnimi učinki obravnavanega ukrepa.
(102)
Pri uporabi tega preizkusa tehtanja Komisija ocenjuje naslednja vprašanja:
(a)
Ali je ukrep pomoči namenjen natančno opredeljenemu cilju skupnega interesa (tj. ali se predlagana pomoč nanaša na tržno nepopolnost ali drug cilj)?
(b)
Ali je pomoč oblikovana tako, da zagotovi dosego cilja skupnega interesa? Zlasti:
(i)
Ali je državna pomoč primeren instrument, tj. ali obstajajo drugi, boljši instrumenti?
(ii)
Ali obstaja spodbujevalni učinek, tj. ali pomoč spremeni ravnanje podjetij?
(iii)
Ali je ukrep pomoči sorazmeren, tj. ali bi bilo mogoče enako spremembo v ravnanju doseči z manjšo pomočjo?
(c)
Ali so izkrivljanje konkurence in učinki na trgovino omejeni, tako da je skupno ravnotežje pozitivno?
(103)
„Nepopolnost na trgu“ obstaja, če rezultati na trgu ne zagotavljajo največje skupne socialne varnosti. Nezadostni tržni rezultat se lahko pojavlja v primeru tako imenovanih javnih dobrin (38). Take dobrine ustvarjajo pozitivne zunanje učinke, pri katerih družbene koristi presegajo zasebne. Zaradi tega je dobavljena količina manj kot optimalna, zato je javni poseg upravičen (lahko tudi javne subvencije).
(104)
V EU obstaja zelo konkurenčen komercialni trg s številnimi velikimi filmskimi studii. Poleg tega se pri velikih filmskih produkcijah evropski filmski studii srečujejo z veliko konkurenco studiev zunaj EU. Zato ni zadostnih dokazov, ki bi podpirali tržno nepopolnost na podlagi nezadostne ponudbe in visokih vstopnih stroškov. Španski filmski ustvarjalci v odgovoru na sklep o začetku postopka trdijo, da španski trg pred izgradnjo Ciudad de la Luz ni imel podobnih kakovostnih storitev. Valencijski filmski ustvarjalci so zlasti poudarili, da bi jim dostop do lokalnega filmskega studia omogočil zmanjšanje stroškov produkcije (nižji stroški prevoza, bližina drugih storitev, potrebnih za filmsko produkcijo, itd.).
(105)
Dejstvo, da bi Ciudad de la Luz koristila domačim filmskim producentom, ne zadostuje za utemeljitev „tržne nepopolnosti“, kot je opredeljena zgoraj. Prvič, šteti, da Ciudad de la Luz odpravlja tržno nepopolnost v zvezi z lokalno filmsko produkcijo v Španiji, bi bilo v nasprotju s ciljem, ki so ga prijavili španski organi. Poročilo družbe Consultia iz leta 2004 šteje lokalne studie le za „posredne“ konkurente, saj naj bi bila Ciudad de la Luz usmerjena v velike filmske produkcije.
(106)
Drugič, če bi želeli prikazati tržno nepopolnost v zvezi s španskimi filmskimi producenti, bi morali oceniti, ali so socialne koristi studia, kakršen je Ciudad de la Luz, večje od stroškov. Za to bi bilo med drugim treba ugotoviti, ali obstoječe zmogljivosti ne zadostujejo, in sicer, ali španski filmski ustvarjalci ne bi mogli uporabljati obstoječih filmskih studiev v Španiji (na primer Video Planning, Cartuja Producciones in Loasur Audiovisual v Andaluziji, Media Park v Kataloniji, Platós Valencia v Valenciji, ter Estudios Barajas, Estudios El Álamo, Estudios Los Ángeles in Flash Estudio v Madridu) ali v drugih državah članicah. Španski filmski producenti so izpostavili nekaj (količinsko neopredeljenih) stroškovnih prednosti Ciudad de la Luz, vendar niso trdili, da so lokalni studii nujni za domačo filmsko produkcijo.
(107)
Poleg tega, ker ni dobro opredeljene tržne nepopolnosti, ki bi ji bil namenjen ukrep, se pomoč ne more šteti za primerno in sorazmerno za njeno reševanje. Če bi bil namen filmskega studia podpreti lokalno filmsko produkcijo, bi bilo med drugim treba izvedene naložbe primerjati z drugimi ukrepi, s katerimi bi bilo mogoče doseči podobne rezultate z vidika filmskih producentov. Španski organi take primerjave niso zagotovili.
(108)
Preizkus tehtanja zahteva tudi oceno negativnih učinkov z vidika izkrivljanja konkurence in trgovine. Ker je produkcija padla precej pod prvotna pričakovanja in ker so studii privabili zlasti lokalne filmske producente, bi lahko šteli, da je bil učinek izkrivljanja studiev Ciudad de la Luz omejen. Vendar število filmskih produkcij, narejenih v Ciudad de la Luz, ni dober pokazatelj mogočih učinkov izkrivljanja. Vstop Ciudad de la Luz na evropski trg filmskih studiev je povečal skupne studijske zmogljivosti. Osnovno ekonomsko razmišljanje zahteva, da bo tako povečanje ponudbe povzročilo splošno znižanje cen, ne glede na količino produkcije, ki jo lahko pritegne Ciudad de la Luz. Ker bi tako zmanjšanje vplivalo na splošno tržno ceno, tega ne bi bilo mogoče opaziti s primerjavo cene, ki jo določa Ciudad de la Luz, s ceno konkurentov. Poleg tega lahko izgradnja Ciudad de la Luz spodbudi druge države članice k podobnim naložbam. Poleg tega se glede na sodobno opremo položaj Ciudad de la Luz na trgu v prihodnje spremeni.
(109)
Na podlagi navedenega se ukrep ne more šteti za skladnega na podlagi člena 107(3)(c), ker ne rešuje tržne nepopolnosti v sektorju ter tvega, da bo škodljivo vplival na konkurenco in trgovino.
(110)
Španski organi niso predložili nobenih trditev, s katerimi bi spremenili stališče, ki ga je Komisija izrazila v sklepu o začetku postopka, in sicer, da „meni, da ni nobenega elementa, ki bi kazal, da se lahko za državno pomoč, ki pokriva stroške izgradnje in delovanja novega, velikega kompleksa filmskega studia, uporabi izjema [v zvezi s kulturo]“. Sklep o začetku postopka zavrača možnost obravnave studiev kot „kulturne infrastrukture“, ker so visoko specializirani in ker je njihova uporaba omejena na avdiovizualni sektor (za snemanje filmov, TV-produkcij in reklam).
(111)
Za uporabo izjeme v zvezi s kulturo iz člena 107(3)(d) PDEU za finančna sredstva, ki jih ne pokriva sporočilo o kinematografiji, bi morala biti pomoč ne le potrebna, sorazmerna in primerna, (kakor v oceni člena 107(3)(c) zgoraj), temveč tudi usmerjena v kulturne cilje. Ker je bilo ugotovljeno, da člen 107(3)(c) ne velja za ta merila, enako velja tudi v zvezi s členom 107(3)(d).
(112)
Komisija je decembra 2008 odobrila filmske spodbude, ki jih je ponujala regija Valencija na podlagi Sporočila o kinematografiji (39). Pred tem ni bilo mogoče šteti, da so spodbude, ki jih je odobrila regionalna vlada Valencije v zvezi s snemanjem filmov v Ciudad de la Luz, skladne v primerih, če je bilo snemanje filmov v Ciudad de la Luz pogoj za pomoč (to je v nasprotju s četrtim merilom Sporočila o kinematografiji, ki izvzema pomoč za posebne dejavnosti filmske produkcije).
(113)
Prav tako v okviru tega sklepa ni treba nadalje preučevati, ali je bila pomoč dodeljena filmskim producentom.
VI. SKLEPNE UGOTOVITVE
(114)
Komisija ugotavlja, da je Španija dodelila državno pomoč Ciudad de la Luz SA in s tem kršila člen 108(3) Pogodbe o delovanju Evropske unije. Naložb, ki jih je izvedla regija Valencija v Ciudad de la Luz, zasebni vlagatelj pod enakimi pogoji ne bi izvedel. Zato Komisija šteje, da je celotna javna naložba v projekt nezakonita pomoč.
(115)
Zato se kot pomoč do decembra 2010 šteje celoten znesek 265 089 599 EUR neposrednih javnih naložb v Ciudad de la Luz SA in vse spodbude filmskim producentom, dodeljene pod pogojem, da snemanje poteka v Ciudad de la Luz.
(116)
V skladu s Pogodbo o delovanju Evropske unije in ustaljeno sodno prakso Sodišča Evropske unije je Komisija pristojna za odločanje, ali mora zadevna država odpraviti ali spremeniti pomoč (40), če ugotovi, da je nezdružljiva z notranjim trgom. Sodišče tudi dosledno šteje, da je obveznost države, da odpravi ali spremeni pomoč, ki jo Komisija šteje za nezdružljivo z notranjim trgom, določena tako, da ponovno vzpostavi predhodno stanje (41). Sodišče je zato odločilo, da je ta cilj dosežen, če prejemnik vrne zneske, ki so bili dodeljeni z nezakonito pomočjo, in se tako odpove ugodnostim, ki jih je užival v primerjavi s konkurenti na trgu, ter če se ponovno vzpostavi stanje pred plačilom pomoči (42).
(117)
Člen 14 Uredbe Sveta (ES) št. 659/1999 (43) v skladu z navedeno sodno prakso določa, da „če se v primerih nezakonite pomoči sprejmejo negativne odločbe, Komisija odloči, da mora zadevna država članica sprejeti vse potrebne ukrepe, da upravičenec vrne pomoč“ -
SPREJELA NASLEDNJI SKLEP:
Člen 1
Začetni delniški kapital in poznejša dokapitalizacija v višini 94 459 719 EUR, zemljišče, dodeljeno Ciudad de la Luz v vrednosti 9 800 040 EUR, udeležbena posojila v znesku 115 milijonov EUR, zamenljive podjetniške obveznice, izdane od leta 2008 naprej, v znesku 45 829 840 EUR, ki jih je Ciudad de la Luz SA do 31. decembra 2010 nezakonito izdala Španiji, in vse spodbude, dodeljene filmskim producentom pod pogojem, da snemanje poteka v Ciudad de la Luz, ki kršijo člen 108(3) Pogodbe, so državna pomoč, ki je nezdružljiva z notranjim trgom.
Člen 2
1. Španija od upravičenca izterja dodeljeno nezdružljivo pomoč iz člena 1.
2. Zneskom, ki jih je treba vrniti, se prištejejo obresti od datuma, ko so bili dani na voljo upravičencu, do datuma njihovega dejanskega vračila.
3. Obresti se izračunajo na podlagi obrestnoobrestnega računa v skladu s poglavjem V Uredbe Sveta (ES) št. 794/2004 (44).
4. Španija prekliče vsa neizvedena izplačila pomoči, navedene v členu 1, z začetkom veljavnosti na datum sprejetja tega sklepa.
Člen 3
1. Pomoč iz člena 1 mora biti povrnjena takoj in učinkovito.
2. Španija zagotovi, da se ta sklep izvede v štirih mesecih po uradnem obvestilu o tem sklepu.
Člen 4
1. Španija v dveh mesecih po uradnem obvestilu o tem sklepu predloži naslednje podatke:
(a)
skupni znesek (glavnica in obresti), ki se izterja od upravičenca;
(b)
natančen opis ukrepov, ki so že sprejeti ali načrtovani za uskladitev s tem sklepom;
(c)
dokumente, ki dokazujejo, da se je od upravičenca zahtevalo vračilo pomoči.
2. Španija obvešča Komisijo o napredku glede nacionalnih ukrepov za izvajanje tega sklepa, dokler se vračanje pomoči iz člena 1 ne konča. Na zahtevo Komisije takoj predloži informacije o že sprejetih in načrtovanih ukrepih za delovanje v skladu s tem sklepom. Zagotovi tudi podrobne informacije o zneskih pomoči in obrestih za povračilo pomoči, ki jih je upravičenec že povrnil.
Člen 5
Ta sklep je naslovljen na Kraljevino Španijo.
V Bruslju, 8. maja 2012